prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — 1993/94:251försäkringsbelopp i egenskap av förmånstagare med anledning av döds- FB 13 kap.feU föreskrivs i 16 kap. 11 § att den som gör ud)etaUiingen skaU anmäfe det tUlöverförmyndaren. För att säkerstälfe att medlen kommer underÖverförmyndarkonttoU skaU de enUgt samma fegmm sättas in på spärrat bankkonto.Detsamma gäUer belopp som härrör från ett pensions-sparkonto. Närdet gäUer egendom som en omyndig får genom testamente med villkor om särskUdöverförmyndarkonttoU uppmärksammas överförmyndaren om det förhållandet påsamma sätt som beträffande försäkringsbelopp (se 16 kap. 11 § tredje stycket). Ettvillkor om särskUd överförmyndarkonttoU kan när som helst återkaUas av den somstäUt upp det. Om en givare återkallar vUlkoret skaU det göras genom anmälantiU överförmyndaren. I sådant feU skaU förmyndaren avge slutredovisning tiUöverförmyndaren avseende sin förvaltning fram tiU dess att den övergick tiU attbU fri (se 15 §). Inomen månad efter det att värdet på en omyndigs tiUgångar överstigU det beloppsom anges i första stycket skaU föräUlrama ge in en förteckning över denomyndiges egendom till överförmyndaren. Haregendom tillfalUt en omyndig med viUkor om särskiUi överförmyndarkontroUenligt 2 § andra stycket, skall föräldrama ge in en förteckning över egendomentill överförmyndaren inom en månad därefter Förteckningamaskall avges på heder och samvete. (Jfr13 kap. 2 § i förslag.) EnUgtparagrafen, som slutUgt har utformats i enUghet med Lagrådets förslag, skaUföräldrama ge in en förteckning över den omyndiges egendom tiU överförmyndaren,under fömtsättning att egendomen skaU sfe under den skärpte konttoU som behandfesi 2 §. Förevarande paragraf motsvarar delvis nuvarande 16 kap. 2 §. TIUskillnad från den bestämmelsen, som i princip ålägger föräldrama att ge införteckning över aU egendom som tiUfåUer en underårig, är emeUertiduppgiftsskyldigheten enUgt den nu behandlade paragrafen begränsad tiUföräldraförvaltningar av egendom av ett större värde. Principema för värderinghar berörts i förfettningskommentaren tiU föregående paragraf. Syftetmed bestämmelsen är att ge överförmyndaren kunskap om vUken egendom som skaU vara föremål för överförmyndarkonttoU. För att säkerstäUa att aU egendom som skaU vara föremål för överförmyn darkonttoU kommer tiU överförmyndarens kännedom åfeggs föräldrar i andra stycket att ge in förteckning även över egendom som tiUfeUit den underårige med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU enUgt 2 § andra stycket. Förteckningsskyldigheten är i detfe feU mte begränsad tiU tiUgångar av ett visst värde utcm varje sådan egendom skaU tes upp i förteckning. Att den egendomen skaU förtecknas leder i och för sig tiU en viss dubbelfeckning, genom att överförmyndaren får kunskap om 227 sådan egendom också genomatt givaren, boutredningsman, försäkrings- Prop. 1993/94:251 givare eUerpensionssparinstitut i regel lämnar upplysning tiU överför- FB 13 kap. myndarenatt egendom med vUlkor om särskUd överförmyndarkonttoU har tiUfålUt denunderårige (se 16 kap. 11 §). En information genom en bouppteckning eUerliknande innehåUer dock långt ifrån aUtid nämiare uppgifter om den egendom somtiUfålUt den omyndige. Överförmyndaren har i sådana fell behov av ytterUgareinformation. Sådan information kan då fås genom förteckningen. ParagrafenmnehåUer mte någon motsvarighet tiU den nu gäUande regehi om kompletterandeförteckning