prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Påskolgårdar och utomhusmiljöer i anslutning till förskolor eller fritidshemföreslås också att rökning skall förbjudas. 1 propositionen föreslås också attarbetsgivaren skall vara skyldig att se till att ingen arbetstagare mot sinvilja utsätts för tobaksrök. Även marknadsföringen av tobaksvaror regleras påliknande sätt som gäller för alkoholvaror. Frågan om eventuell reglering avförtäckt reklam för tobaksvaror är av komplicerad natur och kräver ytterligareöverväganden. Den behandlas därför inte i denna proposition. Den nya tobakslagen och de ändringar regeringenföreslagit förväntas ge effekter på befolkningens rökvanor, särskilt vad gällernyrekryteringen av unga rökare. förväntas alkoholpolitiskakommissionen (S 1991:17) lägga fram förslag till framtida insatser för attminska alkoholens skadeverkningar. Särskilda preventiva åtgärder i bams miljöer ärangelägna för att hejda allergiutvecklingen. Lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedelträdde ikraft . De i lagen angivna medlen får inte aimat än förmedicinskt eller vetenskapligt ändamål föras in i landet, överlåtas, framställas,förvärvas i överiåtelsesyfte, bjudas ut till försäljning eller innehas. följer regeringendopningsproblematiken i olika avseenden. Institutet har bl.a. tagit initiativtill en samarbetsgrapp för informationsutbyte mellan företrädare för polisen,tullen, skolan, värapliktiga och . Institutet har ocksåmedverkat i en informationskampanj påflera ställen i landet och tagit fram och Prop. 1993/94:100 förmedlatskriftlig information om vad dopning är och riskema med Bil. 1syfte att göra en samlad översyn av omfattningen och följderaa av missbraketmed dopningsmedel avser regeringen att tillkalla en särskildutredning med parlamentarisk medverkan. I regeringens proposition (1992/93:160) omhusläkare m.m. har vikten av att husläkare och övrig personal i primärvårdenarbetar med förebyggande insatser särskilt betonats. Insatser är också nödvändiga för att bekämpa spridningenav det viras, humant immunbrist viras (hiv), som kan leda tillsjukdomstillståndet aids (acquired immune deficiency syndrome - förvärvadimmunbrist). Den interaationella smittspridningen i kombination med ettomfattande resande över landets gränser och pågående invandring från områden,där smittan förekommer i särskilt stor omfattning, innebär risk för fortsattsmittspridning, som måste mötas med kraftfulla åtgärder. Insatser inom områden utanför hälso- och sjukvårdenhar också stor betydelse när det gäller folkhälsan, t.ex. en bibehållenrestriktiv alkohol- och narkotikapolitik, förbättringar av arbetsmiljön ochskolmiljön, bekämpande av luft- och vattenföroreningar, bättre kontroll av livsmedelshanteringenoch åtgärder som skapar en bättre trafikmiljö m.m. Genom tillkomsten av den 1 juli1992 har föratsättningama för ett aktivt folkhälsoarbete på central nivåförbättrats. Institutet arbetar med en vetenskapligt förankrad verksamhet ochen tvärsektoriell inriktning för att förstärka det befolkningsinriktade hälsofrämjandearbetet. Även inrättandet av ett centram för epidemiologioch social analys vid förväntas få stor betydelse för detfortsatta folkhälsoarbetet. Centramets huvuduppgift är att på nationell nivå följaoch analysera orsaker till ohälsa och förekomst av sjukdomar. kommer attpresentera en Folkhälsorapport där den senaste utvecklingen analyseras.Socialstyrelsen presenterar även en lägesrapport om folkhälsoarbetetsutveckling och de samhällsmedicinska funktioneraas roll inom landstingensverksamhet. Regeringen har för avsikt att återkomma till underirmevarande med en bedönming av befolkningens hälsoläge m.m. och deförslag till åtgärder som kan bli aktuella. Vårdorganisationoch vårdsstruktur - husläkarreformen Primärvårdenutgör basen i den svenska hälso- och sjukvården. Den utgår från en helhetssynpå människan och skall omfatta en bred verksamhet, från prevention till diagnostik,behandling och rehabilitering. Primärvården skall finnas