prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Den offentliga konsumtionen beräknas sjunka i volym denärmaste åren, och dess andel av BNP går ned firån 1995.Ränteutgiftema ökar emellertid och beräknas 1995 till motsvarande av BNP.Sammantaget beräknas utgiftskvoten gå ned till . 9.2 Staten inkl. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna sjuk- cx;h arbetslöshetsförsäkringama omfettar, föratom den del avstatens verksamhet som ingår i statsbudgeten, även fonder m.m. utom budgeten.Statiiga affärsverk och bolag ingår däremot inte. Bakom försämringen av den offentliga sektomsfinansiella sparande ligger en ännu större nedgång avstatens finansiella sparande. Det minskade från ett överskott pä ca 19miljarder kr. 1990 till ett underskott 1993 på ca . Till defektorer som orsakade försämringen av den offentliga sektoms finanser kommerför statens del, att utbetalningen av konununalskattemedel steg med ca 50miljarder kr. mellan 1990 (x;h 1993, medan de totala skatteinkomsternaminskade. Denna utveckling beror pä systemet med eftersläpning avutbetalningarna av konunimalskatt frän staten. Tabell9.5 Staten inkl. uk* och arbetslöshetsförsäkringarna Exkl. staUiga affärsverk och aktiebolag Skatter och avgifter Övriga inkomster Transfereringar till hushåll Bidrag till kommuner Övriga transfereringar Ränteutgifter Konsumtion Investeringar 243,5 71,9 92,2 84,0 242,5 67,0 90,7 90,0 IlnansieUt sparande Procent av BNP -162,5 -11,3 -244,1 -16,8 -195,3 -13,1 -175,9 -11,1 Anm.:I investeringar ingår även lagerinvesteringar samt nettot av köp ochförsäljning avfastigheter och mark. Källor: , , och förbättras statens finansiellasparande med ca , vilket kan jämföras med ca 35 miljarder kr.för hela den offentiiga sektom. Skillnaden beror till stor del på aft bidragentill kommimema minskar och att utbetalningen av kommunalskattemedel är i stortsett oförändrade . Det iimebär att uppgången i de totalaskatteinkomsteraa huvudsakligen tillfeller staten. Underskottet i det Prop.1993/94:100 statliga sparandet beräknas uppgå till ca . 1994och ca Bilaga 1.1 175 miljarder kr. 1995, se tabell 9.5. Den statliga konsumtionen har ökat kraftigt i volymsedan slutet av . Uppgången beror huvudsakligen på ökade inköp avvaror och tjänster. Den statliga sysselsättningen, och därmed lönekostnadema ifesta priser, har utvecklats svagare. Är 1992 började sysselsättningen minskaoch nedgången fortsatte . Denna utveckling medförde att ökningstaktenför den statliga konsumtionen avtog 1992 och beräknasoförändrad konsumtionsvolym. väntas den statliga konsumtionensjunka i volym. Tabell 9.6 Allmänna pensionsfonden Anrru- Det i tabellen redovisade finansiella sparandet1992 har inte reducerats med avvecklingen av löntagarfonderna. Källor: , , och Den allmänna tilläggspensioneringen (ATP)finansieras till övervägande del genom avgifter till den AUmäima pensionsfonden(AP-fonden). AP-fonden har dessutom inkomster på avkastningen av fondenstillgångar, som uppgick till ca . Inte sedan1990 har avgiftsinkomstema täckt pensionsutbetalningaraa. En ökande andel avpensioneraa finansieras med avkastningen på AP-fondens kapital. Det berordelvis på den svaga utvecklingen av lönesumman , vilketdragit ned avgiftsinkomstema. Men det finns också en trendmässig försvagning iAP-systemet, eftersom antalet pensionärer med full ATP ökar starkt. Av de skäl som diskuterats ovan har AP-fondensfinansiella sparande minskat successivt från ca 1990 till drygt32 miljarder kr. Sparandet sjunker ytterligare CKhberäknas 1995 till ca , se tabell 9.6. Genom att detfinansiella sparandet är positivt sker en fortsatt uppbyggnad av fondkapitalet,men räntenedgången innebär att avkastningen ändåsjunker. 