prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — Kapitiethar hittiUs innehåUit bestämmelser om inskrivning av förmyn- 208 derskap, godmanskap och förvaltarskap. Dessa regler upphävs . 1993/94:251 Bettäffande skälen tUl det hänvisas tUl avsnitt 13. KapitietskaU i firamtiden innehåUa i huvudsak de bestämmelser som finnsi 13 kap. TUl de allmänna bestämmelsema i detfe kapitel har emeUertid ocksåförts en del föreskrifter som återfiims i bl.a. 15 kap. Ikapitiet görs ingen skillnad meUan föräldrar som förmyndare och förordnadeförmyndare. När det tafes om förmyndare avses aUtså båcfe kategoriema. Förmyndareskall förvaUa omyndigas tillgångar och företräda dem i angelägenheter som rörtiUgångama. Detta gäller ime ifråga om tiUgångar som omyndiga enligt Uig självaråder över eller som de har förvärvat genom gåva, testamente ellerför-månstagarförordrmnde vid försäkring eller pensionssparande enligt Uigen(1993:931) enligt Uigen (1993:931) om indivuluelU pensionsspararule med viUkoratt egerulomen skall stå under förvalming av någon anrmn än förmyndaren, utanbestämmanderätt för förmyndaren, och med angiyaride av vem som skall utövaförvalmingen (särskild förvalming). Är särskild förvalming anordnad, skall densom utövar förvalmingen lämna redovisning över förvalmingen tillförmyndaren. Förmyndarenföreträder i övrigt den omyruiige når detta inte enligt lag skall göras avnågon annan. (Jfr12 kap. 1 § i förslag.) Iparagrafen anges i första stycket förmyndamas gmndläggande skyldighet, nämUgenatt förvalte den omyndiges tiUgångar och företräcfe honom eUer henne iangelägenheter som rör tiUgångama. Motsvarande bestämmelse finns förnärvarande i 13 kap. 1 §. TiUskillnad från vad som är feUet bettäffande den nu gällande bestämmelsen i 13kap. 1 § sägs i denna paragraf mgenting om att förmyndaren är skyldig attsörja för den omyndiges person. hänger samman med att förmynderskap baraavser underåriga, och för deras del sköts den personUga mtressebevakningen avvårdnadshavaren respektive vårdnadshavama, antingen det är fråga om föräldramaeUer särskUt förordnade vårdnadshavare (se 6 kap.). En annan sak är att det ide allra flesfe feU är vårdnadshavaren eUer vårdnadshavama som också är denunderåriges förmyndare. Deuppgifter en vårdnadshavare har som förmyndare, liksom uppgiftema för den somenbart är förmyndare, rör således den omyndiges tiUgångar. Härmed avses såvälden omyndiges förmögenhet som hans eUer hennes löpande mkomster. Av 4 § följerdock att förmyndaren måste beakte den omyndiges personUga förhåUanden vidmedelsanvändningen. Det gäUer sålunda att avgöra vad som behövs för denomyndiges uppe-häUe, UtbUdning och nytte i övrigt. 14 1993/94. EnUgt andra stycketomfettar mte förmyndarens förvalöiingsrätt vad Prop. 1993/94:251 den omyndige enligt feg själv råder över eUer egendom som står under FB 12 kap.särskUd förvaltiiing (se avsnitt 9). Bestämmelsen motsvarar det nu gäUandeandra stycket i 13 kap. I §. Reglerom vad den underårige själv råder över finns i 9 kap. Det är bl.a. fråga omtiUgångar som den underårige har förvärvat genom eget arbete. Vidare avsesegendom som den underårige har fått genom gåva, testamente eUerförmånstegarförordnande vid försäkring eUer i samband med mdividueUtpensionssparande med villkor att han eUer hon själv skaU få råda överegendomen. Itredje stycket, som saknar motsvarighet i den nu gäUande bestämmelsen, angesatt förmyndaren förettäder den omyndige när detta mte enUgt lag skaU