prop · GH03150 · 1993-12-31 00:00:00 — ' Driftsöverskou som andel av förädlingsvärdet resp. totalförändring, procentenheter Källor: och . Denlägre efterfrågan i altemativet med låg tUlväxt både medför och orsakas av enmer dämpad investeringsaktivitet. En låg efterfrågan innebär svagareincitament till kapacitetsutbyggnad, som investe-ringaraas roll somefterfrågemotor blir mindre framträdande. Brattoinvesteringama beräknas uppgåtill av BNP, medan de i alternativet med medelhög tillväxt uppgårtill . Totaltinnebär dessa kalkyler att det finansiella sparandet i företogssektom beräknasuppgå till av BNP. Det är en halv procentenhet lägre än i scenariot medmedelhög tillväxt. Bmttosparande och bytesbalans vid låg tillväxt Brattosparandet i den svenska ekonomin vid en lägretillväxt uppgår tUl av BNP Detto är lägre än i3 %-altemativet. Tabell 13.13 Bruttosparande och bytesbalans vidalternativa tillväxter Prop.1993/94:150 Bilaga 1.1 Andel av BNP 1 Brattosparande' Brattoinvesteringar' 1,7 -0,8 2,4 0,2 -3,3 -5,9 5.5 4,3 -1,8 8,4 -3,2 -6,9 5,9 -2,5 -3,3 3,3 -0,1 -2,8 Exportnetto Nettofektorinkomster Övrigt netto 3,5 -1.3 -0,5 5.2 -1.2 -0,5 -1,3 -0,5 -3,1 -0,4 -0,5 -0,9 -1,8 ' Genomsnitt, procentuell förändring 19951999. Diagram 13.13 Bytesbalans 1970-1999 Andel av BNP, procent 6 ~i''I''I''I''I''I''I''1''r 1970 1973 1976 1979 1982 1985 19881991 1994 1997 Källor: , ochFinansdepartementet. Den offentliga sektorasfinansiella sparande blir svagare vid en lägre Prop. 1993/94:150 tillväxt.Det privato finansiella sparandet är emellertid mycket högre, vii- Bilaga1.1 ket medför en starkare bytesbalans som andel av BNP. Denstarka bytesbalansen förklaras av att den lägre efterfrågan av såvälkonsumtions- som investeringsvaror innebär en minskad import. Fömtsättningamaför en hög tillväxt bedöms som ovanligt gynnsamma. Ett antal stmkturellareformer har genomförts i syfte att förbättra ekonominsfunktionsförmåga. När ekonomin börjar växa kommer detto att manifesteras ihögre produktionsförmåga och lägre inflation . Därtill konmier attresursutnyttjandet i utgångsläget är lågt. Vidare föratses den interaationellakonjunkturen vända uppåt. Uppgången utomlands förstärks dessutom, att dels avandra länder också har genomfört strakturella förändringar, dels avliberaliseringen av väridsmarkna-den. 1alteraativet med medelhög tillväxt stiger den samlade produktionen med igenomsnitt . Därmed motsvarar densvenska tillväxten vad som föratses för OECD-området som helhet. Tillväxtengenereras till störsto delen av stigande brattoinvesteringar, men också avprivat konsumtion. Lönebildningen föratses fungera bättre än tidigare, menkännetecknas fortfarande av begränsad flexibUitet och lönestelheter nedåt.Detto medför tendenser tUl inflationsdrivande löneökningar redan vid högaarbetslöshetsnivåer. Summan av öppet arbetslösa och personer ikonjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder faller förhållandevissakto och motsvarar av arbetskraften. Denoffentliga sektoms utveckling är i hög grad beroende av tillväxten. Dettoillustreras särskilt av skuldkvotens nivå och utveckling. I detto scenario gården offentliga sektora med stora underskott. Skulden växer, vilket isin tur genererar framtida räntekostnader. Den förbättring av de offentligafinanseraa som kommer till stånd beror till största delen påsaneringsprogrammet. Skuldkvoten Stobiliseras dock inte. Scenarietmed hög tillväxt präglas av att såväl hushållens som företogens förtroende förden ekonomiska utvecklingen är stort. Detta för med sig fallande realräntor ochen stark investeringsledd tillväxt på . Optimismen inomhushållssektom medför att sparkvoten kan falla och mer än halveras underperioden. Arbetsmarknaden och lönebildningen kännetecknas av hög flexibilitet,vilket medför att den ekonomiska aktiviteten kan stiga utan att inflationentilltar. Summan av öppet arbetslösa och personer i åtgärder faller snabbt ochuppgår vid periodens slut till ca 6 1/av arbetskraften. Detto innebär attekonomins samlade