prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — 1 promemorian uttelas atthyresmålen bör föras över till de allmänna domstolama. Det föreslås attBostedsdomstolen avskaffas som fristående domstol och att dess uppgifter attöverpröva hyresnämndemas avgöranden i ett inledande skede skall tes över avSvea hovrätt och att hovrättens avgöranden skall kurma överklagas vidare tillHögste domstolen. För hyresnämndemas del föreslås i promemorian en begränsadreform som tills vidare består i att hyresnämndema administrativt slås sammanmed tingsrättema på den ort där nämnderna är belägna. Vidare föreslås ipromemorian att Patentbesvärsrätten avskaffas och att dess uppgifter tes överav de allmänna förvaltningsdomstolama, i förste hand länsrätten i . Ifråga om och Arbetsdomstolen läggs inga förslag fram. Detuttelas dock att bör avskaffas som friståendedomstol och att en sådan reform bör inriktes på att inordnassom en specialfunktion i , att samtliga mål skall prövas avtingsrätt i förste instens och att målen i ett inledande skede inte skallkunna överklagas vidare till Högste domstolen. 1 fråga om Arbetsdomstolenuttelas att det finns många fördelar med att renodla dess uppgifter till attavse tvister som rör framför allt tolkning och tillämpning av kollektivavtel,förenings-och förhandlingsrätten och fredsplikten. Remissbehandlingen av promemorianhar avslutets och frågoma bereds nu vidare inom Justitiedepartementet.I förste mmmet är det Bostedsdomstolen som behandlas i det arbetet. När det gäller Försäkringsöverdomstolen harriksdagen beslutet att denna skall läggas ned och att dessuppgift att vara pre-judikatinstens i de aktuella måltypema då skall övertes avRegeringsrätten (prop. 1992/93:215, bet. 1992/93:JuU33, rskn 1992/93:372). Regeringens arbete med reformer inomdomstolsväsendet har det ytterste syftet att på olika sätt stärkadomstolsväsendets självständighet och effektivitet. De förslag som hittillslagts fram har främst varit inriktede på domstolamas arbetsuppgifter ochorganisation samt förvaltningen inom domstolsväsendet. En annan åtgärd somdirekt syfter till att stärka såväl domstolamas som domamassjälvständighet är tillsättende av en särskild utredare för att behandladomstolamas och domamas ställning inför 2000-telet (din 1993:47). Utredaren,som arbeter under namnet domamtredning (Ju 1993:6), skall i en försteetepp kartlägga behovet av att stärka domamas ställning och lämna förslag påinriktning av det fortsatte utredningsarbetet. Exempel på frågor som äraktuella i sammanhanget är utnämning av ordinarie domare, domamas rättsställning,avlöning och arbetsuppgifter, nänmdemännens ställning och utseende av jurymän.Den sistnämnda frågan är inte minst aktuell mot bakgmnd av den europeiskadomstolens för de mänskliga rättighetema dom i det s.k. Holm-målet. uppgifter hör även att behandla den i 1992 årsbudgetproposition (prop. 1991/92:100, bil. 3, s. 101) be- Prop. 1993/94:100rörda frågan om den intema beslutsprocessen i administrativa frågor vid Bilaga 3 domstolama. Enviktig del i reformarbetet beträffande domstolama är också strävandena mot enrenodling av domarrollen. påbörjades ett projekt om ändradearbetsformer vid domstolama. Projektet omfatter hovrätter, kammarrätter,tingsrätter och länsrätten En av gmndtenkama i projektet är attdomstolspersonalen själv ska finna vägar att nå effektivare arbetsformer,bl.a. genom att få impulser från kollegor i andra domstolar En annanutgångspunkt är att förändringsarbete mycket kretsar kring attityder ochintresse. I projektet har därför stor vikt lagts vid att stödja lokalainitiativ till ändrade arbetsformen Finansieringen av projektet skerhuvudsakligen genom medel från Stetens fömyelsefond. Arbetet har bedrivits iform av tvådagarsseminarier vid vilka samtiiga personalkategorier hosdomstolama finns representerade. lade regeringen frampropositionen (1992/93:213) om delegering av arbetsuppgifter tillkanslipersonal vid domstol. I propositionen konsteteras bl.a. att regeringeninte uten lagstöd kan