prop · GH03150 · 1993-12-31 00:00:00 — Vissa avgiftsregler baseras på att den som utnyttjar tjänsten skallbetala en stor andel av kostnaden med undantag för ett visst mindre fribeloppför egna utgifter. För andra tjänster betalas olika avgifter för samma tjänst,beroende på inkomst. Andra åter har samma avgift för olika tjänster, medsärskilda skydd mot höga egenkostnader Avgiftsprin-cipema tycks inte tidigareha haft något direkt samband med kostnaden för tjänsten eller med övervägandenom effektiv styming. De torde oftast ha utgått från en kombination avfinansieringsmotiv och fördelningspolitiska hänsyn. Kommunema har ett begränsat resursutrymme framöverSamtidigt väntas behoven och efterfrågan öka särskilt till följd av en ökadandel äldre, sociala förändringar som ökad andel ensamboende, växande anspråktill följd av allmänt höjd levnadsstandard samt den teknologiska utvecklingen.Möjlighetema att höja avgifteraa för den vård, omsorg och service somtillhandahålls av kommuneraa har därför diskuterats allt oftare under senareår. Höjda avgifter skall bidra till att bromsa anspråken påskattefinansiering. Höjda egenavgifter syftar också till att förstärkaelementen av marknadsmekanism. Konsumenten antas välja effektivare och undvika 15 RUcsdagen 1993/94. 1 samL Nr 150. onödig konsumtion tillföljd av avgiftens s.k. signaleffekt. Avgiftema kan Prop. 1993/94:150användas som styrmedel för att överföra viss konsumtion från dyrare till Bilaga 1.5 billigare tjänster. Dessa viktiga syften med en omläggning kommerdock att behandlas här endast vad avser eventuella följdverkningar på fördelningenav konsumtionen. Underde har intresset ökat för fördelningseffekter av offentligtsubventionerad konsumtion och avgiftsfinansiering. Ett flertal intemationellaoch svenska studier har pekat på att icke kontanta subventioner främst gynnarbamfamiljer och äldre. Eftersom dessa grapper ofta ligger lägre iinkomstfördelningen, sker en utjämning när värdet av dessa subventionerinräknas. Särskilt den subventionerade hälso- och sjukvården utjämnarinkomstfördelningen genom att omfördela kostnaderaa för den över livet ochmellan grapper ojämna risken att bli sjuk eller handikappad. I en ESO-studiesom avses presenteras i mitten av 1994 indikeras att den s.k.Gini-koefficienten sjunker kraftigt när värdet av offentliga subventioner avutbildning, barnomsorg, hälso- och sjukvård och äldreomsorg inräknas.Diskussionen har emellertid visat att fördelningsanalyser av offentligkonsumtion är mycket komplicerade både teoretiskt och empiriskt. Utbyggnadenav offentligt finansierad vård, omsorg och service med låga egna avgifter harväsentligen haft fördelningspolitiska motiv. Målen har dock varit komplexa ochvarierat över tiden och mellan olika offentliga åtaganden. Fördelningsmålenhar omfattat tillgången till de offentliga tjänstema, egenbetalningen,kvaliteten och resultatet samt även en utveckling för social integration.Fördelningsmålen handlar således sällan om direkt årlig utjämning mellan olikainkomstskikt, utan oftare om utjämning av levnadsförhållanden över livet ochmellan grapper med olika föratsättningar. Enfördelningsanalys måste ta hänsyn till de skillnader som finns i behov ochrisker mellan olika grapper och över livet - och som de offentliga systemensyftar till att kompensera. Somliga ärver anlag för sjukdom och ohälsa, andraanlag för god hälsa. Ekonomiska förhållanden, kost och uppfostran underbamdomen påverkar den framtida hälsan och vårdbehoven. Uppväxtvillkoren harockså stor inverkan på den framtida utbildningen, och därmed pålivsinkomstema. Hälsa och utbildning påverkar i sin tur yrke ocharbetsförhållanden, och därmed arbetsrela-terade risker under livet. Ett tungtarbete tenderar dessutom att öka det framtida behovet av hjälp, vård och omsorgoch kan förkorta livet. Oftasamvarierar dessa egenskaper. Personer med god ekonomi har oftare god hälsa,hög utbildning, ett lågriskarbete samt en lång och givande ålderdom. Ekonomisksvaga har oftare ohälsa och högre vårdbehov, lägre