för det feU att den omyndige erhåUer ny egendom, jfr nuvarandelydelse av 16 kap. 2 §. En sådan skyldighet för föräldrama har mte ansettsoundgängligen nödvändig med hänsyn tiU att tillkommande egendom skaU framgå avärsräkningen (se 14 §)och att överförmyndaren kan begära m specieU uppgift om tillkommande egendom i de fåU där det är särskUt motiverat (se 18 § och 12 kap. 9 §). FörteckningenskaU ges in mom en månad fiån det att värdegränsen uppnåddes eUer efter det attegendomen med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU togs emot. FörteckningenskaU avges på heder och samvete. Bestämmelsen om det ersätter de nuvarandereglema i 16 kap. 3 § om tecknande av försäkran under edUg förpliktelse. Ärbåda föräldrama förmyndare skaU båda skriva under förteckningen. 15 kap.10 § kan en osann uppgift bedömas som osann försäkran. Omett dödsbo där en omyndig är delägare förblir oskiftat, mttäder inte någonuppgiftsskyldighet för föräldrama enligt denna paragraf. Det nu behandladekapitiet är mte heUer i övrigt tiUämpUgt så länge den omyndige endast ärdödsbcxlelägare. I stäUet gäUer bestämmelseraa i 15 kap., tiU vilket dethänvisas tiU i I § Qärde stycket. EnUgt16 kap. 14 § kan regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmermeddefe föreskrifter om den närmare utformningen av förteckningar som avses iförevarande paragraf. Det kan bland annat bU aktueUt att feststäUa blanketter Denöverförmyndare tiU vilken förteckning skaU lämnas är överförmyndaren för denkommun där den omyndige har sitt hemvist (16 kap. 2 § försfe stycket). Om inteföräldrama självmant ger in en förteckning, bör överförmyndaren anmana dem attgöra det. Det kan i och för sig vara svårt för överförmyndaren att vefe när denomyndiges tiUgångar har kommit att bU värda så mycket att beloppsgränsenpasserats. De underrättelser som överförmyndaren får firånbodelningsförrättare, banker och försäkringsbolag kan dock leda tiU attöverförmyndaren får anledning att närmare undersöka omfettningen av en vissomyndigs tiUgångar. Om överförmyndaren misstänker att en underårig har tiUgångarsom överstiger beloppsgränsen och föräldrama mte följer en anmaning att ge mförteckning med hänvisning tiU att någon skyldighet inte föreUgger, är ettaltemativ för överförmyndaren att med stöd av 18 § begära in en redogörelse förföräldramas förvaltning. Isiste hand kan överförmyndaren enUgt 16 kap. 13 § förelägga för- 228 äldrama vid vite attfuUgöra sm uppgiftsskyldighet. Det säger sig självt attett sådant föreläggande fömtsätter att överförmyndaren är säker på Prop.1993/94:251 att skyldighet att ge in förteckning föreUgger. Andravärdehandlingar än sådana som nämns i första stycket skall säljas ochfordringar drivas in så snart det lämpUgen kan ske, om det inte är tiU fördelför den omyruiige att värdehandlingama behålb eller att fordringama förbUrutestående. Annan lös egendom än som har nämnts och som inte omfattas av 10 §skall säljas , om inte egendomen är tiU nytta eller harsärskiU värde för den omyndige eller den omyruliges familj eller egendomen avnågon anrmn särskild anledning bör behållas. (Jfr13 kap. 4 § i förslag.) EnUgtrsra stycket skaU värdehandlingar säljas och fordringar drivas m så snart detlämpUgen kan ske, om det mte är tiU fördel för den omyndige att värdehandUngenbehåUs eUer fordringen förblir utesfeende. stämmer i stort sett överensmed vad som föreskrivs i 15 kap. 3 §. Bestämmelsen har här dockgjorts mer flexibel. Det