arbetskraftspotential bibehållits, trots den djupalågkonjunkturen. De offentliga finanseraa uppvisar allt mindre underskott ochde två sista åren är det primära finansiella sparandet positivt. År 1999sjunker även nettoskuldkvoten. Ialtemativet med låg tillväxt avbryts den ekonomiska expansionen avstigande löner och priser redan vid höga arbetslöshetsnivåer Detta utlöserökade inflationsförväntningar, höjda räntor, sämre lönsamhet och ett försämratförtroende för den ekonomiska utvecklingen. Den genomsnittliga tillväxtenbegränsas till . Tillväxten är i större utsträckning konsumtionsledd.Detto sammanhänger med att investeringama dämpas. Vinstneddragningar dämpar iviss mån prisutvecklingen och därmed stiger hushållens reala inkomstersnabbare. Det lägre förtroendet kommer emellertid till uttryck i enstabilisering av hushållssparandet på ca 7 1/i förhållande tillinkomsteraa. Summan av öppet arbetslösa och personer i åtgärder permanentas påen nivå motsvarande ca 12 1/av arbetskraften. De offentliga finanseraaförbättras även i detta alternativ, men betydligt långsammare.Nettoskuldkvoten ökar , om än i något avtogande takt. 1993/94:150Bilaga 1.1 Diagram 13.14 Bruttonationalprodukt och trend 19851999 y Alt Alt Alt 1 ' 1 ' I -' 1 ' I ' 1 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 Källor:Statistiska centralbyrån och . 1diagram 13.14 illustreras de tre tillväxtbanoraa och en antagen långsiktigtrend vid normalt resursutnyttjande. stiger denna kurva medknappt och därefter . De strakturella reformer, främst skattereformensamt förändringar inom sjuk- och arbetsskadeförsäkringaraa, som genomfördes islutet av 1980- och förklarar denna uppjustering. I ettsexårsperspektiv är det inte rimligt att betrakto skillnaden mellan trend ochfaktisk produktionsnivå som ett uttryck för ett underatnyttjande avtillgängliga resurser I stället handlar det om en merpermanent utslagning av produktionsfaktorer som Prop. 1993/94:150 innebär att trendens nivå inte kan uppnås inom överskådlig tid. Ialteraativet med medelhög tillväxt krymper gapet och är förhåUandevislitet . Det underliggande arbetskraftsutbudet, se diagram 13.4, stigerockså och är i nivå med 1980-talets försto hälft. Iljuset av detto och den allmänna osäkerheten i kalkylema, är det inte möjligtatt hävda att det skett en nämnvärd utslagning. Ialtemativet med hög tillväxt mobiliseras arbetskraften snabbt. Därigenomundviks i allt väsentligt en permanent utslagning av potentiellproduktionskapacitet. Detto tillsammans med effektema av de strakturellareformer som har genomförts och föratsätts genomföras gör det rimligt att antoatt trendtillväxten kan vara högre än . I termer av diagram 13.14 ska dettotolkas som att trenden ska luta kraftigare uppåt och inte, som figuren kanantyda, att slutpunkten skulle representera ett överhettat tillstånd. Detunderliggande arbetskraftsutbudet, se diagram 13.9, beräknas vara i nivå medåren före överhettningen, vilket också indikerar att ekonominsproduktionsförmåga har bibehållits. 1altemativet med låg tillväxt ligger produktionsnivån betydligt under trenden,dessutom växer skillnaden av perioden. Samma bild framträder idiagram 13.12. Det underliggande arbetskraftsutbudet stabiliseras initialt påen låg nivå och vänder sedan nedåt. Sammantoget visar detto på en permanentutslagning av arbetskraft och samlad produktionsförmåga. Detta tar sig ocksåuttryck i en bestående hög arbetslöshet. I termer av diagram 13.14 betyderutslagningen att trendlinjen skall skiftas nedåt för att ge en rättvisande bildav produktionsgapets utveckling. 