bestämma att sådana uppgifter som avser beredning av målfår utföras av annan än domare, t.ex. kanslipersonal. Genom ändringar irättegångsbalken och lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar (prop.1992/93:213, bet. 1992/93:JuU32, rskn 1992/93:371) ges regeringen sedan den 1juli 1993 uttrycklig befogenhet att meddela sådana bestämmelsen För hovrättemasdel har lagändringen följts upp med en ändring i hovrättsinstmktionen(1993:648), som ger möjlighet att delegera vissa beslut under beredningen tillfiskaler, fiskalsaspiranter och domstolsbiträden. För de övriga domstolamas delär situationen delvis en annan i och med att det pågår ett omfettendereformarbete till följd bl.a. av förslag som kan fåförhållandevis stor betydelse för arbetsformema i dessa domstolar Vidare ter1993 års domamtredning på ett genomgripande sätt upp frågor som berörarbetsformema vid domstolama. Härtill kommer att det i pågår arbetemed att utveckla ett modemt målhanteringssystem (MÅHS) för länsrätt ochtingsrätt. Införandet att dette system kommer att nödvändiggöra en översyn avdomstolamas arbetsformen Systemet skall instelleras under budgetåren 1993/94och 1994/95. Regeringen bedömer det därför inte lämpligt att just nu gå vidaremed några författningsändringar som berör arbetsformema vid dessa domstolar Våren1990 godkände efter förslag av regeringen (prop. 1989/90:79)riktlinjer för en reformerad domarbana m.m. (bet. 1989/90:JuU25, rskn1989/90:193). Den nya ordningen, som började tillämpas , innebärbl.a. att domamtbildningen skall kon- centreras och fullgöras iett sammanhang. Målet som sattes upp var att Prop. 1993/94:100 den sammanlagdatjänstgöringstiden, räknad från börjedag i överrätt till Bilaga 3assessorsförordnande, inte skulle vara längre än tre ån motsvarar ihuvudsak minimitidema för de i utbildningen ingående obligatoriska momenten,nämligen som aspirant i överrätt, 12 månader som fiskal vidunderrätt och som adjungerad ledamot i överrätt, eller och sex månaden Hämtöver fömtsattes i propositionen att utrymme för visstjänstgöring i överrätt mellan fiskalsförordnandet och påbörjandet avunderrättstjänstgöringen skulle kunna finnas, dock uten att dette lades in somett obligatoriskt moment i utbildningen. En sådan del av tjänstgöringen bordeenligt propositionen i allmänhet inte vara längre än högst innanunderrättstjänstgöringen ter vid. Reformen har utvärderats . Denförste utvärderingen ägde mm . Det framkom därvid att man inom deffeste överrättemas onuåden redan då hade kunnat förkorte tjänstgöringstidernaför icke ordinarie domare till mellan tre och , räknat från börjedag somfiskalsaspirant till assessorsförordnandet. Redan då framfördes också attfiskalema i underrättema generellt inte hade samma erfarenhet och säkerhet somtidigare, vilket också gällde de adjungerade ledamötema i överrättema. Reformen har därefter utvärderats ytterligare engång av . Utvärderingen skedde och resultetetredovisas i rapporten av den reformerade domarbanan - En enkätundersökningavseende de kvalitetiva aspektema (DV Rapport 1993:2). Undersökningen visaratt aspiranttiden vid alla överrätter är och att tjänstgöring iöverrätten efter fiskalsförordnandet i allmänhet förekommer i endast ringaomfattning. Underrättstjänstgöringen som fiskal är mellan ; vidtingsrätt vanligen och vid länsrätt omkring 12-13 månaden Detär endast i som väntetiden på adjunktionstjänstgöring efterfullgjort underrättsår är eller men Väntetiden är sålunda vid Sveahovrätt cirka och vid Kammarrätten i 6-15 månaden Tidenför adjunktionstjänstgöring är vid alla överrätter i genomsnitt nio månadenUndersökningen visar alltså att målet med en i tiden sammanhållen och koncentreraddomamtbildning i huvudsak har uppnåtts. uttelar vidare att, medundanteg för att tillgången till förstärkningsassessorer vid de allmännadomstolama i vissa fall har varit för liten, reformens intentioner även iövrigt har förverkligats. innebär bl.a. att tjänstledighet i princip intemedges för fiskaler, att de fleste fiskaler