förtjänar att påpekas att bestämmelsen gäUer endastsådana föräldraförvaltningar som står under den skärpte konttoUen avöverförmyndaren. Vidbedömningen av om det är tiU fördel för den omyndige att en värdehandlingbehåUs eUer en fordran förblir utesfeende bör hänsyn framför aUt tes tiUbestämmelsema i 12 kap. 4 §. Den omyndiges krav på medel för uppehäUe,utbUdning och nytte i övrigt kan i bland påkaUa en försäljning eUer indrivning;det torde kunna bU aktueUt främst när den omyndige inte har egendom av någotstörre värde men egendomen erhålUts med viUkor om särskUd överförmyndarkonttoU.SkuUe den omyndige inte ha något behov av pengar, får kravet pätrygghet och skäUg avkastning beaktes. Detär föräldrama själva som har att avgöra om värdehandUngar och fordringar skaUbehåUas eUer inte. Sådana värdehandlingar (kanske främst obUgationer) som angesi 5 § får det anses vara fördelaktigt att behåUa, fömtsatt att den omyndigesmedelsbehov inte motiverar en försäljning. Simationen är mera tveksam i frågaom aktier. Om inte kravet på trygghet och skäUg avkastning är uppfyUt, böraktiema i princip säljas. kan det dock vara tiU fördel för den omyndigeatt han eUer hon får behåUa aktier i exempelvis ett femUjeföretag, även om deinte ger så stor avkastning. Ävenom situationen är sådan att aktier eUer andra värdehandlingar skaU säljas, kanen försäljning behöva skjutes upp något, så att mte onödiga förlusteruppkommer. ParagrafeninnehåUer inte någon motsvarighet tiU bestämmelsen i 15 kap. 3 § andra stycket i nu gäUande lydelse, som handlar om fordringar som har tillkommit genom att delägare i oskiffet bo har övertagit den omyndiges lott i boet. Även utan att det sägs uttryckUgen 229 tordedet även i fortsättningen ofta finnas anledmng att fefe sådana Prop. 1993/94:251 fordringar förbU utesfeende. Demedel som uppstår vid en försäljning eUer indrivning och som inte omedelbartbehöver användas för den omyndiges uppehäUe, udjUdning eUer nytte i övrigt skaUantingen pfeceras i värdepapper, fest egendom m.m. enUgt bestämmelsema i 5, 6och 10 §§ eUer sättes m hos bank enUgt 7 §. Även när det gäUer avkastningen avsådana värdepapper eUer fordringar som behåUs kan föräldrama välja mellan dealtemativ som har angetts. Iaruira stycket anges att även annan lös egendom än värdehandlingar eUerfordringar i princip skaU säljas. Försäljning skaU här ske vid lämpUgtidpunkt. Undanteg görs för sådan lös egendom som omfettas av 10 §, dvs. bl.a.nyttjanderätt tiU fest egendom. Det sägs vidare att egendomen inte behöversäljas, om den är tiU nytto eUer har särskUt värde för den omyndige eUer dennesfemUj eUer av någon annan särskUd anledning bör behåUas. Bestämmelsenmotsvarar i aUt väsentUgt nuvarande 15 kap. 2 §. MöjUghetema att behåUa lösegendom har dock vidgats. Liksomför närvarande bör hänsyn tos inte bara tiU det bmksvärde som egendomen kan hautan också affektionsvärdet för den omyndige och hans eUer hennes femUj. Är detfråga om konstföremål eUer dylikt som har varit i släktens ägo,kan det ofta finnas skäl att avsfe från en försäljning. Somexempel på fåU då det kan finnas särskUd anledning att behåUa lös egendom kannämnas att egendomen visserUgen inte har något affektionsvärde eUer dylikt menhar ett penningvärde som kan väntas stiga i väsentUg omfettning. Vidtillämpningen av bestämmelsen bör stor hänsyn tes tiU den omyndiges egenuppfettning, om han eUer hon är tillräckUgt mogen. En bestämmelse om att höraden omyndige och