14 Den offentliga skulden Prop. Destora statliga underskotten har lett till att den svenskaoffentliga sektoms finansiella förmögenhet har försämrats kraftigt (diagram14.1). Även i ett interaationellt perspektiv innebär de senaste årensutveckling en relativ försämring. Den offentliga sektoms skuldsättning harstigit i hela OECD-området under den senaste lågkonjunkturen, men utvecklingenär mer dramatisk i . Beträffande brattoskulden ligger nu övergenomsnittet för OECD-länderaa. Den finansiella nettoskulden har ännu intenått genomsnittet för OECD-ländema, men närmar sig snabbt. relativaposition är sämre om skulden mäts i brattotermer, eftersom harförhållandevis stora pensionsåtaganden inom den offentliga sektom. Efleratt i många sammanhang varit något av en underordnad storhet i förhållande tillde löpande budgetunderskotten har den offentliga sektoms skuldsättning kommitmer i fokus i den ekonomisk-politiska debatten. Bakom detta ligger flerafaktorer Skuldkvoten i och inom OECD-ländema har ökat trendmässigtunder de och enskilda länder har nått skuldnivåer som klartöverstiger värdet av BNP. Vid sådana nivåer blir skulden genom sin egen dynamiksvårhanterlig och kan på olika sätt skapa problem för den ekonomiskautvecklingen och politiken. Den trendmässiga ökningen av skuldandelen visarockså att det finns betydande strakturella underskott orsakade av ensystematisk tendens för utgiftema att överstiga inkomsteraa på ett långsiktigtohållbart sätt. Vidare har den ekonomiska integrationen i och OECD-områdetökat det ömsesidiga beroendet mellan länder Ett uttryck för detto är EU:sEMU-planer som inneburit att referensvärden (konvergenskriterier) för såväloffentliga underskott som för offentlig skuldsättning blivit en del avdiskussionen samt att länderaa i sina konvergensprogram angett mål för denoffentliga skuldens utveckling. EU har även understrakit att betydande mät-och definitionsproblem föreligger, i synnerhet vad gäller offentligskuldsättning, på detta område. Iavsnitt 14.2 analyseras vilka faktorer som driver statsskuldsutvecklingen ochvilka samhällsekonomiska effekter en stor och växande statsskuld har på kortoch lång sikt. Diskussionen i detto avsnitt är principiell till sin karaktär.Detta innebär bland annat att ingen distinktion görs mellan statens skuld ochden offentliga sektoms skuld. I praktiken ställs en skuldanalytiker inför enmängd olika skuldbegrepp. I avsnitt 14.3 diskuteras därför de vanligasteskuldbegreppen i den offentliga stotistiken och deras ekonomiska relevans. Densvenska skuldutvecklingen tas upp till behandling i avsnitt 14.4. 1 dettoavsnitt redovisas också finansiella beräkningar för skuldutvecklingen framt.o.m. I avsnitt 14.5 belyses inter- nationella erfarenheter aven stor offenflig skuld. Erfarenhetema från Prop. 1993/94:150 skuldtyngdaländer och behandlas mer ingående. I ka- Bilaga 1.1pitlets avslutande delar diskuteras den offentliga skuldsättningen utifrån ettEU-perspektiv. Diagram14.1 Den ofTentliga sektorns skulder i och 1980-1993 Andel av BNP, procent X" -. _----''' 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 öV/or-Konjunkturinstitutet,, och . Denkanske mest grandläggande frågeställningen vid en analys av statsskulden äratt bedöma om utvecklingen är hållbar i ett längre tidsperspektiv. Om stotenhar slagit in på en ohållbar statsskuldsbana så måste skattetrycket höjasoch/eller de offentliga utgifteraa minskas. Alteraativet är en statsfinansiellbankratt eller möjligen en avveckling av skulden med hjälp av hyperinflation. Närär en statsskuldsutveckling uthållig? Tyvärt kan inte något enkelt svar ges.Det är endast möjligt att peka på några viktiga faktorer Detär skuldkvoten, dvs. statsskulden i förhållande till BNP, och intestatsskuldens absoluta nivå som är avgörande för stotsskuldens uthållighet.Skuldkvotens utveckling över tiden är helt bestämd av tre faktorer (i)storleken på de primära budgetsaldona som andel av BNP, (ii) skillnaden mellanrealräntan på statsskulden och ekonomins tillväxttakt samt, (iii) storleken påden imtiala skulden. Primära budgetsaldot är vad som återstår avbudgetunderskottet efter att räntenettot har dragits bort. nådenmellan realränta och tillväxt bestämmer den ingående skuldens tillväxttakt iförhållande till tillväxten i . I diagram 14.2 illustrerastre fall med olika primärsaldokvoter I en situation där differensen mellanrealräntan och tillväxttakten är och den initiala skuldkvoten