prop · GG03206 · 1993-03-25 00:00:00 — Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I fråga om placeringar av 2. I fråga om placeringar av medel som gjorts före ikraft- medel som gjorts före ikraft- trädandet gäller paragrafen i trädandet gäller paragrafen i sin äldre lydelse. sin äldre lydelse, utom såvitt avser angivna gränsvärden för innehav av vissa tillgångar. Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande Härigenom föreskrivs att 3 och 6 §§ lagen (1983:890) om allemanssparande skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Sparmedel skall sättas in i en svensk bank som enligt överens- kommelse med förmedlar allemanssparande. En sparare får inte spara på mer än ett allemanssparkonto och i fler än två allemansfonder. Han får flytta sina sparmedel inom allemanssparandet. Banken är berättigad till Den bank eller det fondbolag ersättning med högst 100 som ombesörjer en överföring är kronor av spararen för sina berättigad till ersättning med kostnader för en överföring. högst av spararen för Någon uttagsavgift enligt 6 § sina kostnader för överföringen. skall inte betalas. Någon uttagsavgift enligt 6 § skall inte betalas. Vad som föreskrivs i första stycket och annars i denna lag i fråga om bank gäller, med undantag för bestämmelserna om lån för förvärv av bostad och för bosättning i övrigt (bosparlån) i 8 a och 26-28 §§, också i fråga om sparkassa. För visst sparande på sparkonto hos HSB:s Riksförbunds Sparkassa (HSB:s Sparkassa) samt för visst sparande som är anordnat av ekonomisk förening gäller särskilda bestämmelser enligt 24 och 25 §§. Vid uttag betalar spararen Vid uttag betalar spararen till till banken en avgift banken eller fondbolaget en motsvarande en procent av det avgift motsvarande en procent av uttagna beloppet, dock minst det uttagna beloppet, dock . Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1989:989. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , Proposition om ändringar i lagstiftningen för värdepappersfonder, Allmänna pensionsfonden m.m. 1 Ärendet och dess beredning hemställde i en skrivelse som kom in till om vissa ändringar i lagen om värdepappersfonder. I skrivelsen begärs att det införs möjlighet att lägga samman och dela värdepappersfonder och att detta skall kunna göras utan några beskattningskonsekvenser för andelsägarna. Skrivelsen innehåller vidare en begäran om en mildring av kravet för fondbolag att tillställa fondandelsägarna årsberättelser och halvårsredogörelser. Denna del av framställningen har redan lett till ändringar i lagstiftning genom riksdagsbeslut (prop. 1992/93:90, bet. 1992/93:NU10, rskr. 1992/93:110, SFS 1992:1320). Frågan om tillåtande av sammanläggning och delning av värdepappersfonder bedömdes emellertid behöva bli föremål för ytterligare överväganden (prop. 1992/93:90 s. 47). Fondbolagens Förenings skrivelse, såvitt avser frågorna om sammanläggning och delning av fonder, bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Skrivelsen har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena över de nu aktuella frågorna bör fogas till protokollet som bilaga 2. Frågorna om sammanläggning och delning av fonder tas upp i det följande (avsnitt 2.1). I en skrivelse som kom in till hemställde om vissa lagstiftningsåtgärder beträffande utdelningskuponger till fondandelsbevis enligt den upphävda aktiefondslagen (1974:931). Skrivelsen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Skrivelsen har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 4. De frågor som aktualiseras i denna senare skrivelse tas upp i det följande (avsnitt 2.2). , , Fond- bolagens Förening och hemställde i en gemensam skrivelse, som kom in till , om ändringar i lagen om värdepappersfonder. I skrivelsen begärs att sådana lagändringar vidtas så att andelar i värdepappersfonder skall kunna bli föremål för förvaltarregistrering. Även denna skrivelse har remiss- behandlats. Skrivelsen