utbildning, höga risker iarbetet samt större vård- och omsorgsbehov under ålderdomen. Ålderspensionärerhar hög konsumtion av hälso- och sjukvård inkl. läkemedel och användersamtidigt hemtjänst, färdtjänst osv.Barafamiljer har på liknande sätt en omfattande Prop. 1993/94:150 konsumtionav bamomsorg, utbildning osv. En analys bör således fånga Bilaga 1.5 desammanlagda effektema av många offentliga system. Deoffentliga subventionema påverkar inkomstfördelningen både direkt och iframtiden. Genom den subventionerade bamomsorgen kan bamfamiljer öka sinaförvärvsinkomster och därmed förbättra sin aimars med hänsyn tillförsörjningsbördan ofta låga placering i inkomstfördelningen. Studenter hamnarlångt ned i fördelningen , men får sedan ofta högre inkomsterän genomsnittet. Egentligen måste man således relatera fördelningen avsubventioner till en helt annan inkomstfördelning utan subventioner, där ocksåarbetsinkomstema och skattema fördelats annorlunda. Därtillmåste finansieringen av den offentliga servicen beaktas inkl. fördelningenmellan egenbetalning och skattefinansiering. Skattefinansieringen kanexempelvis innebära att hushåll med god ekonomi bidrar med långt störreresurser än vad som motsvaras av värdet av deras konsumtion. Dagens fördelningav avgifter, konsumtionsvärde och fmansiering borde således jämföras medfördelningen i ett altemativt och mer neutralt system där vård och omsorgfinansieras genom marknadsbaserade försäkringar. Vadsom ytterligare komplicerar analysen är att man generellt sett bör ta hänsynäven till de dynamiska effekteraa av både skattefinansieringen och avgiftemaskonstraktion. En stor skattekil genom finansieringen kan medföra en sämreallmän ekonomisk utveckling, vilket ger mindre resurser som kan läggas påservice, vård och omsorg. Detta kan i sin tur särskilt drabba personer medbåde svag ekonomi och stora behov. Låga avgifter kan också leda till enöverkonsumtion, exempelvis bland ekonomiskt välbeställda - som då får del aven större andel av de offentliga subventioneraa än vad som skulle kunnamotiveras av t.ex. deras hälsotillstånd. Subventionerad utbildning ochbarnomsorg kan å andra sidan långsiktigt medföra att arbetskraftens kompetenshöjs och därmed bidra till en bättre ekonomisk utveckling. Väl utformade avgifterinom tandvården och den öppna hälso- och sjukvården kan medföra attsjukdomstillstånd behandlas tidigt eller förebyggs, vilket inte bara leder tillbättre hälsa utan även bättre föratsättningar för ekonomisk tillväxt och därmedhögre välfärd. En allsidig analys borde således omfatta också en bedömning avhur hälsa och levnadsförhållanden i övrigt påverkas av en förändring avavgiftema till och konsumtionen av offentlig service, vård och omsorg. Enallsidig analys av fördelningseffektema av subventionerade offentliga tjänsteroch egenavgifter samt av konsekvensema av ändrade avgifter förutsätter såledestillgång till ett omfattande empiriskt underlag. Framför allt behövs tillgångtill undersökningar som mäter behov och efterfrågan,konsumtionsvolym, betalda avgifter samt individemas arbets- tid och ekonomiskaförhållanden. Uppgifter behövs vidare om hur av- Prop. 1993/94:150giftsregleraa ser ut samt motsvarande genomarbetade antaganden Bilaga1.5 om hur de kan förändras inkl. olika modeller för högkostnadsskydd. Slutligenbehövs underlag för att bedöma hur efterfrågan på vård och omsorg kan förändrasefter en anpassning. Sådanaempiriska underlag saknas i stort sett helt . Varken de som tar inavgifter eller ansvariga statistikmyndigheter samlar in användbara uppgifter omomfattningen av vård och service, värdet av konsumtionen samt vilka avgifterkonsumentema betalar i relation till inkomsten. Det är således mycket svårt attge ens elementär information om var i inkomstfördelningen avgiftema betalasoch än mindre analysera fördelningen av konsumtionens värde resp. bedömatänkbara anpassningar vid ändrade avgifter. Trots den intemationellt settmycket omfattande offentliga verksainheten i saknasfortfarande möjligheter