är ,leder primäranderskott motsvarande i genomsnitt av BNP till en explosivutveckling av skuldkvoten. Om istället staten uppnår primäröverskott som iförhållande till BNP uppgår till så minskar skuldkvoten över tiden. För attskuldkvoten skall ligga kvar på sin initiala nivå () krävs att statenuppnår primäröverskott på (i genomsnitt) av BNP Ett primäröverskottsom uppgår till I % av BNP motsvarade för del 1993 ca 15 mdkr. 1993/94:150 Bilaga1.1 Anm.: Där p är primärunderskottets andel av BNP och r-y ärskillnaden mellan realränta och tillväxt. Storlekenpå ränte-tillväxtdifferensen är också viktig för en gyrmsam utveckling avskuldkvoten. En stor och positiv differens gör att skuldkvoten växer snabbareän om den är mindre. Det är också lättare att finansiera en stor statsskuldnär ränte-tillväxtdifferensen är liten en skuldkvot lika och enränte-tillväxtdifferens som är har samma statsfmansiella konsekvenser somen skuldkvot på och en ränte-tillväxtdifferens motsvarande närprimäröverskottens andel av BNP är (se diagram 14.2). Vilkenstorlek kan man förvänta sig att ränte-tillväxtdifferensen har? Det finns godasåväl empiriska som teoretiska skäl att anta en positiv differens. Men varkenden ekonomiska teorin eller de empiriska erfarenheteraa är helt entydiga pådenna punkt. var skillnaden mellan realränta och tillväxtnegativ i de flesta En orsak tilldetto är att kreditmarknaderaa i många länder, däribland , var Prop.1993/94:150 hårt reglerade. De länder som i samband med första oljekrisen drogpå Bilaga 1.1 sig en stor statsskuld kunde därför relativt enkelt förhindra ennegativ skuldutveckling. När realräntan är hög och tillväxttakten låg krävs detmycket större stotsfinansiella ansträngningar för att få till stånd en gynnsamstatsskuldsutveckling. För del har den senaste årens låga tillväxt ikombination med en hög implicit ränto (dvs. ränteutbetalningarnas andel avskuldvärdet) på statsskulden bidragit till den dramatiska skuldutvecklingen. Desamband som har lyfts fram är ganska bokföringsmässiga till sin namr.I verkligheten finns det starka ekonomiska kopplingar mellan storheter somrealränta, tillväxt, stotsskuld och budgetunderskott. I detto avsnittdiskuteras olika ekonomiska teorier för hur en stor och växande stotsskuld kantänkas påverka ett lands ekonomi . Enutgångspunkt för en analys av statsskuldens långsiktiga effekter är teorin förstatsskuldsneutralitet. Enligt denna teori har en stor statsskuldöverhuvudtaget inga effekter på ekonomins funktionssätt. Förändringar i statensbudgetsaldo ger upphov till ett ändrat sparbeteende i den privata sektom somexakt motvarar budgetsaldoförändringen. Det totala sparandet, och därmedräntor och kapitalbildning, är opåverkade av statsskulden en situation som ilitteraturen går under beteckningen ricardiansk ekvivalens. Anledningen tillatt hushållen ökar sitt sparande när stoten låter stotsskulden växa är att deinser att de själva (eller deras bam) , via skatter, måste betalaräntor och amorteringar på skulden. Under vissa, ganska orealistiska,föratsättningar så konuner rationella framåtblickande individer att välja attförändra sitt sparande så att ekonomins totala sparande hålls oförändrat. Enföratsättning för att statsskuldsneutralitet skall gälla är att staten hartillgång till skatteinstrament som inte ger upphov till några negativa incitamentseffekter s.k. klumpsummeskatter Genom att utnyttja klumpsummeskatter kan staten, iprincip, finansiera en mycket stor statsskuld utan att några reala beslut påverkas.Under föratsättningaraa att klumpsummeskatter är tillgängliga, att ricardianskekvivalens gäller och att det inte finns några tvivelsmål om stotensmöjligheter att fiillgöra sina betalningsåtaganden, vilka naturligtvis ärlättare att fullgöra om staten kan använda klumpsummeskatter, så är det svårtatt hävda att en stor statsskuld skulle ge upphov till några negativasamhäUsekonomiska effekter Resonemangetföratsätter implicit att det handlar om en sluten ekonomi eftersom möjlighetentill