och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 5 och 6. De frågor som reses i anledning av denna skrivelse behandlas i det följande (avsnitt 2.3). hemställde i en skrivelse som kom in till om ändringar i lagen om värdepappersrörelse. De begärda ändringarna består i att värdepappersbolag skall undantas från aktiebolagslagens regler om låneförbud och att i stället en kreditjävsbestämmelse motsvarande reglerna i bankrörelselagen och kreditmarknadsbolagslagen skall föras in i lagen om värde- pappersrörelse. Skrivelsen har remissbehandlats. Skrivelsen och en sammanställning av remissyttranden bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 7 och 8. Frågan tas upp i det följande (avsnitt 3). I en skrivelse som kom in till och som därefter överlämnats till har hemställt om sådana ändringar i aktiekontolagen att banken kan fungera som kontoförande institut i fråga om avstämningsregister för skuldförbindelser. begär vidare en begränsning i fråga om emittenters rätt att få kännedom om sina borgenärers identitet. Även denna skrivelse har remissbehandlats. Skrivelsen och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 9 och 10. De frågor som aktualiseras i denna skrivelse tas upp i det följande (avsnitt 4). har utarbetat promemorian AP-fondens förvaltning -en översyn (Ds 1991:14), som bl.a. innehåller förslag om ny organisation för AP-fonden och ändrade placeringsregler. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och en sammanställning av remissyttrandena över promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 11 och 12. Frågorna om AP-fonden behandlas i det följande (avsnitt 5). hemställde i en skrivelse som kom in till om ändring i lagen om allemanssparande. I skrivelsen begärs att den högsta avgift som en bank får ta ut av en sparare vid överföring av medel inom allemanssparandet höjs . Skrivelsen har remissbehandlats. Skrivelsen och en samman- ställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 13 och 14. Frågan tas upp i det följande (avsnitt 6). Lagen om börs- och clearingverksamhet Sydsvenska Handelskammaren hemställde i en skrivelse som kom in till om en ändring i lagen om börs-och clearingverksamhet vad gäller den tidsperiod inom vilken bolag vars aktier är börsregistrerade skall offentliggöra halvårsrapporter. Skrivelsen har remissbehandlats. Skrivelsen och en sammanställning av remiss- yttrandena bör fogas till protokollet som bilagorna 15 och 16. Frågan behandlas i det följande (avsnitt 7). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över inom upprättade förslag till 1. lag om inkomstbeskattning vid ombildning av värdepappersfond, 2. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, 3. lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827), 4. lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder, 5. lag om ändring i lagen (1990:1115) om ikraftträdande av lagen (1990:1114) om värdepappersfonder, 6. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 7. lag om ändring i lagen (1992:1627) om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden. Lagrådet har i yttrande lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 17. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i de remitterade lagförslagen. Efter lagrådsgranskningen har vidare gjorts vissa följdändringar i lagförslag 2. Utöver de av Lagrådet granskade förslagen bör föreläggas ett förslag till lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande. 2.1 Sammanläggning och delning av fonder Fondbolagens Förenings förslag överensstämmer i allt väsentligt med mitt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. har i princip inget att invända mot att man genom att utnyttja stordriftsfördelar åstadkommer en rationellare och billigare skötsel av värdepappersfonder men menar att det måste göras en analys av konsekvenserna för den enskilde fondandelsägaren och hans intressen innan något förslag läggs fram. Enligt förbundet behöver analyseras bl.a. hur