till väl underbyggda analyser inom området. Denföljande redovisningen måste således i brist på relevant statistik utnyttja defå datakällor som finns och använda schabloniserade metoder för att illustreraeffektema. Den tvingas också behandla effekteraa inom olika tjänstesektorerseparat även om vi vet att systemen inte sällan berör samma personer. Därmedunderskattas de kombinationseffekter som kan uppkomma för exempelvis äldre medhälsobesvär om avgiftema höjs både inom hälso- och sjukvården ochinom äldreomsorgen. Endastett fåtal av alla komplicerade frågor kommer således att kunna behandlas.Redovisningen skall därför betraktas som en första kunskapsinventering.Fortsatta analyser föratsätter att särskilda data samlas in om den offentligakonsumtionen, genom exempelvis omläggningar av olika statistikprodukter inomSCB. Sådana initiativ övervägs. 4.2.1 Barnomsorgsavgifternas ande! Bamomsorgenhar byggts ut kraftigt de . hade ungefar tvåtredjedelar av alla bam i åldem plats inom den kommunala bamomsorgen.Samtidigt betalar föräldrama via avgifter en något större andel äntidigare av den totala brattokostnaden för bamomsorgen.Avgiftsfinansieringsgraden var . betalade föräldrama avden totala kostnaden för den kommunala bamomsorgen som uppgick till 39miljarder kronor. Flera tecken tyder på att trenden mot ökad avgiftsfinansieringhar fortsatt efter 1992. De avgifter föräldrama betalar har fortsatt att öka ide flesta kommuner. visar en enkät till 1(X) kommuner som genomförtsav och att stora besparingar genomförts inom den kommunalabamomsorgen. En beräkning av vilka effekter detta har haft på den genomsnittligaavgiftsfinansieringsgraden kan göras först när konmiunemas bokslut för 1993resp. 1994 fmns tillgängliga. Avgiftsfinansieringsgradeninom bamomsorgen varierar dels mellan Prop. 1993/94:150 olika bamomsorgsformer,dels mellan olika kommuner Den genomsnitt- Bilaga 1.5 ligaavgiftsfinansieringsgraden för hela bamomsorgen uppgick till drygt 11%.För dag- och fritidshem var den , medan den för familjedaghem uppgicktill . Variationema mellan olika kommuner var också stor Den lägstaavgiftsfinansieringsgraden var och den högsta . Variationema iavgiftsfinansieringsgrad kan bero på både variationer i avgifter och kostnader. Tidigareundersökningar har visat att det inom den kommunala bamomsorgen endast finnsett svagt positivt samband mellan avgiftsfinansieringsgrad och servicenivå.Skillnader i de avgifter som föräldrama betalar för bamomsorgen förefallerdärför endast till begränsad del kunna förklaras av skillnader i kvaliteten påden service som föräldrama köper. 4.2.2 Utnyttjandet av bamomsorg LOhar i en studie visat att bamomsorgen i högreutsträckning utnyttjades av akademiker- och tjänstemannafåmiljer än av familjersom tillhörde LO-kollektivet. Skillnaden i utnyttjandegrad har enligt senarestudier minskat . En analys, utförd på SCB:s urvalsundersökningom hushållens inkomster (HINK 91), tyder dock på att akademiker- ochtjänstemannafamiljer är något överrepresenterade inom den kommimalabamomsorgen. Socialstyrelsenpekade i en rapport på att en förklaring till denna fördelningen kan varaatt kviimor i LO-kollektivet i större utsträckning arbetar på oregelbundnaarbetstider. En ytterligare faktor av betydelse kan vara att utbyggnaden avbamomsorgen hade kommit längre i storstäder och tätorter där tjänstemannrken ärvanligare än i mindre orter och på landsbygden. Även olika grappersinställningar till offentlig bamomsorg kan ha betydelse liksom tillgången tilldeltidsplatser på daghemmen. Men även avgiftemas storlek pekades ut som entrolig förklaring till fördelningen. Detfinns emellertid inget entydigt samband mellan samhällsklass och hushållensekonomiska standard. När man skall studera bamomsorgsav-gifteraas effekt påinkomstfördelningen är det därför mer relevant att undersöka hur utnyttjandetav bamomsorg varierar mellan olika hushåll när dessa sorterats i olika grapperutifrån ekonomisk standard. Enbearbetning av HINK 91 visar att andelen hushåll med bamomsorg