migration gör att alla skattesystem grandade på, bosättningsort ärförknippade med snedvridningseffekter Detta gäller eftersomen individ eller ett företog alUid kan imdslippa ett lands stats- Prop.1993/94:150 skuld genom att flytta utomlands och behålla sinaobligations- Bilaga 1.1 fordringar på stoten. Deflesto forskare är eniga om att hushållen reagerar med ökat sparande närstatsfinanseraa försämras, men inte så niycket att statsskuldsneutralitetgäller. Det finns dock en ganska stor spännvidd i uppfattningarna om hurkraftigt det privato sparandet reagerar på statsskuldsutvecklingen. Närricardiansk ekvivalens inte gäller kommer en statsskuldsökning att leda tillatt det totala sparandet minskar, vilket tenderar att höja ränteläget ochtränga ut privata investeringar. En effekt av en växande statsskuld är därfören krympande privat kapitalstock. I den mån som den statligaskuldackumulationen inte har finansierat offentliga investeringar med en(minst) marknadsmässig avkastning så resulterar skuldutvecklingen i en lägreekonomisk tillväxt. I en öppen ekonomi där sparandet inte behöver vara likastort som investeringaraa resulterar budgetunderskott i en mindre ränteuppgångsamtidigt som utlandsskulden växer liten öppen ekonomi som den svenska kan realräntan på lång sikt synas varahelt bestämd av omvärlden. För stora företog, som har tillgång till deninteraationella kapitalmarknaden, så är därför utträngnings-effektema av alltatt döma ringa. För små företog, som inte har tillgång till den interaationellakapitalmarknaden, är utträngningseffekter mer sannolika. Detto gäller isynnerhet i en situation där finansieringen av en stor och växande statsskuldhar tvingat fram skattehöjningar som har ökat kostnaden att självfinansiera nyasmåföretag. och växande statsskuld ökar kreditrisken förknippad med placeringar istotspapper vilket i sin tur driver upp ränteläget. Det kan dels handla om enrisk för att stoten inte kan fullgöra sina betalningsåtaganden, dels en riskför att staten väljer att lätto på den reala skuldbördan genom att inflaterabort en del av den nominellt denominerade skulden. En högre ränto på grand aven större kreditrisk kan generera ett skuldförlopp där räntehöjningar ökarstatens räntebörda och därmed budgetunderskottet, vilket får statsskulden attväxa ännu snabbare, vilket ger högre räntor osv. Om nivån på statsskulden är såhög att det bedöms finnas en stor känslighet för konjunkturstöraingar kanrisken för en lågkonjunktur i sig vara en tillräcklig föratsättning för attutlösa en "snöbollseffekt" rationella placerare kräver enräntepremie för att hålla obligationer när de vet att en framtidalågkonjunktur kan äventyra deras fordringar. Detta ökar statens räntebördaidag och risken att hålla statsobligationer tilltar ytterligare, räntepremienökar osv. Omfönlelningmellan genemtioner Prop. Bilaga1.1 Om ricardiansk ekvivalens inte gäller innebär en växande statsskuld enförmögenhetsomfördelning mellan generationer De generationer som lever understatsskuldens uppbyggnadsskede är vinnare på bekostnad av de framtidagenerationer som skall betala räntor och amorteringar på skulden. Engeneration som vid sin födelse ärver en stor statsskuld (men inte motsvarandestotsobligationer) som den sedan helt eller delvis amorterar ner har ju undersin livstid fått använda en del av sina inkomster till ränteutbetalningar äldre generation. Det är med andra ord endast en förändring i statsskuldensnivå som ger upphov till fördelningseffekter en stotsskuld som (per capito)är över tiden är fördelningsmässigt neutral över generationer. Enväxande stotsskulds fördelningseffekter skall dock inte överbetonas. I den månen statsskuld byggs upp och amorteras av samma personer finns ingafördelningseffekter av detto slag. Arvet från en äldre generation består inteheller enbart av en stotsskuld utan också av realkapital, fordringar påutlandet, humankapital och teknologi. Värdet på dessa tillgångar är mångagånger störte än värdet på stotsskulden (exemplet är