göras avnågon annan. Exempelpå feU där någon annan än förmyndaren är stäUförettädare för ett bam finnsbl.a. i 6 kap. 11 och 12 §§, där det föreskrivs att vårdnadshavaren förettäderbamet i vissa feU. Vidare sägs i 20 kap. 14 § rättegångsbaUcen attvårdnadshavaren förettäder en omyndig målsägande, om brottet rör den omyndigesperson. I övriga fåU, sägs det i bestämmelsen, förettäds en omyndig av sinstäUföreträdare. Detsamma är feUet enUgt bl.a. 11 kap. I § rättegångsbaUcen. Genombestämmelsen i detta stycke görs klart att förmyndaren är behörig att förettädabamet i de senast berörda fåUen. Godemäns och förvaltares skyldigheter Godemän och förvaltare skall, i den mån det följer av deras förordnande, bevakarätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörjaför deras person. Ävenom det inte framgår av förordnandet, omfattar den gode mannens ellerförvaltarens uppdrag inte sådarm tiUgångar som har ställts under särskiUiförvalming. Är särskild förvalming anordnad, skall den som utövar förvalmingenårUgen lämna redovisning över förvalmingen tiU den gode mannen ellerförvaltaren, om det faller inom ramen för den gode mannens eller förvaltarensuppdrag att ta emot en sådan redovisning. (Jfr12 kap. 2 § i förslag.) EnUgtparagrafens förste stycke bestäms såväl gode mäns som förvalte-res uppgifter avderas förordnande. Förordnandet kan för båda umefetta en eUer flera av följandeuppgifter, nämUgen -bevaka någons rätt -förvalte detmes tiUgångar -sörja för dennes person. Bestämmelsenknyter an tiU föreskriftema i 11 kap. 4 och 7 §§, där det anges att en god man respektive förvaltare kan förordnas, om en enskUd har behov av hjälp i något av de nu berörda hänseendena. När det gäUer en gcxl man som har utsetts enUgt 11 kap. 1-3 §§ torde upp- 210 draget i huvudsak avsebevakning av den enskUdes rätt eUer förvaltning Prop. av dennes tiUgångar. IsamtUga fåU av godmans- eUer förvaltarförord- FB 12 kap. nandenkan dock förordnandet vara begränsat tiU att avse bevakning av denenskUdes rätt i något bestämt avseende eUer förvaltning av vissa Det bör också beaktes att den enskUde vanUgen har rättatt själv förfoga över bl.a. sina egna arbetsinkomster, även om han eUer hon har förvaltare(se 11 kap. 8 §). Närdet gäUer gode män kompUceras situationen av att den enskUde inte mister sinegen rättshandlingsförmåga genom ett gcxlmansförordnande. SärskUt när en godman har förordnats enUgt 11 kap. 4 § kan den enskUde komma att utnyttja sinhandlingsförmåga på ett sätt som försvårar den gode mannens verksamhet eUer tiUoch med gör det omöjUgt för denne att fiiUgöra sitt uppdrag (se vidare prop.1987/88:124 s. 136 f). EnUgtandra stycket ingår inte egendom som har stäUts under särskUd förvaltning i dengcxle mannens eUer förvaltarens uppdrag, även om förordnandet inte säger någotom dette. Med särskUd förvaltning avses detsamma som enUgt 1 § andra stycket. Detteumebär dels att sådan egendom som förvärvas av den som har god man eUerförvaltare med villkor om att egendomen skaU vara underkasted särskUdförvaltning m dubio låUer utanför stäUföreträdarens handlingsram, dels attegendom som en underårig fått med viUkor om särskUd förvaltning kommer att sfekvar under sådan förvaltiiing, om den underårige vid myndighetsåldem antingenfår en god man eUer en förvaltare. Sisti andra stycket har tegits in en bestämmelse om redovisningsskyldighet för densom har hand om den särskUda förvaltningen. Bestämmelsen motsvararföreskriften i I § andra