är störst i demellersta decilema (diagram 4.1). Resultatet kan dock inte tolkas så att det ärmedelinkomsttagama som i största utsträckningen drar fördel av bamomsorgen.Mycket talar i stället för att det till stor del är tack vare bamomsorgen sombamfamiljema genom förvärvsarbete kan nå genomsnittliga inkomstnivåer medhänsyn till försörjningsbördan. För att kunna uttala sig om vilkainkomstgrapper som i första hand dragit fördel av bamomsorgens utbyggnad är detdärför mer relevant att utgå från de inkomster som hushållen skulle ha haft omde inte hade haft tillgång till offentligt subventionerad bamomsorg. Diagram 4.1 Antalfamiljer med barn i barnomsorg i befolkningen Prop. i decilgrupper samtfördelnmgen efter en simulerad inkomstminskning. DecU indelning utifråndisponibel inkoinst per konsumtionsenhet. Med nuvarande föA/ärvsinkomster Utan den lägsta av förvärvsinkomsterna Källa:Finans- och Socialdepartementen, HINK 91. Empiriskaanalyser både i och i andra länder visar att ökat pris påbamomsorgstjänster leder till en minskad efterfrågan. Graden av priskänslighetför de kommunala bamomsorgstjänstema påverkas givetvis av bl.a. tillgången tillandra tillsynsaltemativ. Många föräldrar skulle, utan tillgång till kommunalbamomsorg, troligen ha möjlighet att välja altemativa omsorgsformer - om ändyrare och/eller av annan kvalitet. Tillgången till t.ex. farmor eller mormorsom privat tillsynsform har dock minskat på grand av att allt fler kvinnorförärvsarbetar. Sammantaget innebär detta att det är svårt att beräkna hurmycket föräldramas arbetsinkomster skulle minska om det inte fanns någonoffentlig subventionerad bamomsorg. För att illustrera betydelsenav föräldramas inkomster har dock ett stiliserat experiment genomförts därarbetsinkomsten för en av föräldrama satts till noll. För gifta/sammanboendeantas att det är den av föräldrama som har lägst inkomst som upphör attförvärvsarbeta. Även de ensamståendes inkomster sätts till noll. Familjemasinkomstskatt och inkomstberoende bidrag har sedan räknats om. Simuleringenvisar att familjer med bamomsorg, utan dessa inkomster, förskjuts kraftigtnedåt i inkomstfördelningen (diagram 4.1). Inkomstema från det förvärvsarbetesom bamomsorgen delvis ger föräldrama möjlighet till, har således storbetydelse för familjemas ekonomiska standard. Det är dock viktigt att kommaihåg att experimentet bygger på extremantagandet att det inte finns tillgångtill altemativa bamomsorgsformer Den troliga bilden av hur inkomstema hosbamfamiljema och inkomstför- delningenskulle se ut utan offentligt subventionerade bamomsorg ligger Prop.1993/94:150 därför någonstans emellan den faktiska och den som simulerats frami Bilaga 1.5 detta experiment. Kommunematillämpar i huvudsak två olika typer av taxor: oInkomstrelaterade taxor där avgiften varierar beroende på familjens inkomst.Ungefar tre fjärdedelar av alla kommuner har någon form av inkomstrelateradtaxa. Eftersom inkomstrelaterade taxor är något vanligare bland större änbland mindre kommuner bor dock av alla bam med bamomsorg ikommuner med inkomstrelaterade taxor oEnhetstaxor där alla betalar samma avgift oavsett inkomst. 1 många kommunerfinns emellertid möjlighet till speciella avgiftsnedsättningar för hushåll medlåga inkomster, t.ex. ensamstående. Tvåolika typer av inkomstrelaterade taxor förekommer. Den vanligaste ärprocenttaxor där avgiften beräknas som en viss procentandel av familjensinkomst upp till ett givet tak. I många kommuner har inkomsttaket satts tillett basbelopp , vilket motsvarar drygt 35 OOOO kronor itmevarande år.Den andra typen är stegm inkomstrelaterad taxor där varje trappsteg utgörs avett inkomstintervall inom vilken en fast avgift tas ut. Avgiften för enbaraomsorgsplats varierar dessutom beroende på antalet bam i familjen och imånga kommuner även beroende på vistelsetid. Dengenomsnittliga avgiften inom den kommunala bamomsorgen ökade i reala termer medca . Beräkningen avser sammanlagda föräldraavgifter iförhållande till antalet platser. Ökningen beror