fondbestämmelserna skall sammanjämkas, om Finansinspek- tionens tillstånd skall krävas och om andelsägare skall kunna förhindra att sammanläggning och delning sker eller om åtgärden skall föranleda extra avgiftsuttag från fondbolaget. anser att varje enskild ombildning bör prövas av samt framhåller vikten av att utförlig information ges direkt till andelsägarna inför even-tuella ombildningar. En genomgående uppfattning i remissyttrandena är att varken sammanläggning eller delning bör utlösa någon beskattning för fondandelsägarna. I en gemensam skrivelse har , som i sitt remissyttrande först avvisat tanken på sammanläggning av fonder, och inkommit med synpunkter i fråga om de krav som bör ställas för att sammanläggning av fonder skall kunna tillåtas. Det huvud- sakliga innehållet är att det skall krävas tillstånd från och att tillstånd endast skall få lämnas om fonderna förvaltas av samma fondbolag eller fondbolagskoncern och om fondernas placeringsinriktning och fondbestämmelser överensstämmer. Som ytterligare förutsättning bör gälla att ett sammanläggningsförfarande skall framstå som skäligt för andelsägarna. En andelsägare som inte vill ansluta sig till den nya fonden bör erbjudas möjlighet att kostnadsfritt och helst utan skattekonsekvens få byta till en annan värdepappersfond. Vidare betonas vikten av att andelsägarna underrättas om planerna på en sammanläggning innan den genomförs. Skälen för mitt förslag Enligt nuvarande regler om värdepappersfonder kan en värdepappersfond upplösas eller överlåtas. Fondbolagens Förenings förslag innebär att det härutöver skall skapas möjlighet att lägga samman och dela fonder samt att detta inte skall medföra beskattning för andelsägarna. Enligt föreningen innebär en sammanläggning i praktiken att flera fonders för- mögenheter läggs ihop och att nya andelar ges ut i den nya fonden i proportion till varje andelsägares andelsvärde för sammanläggningen. Föreningen har till stöd för sin framställan i huvudsak anfört följande. Sedan den nya lagen om värdepappersfonder trädde i kraft har fondmarknaden förändrats. Uppköp och sammanslagningar av fondbolag har medfört att ett mindre antal fondbolag förvaltar ett större antal fonder . uppgår antalet fonder som står under Finans- inspektionens tillsyn till över 300. av värdepappersfonder medför att marknaden är svår att överblicka. För andelsägarna kan det vara förvirrande om ett och samma fondbolag har ett stort antal fonder under olika namn men med likartade placeringsinriktningar och fondbestäm- melser. Föreningen har vidare påpekat att fondförmögenheterna kan vara relativt små vilket medför att kostnaden för förvaltning blir oproportionerligt hög. I propositionen 1992/93:187 om individuellt pensionssparande föreslås att de s.k. försäkringspremiefonderna enligt lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder skall övergå till att bli vanliga värdepappersfonder. Detta innebär att dessa i princip blir öppna för alla former av sparande i fondandelar. Många av försäkringspremiefonderna har placeringsinriktning och fondbestämmelser som är identiska med eller mycket lika existerande vanliga värdepappersfonder. Om särregleringen av försäkringspremiefonderna upphör innebär detta att beståndet av värdepappersfonder med lika karaktär ökar. En möjlighet till sammanläggning av fonder framstår i det perspektivet som önskvärd. I den nämnda propositionen har för övrigt uttalats att sammanläggningsfrågan borde övervägas i det här lagstiftningsärendet. Frågan om införande av en möjlighet att lägga samman värdepappersfonder bör i första hand besvaras med utgångspunkt i andelsägarnas intresse i sammanhanget. Härvid kan urskiljas två grundkrav som för andelsägarnas del bör vara tillgodosedda. Den fond som bildas vid en sammanläggning får inte ha en annan karaktär vad gäller placeringsinriktning och fondbestämmelser än de fonder som slås ihop. Det andra kravet är att sammanläggningen inte