stycket andra meningen om redovisning tiU föräldraroch andra förmyndare. När det gäUer redovisning tUl gode män och förvaltaregäUer dock den inskränkningen att redovisning skaU ske endast om det feUer inomramen för den gode mannens respektive förvaltarens uppdrag att te emot sådanredovisning. Den gode mannens respektive förvaltarens uppdrag måste såledesvara utformat på sådant sätt att det inbegriper förvaltningen av huvudmannenstiUgångar av sådant sfeg som den särskUda förvaltningen omfettet. Under sådantförhållande skaU redovisning göras tiU den gcxle mannen eUer förvaltaren. Iannat fåU skaU redovisning lämnas direkt tiU huvudmannen. Förmyndare,gode män och förvaltare skall omsorgsfullt fullgöra sirm skyUiigheter ochalltid handla på det sätt som bäst gagimr den enskiUie. (Jfr12 kap. 3 § i förslag.) Iparagrafen stäUs en allmän handlingsnorm för förmyndare, gode män Prop.1993/94:251 och förvaltare upp. Det bör noteras att det särskUt anges, fömtomatt FB 12 kap. uppdraget skaU utföras med omsorg, att den enskUdes bästeskaU vara riktmärket för stäUföreträdarens handlande. I nu gällande rättmotsvaras paragrafen delvis av 13 kap. 3 och 4 §§. Bestämmelsenkompletteras av den föreslagna 4 §, i vilken det anges hur den enskUdes medelskaU användas eUer placeras. Närmare bestämmelser om förvaltningen finns i13-15 kap. Vadsom i förevarande bestämmelse föreskrivs om stäUföreträdarens skyldigheter harbetydelse även för bedömningen av en eventueU skadeståndsskyldighet enUgt 14 §och för mriktiungen av överförmyndarens tiUsyn enUgt 9 § och 16 kap. 1 §. Ibåda feUen skaU aUtså den enskUdes intressen vara vägledande. DenenskiUies medel skall i skälig omfatming användas för hans eller hennesuppehäUe, utbiUlning och nytta i övrigt. De medel som inte används för sådanaändamål skall placeras så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och såatt de ger skälig avkasming. Närmarebestämmeber om hur förvalmingen skall skötas finns i 13-15 kap. (Jfr12 kap. 4 § i förslag.) Iförsta stycket har tegits m vissa gmndläggande bestämmelser om medelsanvändningenoch förvaltningen. LUcsom i nu gäUande 13 kap. 3 och 4 §§ anges att medel iskäUg omfettning skaU användas tiU den enskUdes nytte. Här har dock denenskUdes uppehäUe och utbUdning UttryckUgen angivits som exempel på sådananyttiga ändamål. Med nytte i övrigt avses vård och rekreation m.m. I många feUkan det sålunda vara befogat att den enskUdes medel används för att bekoste enbättre hosted eUer en annan form av vård. Det kan också Ugga i den enskUdesintresse att få göra en rekreationsresa eUer dylikt (se vidare prop.1987/88:124 s. 188). Dethar under remissbehandUngen av betänkande påpekatsatt gode män och förvaltare aUt för ofta ser som sm vUctigaste uppgift attiaktte sparsamhet med den enskUdes medel. Det kan därför finnas anledning attpåpeka att det primära är att den enskUdes medel skaU användas tUl hans eUerhennes nytte. Om det behövs för att den enskUdes behov skaU feckas, finns mgahinder att använda mer än avkastningen av befintUgt kapital och andrapericxiiska intäkter. Först i den mån medlen inte behöver använcfes för ettsådant ändamål blir placeringsregeln i förste styckets andra mening tiUämpUg. Närdet gäUer underåriga mäste givetvis den underåriges ålder, för äldramas vUlkor och andra individueUa förhåUanden vägas m vid be dömningen av vad som ryms inom en tiUåten medelsanvändning. Det bör inte vara uteslutet att den underåriges medel