9.4 Den kommunala sektom Prop. Bilaga 1.1 Den kommunala sektom består av kommuneroch landsting samt församlingar och kommimförbund. Det finansiella sparandetförbättrades avsevärt 1992 då sektom fick ett överskott på ca 16 miljarderkronor, efter att ha visat underskott . Bakom dennaförbättring låg en betydande dämpning av kostnadsutvecklingen, genom att löne-och prisökningaraa sjönk avsevärt, som skatteintäkterna ökade kraftigt.Asymmetrin i utgifts- och inkomstutvecklingen har sin grund i den tidigaretvååriga eftersläpningen i utbetalningen av konununalskattemedel. Utbetalningenav skattemedel till kommuner och landsting 1992 byggde sålunda påskatteunderlaget 1990, då den ekonomiska aktiviteten i ekonomin som helhet varhög och lönesummans ökning förhållandevis kraftig. har ett nytt system förutbetalning av skattemedel till kommimer och landsting införts. Det nyasystemet, som inte fär ftillt genomslag , iimebär attskatteutbetalningama sker det år skatten avser. Därmed kan inkomster ochutgifter budgeteras i samma pris-och löneläge. Även vad gäller statsbidragen har ett nytt systeminförts . Flertalet specialdestinerade statsbidrag har awecklate ochersatta av ett generellt utformat system. Syftet är dels att reducera den statiigadetaljstymingen och därmed ge kommunema större handlingsfrihet vad gällerverksamhetens utformning och prioritering, dels att skapa mer likvärdigaekonomiska förutsättningar mellan kommunema och mellan landstingen.Skatteutjämningsavgiftema och avräkningsskatten har också avskaffets. Är 1993 minskade skatteintäktema och statsbidragensammanlagt med ca . Det kompenserades dock av att sänktaarbetsgivaravgifter reducerade kommunemas lönekostnader med ca 6 miljarder kr.Genom att konsumtionsvolymen drogs ned reducerades den kom-munalasektoms kostnader med ytterligare ca , jämfört med om volymenvarit oförändrad. Denna utveckling medförde att det finansiella sparandetuppvisade ett överskott av ungefär samma storleksordning som 1992, se tabell9.7. Den neddragning av konsumtionsvolymen i kommuneroch landsting, som inleddes , väntas fortsätta även 1994 och 1995.Den svaga utvecklingen av skatteinkomster och statsbidrag tvingar framfortsatta omprövningar och besparingar. Är 1994 tillförs kommunsektomtillfälligt . i skatteinkomster, till följd av att sänkningenav gnmdavdraget inte reducerar kommimeraas skatteinkomster föran 1995. Planeradearbetsmarknadsåtgärder bidrar också till, att nedgången av den kom-munalakonsumtionsvolymen väntas begränsas till tmder 1994. föratsesatt konsumtionen minskar med ytterligare I %. Trots besparingaraa försämras det finansiellasparandet i kommimsek-tora och 1995 beräknas sektom återfä ett sparandeunderskott. Det beräknade underskottet på ca 2miljarder kr. är d(x:k lägre än de underskott, som den kommunala sektom hadeunder perioden 19881990. Tabell 9.7 Den kommunala sektoms inkomster och utgifter Prop. Exkl. kommunala aktiebolag och stiftelser Rilaa» 1 1 Bidrag från staten och Transfereringar till hushåll Övriga transfereringar Konsumtion Investeringar -2,2 : I investeringar ingår förutom kommunalamyndigheters investeringar även kommunala affärsverks investeringar, investeringar ipersonalbostäder samt nettot av köp och försäljning av fastigheter och mark. Källor: , , och 10 Kapitalmarknaden Prop. 1993/94: lOO Bilaga 1.1 Utvecklingen pä världenskapitalmarknader har varit turbulent tmder . Marknademapåverkas även fortsättningsvis av lågkonjunkturen i industriländema.Lågkonjunkturen har varit en bidragande orsak till att det interaationellaränteläget fellit avsevärt. I några länder har dessutom räntenedgångenpåverkats av en omläggning till en mer expansiv penningpolitik. I haräven öveigängen till mer flexibla växelkurser bidragit till att de nominellaräntoma har fellit. Fallet sker emellertid från en hög nivå eftersom räntomatidigare hållits uppe av försvaret av de festa växelkurseraa. Manöveratrymmetför penningpolitiken har genom övergången till mer flexibla växelkurserformellt sett ökat i dessa länder. Övriga finansiella marknader har påverkats positivtav de fellande räntoma. Börsema, inte minst i de nordiska länderaa, har visaten stark kursutveckling. I har räntoraa fellit till historiskt låganivåer sedan kronan började flyta . Det betydanderäntefeUet har underlättat en stabilisering av de finansiella marknadema ochinte minst bankema har kunnat uppvisa en avsevärd resultatförbättring.Samtidigt har den svenska kronan försvagats . Den svenska kronansdepreciering efter uppgår till motD-marken och mot dollam. Försvagningen av och osäkerheten kring densvenska valutan beror sannolikt på politisk oro och svaga offentiigafinanser tillsammans med turbulens på de europeiska valutamarknaderaa. 