skall medföra att förvaltnings- kostnaderna blir högre för andelsägarna. Är dessa grundkrav uppfyllda bör sammanläggning i princip kunna ske. Intresset av att fondandelsägarna skyddas medför emellertid att sammanläggningsförfarandet måste ha särskilda restriktioner. Varje enskild sammanläggning bör underkastas Finansinspek- tionens prövning och tillstånd. Tillstånd skall få ges endast om sammanläggningen framstår som förenlig med andelsägarnas intressen, varvid nämnda krav skall vara tillgodosedda. Fondbolagens Förenings framställning om införande av en möjlighet att lägga samman fonder bygger på att vinster kan göras genom en mer kostnadseffektiv förvaltning av de fonder som sammanläggs. Sådana vinster blir givetvis mindre ju större de fonder är som läggs samman. Sammanläggning av fonder som redan är stora ter sig i detta perspektiv inte särskilt angelägen. Från allmän synpunkt är det viktigt att det finns en fungerande konkurrens på fondmarknaden. Om sammanläggning av större fonder skulle accepteras finns en uppenbar risk att det sker en icke önskvärd koncentration av utbudet av fonder till ett mindre antal stora fonder. Antalet aktörer på värdepappersmarknaden minskar därigenom också. I fråga om fonder som placerar i aktier tillkommer ytterligare en aspekt. Även om det finns begränsningar för hur mycket aktier som en fond får inneha i samma bolag så leder en ökning av antalet stora fonder till ökad koncentration av ägandet och därmed en sämre fungerande värdepappersmarknad. Jag är inte villig att bidra till en sådan utveckling. Mot bakgrund av vad som sagts bör det från allmän synpunkt inte ges tillstånd till sammanläggning av fonder som redan är förhållandevis stora. För andelsägarna är det självfallet av största vikt att de i så god tid som möjligt får information om en förestående sammanläggning. Fondbolagen bör därför vara skyldiga att lämna information till berörda andelsägare innan en sammanläggning som godkänts av får genomföras. Det kan inte anses tillräckligt att sådan information lämnas t.ex. genom annonsering i dagspressen, utan den bör lämnas direkt till andelsägarna. Det har föreslagits att de andelsägare som berörs av en sammanläggning borde få rätt att kostnadsfritt byta till en annan värdepappersfond. Eftersom en förutsättning för sammanläggning skall vara att fonderna har en likartad karaktär vad gäller placeringsinriktning och fondbestämmelser, anser jag att det inte finns skäl att i lagstiftningen föra in en sådan rätt. Behovet av att kunna dela en värdepappersfond är uppenbarligen inte lika angeläget som behovet av sammanläggning. I framställningen från framförs inte heller några direkta skäl för en sådan åtgärd utöver att det existerar ett konkret fall med önskemål om att kunna dela en värdepappersfond. Det kan dock trots detta finnas ett visst behov av en möjlighet till delning. Delning av större fonder kan bidra till att koncentrationen av ägandet minskas och därmed även bidra till att förbättra värdepappersmarknadens funktionssätt. Jag är därför beredd att tillstyrka att det öppnas även en sådan möjlighet i lagstiftningen. Naturligtvis bör de krav beträffande förvaltningskostnader och information som jag angett för sammanläggning av fonder vara tillgodosedda även vid delning. De fonder som uppkommer efter en delning bör i princip ha samma sammansättning på tillgångarna och vara ungefär lika stora. Möjligheten att lägga samman och dela fonder bör omfatta även allemansfonder. Med hänsyn till dessa fonders särdrag bör sammanläggning av en sådan fond och en vanlig värdepappersfond inte få tillåtas. För aktiebolag och ekonomiska föreningar finns regler som eliminerar inkomstskattekonsekvenser som kan försvåra en angelägen omstrukturering. En fusion mellan moderbolag och ett helägt dotterbolag kan genomföras utan att utlösa inkomstbeskattning hos något av bolagen och utan att i övrigt medföra någon ändring av deras inkomstskattemässiga