används tiU inköp av något som kommer inte bara den underårige själv utan även föräldrama ■''■' ochfåmUjen i övrigt tiU gcxio. Här kan undantegsvis inköp av t.ex. en Prop.1993/94:251 bU eUer ett fritidshus komma i fråga. Det måste dock hefe tidenbeakfes FB 12 kap. att det är den underåriges intresse som skaU varahuvudsaken och de övriga nämndas intresse en bieffekt, och inte det motsatte. Demedel som mte behöver användas för den enskUdes nytte skaU placeras så atttillräckUg trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skähg avkastiimg.En motsvarande regel finns i 15 kap. 1 §. BestämmelsenbUdar utgångspunkt för de närmare föreskrifter om förmyndares, gode mäns ochförvaltares förvaltning som finns i 13-15 kap. Bestämmelsen får också betydelseför överförmyndamas verksamhet, såväl när det gäUer frågor om samtycke tiUolika åtgärder som bettäffande tiUsynen. Förmyndare,gode män och förvaltare skall fortlöpande föra räkenskaper över sin förvalmingoch göra anteckningar om sina åtgärder i övrigt. FöräUlrar är dock skyUligaatt föra räkenskaper och göra anteckningar endast i den utsträckning som kananses behövUg med hänsyn till egendomens omfatming och omständighetema iövrigt. (Jfr12 kap. 5 § i Förmynderskapsutimngens förslag.) Iparagrafen har fegits in bestämmelser, motsvarande nu gäUande 16 kap. 1 §, omskyldighet för förmyndare, gode män och förvaltare att föra räkenskaper översin förvaltning och att göra anteckningar i den utsttäckning som kan ansesbehövUg med hänsyn tiU egendomens omfettning och omständighetema i övrigt. Denskyldighet att föra räkenskaper som det talas om här rör något annat än denskyldighet att lämna redovisning tiU överförmyndaren som regleras i bl.a. 13kap. 14 § och 14 kap. 15 §. Det finns dock ett samband meUan bestämmelserna påså sätt att redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren svårUgen kanfuUgöras på ett tiUfredsstäUande sätt, om inte stäUförettädaren fortlöpandeför räkenskaper. Under aUa förhåUanden underlättar noggranna räkenskaperredovisningen. EttvUctigt syfte med den nu behandlade paragrafen är emeUertid också att få framunderlag för en senare granskning av hur stäUföreträdaren har skött sinuppgift. En sådan granskning kan behöva göras av en ny stäUförettädare eUer avöverförmyndaren. Även den enskUde själv kan vUja konttoUera attstäUföreträdaren har skött sm förvaltning på ett korrekt sätt. Se vidare 13kap. 21 §, 14 kap. 23 § och 16 kap. 3§. Föratt en stäUförettädares skyldighet att föra räkenskaper skaU anses uppfyUdtorde det i de fleste feU bara fordras en kassabok som visar mkomster ochutgifter . Dämtöver bör stäUföreträdaren göra ensammanställning av tiUgångar och skulder. När det gäUer mer betydande inkomst-och utgiftsposter bör ställföreträdaren vara skyldig att skaffa och bevaraverifikationer. Rördet sig om en mer omfettande förvaltiiing, bör vanUga regler om Prop.1993/94:251 affärsmässig bokföring tUlämpas. Närdet gäUer föräldrar stäUs fegre krav. De är skyldiga att föra räkenskaper ochgöra anteckningar endast i den utsträckning som kan anses behövUg med hänsyntiU den förvaltede egendomens omfettning och omständighetema i övrigt. Det är iförste hand föräldrama själva som har att avgöra hur omfettande räkenskapemaoch anteckningama behöver vara. Principen bör dock vara att räkenskaper ochanteckningar bör krävas endast om bamets egendom är av en sådan omfettning kan tafe om att en egentUg förmögenhetsförvaltning utförs. För