fullgör sin underrättstjänstgöringvid en och samma domstol och med ansvar för en egen rotel och att de direkteutbildningsinsatsema har utökats. Vissa effekter av reformen har emellertidifrågasatts främst ur kvalitetiva aspekten berör dessafrågor vilka utförligt belysts i enkätundersökningen. De negativa effektema avreformen har i enkätundersökningen sammanfattningsvis angetts vara, attarbetsbelastningen har ökat för de ordinarie domama, att effektiviteten idomstolama har blivit mindre och att fiskaler och adjungerade ledamöter iöverrätt- ema saknar erforderligerfarenhet av och mtin för dömande verksamhet. 1993/94:100 Det sistnämndautpekas också som en betydelsefull del av gmnden till på- Bilaga 3 ståendenaatt effektiviteten i underrättema och i överrättema har blivit mindre tillföljd av reformen. Av enkätsvaren framgår enligt rapporten vidare att den teoretiskaoch utbildningsmässiga stendarden på fiskaler och adjungerade ledamöter är godoch att de utbildningsinsatser som görs är välavvägda och tillräckliga. Däremotgör deras bristende mtin och erfarenhet att de inte är lika användbara somfömt vad gäller att kunna anförtros mer kvalificerade eller omfattende mål.Denna brist på tjänstgöringserfarenhet går enligt uppfattningen hos dem sombesvarat enkäten inte att kompensera genom ökade utbildningsinsatser ellerliknande. föreslår därför i rapporten att den obligatoriskadelen av domamtbildningen bör förlängas med , från och sex månadertill och sex månaden Den sålunda förlängda tjänstgöringen skallförläggas antingen till överrätt som föredragande efter fiskalsförordnandeteller till underrätt som fiskal. Det föreslås ingen särskild fördelning av denytterligare tiden mellan dessa båda utbildningsmoment, dock skall naturligtvisenligt förslaget inte minimitiden som underrättsfiskal få underskridas.Domstolsverket påpekar vidare att det för att upprätthålla domarbanansattraktionskraft är betydelsefullt att den nuvarande löneutvecklingen förfiskalema bibehålls även i ett system med längre obligatorisk tjänstgöringinnan adjunktionstjänstgöringen. föreslår slutligen att kravetpå förlängd utbildningstid skall omfatte alla som ännu inte har påbörjat sinadjunktionstjänstgöring. har behandlats vid enhearing i . Vid denna deltog, fömtomrepresententer för departementet och , represententer förhovrätter, kammarrätter, tingsrätter och länsrätter, och de yngre domamasintresseföreningar Vid hearingen, som också behandlade en avVatten-överdomstolen och vattendomstolarna aktualiserad fråga i samband med denreformerade domarbanan, var också represententer för dessa domstolarnärvarande. Vid hearingen framkom, fömtom de synpunkter på dekvalitetiva aspektema av den reformerade domarbanan som redovisats ikorthet, också att rekryteringen av fiskalsaspiranter är godeller mycket god. Skälet till det goda rekryteringsläget kan enligt vad somframkom vid hearingen hänföras dels till den rådande lågkonjunkturen, dels tillden förkortede domamtbildningen vilken medför en snabb löneutveckling föryngre juristen En stor del av domstolsrepresententema anslöt sig tillrapportens förslag eller förespråkade i varje fall en förlängning av denobligatoriska tjänstgöringstiden med sex månaden Flertelet represententer föryngreföreningama delade den uppfattningen men poängterade att lönekompensationmåste utgå om den obligatoriska tiden förlängs. Både blanddomstolsrepresententema och represententema för de yngre domama farms docksådana som var kritiska till rapportens förslag och som ställde sig avvisandetill att förlänga domamtbildningen. Deras ståndpunkt gmndades främst på atttjänstgöringen fram till assessorsförordnandet är just en utbildningtid ochinte en tjänstgöringstid där höga effektivitetskravkan ställas men också på att domarbanans Prop. 1993/94:100 attraktionskraftskulle kunna minska om utbildningens obligatoriska delar Bilaga 3förlängdes. Redan då reformen med en kortere och sammanhållendomamtbildning uterbetedes framfördes farhågor för att den obligatoriska