situation. För aktieägarnas del finns bestämmelser som skjuter upp beskattningen vid aktiebyten när företag går samman. Motsvarande bestämmelser har införts för vissa fall då företag delas (prop. 1990/91:167, bet. 1990/91:SkU30, rskr. 1990/91:313, SFS 1991:412). För att ge faktiska förutsättningar för uppdelningar och sammanläggningar av värdepappersfonder bör det införas bestämmelser som gör beskattningen neutral i förhållande till nybildningen. Bestämmelsernas utformning påverkas självfallet av att fonderna inte är egna rättssubjekt annat än i skattehänseende. Den nybildning som görs med tillstånd bör inte utlösa en reavinst- eller utdelningsbeskattning för delägarna i fonden. De får behålla sitt totala anskaffningsvärde, som fördelas på det nya antal andelar som tas emot vid nybildningen. För att full avdragsrätt skall medges för en förlust vid en andelsförsäljning gäller som grundförutsättning att fondförmögenheten skall till minst tre fjärdedelar bestå av aktier eller i sin helhet utgöras av sådana räntebärande instrument som avses i 29 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. En ombildning av en fond kan rubba förutsättningarna för full avdragsrätt trots att fonderna i övrigt har sådan karaktär att sammanläggning kan tillåtas. Reglerna om fördelning av det "gamla" anskaffningsvärdet på de nya andelarna bör även tillämpas i de fall då nybildningen medför att en fond genom en förändrad andel obligationer o.d. ändrar karaktär i nämnda hänseende. Det förhållandet att särregler i vissa fall gäller för beräkning av de äldre andelarnas anskaffningsvärde som fallet är t.ex. för andelar i äldre aktiesparfonder skall inte medföra en ojämn fördelning av det sammanlagda anskaffningsvärdet på de nya andelarna. Vid en delning skall, i de fall en andelsägare mottar andelar i mer än en ny fond, anskaffningsvärdet för de äldre andelarna som byts ut fördelas på de nya andelarna efter värdet på fondförmögenheten i resp. nybildad fond. Det bör ankomma på att lämna rekommendationer om fördelning av anskaffningsvärdet efter en ombildning. En värdepappersfond är befriad från reavinstskatt vid försäljning av aktier och liknande egendom. Befrielsen gäller däremot inte reavinst på obligationer o.d. För dessa värdepapper gäller efter sammanläggning eller delning i stället att en ny fond övertar det tidigare anskaffningsvärd- et. Nybildningen skall vidare inte medföra uttagsbeskattning hos fonden. En sammanläggning eller delning skall självfallet inte förändra det sammantagna utrymmet för schablonintäkt eller avdrag för utdelning. De nya bestämmelserna bör tas in i en särskild lag. 2.2 Preskription av utdelning på fondandelar m.m. Fondbolagens Förenings förslag överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: En genomgående uppfattning i remissyttrandena är att åtgärder av något slag måste vidtas för att komma till rätta med de problem som påtalat i sin framställning. anser att den ändring som infördes i skuldebrevslagen (1936:81) inte kan tolkas på annat sätt än att den generella tioårspreskriptionen enligt 2 § preskriptionslagen (1981:130) gäller för utdelning som blivit tillgänglig för lyftning efter . Hovrätten menar att det inte föreligger något hinder mot att nu förkorta preskriptionstiden till , förutsatt att andelsägarna inte drabbas av några rättsförluster. Inte heller har något att invända mot att en treårig preskriptionstid återinförs. Inspektionen påpekar dock att med hänsyn till de retroaktiva verkningar en sådan lagändring kan få bör uttryckligt undantag göras för rätten till sådan utdelning som blivit tillgänglig intill dess den nya lagen träder i kraft. , som tillstyrker Fondbolagens Förenings förslag, anser att det är väsentligt att åstadkomma en likställighet i preskrip- tionshänseende mellan utdelning på olika slag av finansiella instrument och menar att en översyn bör göras som omfattar alla slag av finansiella instrument. Härvid bör eftersträvas en