dennes make eUer sambo finns i 12 kap. 7 §. Denomyndiges tillgångar får utan samtycke av överförmyndaren placeras i 1.skuUiförbindeber som harutfärdats eller garanterats av stat eller kommun, 2.skuUiförbindeber som harutfärdats av allmänrm hypoteksbank. Svenska Skeppshypotekskassaneller av en bank eller av ett kreditmarknadsbolag enligt lagen (1992:1610) omkreditmarknadsbolag eller av ett utländskt banltföretag eller ett anrmtutländskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering somväsentligen stämmer överens med den som gäller för banker eller andmkreditinstitut här i landet, med undantag för förhgsbevis eller andraskuUiförbindeber som medför rätt till betalningförst efter utfårdarens övrigafordringsägare, eller 3.andehr i envärdepappersfond som avses i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder eller iett utländskt fondföretag som är underkastat en offentUg reglering somväsentligen stämmer överens med den som gäller förvärdepappersfonder hår i hndet. Den omyruligestillgångar får vidare utan överförmyruiarens samtycke Prop. 1993/94:251användas för allemanssparande enligt hgen (1983:890) om allemans- pg 13 jansparande eller lånas ut nwt säkerhet av panträtt på gmndval av inteckning ifast egendom irwm av det senast fastställda taxeringsvärdet. (Jfr13 kap. 5 § i förslag.) Iparagrafen anges vilka placeringar som får göras med den omyndiges medel utanatt överförmyndarens samtycke behöver inhämtes. Bestämmelsen ersätter de i daggäUande reglema i 15 kap. 4 § och i kungörelsen (1974:1048) om placering avomyndigs medel m.m. (placeringskungörelsen). ViUföräldrama umyttja de placeringsmöjUgheter som anges i paragrafen, skaU de iprincip själva göra de förvärv av obUgationer m.m. som paragrafen handlar om.Det är emeUertid ingenting som hindrar att föräldrama låter placeringama görasav en bank eUer ett annat värdepappersinstitut. Med stöd av ett avtal medföräldrama kan banken eUer värdepappersmstitutet, utan att överförmyndarenkopplas m, göra de placeringar som anges i paragrafen. Det kan emeUertid tänkasatt banken eUer värdepappersinstimtet anser att sådana pfeceringar som kräveröverförmyndarens samtycke, t.ex. aktieköp, skuUe var fördelaktigare. I sådantfeU får företeget vända sig tiU föräldrama som i sin tur får te kontakt medöverförmyndaren. Bestämmelsensom rör skuldförbindelser utfärdade eUer garanterade av stet eUer kommun harsin motsvarighet i de nu gäUande bestämmelsema i 15 kap. 4 § andra stycket 1och 2 samt i 1 § 1 och 2 placeringskungörelsen. Med hänsyn tiU den fria marknadenför kapital behöver det dock inte vara skuldförbmdelser som utfärdats av densvenska steten eUer av en svensk kommun. Inte heUer i övrigt ärplaceringsreglema inrikfede på enbart svenska objekt. Detfe har behandlats iavsmtt 7.3. Iförste stycket 2 finns en bestämmelse som har sin nuvarande motsvarighethuvudsakUgen i 15 kap. 4 § andra stycket 2 och i 1 § 3 och 4placeringskungörelsen. Den har dock anpassats tiU den öppnare marknad somdeltegandet i det europeiska ekonomiska samarbetsområdet innebär. Bestämmelseni dagens 15 kap. 4 § andra stycket 2 om att skuldförbindelsema skaU ha enlöptid har mte flyttets med tiU den nya bestämmelsen. Ävenutan en sådan bestämmelse torde det i praktiken så gott som aUtid bU fråga omskuldförbindelser med löptid. TiUskillnad från nu gäUande bestämmelser ges i första stycket 3 möjUghet för föräldrar att utan samtycke av överförmyndaren pfecera den omyndiges