nära befolkningen ochvara lättillgänglig för alla. Primärvårdens insatser måste samordnas ochförstärkas. Samverkan såväl inom organisationen som utåt mot övrig hälso- ochsjukvård och kommuneraas ansvarsområden, är därför av stor vikt. Allt detta kräver en stor flexibilitet hosvårdorganisationen. Det är viktigt att vården utformas efter de lokala behovoch föratsättningar som råder i respektivesjukvårdsområde. Kvaliteten i verksamheten måste Prop. 1993/94:100 ocksåvara hög. Inom primärvården bör husläkarens kunskap och verk- Bil. 6samhet präglas av helhetssyn på den enskilde och hans livssituation. För attläkaren skall kunna ha denna helhetssyn krävs kontinuitet i relationema mellanläkare och patient och samspel med andra service- och vårdgivare. Den tidigare besvärande bristen på allmänläkarebörjade bli mindre påtaglig . Men ännu vid dennatidpunkt var närmare en tredjedel av tjänstema vakanta eller uppehöllstillfälligt av vikarier. De regionala variationema var dock stora. Antaletallmänläkarbesök per invånare ökade , från igenomsnitt 975 till 1 070 besök per 1 000 invånare. Antalet inrättade befattningar som allmänläkareuppgick tUl 3 350 vilket innebar en ökning jämfört medföregående år. minskade antalet invånare per inrättadallmänläkarbefattning från 3 160 till 2 550. Den medvetna satsningen på öppna vårdformer innebärockså att besök hos andra vårdgivare än läkare eftersträvas. Statistiken ärofullständig men uppskattningsvis gjordes cirka 21 miljoner besök hosdistriktssköterska, sjuksköterska och undersköterska . I syfte att ytterligare stärka och stimulera denöppna vården föreslog regeringen i propositionen om husläkare m.m. att enhusläkarreform skulle genomföras i fr.o.m. för attvara fullt genomförd vid utgången av . beslutade i huvudsakenligt regeringens förslag (prop. 1992/93:160, bet. 1992/93:SoU22, rskr.1992/93:355). Husläkareformen innebär att alla invånare i får möjlighetatt själva välja husläkare. Husläkaren har ett tydligt och preciserat ansvarför dem som valt honom eller henne till sin husläkare. Vissa grandkrav hardärför fastställts nationellt för att en verksamhet skall vara att betrakta somhusläkarverksamhet. De uppgifter som husläkaren alltid skall svara förär mottagningsverksamhet, jour, hembesök, råd och förebyggande insatser tillenskilda samt samverkan med andra service- och vårdgivare. Husläkaren skalldessutom medverka till att den egna verksamheten kan följas upp och utvärderassamt rapportera om lokala hälsoproblem. Utöver detta reglerade grandåtagandekan sjukvårdshuvudmännen besluta om att husläkar-åtagandet även kan innefattaövriga läkarinsatser i primärvården. De som uppfyller kompetenskravet för husläkare ochär beredda att arbeta enligt det åtagande som sjukvårdshuvudmannen harfastställt har rätt att fritt etablera sig som privatpraktiserande husläkare.Huvuddelen av ersättningen för husläkarverksamheten utgörs av en fastersättning per individ, ansluten till husläkaren. Resterande del aversättningen för en husläkares grandåtagande är i princip prestationsrelateradoch utgörs av besöksersättningar samt ersättning enligt en särskild taxa förvissa åtgärder. Som stöd för reformens genomförande tillskjuterstaten sammanlagt Prop. 1993/94:100 585 miljoner kronor . En parlamentarisk kommitté, den s.k.Husläkardelegationen (S 1993:10), har tillsatts av regeringen för att under entreårsperiod följa utvecklingen och effekteraa av husläkarreformen (dir.1993:76). Delegationen skall därvid uppmärksanuna regering och riksdag på eventuellabehov av förändring. Den medicinska utvecklingen gör att allt flerbehandlingar kan ges i öppenvård. Ett exempel på detta är den snabbautvecklingen av dag-kirargi. En enkät inom ramen för 50 visar att avtotalt 213 500 operationer har knappt hälften eller cirka 100 000utförts i dagkirargi. Enligt uppgift hade vart tredje sjukhus i början av 1993en särskild enhet för dagkirargi. Regeringen har i propositionen 1993/94:75 omarvoden till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster samt vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. lagt fram förslag om lag omprivatpraktiserande läkares respektive sjukgynmasters rätt till ersättningfrån ett av landstingen finansierat offentligt ersättningssystem. Lagen är intetillämplig på husläkare eller på läkare i privat verksamhet som träffat avtalmed om att ge vård. Läkarvårdsersättning lämnas enligt förslagen förvård som ges av en läkare i privat verksamhet med specialistkompetens. Vissaspecialiteter omfattas dock inte av rätten till ersättning. Läkaren, som intefår vara anställd av , skall arbeta heltid för att få ersättning. Sjukgymnastikersättning lämnas till legitimeradsjukgymnast som efter legitimation fiillgjort tjänstgöring ioffentligt finansierad vård, varav i den slutna vården. De ersättningsmodeller för läkare och sjukgymnastersom skall gälla för den nya ordningen skall preciseras i av regeringenfastställda nationella taxor med grandnivåer som dock får överskridas avlandstinget. De nya taxoma avses träda ikraft . Det pågår alltså en förändring av vårdstmkturen sominnebär att gränsema mellan den öppna och den slutna vården blir mindretydliga och där den medicinska utvecklingen spelar stor roll. Detta innebär atttidigare vårdstrakturer måste omprövas och förändras. skedde stora förändringar inom denslutna sjukvården. Det totala antalet vårdplatser reducerades med över 15 000platser. Den största förändringen gjordes inom den psykiatriskavården. Gamla och stora institutioner lades ned och antalet inneliggandepatienter reducerades med nästan hälften. Avsikten var att de psykiskt stördai större utsträckning skulle erbjudas service och vård i öppna vårdformer. sektoriseringen av psykiatrin skulle vara ett stöd i en sådan utveckling.Inom långtidssjukvården ökade antalet vårdplatser totalt sett, men inte irelation till andelen äldre i befolkningen. Förändringama var minst märkbara inom den somatiskakorttidsvården, där antalet vårdplatser per 1 000 invånare minskade med 0,8. Samtidigtsom antalet vårdplatser reducerades, minskade också medel-vårdtidema för allsjukvård. Inom den intemmedicinska korttidsvården liksom vid kirargisk vårdberäknas minskningen ha uppgått till . Denna utveckling var möjligbl.a. genom utvecklingen inom långtidssjukvården/geriatriken och genom enutvecklad samverkan med öppenvårdsresursema och kommuneraas sociala hemtjänst. Trotsminskningen av antalet vårdplatser inom den somatiska korttidsvården kunde,till följd av de minskade medelvårdtideraa, antalet intagningar per 1 000invånare öka från 155 till 164 . Inom långtidssjukvården ökadeantalet intagningar i än större omfattning - från 67 till 106 per 1 000 invånare. 1993/94:100 BU. Vårdplatser Vårddagar Intagningar Medelvårdtid Lakartesök Källa: Vårdutnyttjande och resurser1980-1992, Landstingsfoitundet Hur resurseraa inom vården kan utnyttjas berorsåledes till stor del på vilka metoder för behandling och operativa ingrepp somtillämpas och hur effektiva de är. Ny kunskap tillkommer ständigt. Men såvälminskningen av medelvårdtideraa som ökningama av antalet intagningar uppvisadeunder ganska stora skillnader mellan sjukvårdshuvudmännen. Dettaberodde sannolikt till viss del på skilda sjuk-vårdsstrakturer och på olikhetervad gällde tillgången till eftervård. Men det berodde säkert i hög grad ocksåpå i vilken mån man på olika sjukhus kunde tillägna sig ny medicinsk teknologioch nya behandlingsmetoder. Den verksamhet som Statens beredning förutvärdering av medicinsk metodik (SBU) ansvarar för är viktig i dettasammanhang. Verksamheten har bedrivits framgångsrikt under en sexårsperiod.Uppföljningen av de projekt, som har genomförts, har också i flera fall visatatt projekten bidragit till besparingar. Förhållandevismånga patienter som har bedömts vara fardigbehandlade har tidigare, i brist påandra mer passande vårdformer eller otillräckligt stöd och hjälp i hemmet,varit hänvisade till att staima kvar inomden somatiska akutvården och inom den geriatriska vården. Landstingsförbundethar