det feUföräldrama är redovisningsskyldiga gentemot överförmyndaren enUgt 13 kap. 14 §,torde det i regel också kunna krävas att de för räkenskaper. Att så skerunderlättar också för föräldrama att fuUgöra sm redovisningsskyldighet. SärskUtförordnade vårdnadshavare som är förmyndare är underkastede reglemaför förordnade förmyndare och uite de för föräldrar, se 10 kap. 3 § tredjestycket. Paragrafenslydelse har justerats i enUghet med Lagrådets förslag. Förmyndare,gode män och förvaltare skall se till att pengar och värdepapper som tillhörden enskiUie förvaras så att de inte sammanblandas med tiUgångar somställföreträdaren annars förvaltar. Om den enskilde åger värdehandlingar eller annars har rättigheter pågrurul av sådana handlingar, svarar förmyndaren, den gode mannen ellerförvaltaren för att behövliga registreringar och anmälningar görs. (Jfr12 kap. 6 § i förslag.) Paragrafenföreskriver i första stycket att en stäUföreträdare inte får blanda samman denenskUdes pengar och värdepapper med tiUgångar som StäUföreträdaren annarsförvaltar. Bestämmelsen motsvarar vad som föreskrivs i 15 kap. 7 § förstestycket. Med tiUgångar som StäUföreträdaren annars förvaltar avses dels hanseUer hennes egna tiUgångar, dels tiUgångar som kan tillhöra någon annan somstäUföreträdaren bistår. Att tiUgångar som tillhör olika personer inte fårblandas samman innebär bl.a. att, vid insättning på bank, skUcfe konton måsteanvändas. Aruirastycket behandlar det fåUet att den enskUde äger värdehand lingar eUer annars har rättigheter på gmnd av sådana handlingar. För myndaren, den gcxle mannen eUer förvaltaren svarar cfe för att de regi- stireringar och anmälningar som behövs görs, så att den enskUde inte Uder någon rättsförlust. Bestämmelsen motsvarar 15 kap. 7 § andra och tredje styckena i nu gällande lydelse. Dessa är mer utförUga därigenom att hänvisning görs tiU bestämda föreskrifter i vilka olika typer av an mälningar behandlas. En genereU bestämmelse om en stäUförettädares skyldigheter i nu berört hänseende behöver inte vara så detaljerad. Den som har ansvaret för förvaltningen av annans egendom som är placerad ' i värdehandUngar har ettsjälvklart ansvar för att huvudmannens mtresse Prop. 1993/94:251 bevakas påbäste sätt, bl.a. genom att nödvändiga anmälningar och FB 12 kap.registreringar görs. En uppräkning av ett antal föreskrifter där sådanaanmälningar behandlas skuUe felaktigt kunna tolkas som att skyldigheten attbevaka den enskUdes rätt skuUe vara inskränkt tiU sådana värdehandlingar. Dennya lydelsen av mer genereU karaktär innebär således inte någon sakUg ändring.Bestämmelsens generelfe utformning innebär vidare att det inte är nödvändigtatt föra med undanteget beträffande förvaltarregistrerade aktier i den nugäUande lydelsen av 15 kap. 7 § tredje stycket. HärskaU även erinras om att det av 2 § lagen (1989:828) om införande avaktiekontolagen (1989:827) framgår att bestämmelser i annan lag eUerförfettning om rättigheter som representeras av värdepapper skaU tiUämpas äveni fråga om rättigheter som registreras enUgt aktiekontolagen. Det förhållandetatt den nya lydelsen av förvaltiiingsbestämmelser inteinnehåUer någon direkt motsvarighet tiU det andra stycket i 15 kap. 1 § i nugäUande lydelse innebär således att någon materieU ändring i detfe hänseendeinte är avsedd. /viktiga frågor skall förmyndaren, om det lämpligen kan ske, höm den omyndige,om den omyridige har fyllt , samt den omyndiges make eller