delenav domarutbildningen skulle bli för kort. Förslaget årsdomamtredning, som låg till gmnd för den sedermera genomförda reformen,utsattes för viss remisskritik i bl.a. den del där utredningen föreslogbibehållande av en ettårig obligatorisk underrättstjänstgöring. Fleraremissinstenser anförde att detta var för att fiskalen skullehinna få tillräcklig erfarenhet inför en framtid som domare. Justitieministemuttelade i sin anmälan till propositionen följande med anledning avremissynpunktema. "Tilldette vill jag först säga att minste tid för underrättstjänstgöring redan i dagär ett ån Även om många fiskaler i praktiken tjänstgör , är det intehelt ovanligt - och i de allmänna förvaltningsdomstolama regel - attfiskalens underrättstjänstgöring pågår just ett ån Jag menar att den föreslagnatiden normalt är tillräcklig för att ge den gmndläggande träning i attsjälvständigt handlägga och avgöra mål och ärenden som är det huvudsakligasyftet med underrättstjänstgöringen. Till dette kommer att fiskalen i omedelbaranslutning till underrättstjänstgöringen får tillfälle till ytterligareerfarenheter av dömande verksamhet under adjunktionstjänstgöringen. Och innandet är dags för en ordinarie domartjänst finns det tillfälle till ytterligareerfarenheter, såväl av arbete inom domstolsväsendet som på andra håll. En tjänstgöring som på dette sätt är begränsad itiden fömtsätter självfallet att innehållet är allsidigt ochmeningsfullt." I följande avsnitt av propositionen framhölls ocksåatt regeringens bedömning var att utbildningsmomentet i den obligatoriskatjänstgöringen borde betonas kraftigare. Under riksdagsbehandlingen av fråganframfördes i en motion uppfattningen att domamtbildningen enligt regeringensförslag skulle bli för kort. anförde därvid i huvudsak sammasynpunkter på frågan som i citerat avsnitt av propositionen, men tilladehämtöver att en avsikt med domamtbildningen var just att förmedla utbildningoch inte att ge den yrkeserfarenhet som ett mångårigt deltegande i den dömandeverksamheten ger, något som kommer . Regeringen har förståelse för att vissa effekter avden reformerade domarbanan, främst inom de allmänna domstolama, kan ses somnegativa. Med det tidigare systemet hade särskilt de allmänna domstolama ibåde förste och andra instens tillgång till en kader av yngre domare med storeller mycket stor erfarenhet av den dömande verksamheten. medfördenaturligtvis att de äldre fiskalema vid underrättema och de adjungeradeledamötema i överrättema på ett helt annat sätt än dagens fiskaler ochadjunkter var effektiva och yrkeskunniga och i avsevärt mindre behov avhandledning och vägledning. De kunde också i allmänhet anförtros svårare ochmer vidlyftiga mål än vad som i regel är fallet med dagens yngre domare i sammasituation. Att dette kan skapa vissa problem inom domstolsväsendet, särskiltsom reformen fick ett snabbt genomslag, kan inte fömekas. Problemen bör å andrasidan inte heller överdrivas.Reformens syfte var att råda bot på en del stora olägenheter Prop. 1993/94:100som följde av den i tiden alltför långt utsträckte domamtbildningen. DetteBilaga 3 har i stort sett lyckats. De nu berörda nackdelama var i stora dragfömt-sedda redan vid reformens genomförande. Varken regeringen eller riksdagenfann emellertid då skäl att frångå utredningens förslag om längden pådomamtbildningens obligatoriska moment. I stället betonades som sagtsutbildningsmomentet sterkt. Regeringen ansluter sig fortfarande till debedömningar som då gjordes. Vid reformens genomförande fömtsattes attassessorer till stor del skulle överte den roll som de erfama fiskalema spelatvid underrättema. Ett problem som i och för sig inte torde ha ett direktsamband med genomförandet av reformen men som ändå är påtegligt förunderrättema, är att det till stor del saknas assessorer som är tillgängligaför tjänstgöring ute på domstolama. kan sägas ha spätt på underrättemasproblem men regeringen kan inte se något skäl till antegande att detteförhållande kommer att vara bestående i samma