genomfört kartläggningar beträffande dessa Bil. patienter - kartläggningarsom tilldragit sig stort intresse i samband med det betalningsansvarsom kommuneraa till följd av Ädel-reformen har för medicinsktfardigbehandlade patienter inom dessa vårdformer fr.o.m. den 1 januari1992. På regeringens uppdrag följer och utvärderarSocialstyrelsen Ädelreformen. Styrelsen har lämnat årsrapportenför (följer upp och utvärderar 1993:8). I rapportenkonstateras att det allmänna omdömet om Ädelreformen är positivt och attgenomförandet av reformen har varit betydligt mindre problematiskt än befarats.När det gäller den av kommunema övertagna sjukhemsverksamheten fmns liksomtidigare stora skillnader i kvalitet och innehåll mellan olika sjukhem. Dettainnebär att vissa sjukhem erbjuder en undermålig boendestandard samt bristandemedicinsk vård. För att utveckla och säkra kvaliteten i de mer hälso- ochsjukvårdsinriktade delaraa av Ädelreformen och i samspelet mellan de socialaoch medicinska insatsema har regeringen föreslagit att anslåett särskilt stimulansbidrag om . har beslutat ienlighet med regeringens förslag (prop. 1993/94:75, bet. 1993/94:SoU14). För att den enskilde skall kunna få sina vårdbehovtillgodosedda är det av stor vikt att en hög kompetens bibehålls inom denoperativa och rehabiliterande verksamheten. Men det krävs också fungerande vårdkedjoroch att insatsema inom såväl den öppna och slutna vården som socialtjänstenintegreras och samverkar. Ett stort problem inom den slutna vården under1980-talet och var de långa köerna till vissa operationer.Många människor drabbades av orinUigt långa väntetider till t.ex.höftledsoperationer och operationer mot grå starr och motkranskärlsförträngning. För att komma till rätta med detta problem träffadeföreträdare för staten och en överenskommelse omstatligt bidrag för införande av en vårdgaranti (prop.1990/91:150 bU. 1:3, bet. 1990/9l:SoU25, rskr. 1990/91:384). Enligtöverenskommelsen skall den patient som omfattas av vårdgarantin bli behandladinom från det att patienten har satts upp på envårdplaneringslista. Om patienten inte kan behandlas på den egnakliniken skall patienten erbjudas vård vid en annan klinik inom sjukvårdsområdet,hos en annan sjukvårdshuvudman eller hos en privat vårdgivare. Genom etttillfälligt statligt bidrag på till sjukvårdshuvudmännenunder underlättades genomförandet. Vårdgarantin har därefter, utanstatliga resurstillskott, förlängts att gälla även för åren 1993 och 1994enligt överenskommelser mellan staten och företrädare för sjukvårdshuvudmännen. Vårdgarantin i kombination med ändrade former förhur klinikerna får ersättning för sitt arbete har radikalt förbättratsituationen. finns knappast några köer till angelägnaoperationer utöver den tid som behövs för att effektivt kunna planera vården.Även den förbätt- radesituationen vad gäller fardigbehandlade patienter som tidigare i Prop.1993/94:100 alltför stor utsträckning legat kvar inom den somatiskaakutsjukvården Bil. 6 och den geriatriska vården torde ha haft betydelseför denna utveckling. har i följer uppoch utvärderar (1993:11) redovisat en uppföljning av nationellavårdgaranti. Uppföljningen har skett tillsammans med . Irapporten konstateras att vårdgarantin i kombination med andra produktivitetshöjandeåtgärder har lett till ökad tillgänglighet genom kortare köer och väntetider. Närvårdgarantin utformades fanns det en förhoppning om att den skulle medverkatill en utjämning av de skillnader i vårdutnyttjande som finns över landet. Avdet material som analyserats inom ramen för uppföljningen framgår attvariationeraa är omfattande och att de möjligheter somvårdgarantin erbjuder för remittering av patienter endast har utnyttjats ibegränsad omfattning. Patientemas benägenhet att utnyttja möjligheten att bytasjukhus och därmed slippa en lång väntan har sannolikt minskat då väntetideraahar blivit allt kortare i stort sett vid alla sjukhus Genom två nya paragrafer (1993:391) i hälso- ochsjukvårdslagen, 3a och 18a §§, har