medel i andelar i värdepappersfonder eUer i ett utländskt fondförefeg. Kravet på att det utiändska fondföreteget skaU vara under kastet lagstiftning eUer annan offentUg reglering som väsentUgen stäm mer överens med den som gäUer enUgt den svenska lagen gör att det närmast blir fråga om andelar i fonder i ett land mom EES. främströra sig om sådana fondföretag som eteblerar sig i tiU Prop.1993/94:251 följd av att ett EES-företag endast behöver anmäfe att de bedriververk- FB 13 kap. samhet här i landet medan ett fondförete utanför EES måsteha Finans-mspektionens tiUstånd för att få bedriva verksamhet här. Även andelari utiändska fondföretag som inte bedriver verksainhet i är tänkbarasom pfeceringsobjekt. EnUgtandra stycket får den omyndiges tiUgångar utan överförmyntfe-rens samtyckeanvändas för sådant sparande som avses i lagen (1983:890) om aUemanssparande.De former för sparande som anvisas i den lagen är insättning påaUemanssparkonto eUer i aUemansfond samt bosparande i HSB eUer . Iandra stycket sägs vidare att den omyndiges tiUgångar utan överförmyndarenssamtycke får lånas ut mot panttätt på gmndval av inteckning i fest egendom av det senast feststäUda taxeringsvärdet. Bestämmelsen motsvarar 2 §placeringskungörelsen i nu gäUande lydelse. Den särskUda begränsningen som rörandra festigheter än jordbmksfestigheter har uite flyttets med. Även utan ensådan regel är det dock naturUgt att föräldrar gör en försUctig bedömning ochmte lånar ut den omyndiges medel mot säkerhet i fest egendom, om det finnsnågon beaktansvärd risk att festigheten kommer att sjunka i värde så attsäkerheten urholkas. En särskUd försUctighet är motiverad när det är fråga omindustrifestigheter. DagensmöjUghet enUgt 15 kap. 4 § andra stycket 3 att förvärva fordran som skrivs ineUer har skrivits in i stetsskuldboken torde inte ha så stor praktisk betydelsevid sidan om möjUgheten att placera pengar i obUgationer. Förevarande paragrafmnehåUer därför inte någon motsvarighet tiU denna regel. Inte heUer framstårdet som nödvändigt att göra det möjUgt att Iåte omyndigas medel, utanöverförmyndarens samtycke, sfe kvar hos försäkringsbolag (jfr gällande lydelseav 15 kap. 4 § andra stycket 6). Frågorsom rör insättning hos bank (jfr nuvarande 15 kap. 4 § andra stycket 5 och 3 §pfeceringskungörelsen) berörs i förfettiiingskommente-ren tiU 7 och 8 §§. Omöverförmyndaren samtycker till det, får den omyndiges tillgångar phceras iaktier och även i övrigt phceras på något annat sått än som anges i 5 §. Ifrågaom köp av fast egendom m.m. finns bestämmeber i 10 §. (Jfr13 kap. 6 § i förslag.) Paragrafenhandlar om föräldramas möjUghet att pfecera den omyndiges tiUgångarpå annat sätt än som anges i 5 §. Vad som avses är fiämst pfeceringi aktier och andra värdehandlingar samt inköp av konstföremål o.d.När det gäUer förvärv av fest egendom och nyttjanderätt tiU sådan egendomfinns bestämmelser i 10 §. En hänvisning dit har tagits m i 232 andrastycket av denna paragraf. Iförstastycket anges att föräldrama får med överförmyndarens sam- Prop. 1993/94:251tycke pfecera den omyndiges tiUgångar i aktier eUer i övrigt på armat FB 13kap. sätt än som anges i 5 §. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 15 kap. 5 §, därdet tafes om att den omyndiges medel får användas tiU mköp av aktier eUerdärmed jämförUga värdepapper eUer eljest göras "fruktbärande". Dennu behandfede bestämmelsen mnehåUer inte någon motsvarighet tiU uttrycketfruktbärande. Här liksom i övriga fåU när det är firåga om placering avomyndigas medel gäUer emeUertid den övergripande regeln i 12 kap. 4 §, där detsägs att medlen skaU pfeceras så att tillräckUg trygghet finns för derasbestånd och så att de ger skäUg avkastning. Denna regel är aUtså vägledande näröverförmyndaren skaU pröva om samtycke tiU en begärd åtgärd skaU ges eUer mte. Kravetpå trygghet och skäUg avkastiiing gör att överförmyndaren endast i undanfegsfaUbör kunna samtycka tiU förvärv av annan egendom än värdepapper, exempelvisädelmetaUer, konst eUer antikviteter. Bettäffande sådan egendom uppstårsvårigheter att bedöma både det aktueUa värdet och den fiamticfevärdeutvecklingen. Är det fråga om föremål som har särskild anknytning tiU denomyndige och hans eUer hennes fåmUj kan ett inköp dock tänkas vara tiU sådannytfe för den omyndige att det är fråga om en tiUåten medelsanvändning enUgt 12kap. 4 § försfe stycket förste menmgen. Närdet gäUer placering i värdepapper torde det mera säUan komma i fråga att tUlåteförvärv av andra värdehandlingar än dem som är föremål för notering och handelvid börs eUer som annars omsätts under betryggande förhåUanden. Även här måstebeaktes att pfeceringar i utiandet och då särskUt mom EES också kan varaaktuelfe. Det kan dock mte uteslufes att en pfecering i exempelvis aktier i ettfåmUjeföre-teg kan vara en godtagbar placering. Långsiktigt sparandei form av försäkringar bör också kunna godtes i vissa fåU. Med tanke på attföräldramas förvaltning rör egendom som tillhör bam under 18 är så kan detfinnas anledning att noga överväga pfeceringen innan tiUgångar låses för långtid genom ett sparande i pension- eUer Uvförsäkringar. Vidsin prövning bör överförmyndaren kunna te hänsyn tiU om föräldrama själva harsärskUda kunskaper om värdepappersmarknaden eUer om de avser att anUtesakkurmig hjälp, exempelvis genom en bank eUer ett annat värdepappersinstitut. Detär ingenting som hindrar att överförmyndaren, i stäUet för att pröva varjeenskUt aktieförvärv eUer dylikt, ger sitt samtycke en mera genereU utformning.Det kan emeUertid i sådant feU behöva stäUas upp olika vUlkor. Överförmyndarenkan t.ex. medge att föräldrama köper aktier av viss typ eUer inom viss bransch.Överförmyndaren kan också bestämma vissa beloppsgränser för förvärv av aktieroch andra värdehandUngar. Detkan i detfe sammanhang anmärkas att inte kommer att mnehåUa någon motsvarighet tiU det nu gäUande kravet i 15 kap. 8 § på att värdehandUngar som överstiger ett visst belopp skaU sättas ned hos bank. Överförmyndaren kan dock med stöd av 13 kap. 19 § 233 föreskriva attvärdehandUngar skaU förvaras hos ett värdepappersinsti- till,om det av särskUd anledning behövs för att trygga förvaltningen av Prop.1993/94:251 den omyndiges egendom. Ett annat sätt att skydda den omyndiges FB 13 kap. egendom kan vara att kräva att föräldem stäUer säkerhet enUgt 12kap. Omöverförmyndaren själv inte besitter tillräckUga kunskaper om förvaltning avvärdepapper, kan information angående den aktuelfe placeringen behöva hämtesin. Sådan information torde finnas att tiUgå hos bl.a. banker och andravärdepappersinstitut. Med tanke på att aktiekurser och jämförbara värdensnabbt kan ändras är det angeläget att överförmyndarens handfeggning avföräldrars begäran om samtycke sker skyndsamt. Pengarsom inte phceras enligt 5, 6 eller 10 § och som inte heller behöveranvändas skaU göras räntebärande gerwm att sättas in hos