återgång till den tidigare fastlagda treåriga preskriptionstiden. Skälen för mitt förslag: I samband med införandet av den nya lagen om värdepappersfonder (prop. 1989/90:153, bet. 1990/91:NU4, rskr. 1990/91:47, SFS 1990:1114) gjordes en ändring i skuldebrevslagen (1936:81). Genom lagen (1990:1118) om ändring i skuldebrevslagen ändrades 24 § så att den inte längre omfattade utdelningskuponger till fondandelsbevis enligt aktiefondslagen (1974:931) utan enbart utdelningskuponger till aktiebrev. påtalar i sin framställning att detta kommit att innebära att den treåriga preskriptionstiden enligt 25 § samma lag därmed inte längre omfattar utdelningskuponger till fondandelsbevis. I stället gäller för dessa den generella tioårspreskriptionen enligt 2 § preskriptionslagen (1981:130). Detta har enligt föreningen bl.a. lett till vissa komplikationer i samband med förskottering av kupongskatt. Enligt 8 § kupongskattelagen jämförd med 12 § i samma lag skall ett förvaringsinstitut senast efter ett utdelningstillfälle betala in kupongskatt. När utdelning sedermera lyfts och det visar sig att mottagaren inte var skyldig att erlägga kupongskatt får förvaringsinstitutet ansöka hos () om att återfå den förskotterade kupongskatten. Sådan återbetalning sker om förvaringsinstitutet kan lämna in en utredning till RSV som visar att den utdelningsberättigade inte var kupongskattskyldig. Enligt kupongskattelagen återbetalas dock inte sådan skatt på utdelning som varit tillgänglig för lyftning tidigare än före det kalenderår då utredningen överlämnades till RSV. påtalar att denna femårsfrist inte går att kombinera med den tioåriga frist inom vilken innehavare av fondandelskupong kan komma och hämta sin utdelning. Föreningen pekar vidare på de problem som kommer att uppstå fr.o.m. då skyldighet att lämna kontrolluppgift och att innehålla preliminär skatt inträder beträffande fondandelar vars ägare inte är registrerade. Därför begär föreningen ändringar i lagstiftningen så att dels klarhet skapas i fråga om vilken preskriptionstid som skall anses gälla, dels att förenklingar i fråga om uppbörden av kupongskatt kommer till stånd. Beträffande preskriptionstidens längd för utdelningskuponger gör jag följande bedömning. De olägenheter som påtalat och som till övervägande del sammanhänger med att preskriptionsfristen i fråga om utdelningskuponger till fondandelsbevis kommit att förlängas anser jag väl värda att beaktas. Då inte heller den förlängning som kommit att ske tycks ha motiverats av några bärande sakskäl vill jag inte motsätta mig att den treåriga preskriptionstiden återinförs. Ändringen bör införas i form av en ny paragraf i promulgationslagen (1990:1115) till lagen om värdepappersfonder och träda i kraft . För att inte rättsförluster skall uppstå för andelsinnehavare på grund av den förkortade preskriptionstiden föreslås en treårig övergångstid för fordran på utdelning som blivit tillgänglig för lyftning och som inte preskriberats före ikraftträdandet av den nu föreslagna lagstiftningen. Samråd beträffande frågan om preskription har skett med statsrådet . För att komma till rätta med de problem som finns i fråga om uppbörd av kupongskatt m.m. avser jag att återkomma med för- slag i denna del . 2.3 Förvaltarregistrering av andelar i värdepappersfonder Svenska Fondhandlareföreningens med fleras förslag innebär i huvudsak att det i lagen om värdepappersfonder skall tas in en bestämmelse om förvaltarregistrering av fondandelar motsvarande aktiekontolagens regler om sådan registrering. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Såväl som poängterar dock vikten av att fondandelsägare som låter förvaltarregistrera sina andelar skall få samma information från fondbolagen som andra fondandelsägare. ifrågasätter om inte bestämmelser angående pantsättning och utmätning liknande dem som återfinns i 8 kap. 6 § aktiekontolagen beträffande aktier behöver införas även beträffande fondandelar.