sjukvårdshuvudmännen ålagts en skyldighetatt erbjuda invånarna habilitering, rehabilitering och hjälpmedel. För attpåskynda utvecklingen inom habiliterings- och rehabiliteringsverksamheten ochinom hjälpmedelsförsörjningen har särskilda statliga stimulansbidrag inomområdena införts. Avsikten är att sammanlagt skall utges istimulansbidrag inom nämnda verksamheter . Hälso-och sjukvårdspersonals åligganden och disciplinpåföljd inom hälso- ochsjukvårdens område Regeringenavser att förelägga förslag vad gäller hälso- ochsjukvårdspersonalens särskilda åligganden och disciplinpåföljd inom hälso- ochsjukvårdens område. Förslaget kommer att innebära att systemet för att ingripamot försummelser som begåtts av enskilda yrkesutövare inom hälso- ochsjukvården så långt som möjligt anpassas till vad som gäller på arbetsmarknadeni övrigt. Området för disciplinansvaret begränsas till åtgärder som är avsärskild betydelse för patientsäkerheten. Underlag för regeringens förslag ärbl.a. betänkande Tillsynen över hälso- och sjukvården(SOU 1991:63) som har remissbehandlats. Depsykiskt störda utgör en utsatt grapp människor som har svårt att själv hävdasina intressen. Det är angeläget att deras livssituation kan förbättras och attde ges möjligheter till gemenskap och delaktighet i samhällslivet. Den s.k.sektoriserade psykiatrin är uttryck för en strävan att organisera denpsykiatriska vården så att dessa mål uppnås. Dessa intentioner har dock intehelt kunnat genomföras. Psykiatriutredningenhade i uppdrag att överväga och föreslå åtgärder Prop. 1993/94; 100 omansvarsfördelning och organisation av stöd och vård till psykiskt Bil. Utredningens slutbetänkande Välfärd och valfrihet -service, stöd ochvård för psykiskt störda (SOU 1992:73) överiämnades till regeringen den 1september 1992. I detta föreslås bl.a. att kommuneraa skall ges ettbetalningsansvar för psykiskt långtidssjukas boende. Den ekonomiska regleringenföreslås ske genom skatteväxling mellan landstingen och konununema. Enligtförslaget bör kommuneraa också få huvudansvaret för att initiera, planera ochsamordna de sociala insatser som långvarigt psykiskt störda behöver. I betänkandet lämnas även förslag tilllagstiftningsåtgärder som syftar till att ge långvarigt och allvarligt psykisktstörda med omfattande funktionshinder ett starkare stöd. Ett större antalpsykiskt störda personer skulle enligt förslaget kunna omfattas av densärskilda lagstiftning om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS)än enligt det förslag som presenterats av handikapputredning och somsedermera lett till lagstiftning. har också föreslagitåtgärder för att effektivisera rehabiliteringen av psykiskt störda och minskaderas behov av olika former av kontantbidrag. Utredningens slutbetänkande har remissbehandlatsoch en sammanställning av remissinstanseraas synpunkter har publicerats idepartementspromemorian Sammanställning av remissyttranden överPsykiatri-utredningens slutbetänkande (Ds 1993:88). Regeringen avser att undervåren 1994 förelägga en psykiatriproposition. Fr.o.m. gäller nya bestänunelserom psykiatrisk tvångsvård. Två nya vårdlagar, lagen (1991:1128) om psykiatrisktvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV), harersatt lagen om sluten psykiatrisk vård (LSPV) . I förarbetena tillden nya lagstiftningen angavs bl.a. att reformens konsekvenser måste följasuppmärksamt. Vidare framhölls att det borde vara lämpligt att redan ianslutning till genomförandet ta upp frågan om formeraa för att utvärdera dennya lagstiftningen. Regeringen uppdrog åtSocialstyrelsen att utvärdera tillämpningen av den nya lagstiftningen ompsykiatrisk tvångsvård m.m. 1 uppdraget ingår att särskilt analysera bl.a.användningen av tvångsåtgärder i samband med psykiatrisk tvångsvård, skyddetför samhället samt tidsbegränsningen av vården. Socialstyrelsenhar redovisat detta uppdrag till regeringen. Iaugusti 1993 överiämnade och tillregeringen rapporten liv av vikt - regeringsuppdrag om. anorexi och bulimi.I rapporten framhålls