utsträckning somnu. Det kan också ses som en fördel att det dömande arbetet utförs av ordinariedomare i så hög grad som möjligt. Frågor med anknytning till domamasarbetsuppgifter kommer att belysas genom domamtredning. Ettgenomförande av rapportens förslag om en ettårig förlängning av deobligatoriska momenten, men även en något mindre förlängning, skulle dessutommedföra praktiska problem oavsett hur övergångsbestämmelsema utformas.Problemen kan hänföras till både överrättema och underrättema. Om enförlängning genomförs riskerar överrättema att ställasinför stora svårigheter med nyrekrytering av adjungerade ledamöten Denna riskfinns även om övergångsbestämmelsen skulle utformas på ett annat sätt än detföreslagna. Förlängs de obligatoriska momenten kommer färre unga domare attkunna utbildas. Eftersom den utvecklingen inte är önskvärd måste nya resurser isä fall tillskjutes för att hålla antelet utbildningsplatser på en oförändradnivå. är inte möjligt ur stetsfinansieU synvinkel. Kostnadsökningarnaskulle väsentligen kunna undvikas genom att late domarrotlar sorh nu besätts avordinarie domare i stället innehas av fiskalen skulle emellertid stridamot principen att dömandet i störste möjliga utsträckning skall handhas avordinarie domare. Regeringen är mot bakgmnd av det sagda inte nu beredd attföreslå en förlängning av de obligatoriska delama av domamtbildningen.Regeringen vill i dette sammanhang också särskilt betona vikten av att detutbildningsmässiga inslaget i domamtbildningen tes tillvara och att fiskalemaunder sitt obligatoriska underrättsår i störste möjliga utsträckning fårtjänstgöra vid en och samma domstol. 3 1993/94. Nr 100 Bilaga 3 1993/94:100 Bilaga 3 - Indelningen i åklagardistrikt ses över. -Riksåklagarens tillsynsverksamhet gesen något ändrad inriktning. Åklagarväsendetscentrala organisation modifieras så att metodutvecklingsfrågor får ett störreutrymme. -En tjänsteförslagsnämnd föråklagarväsendet ger bättre beredning av tillsättningsärenden. - Åklagama har rätt att närvara i polisstyrelsema. Åklagarväsendethar brottets med liknande problem som domstolama och liksom andra delar av denoffentliga sektom ställts inför uppgiften att med begränsade resurser klara aven växande arbetsmängd. Som nämnts budgetproposition tillsattes år1990 en parlamenteriskt sammansatt kommitté för att se överåklagarverksamheten och fömndersök-ningsreglema. Kommittén, som antog namnetÅklagamtredningen -90 (Ju 1990:4), redovisade sitt uppdrag genombetänkandet Ett reformerat åklagarväsende (SOU 1992:61). Fömtomvad som redovisas nedan föreslår Åklagamtredningen -90 bl.a. vissa förändringarpå det straffrättsliga och processrättsliga området (jfr avsnitten 4.3 och5.3.1). Denlokala och regionala organsationen inom åklagarväseruiet Iorganisatoriskt hänseende hade Åklagamtredningen -90 till uppgift att se överåklagarväsendets lokala och regionala organisation. I den delen föreslås att ens.k regionmodell införs, enligt vilken samtliga åklagarmyndigheter inom enregion skulle läggas samman till en enda myndighet med lokala enheter på ettantel orten En stor majoritet av remissinstensema ställer sig avvisande tillatt regionmodellen införs. Regeringens bedömning är att åklagarväsendetsorganisatoriska uppbyggnad på lokal och regional nivå inte skall ändras.Regeringen kommer således inte att te initiativ till att den s.k.regionmodellen införs. Ett skäl är att flertelet åklagarmyndigheter är sterktnegativa till den modellen. Ett annat skäl är att de viktigaste fördelama meden regionmodell kan uppnås inom ramen för den nuvarandemyndighetsorganisationen. ställningstegande medför emellertid att fråganom åklagardistriktens indelning och åklagarmyndighetemas dimensionering m.m.kräver ny belysning. Regeringen har därför uppdragit åtRiksåklagaren att i enlighet med vissa närmare angivna riktlinjer bl.a. se överindelningen i åklagardistrikt, utreda behovet av förändrad gränsdragning mellanolika åklagardistrikt samt angedimensioneringsprincipen Huvudsyftet med