bank. (Jfr13 kap. 7 § i förslag.) ParagrafeninnehåUer den centrafe regehi att pengar som mte placeras enUgt 5, 6 eUer 10 §och inte heUer behöver användas , dvs. för den omyndiges löpandebehov, skaU göras räntebärande genom att sätfes in hos bank. Samma principgäUer även enUgt 15 kap. 4 och 6 §§. I3 § pfeceringskungörelsen finns nu en regel om att msättning hos bank får skeendast på sådant villkor i ftåga om önskad uppsägningstid vid uttag att högsteränte erhåUs. Någon motsvarighet tiU denna regel har inte tegits med iförevarande paragraf. Det är emeUertid självklart att föräldrama, när de sätterin en omyndigs pengar på bank, skaU använda ett konto med så förmånUga villkorsom möjUgt. FöräldramasmöjUgheter att med eUer utan samtycke te ut den omyndiges bankmedel behandlasi 8 §. Pengarsom har satts in hos bank enligt 16 kap. 11 § eller med uppgifi till banken omatt de skall stå under särskild överförmyndarkontroU får inte tas ut utanöverförmyndarens samtycke. (Jfr13 kap. 8 § i förslag.) TiUskUlnad från vad som gäUer , föreslås huvudregeln bU att föräldrar mte skaU behöva samtycke av överförmyndaren för att te ut den omyndiges medel från bankräkning. gäUer samtUga bankmedel som föräldrar förvaltar. Pengar kan dock vara spärrade genom att uppgift om det har lämnats vid insättningen. kanlämnas dels av boutredningsman, testementsexekutor, Prop. 1993/94:251pensionssparinstitut eUer försäkringsgivare i samband med att den FB 13 kap.omyndige får medel på gmnd av dödsfåU (16 kap. 11 §), dels när en givare sätterin medel som skaU vara föremål för särskUd överförmyndarkonttoU (jfrförfettningskommentaren tiU 2 § och tiU ändringen i bankrörelselagen[1987:617]). Överförmyndaren kan vidare enUgt 19 § förste stycket 2 föreskrivaom spärr på bankkonton. Engivare kan aUtså självständigt se tiU att de medel han eUer hon sätter in på enomyndigs konto blir spärrade. Givaren är dock inte garanterad att spärren blirkvar. Om överförmyndaren får en förfrågan av en förälder om utteg av sådanamedel har överförmyndaren att pröva humvida medlen får tes ut och om spärrenskaU gälfe även för firamtiden. Det förefåUer naturUgt att överförmyndaren tarkontakt med givaren och hör om det var avsett att medlen skaU sfe under densttängare konttoUen. Givaren har efter det att medlen har övergått tiiU denomyndige ingen möjUghet att själv konttoUera deras användning. Överförmyndarenkan efter prövning sfeppa på spärren för det fåU föräldrarnas förvaltning ärbetryggande. Genom att lämna uppgift tiU banken i samband med att pengama sättsin tiUförsäkrar sig dock givaren att frågan om vad pengama bör användas tiUkommer under överförmyncfe-rens prövning. Föreskriftensom nu finns i 15 kap. 9 § förste stycket om rätt för föräldrama att ävenbettäffande spärrade medel byte bank för den omyndiges räkning utan samtycke avöverförmyndaren har inte någon motsvarighet i förevarande paragraf. Förbudetatt te ut pengar från ett spärrat konto gäUer pengar som finns hos bank. Ättenbart föra över medel från ett konto hos en bank tiU ett konto hos en annanbank genom en transaktion mellan bankema torde mte vara att jämstäUa med att teut pengama. En ren överföring meUan två spärrade konton genom en transaktionmeUan bankema kan sålunda göras utan samtycke av överförmyndaren, utan att detsärskUt nämns i lagtexten. Föreskriften om sådana överföringar kan därför, somLagrådet har föreslagit i sitt yttrande över 14 kap. 7 och 8 §§, utgå urlagtexten.