inte enbart på ändringar ibamomsorgstaxoma utan påverkas även av bl.a. inkomstutvecklingen, ändringar iarbetstidema och att familjedaghemmen, där det är betydligt vanligare attavgiften är direkt knuten till vistelsetiden, minskat i omfattning jämfört meddaghemmen. beräkningar av genomsnittliga bamomsorgsavgifter i riketssamtliga kommuner för fem olika typfamiljer och årligakartläggning av avgifter i 50 representativa kommuner, tyder på att avgiftemainom bamomsorgen fortsätter att öka. kartläggning tyderdessutom på att syskonrabattema genomsnittligt sett minskar. Genom attkombinera de vägda genomsnittliga avgiftema i olika inkomstintervall iFinansdepartementets kartläggning med den inkomstfördelning 1991 resp. 1994som används i fördelningsstudien, har en uppskattning kunnat göras av dengenomsnittliga avgiftshöjningenpå kommunala dag- och fritidshem . Den pekar på attavgiftema har ökat realt med för en heltidsplats på daghem och med ca11 % för en fritidshemsplats på heltid. Genomsnittlig avgift 1994 för enheltidsplats på daghem uppgår enligt denna undersökning till ca 1 500 kronorper månad. För familjer med två bam inom förskolan uppgår den genomsnittligaavgiften till ca . För en fritidshemsplats uppskattasavgiften till ca 9{X) kronor för ett bam och per månadför två bara. Finansdepartementetskartläggning visar att avgiftshöjningaraa 1991-1994 varit störst för de hushållsom har de högsta inkomsteraa. För t.ex. hushåll med ett bam på daghem och meden årsinkomst penningvärde har ingen realökning skett av genomsnittlig avgift (diagram 4.2). För hushåll med enårsinkomst på t.ex. har avgiftema däremot stigit med drygt 8 %.En motsvarande analys med i stort sett samma resultat har även genomförts förfritidshemmen. Att avgiftema i genomsnittstigit mest för hushåll med höga inkomster beror till största delen på attmånga kommuner med procenttaxa valt att öka sina avgiftsintäkter genom att heltenkelt höja procentsatsen. En avgiftshöjning enligt denna modell har klarafördelar ur fördelningssynpunkt, men innebär att marginaleffektemafrån bamomsorgen ökar. För kommunema innebär dessutom de höjda procentsatsemai bamomsorgstaxoma att avgiftsintäktema stiger snabbare när hushållensinkomster ökar på grand av t.ex. ökade reallöner och minskad arbetslöshet. 1993/94:150 Bilaga1.5 Diagram 4.2 Beräknad genomsnittlig årsavgift för ett barnpå daghem 1991 och 1994. Avgift kr/år 30000t-- .---- o---- 100.000 200.000 300.000 400.000 Bruttoinkomst kr/år 4.2.5 Genomsnittlig avgift för olika inkomstklasser Prop.1993/94:150 Bilaga1.5 Även när analysen utsträcks till att gälla alla bam inom den kommunala bamomsorgenfinns ett klart samband mellan betalda avgifter och hushållets inkomster(tabell 4.1). Sambandet är dock svagare än det samband som finns inom en ochsamma hushållskategori, beroende på att avgifternas fördelning även påverkasav var i inkomstfördelningen flerbams-familjema återfinns och hur arbetstidemavarierar mellan olika inkomstgrapper Avgiftssummansfördelning i befolkningen följer i stort sett samma mönster som fördelningen avhushåll med bamomsorg (jfr tabell 4.1, kolumn 1, och diagram 4.1). En litenförskjutning upp i inkomstfördelningen kan dock skönjas beroende på att de medbamomsorg och hög inkomst betalar en något större andel av den totalaavgiftsumman än de som har lägre inkomst (jfr tabell 4.1, kolunrn 2). Avgiftemasom andel av disponibel inkomst bland hushåll med baraomsorg är dock relativtjämnt fördelad (jfr tabell 4.1, kolunrn 3). Det är endast för den femtedel avhushållen med de högsta inkomsteraa i förhållande till försörjningsbördan somandelen är klart mindre. Tabell 4.1 Betalda avgifter inom barnomsorgen 1991 förolika decilgrupper. Andel av den totala avgiftssumman och de olikadecilgruppernas samlade disponibla inkomst. Decinlindelning utifrån disponibelinkoinst per konsumtionsenhet. Hela befolkningen Totala avgifts- Hushåll med barnomsorg' ' Analysen omfattar endast hushåll med bamomsorg under etthelt kalenderår. Källa: Finans- och Socialdepartementen, HINK 91. 