Prop. uppdraget är önskemåletatt åstedkomma en mer effektiv organisation och Bilaga 3 ett optimalt utnyttjande av resursema. Uppdraget skall utföras i samarbete med överåklagamaoch redovisas I uppdraget ingår även att utreda om en iförhållande till dagsläget något mer rörlig förstärkningskader av åklagare börfinnas tillgänglig på regionåklagarmyndighetema för att öka flexibiliteten ochminska sårbarheten t.ex. vid tillfälliga arbetstoppar eller sjukdomsfall.Denna förstärkningskader skulle inte enbart bestå av yngre åklagare, uten ävenäldre och mer erfama åklagare borde kurma ingå. Praktiska lösningar på ettsådant system bör därför arbetes fram. för /93 uppdrog regeringen åt Riksåklagarenatt analysera den hittillsvarande omfattningen av Riksåklagarenstillsynsverksamhet och belysa effektema av en neddragning respektive enintensifiering av den verksamheten. De kvalitetsmässiga effektema angavs varaav särskild betydelse. Uppdraget redovisades genom promemorianTillsynsverksamheten i (ÅD 208-93). 1 promemorian lämnas en redogörelse för bakgmndentill Riksåklagarens tillsynsroll och hur tillsynsverksamheten bedrivs. I promemorian föreslås en ändrad inriktning ochandra former för den tillsynsverksamhet som sker genom regelbundna besök påde underställda myndighetema, de s.k. tillsynsbesöken. I det avseendetföreslås att de generella, regelbundna tillsynsbesöken minskar i antel ochomfång. Det framhålls vidare som angeläget att resurser avsätts för attmöjliggöra en nödvändig revidering och uppdatering av Riksåklagarens cirkulärsamlingoch att nya resurser anslås för metodutveckling. Så gott som samtliga remissinstenser tillstyrker ihuvudsak de överväganden och förslag som presenteras i promemorian. Riksåklagarens tillsynsverksamhet bygger i alltväsentligt på bestämmelsema i (jfr 7 kap. 2 och 5 §§ RB).Tillsynsfunktion utövas huvudsakligen genom tillsynsbesök,överprövningsverk-samheten och rätten att utfärda föreskrifter och allmännaråd. En annan del av tillsynsverksamheten utgörs av handläggningen av klagomålmot åklagare eller anmälningar om brott i tjänsten av åklagare. Antelet regelbundnatillsynsbesök uppgår till 20-30 årligen. Regeringen delar Riksåklagarens uppfattning omändrad inriktning av tillsynsbesöken. innebär att Riksåklagarensregelbundna tillsynsbesök av samtliga åklagarmyndigheter med vissa intervallerbör upphöra och att formema för tillsynsbesöken bör ändras. Enligt regeringens bedömning är de regelbundetåterkommande tillsyns-besöken förhållandevis resurskrävande och kan knappast ansesstå i proportion till de effekter som uppnås. Resursema bör sättes in där degör mest nytte och det är därför inte rationellt att t.ex. regelbundet göratill- synsbesök på välskötteåklagarmyndigheten aimat skäl som telar för Prop. 1993/94:100 att deregelbundna tillsynsbesöken inte längre fyller samma funktion är Bilaga 3att allt fler administrativa uppgifter delegerats till regional nivå under desenaste åren. innebär bl.a. att överåklagama fått ett ökat ansvar för hurverksamheten bedrivs inom regionen. Mot bakgmnd av det som sagts bör Riksåklagarenstillsynsbesök i stället ha följande inrikting. Riksåklagarens tillsynsbesök börgenerellt sett syfte till att det skapas en enhetlig rättstillämpning och attkvalitén i åklagarverksamheten hålls på en hög och jämn nivå. Även andrabe-vekelsegmnder för tillsynsbesök kan naturligvis förekomma så som att granskahandläggningen av vissa ärendetyper eller att utreda någon specifikfrågeställning. Riksåklagarens tillsynsverksamhet måste även ses iförhållande till den tillsynsplikt som överåklagama han Regeringen vill i dettesammanhang erinra om att överåklagama, under Riksåklagaren, har ansvaret föråklagarväsendet inom sitt verksamhetsonuåde (jfr 7 kap. 2 § 2 stycket RB).Enligt åklagarförordningen (1989:848) har överåklagaren tillsyn överåklagarväsendet i regionen och skall särskilt verka för att bestämmelsema omtvångsmedel, åtelsunderlåtelse, särskild åtelsprövning och strafföreläggandetillämpas enhetiigt.