sambo. Godemän och förvaUare har motsvarande skyUiigheter i förhållande till den enskildesamt den enskildes make eller sambo. Om betydeben av samtycke i vissa fall frånden som har god man finns bestämmeber i 11 kap 5 §. (Jfr12 kap. 7 § i förslag.) Iparagrafens 78r5ta stycke fiims en regel om skyldighet för förmyndaren att höraden omyndige, om han eUer hon fyUt , och den omyndiges make eUer sambo. Bestämmelsenmotsvarar med tiUägg för sambo vad som föreskrivs i 13 kap. 5 §.Beträffande vem som är att betrakte som sambo hänvisas tiU kommentaren tUl 10kap. En ytterUgare skillnad jämfört med den nu gäUande lydelsen är attdet sägs att den omyndige "skaU" och inte enbart "bör"höras, om det lämpUgen kan ske. Med dette är avsett att markera vUcten av attstäUföreträdaren hör med huvudmannen. Även med denna ändring är dockföreskriften av ordningskaraktär. (Jfr dock nedan om samtyckes betydelse närgod man företar en rättshandling.) Ävenom det mte föreskrivs i fegmmmet, är det naturUgt att förmyndaren hör även ettbam som är , om bamet har nått tillräckUg mognad och det ärfråga om åtgärder som är av vikt för bamet personUgen. Andrastycket ålägger gode män och förvaltare en motsvarande skyl dighet att höra den som uppdraget avser samt dennes make eUer sambo. Även här gäUer att den enskUde skaU höras, om det lämpUgen kan ske. Etthörande kan underfetes bl.a. med hänsyn tiU den enskUdes hälsotiU- Prop.1993/94:251 stånd. Har god man förordnats enUgt 11 kap. 3 §, bUr det normaltinte FB 12 kap. aktueUt att höra den enskUde. Iandra styckets andra mening hänvisas tiU bestämmelsema i 11 kap. 5 § ombetydelsen av att i vissa feU inhämte samtycke från den som har gcxl man. EnUgtparagrafens huvudregel blir en rättshandUng som den gcxle mannen utan denenskUdes samtycke har företagit inom ramen för sitt förordnande inte bmdandeför den enskUde, såvicfe mte denne på gmnd av sitt tiUstånd har varit ur ståndatt ge uttryck för sin mening eUer denna av någon annan orsak mte har kunnatmhämtas. Någonmotsvarande rättsföljd inträder inte, om en förvaltare uiom ramen för sittuppdrag handlar utan den enskUdes samtycke. hänger samman med att enförvaltare inom ramen för uppdragen har ensam rådighet över den enskUdesegendom (se 11 kap. 9 §). LUcafiiUt är det angeläget attförvaltaren inhämtar den enskUdes mening. Är det en fråga som kan anses vUctigför den enskUde, bUr bestämmelsema i den nu behandfede paragrafen tiUämpUga. SkuUeen stäUföreträdare fete bU att höra den enskUde eUer dennes make eUer sambo,där så hade bort ske, kan det aktuaUsera frågan om StäUföreträdarensentiedigande. Detförhållandet att 16 kap. 9 § föreskriver att överförmyndaren skaU ge bl.a. denenskUde tiUfäUe att yttra sig kan inte tes tiU intäkt för att StäUförettädarenkan avsfe firån att samräda enUgt denna paragraf. Betydelsen av dette samrådökar dessutom genom att i vart fåU föräldrars möjUghet att vidte vUctigareförvaltningsåtgärder utan att mhämte överförmyndarens samtycke breddasbetydUgt (13 kap. 1-3 §§). Uppstårfråga om rättshandling eller rättegång mellan en omyndig och förmyndaren,förmyndarens make eller sambo eller någon som förmyndaren företräder, harförmyndaren inte rätt attföreträda den omyndige. Har syskon samma förmyndare,får förmyndaren dock företräda de omyndiga vid arvskifte mellan dem, om de intehar inbördes stridande intressen. Engod man eller förvaltare har inte rätt att företräda den enskiUie, om detuppstår en fråga om rättshandling