4.2.6 Disponibelt utrymme i olika inkomstklasser Detutrymme som finns kvar när de disponibla inkomstema reduceras med nuvarandebamomsorgsutgifter, en inkomst motsvarande socialbidragsnormen för vart ochett av hushållen och faktisk boendeutgift, uppgick till totalt ca 31miljarder kronor. De totala bamomsorgs-avgifteraa uppgick till ca 4miljarder kronor. 1993/94:150 Bilaga 1.5 Somframgår av diagram 4.3 är utrymmet ovanför socialbidragsnormen betydligt störrei de högre decileraa än i de lägre. För hushåll i de lägre decilema utgör redannuvarande avgifter en betydande andel av det totala utrymmet ovanförsocialbidragsnormen. För den lägsta decilen finns genomsnittligt sett ingetutrymme alls kvar. Utrymmet för ytterligareavgiftshöjningar bland hushåll med de lägsta inkomstema är därför begränsat.Det teoretiskt sett maximala utrymmet för avgiftshöjningar, sett över allainkomstklasser, kan förmodas vara mindre än hushållens disponibla utrymmeovanför socialbidragsnormen. Dels är kommunema förhindrade att höja avgiftemaöver den nivå som motsvarar kommunens kostnader för bamomsorgen. Dessutom kanhushållens efterfrågan på bamomsorg förväntas minska om stora avgiftshöjningarskulle genomföras. Diagram 4.3 Erlagda bamomsorgsavgifter och disponibeltutrymme i olika decilgrupper. Hushåll med barnomsorg 1991. 1--- 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- 1 !- r Källa: , HINK 91. 4.2.7 Direkta effekter av avgiftshöjningar Föratt analysera den direkta effekten på inkomstfördelningen av ökade avgifterinom bamomsorgen har ett stiliserat experiment utförts. I detta har antagitsatt avgiftema, i de kommuner som tillämpar enhetstaxa, höjs om de tarut en avgift under medianen och om avgiftema ligger över medianen. kommuner som har en inkomstberoende taxa antas i stället att avgiftema höjsmed ett belopp motsvarande av hushållet brattoinkomst. Ett tak för avgiftshöjningaraasätts dock vid inkomster motsvarande ett basbelopp per månad.Avgiftshöjningaraa ärräknade utifrån avgiftsnivåer och innebär en höjning av den totalaavgiftsumman i var och en av de båda grapperaa med . Sammantaget motsvarardetta en höjning av den totala avgiftssumman med ca En avgiftshöjning enligtdenna modell innebär att avgiftshöjningarna som andel av disponibel inkomstblir något större i de mellersta decileraa (diagram 4.4). Tyngdpunkten iavgiftshöjningen ligger framför allt i decil 3 till 9. Höjningens jämnafördelning och dess i förhållande till totala inkomstemas storlek relativtbegränsade omfattning, innebär att spridningen av disponibel inkomst efterbetald bamomsorgsavgift i befolkningen som helhet påverkas endast marginellt. Diagram 4.4 Genomsnittlig avgiftshöjning som andel avdisponibel inkomst i olika decilgrupper. Decilmdelning utifrån disponibelinkoinst per konsumtionsenhet. 1993/94:150 Bilaga1.5 T---- -p Källa: Finans- och Socialdepartementen. 4.2.8 Avgiftshöjningarnas effekt på efterfrågan Forskningsom genomförts i både och andra länder visar att hushållensefterfrågan på bamomsorg är priskänslig. Erfarenheter från flera kommuner ochanalyser inom av uppgifter om hushållensbarasomsorgskonsumtion i HINK 91, tyder på att priskänsligheten är större förfritidshem än för daghem. Eftersom många bamfamiljer skulle flyttas från demellersta till de nedre delama av inkomstfördelningen om de skulle sluta attförvärvsarbeta indikerar detta att en minskat utnyttjande av bamomsorgenallmänt kan leda till en något ökad inkomstspridning. Det finns emellertid ännuinga forskningsresultat som visarhur efterfrågans priskänslighet varierar för hushåll med olika inkomst iförhållande till försörjningsbördan. Därtill saknas information om i vilkenutsträckning personer skulle förvärvsarbeta vid högre avgifter Det går därförinte att dra några mera exakta slutsatser om vilka effekter på inkomstfördelningenen minskad efterfrågan kan tänkas leda till. Det privatekonomiskautbytet av förvärvsarbete varierar emellertid kraftigt mellan olikainkomstgrapper (diagram 4.5).