hämtat frånEkonomikommissionens rapport, SOU 1993:16 sid. 146). Effekterpå skattetryck och utgiftsnivåer Finansieringenav räntebetalningaraa på en stor och växande statsskuld kräver antingen ettallt högre skattetryck eller sjunkande offentliga utgifter. Verklighetensskattesystem är inte av klumpsummenatur eftersom en extra samhällsekonomiskkostnad, en överskottsbörda, tillkommer för varje skattekrona som stoten tarin. Det råder bland ekonomer ingen större enighet om hur stor denna extrakostnad är vid olika skattenivåer De flesto ekonomer är dock eniga om attkostnaden per skattekrona ökar med ett stigande skattetryck. Slutsatsen ärdärför att vid en given utgiftsnivå ger en växande statsskuld fört eller senareupphov till allvarliga samhällsekonomiska skadeverkningar. Iställetför att finansiera räntebetalningaraa på en stor statsskuld med högaskattesatser kan staten välja att vid ett bibehållet skattetryck minska deoffentliga utgiftema skattetrycket blir även i detto fall högre än vad somkrävs för att finansiera den löpande verksamheten som viktigaoffentliga utgifter trängs ut. 14.2.2.2Kortsiktiga effekter av en hög statsskuld Hurskall den ekonomiska politiken bedrivas i ett kortare tidsperspektiv när nivånpå statsskulden är hög? Är konjunkturläget inte alltför dåligt finns ingenanledning att avvika från ett långsiktigt program för en lägre nivå påstotsskulden. Inte minst därför att en stor statsskuld begränsar detstobiliseringspolitiska utrymmet vid framtida lågkonjunkturer. junkturaedgångblir bilden genast mer komplicerad genom att det lätt Prop. 1993/94:150uppkommer målkonflikter mellan lång- och kortsiktiga åtgärder de BilagaI.l kortsiktiga övervägandena talar ofto för en stimulans av efterfrågan ochdärtill kopplade budgetunderskott och ökning av statsskulden. Hur påverkasdenna avvägning av nivån på statsskulden? Ettargument för en mer expansiv finanspolitik är att om den höga stotsskulden haruppkommit till följd av en djup konjunkturaedgång med lågtkapacitetsutnyttjande så skulle finanspolitik kunna bedrivas utan någraomfattande utträngningseffekter De mest optimistiska expansionisteraa hävdart.o.m. att en sådan strategi skulle kunna vara självfinansierad en högreaktivitetsnivå leder till ökade skatteintäkter och minskade utgifter förarbetslöshetsunderstöd och dylikt. En alltför hårdför budgetsaneringspolitikkan också leda till att arbetslösheten permanentas på en högre långsiktig nivåvilket eroderar framtida skattebaser och ger upphov till nya utgifter. Åandra sidan kan stora budgetunderskott och en växande statsskuld innebära attrisken för en ohållbar utveckling ökar. Genomslaget av en expansivfinanspolitik kan då bli att ränteläget stiger vilket dels dämparefterfrågeökningen dels innebär ytterligare ränteutgifter för stoten. En annananledning till ränteökningar är att en stor och växande statsskuld gör detsvårare att bedöma inflationsutvecklingen vilket kan motivera enrealränte-riskpremie. De åtstramande effekteraa av en restriktiv finanspolitikskall heller inte överdrivas eftersom de kan motverkas med en expansivpenningpolitik. Effektema av en expansiv penningpolitik är, enligt traditionellmakroteori, som störst vid en rörlig växelkurs. Delångsiktiga effektema på stotsskulden är sålunda av central betydelse förstabiliseringspolitiken. Ett viktigt budskap i rapportvar att ett långsiktigt saneringsprogram i kombination med en mer expansivkortsiktig politik skulle minska osäkerheten vad gällerstotsskuldsutvecklingen. Därmed skulle ränteläget och inflationsförväntningamakunna hållas i schack. En viktig fråga är hur en regering i praktiken skallkunna binda upp sig och framtida riksmöten vid en långsiktig saneringsstrategi.Trovärdighetsproblemet är ännu mer påtagligt om staten avstabiliseringspolitiska skäl skjuter besparingar även om enighetråder vid ett visst tillfälle om framtida besparingar så uppstår i praktiken alltidtolkningsproblem när verkligheten förändras. Hurser den optimala stotsskuldspolitiken ut?