bl.a. att förebyggande insatser bör ges hög prioritet.Kunskaper om ätstöraingar behöver komma in i gra.ndutbild-ningar ochfortbildningsinsatser för de yrkesgrapper som kommer i kontakt med problemet.Vidare behövs kompletterande informationsmaterial om ätstöraingar ochangränsande frågor till olika målgrapper. Enligt rapporten kommerFolkhälsoinstitutet att arbeta vidare med dessa Prop. 1993/94:100uppgifter för att sprida kunskap och erfarenheter om ätstöraingar och Bil. 6 hur man kan arbeta för att förebygga dem. Det framgår vidare att det inte är möjligt att medhjälp av tillgängliga data bedöma om behandlingsresurseraa är tillräckliga menatt den uppbyggnad som genomförts och planeras bör ge förbättrade vårdmöjligheter.Det kan enligt och t.o.m. finnasrisk för överetablering om ytterligare slutenvårdsutbygg-nad sker. Totaltsatsar hälso- och sjukvården mer än på ätstöraingar.Socialstyrelsen avser att följa utvecklingen när det gäller behandling avätstöraingar samt vårdens tillgänglighet och kvalitet. 1 rapporten framhålls att forskning om ätstöraingarär angelägen för att öka kunskaperaa om förekomst, orsaker, behandlingsmetodersamt effekten av förebyggande insatser. Som ett led i kunskapsutvecklingen anordnadeMedicinska och Spri en s.k. konsensuskonferens omanorexi. Regeringen kommer även fortsättningsvis att följautvecklingen när det gäller anorexi och bulimi. Detfinns en rad förfaranden som av skilda skäl kan göras med en avlidens kropp.Det kan gälla ingrepp för transplantation av vävnad eller organ för att kunnabehandla någon för sjukdom eller kroppsskada eller att ta vävnad för någotannat medicinskt ändamål än transplantation. Det kan också gälla ingrepp vidklinisk eller rättsmedicinsk obduktion som görs för att fastställadödsorsaken. Det kan vidare gälla anatomisk dissektion, balsamering ellerprovoperation. har haft i uppdrag attbl.a. göra en översyn av transplantationslagen (1975:190) och då särskiltsamtyckesreglerna vid organdonation. Uppdraget har också omfattat en översynav sam-tyckesreglema vid obduktion och översyn av en rad andra åtgärder som kanvidtas med avlidnas kroppar. I uppdraget har också ingått att överväga reglerför användning av vävnad från aborterade . Utredningens förslag har remissbehandlats ochregeringen avser att förelägga en proposition med förslag omtransplantations-lagstiftning m.m. . Socialutskottethar i betänkandet 1992/93: SoU 1 Vissa behörighetsfrågor m.m. ansett att ensamlad översyn under parlamentarisk medverkan bör göras beträffandelegitimation eller andra behörighetsföreskrifter för ytterligare yrkesgrapper,men också framhållit att regeringen nu bör ta ställning till frågan om naprapaterskall kunna legitimeras (rskr. 1992/93:13). Regeringen avser att tillkalla enparlamentariskt sanunansatt Prop. 1993/94:100 kommitté med uppdrag attgöra en samlad översyn av principeraa för Bil. 6 legitimation och behörighetoch lämna förslag bl.a. i legitimationsfrågan. Regeringen kommer vidare att ien proposition lägga fram förslag i fråga om leghimation förnaprapater. Forskningenhar under iimeburit stora framsteg när det gällerkunskap om orsakeraa till karies och tandlossning. WHO konstaterar att det nuär möjligt att behålla en god tandhälsa långt upp . Egenvård och enhälsosam livsstil betonas. Tandhälsan bland bam och ungdomar i industiländernahar förbättrats dramatiskt. En utvärdering av de epidemiologiska studier sompresenterats fram visar generellt att tandhälsan bland barn ochungdomar , trots en redan god tandhälsa, fortsätter attutvecklas i positiv riktning. Även bland de vuxna kan en fortsatt förbättringav tandhälsan konstateras långt upp i åldraraa. I högre åldersgrapper ökarsåledes antalet kvar\'arande tänder i en sådan utsträckning att t.ex. behovetav omfattande rekonstraktioner för att ersätta förlorade tänder i framtidenkonmier att minska. Så gott som alla bara har en regelbunden kontakt medtandvården genom den organiserade barn- och ungdomstandvården. Även vuxna har en mycket hög besöksfrekvens.