eller rättegång mellan den enskilde å ermsidan och den gode mannen eller förvaltaren, hans eller hennes make eller samboeller någon som han eller hon företräder å den andm sidan. Omen förmyndare, god man eller förvaltare har slutit avtal i strid med förstaeller aruira stycket, tilUimpas 9 kap. första stycket ifråga omåterbärings- och ersätmingsskyldighet. (Jfr12 kap. 8 § i FörmynderskapsutiTednmgens förslag.) Dennaparagraf har i sak sin motsvarighet i nuvarande 13 kap. 2 §. På försfeg avLagrådet har i bestämmelsen dock, liksom i 11 kap. 2 §, ställföreträdarenssambo jämstäUts med ställföreträdarens make. jj FB 12 kap. Förmyndares,gode mäns och förvaltares verksamhet står uruler överförmyndarens tillsyn. Förmyndare,gode män och förvaltare är skyldiga att lämna överförmyndaren de upplysningarom sin verksamhet som överförmyndaren begär (Jfr12 kap. 9 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.) Iförsta stycket anges att förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhetstår under överförmyndarens tiUsyn. Motsvarande bestämmelser finns förnärvarande i 10 kap. 12 § och 11 kap. 14 §. TUI skillnad från vad som gäUerenUgt dem föreskrivs inte i den nya bestämmelsen att StäUföreträdama också stårunder tingsrättens tiUsyn. Detfe är en följd av bl.a. avskaffandet av systemetmed inskrivning av förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap. Frågan om vUkenmyndighet som i sin tur har tUlsyn över överförmyndama behandfes i 19 kap. 17§. Oavsettvilka förvaltningsbestämmelser m.m. som gäUer för olika feU enUgt 13-15 kap.står aUa förmyndare, gode män och förvaltare under överförmyndarens tiUsyn sålänge uppdraget varar. har betydelse bl.a. för den upplysningsskyldighetsom stäUföreträdama har enUgt aruira stycket (jfr nuvarande 13 kap. 6 §). Ävenen förälder som är förmyndare och som enbart förvaltar tiUgångar som feUerutanför 13 kap. 3 § eUer 10 § har således skyldighet att lämna upplysrtingarenUgt denna paragraf. Genom detfe får överförmyndaren exempelvis möjUghet attutreda om det finns behov av att gå m med skärpande föreskrifter i det enskUdafåUet, se 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §. Närdet gäUer överförmyndarens rätt att få upplysningar från socialnämnder ochandra myndigheter finns bestämmelser i 16 kap. 10 §. Omen förmyrulare, god man eller förvaltare har ingått avtal för den enskildesräkning utan att inhämta samtycke från överförmyndaren, trots att samtyckekrävs enligt 13-15 kap., får motparten inte frånträda avtalet, om förmyndaren,gode mannen eller förvaUaren begår överförmyndarens samtycke inom en månadfrån det att avtalet ingicks och något annat förbehåU inte har gjorts. Omöverförmyndaren inte lämrmr sitt samtycke, får motparten frånträda avtalet, ominte något annat har överenskommits. Om ett avtal somavses i 10 § inte blir gällande, tillämpas 9 kap. 7 § första stycket ifråga omåterbärings- och ersättningsskyldighet. (Jfr12 kap. 10 och 11 §§ i förslag.) TUl 10 och 11 §§ har utan sakUg ändring överförts vad som för Prop.1993/94:251 närvarande regleras i 15 kap. 17 och 18 §§. Fleraförmyrulare, gode män eller förvaUare Omen persons egendom skall förvaltas av fler än en förmyndare, god man ellerförvaltare, skall ställföreträdanm utöva förvalmingen gemensamt.Överförmyrularen kan dock besluta att förvalmingen av tillgångarna skallfördelas på visst sätt mellan stäUföreträdama eller att vissa tillgångar skallförvaltas av en av dem ensam.