10.1 Den intemationella ränte- och valutautvecklingen Beslutetav medlemsländema inom EMS att bredda bandgränsema till + den 2 augusti1993 innebar att de formella föratsättningaraa för penningpolitik i Europaändrades. Formellt kan penningpolitiken nu i högre grad inriktas på även andramål än växelkursen. Beslutet att bredcfe bandgränsema kom efter attvissa valutor inom ånyo utsatte för ett betydande deprecieringstryck.Tidigare hade både det brittiska pimdet och den italienska Uran lämnat ochflera av de kvarvarande valutoma devalverats. Dessutom hade flera nordiskaländer tvingats öveige sina festa växelkurser gentemot ecun. Oron i slutet avjuli 1993 hade sin grund i att den svaga konjunkturen stärkt förvänt-ningaraaom ytterligare lättnader av penningpoIitUcen i vissa ERM-länder. En fortsatthögräntepolitik för att upprätthålla kursen mot D-marken framstod som politisktallt inindre möjlig och därmed allt mindre trovärdig. Särskilt tydligt vardetta i . roll som ankare i samarbetet föratsatte attsänkningar av ränteläget skedde i samklang med den tyska penningpolitiken. Destegrade förväntningama om kommande räntesänkningar grasades genom att dentyska valde att inte sänka diskontot . Dettamedförde en akut press på de andra valutornainom som inte kunde hejdas med mindre än att valutoma i princip släpptesfria. Undantaget var den tyska marken och den nederländska sombilateralt behöll det tidigare fluktuationsbandet på +/-2,. Kursrörelsernahar hittiUs varit relativt små mellan de olika ERM-valutoma sedan bandgränsemavidgades. Det ökade utrymmet för en snabbare nedtrappning av de korta räntomahar ännu inte utnyttjats i någon större utsträckning. Detta kan ses som ettuttryck för att ERM-länderaa fortferande prioriterar någorlimda stabilaväxelkurser. Länderaa vill inte riskera att det förtroende som byggte upp förinflationsbekämpningen med hjälp av den fästa växelkursen äventyras genom attvia snabba räntesänkningar tillåta en större försvagning av den egna valutan.Dessutom skulle större deprecieringar av enstaka valutor leda tillkonkurrenskraftsförskjut-ningar mellan EG-ländema, vilket skulle kunna kommaatt innebära ytterligare spänningar inom EG-samarbetet med t.ex. ökade riskerför protektionistiska inslag. En ytterligare orsak till en försiktig linjesynes vara att länderaa anser att en politik som ger små växelkursvariationerökar möjlighetema för ett framtida stabilt växelkurssamarbete och en eventuellkvalificering till ett framtida EMU. Diagram10.1 6-månaders euromarknadsräntor 19911993 Enklaårsräntor Procer)i 1993/94:100 Bilaga1.1 Arm: Veckogenomsnitt, sista observationen avser 13december. De försiktiga gradvisa sänkningama av de kortaräntoraa kan också bero pä att flera av de europeiska länderaa inte villriskera att de långa räntorna skall stiga vid en sänkning av de korta räntoraa.Orsaken till detta är att de långa räntoraa bedöms vara särskilt viktiga förinvesteringar och konsumtion. I har dock de korta räntoma storbetydelse, varför den offensiva brittiska sänkningen av de korta räntoma tordevara förhållandevis effektiv för att imderlätta en konjunkturappgång. Denlågkonjunktur som flertalet europeiska länder befinner sig i och detmedföljande låga inflationstrycket medför att det finns enrelativt stark opinion för ytterligare räntesänkningar. Takten i räntesänkningarnatorde emellertid i hög grad vara beroende av hur respektive länders växelkurserutvecklas och av de tyska räntoraas utveckling, som alltjämt utgör ett golv förde inhemska räntoma i de flesta europeiska ländema. Dettainnebär att utvecklingen i även i fortsättningen blir av stor vikt förövriga europeiska länder. har sänkt diskontot7 gånger med totalt till . Nedtrappningen har emellertidvarit mer försiktig än vad som varit fellet vid tidigarekonjunkturavmattningar. Detta måste ses mot bakgnmd av den tyska återföreningenoch att den tyska inflationen, delvis som en följd av detta, har legat kvar påen relativt hög nivå. 1993/94:100 Bilaga1.1 Diagram10.2 10-åriga obligationsräntor 19911993 Anrru: Veckovisa observationer, sista observationen avser13 . har sedan bandgränsema breddades den 2augusti 1993 fortsatt sin försiktiga räntesänkningspolitik. Diskontot harsänkts med I procentenhet och har såväl de korta som de långamarknadsräntoma fellit med nästa lika mycket. Det skall påpekas att de långatyska räntoraa har fellit i betydande utsträckning . Dentioåriga statsobligationsräntan har t.ex. fellit med ochnoteras till , vilket historiskt sett är ungefär den nivå där delånga räntoma befunnit sig vid lågkonjunktur. Enfaktor som talar emot en ytterligare nedgång i de tyska och därmed deeuropeiska långa räntoma, föratom att de redan ligger på en relativt Prop.1993/94:100 låg nivå, är att den amerikanska konjunkturappgången kan komma attdra Bilaga 1.1 upp de amerikanska obligationsräntorna. Konjunkturappgången iUSA har hittiUs varit svagare än normalt. Detta har tillsammans med en låginflationstakt och ett program för budgetkonsolidering på medellång sikt medförtatt räntoma på amerikanska obligationer har fortsatt att fålla trote enförbättrad konjimktur, vilket har underlättat nedgången av de långa europeiskaräntoma. Den 30-åriga amerikanska statsobligationsräntan t.ex. föll från årsskiftet1992/1993 och med mitten av med . Densenaste tiden har dock de långa amerikanska räntoma stigit med ca en halvprocentenhet och fellet i de europeiska räntorna bromsats. Den amerikanskaränteutvecklingen förväntas snarare bromsa än stimulera en fortsatt europeiskräntenedgång. I och med att uppgången i den amerikanska ekonominfortsatt och skillnaden i räntenivå i förhållande till deeuropeiska valutoma minskat, har dollam stärkte mot de europeiska valutoma.Dollam har även stärkte mot den japanska yenen efter attyenen stärkte mycket kraftigt tmder den första delen av året. yenen till historiskt låga nivåer per dollar. Yenenskraftiga appreciering har bidragit till ett ökat utrymme för japanskaräntesänkningar trote en redan mycket låg nivå. 10.2 Den svenska ränte- och valutakursutvecklingen Föratsättningaraaför den svenska penningpolitiken har efter att kronan började flyta blivit merkomplexa. Det slutiiga målet, ett stabUt penningvärde, är emellertidoförändrat. har specificerat detta till att Konsumentprisindex (KPI)tilläte öka med en tolerans om +1-1 procentenhet.Riksbanken har valt att låta räntestyrningen direkt inriktas påstyrning av det slutliga målet. Till hjälp för detta används ett flertalindikatorer på inflationsutvecklingen. Två av de viktigaste av dessa är kronansoch de långa obligationsräntomas utveckling. Enligt en imdersökning från publicerad ioktober 1993 är inflationsförväntningarna i den svenska ekonomin låga för denärmaste åren. betonar dock att penningpolitiken skall föras på långsikt och att det är viktigt att det inte finns förväntningar om stigande inflationpå medellång sikt. Den svenska kronans utveckling har imder 1993karaktäriserats av mycket stora svängningar. Efter det att kronan började flytaden har kronan deprecierats med mot ecu-index. skedde en betydande förstärkning avkronan efter att kronan under den första delen av året hade påverkate negativtav oron inom det europeiska valutasamarbetet samt av inhemsk politisk oro.Under sommaren drabbades dock kronan återigen av en försvagning utlöst av svagaBNP-siffror och rapporter om den svenska stateskuldens utveckling. Diagram 10.3 Kronans depreciering 1993/94:100 Bilaga1.1 Anm.: Dagsobservationer. Sista observationen avser 14december 1993. Allt fler bedömare betraktar den svenskakronan som undervärderad med hänsyn till köpkraftsparitet och konkurrenskraft.Därmed torde det finnas förväntningar om att kronan kan komma att stärkasframöver. Även realekonomiska fektorer som ett växande bytesbalansöverskotttalar för detta. Riksbankenhar sedan kronan började flyta i likhet med centralbankerna i kontinentaleuropavalt att föra en försiktig penningpolitik med små gradvisa sänkningar avmarginalräntan, som utgör det främsta penningpoli-tiska styrmedlet. Totalt setthar marginalräntan sänkte sedan kronan började flyta.Fallet i marknadsräntoma har imder varit betydande. Nedgången iräntoma har skett under en mycket stor omsättning. Omsättningen på räntebärandepapper ökade t.ex. med tmder perioden januarinovember 1993 jämförtmed . Utiändska investerare har i hög grad bidragittill det ökade intresset för svenska stateobligationer. Under periodenjanuari-oktober 1993 uppgick utiandete nettoplaceringar i svenskastatsobligationer till ca . har utiandete innehavav stateskuldväxlar minskat med ca . Detta avspeglaremellertid till en del en omläggning, genomförd av , till enmer långfristig upplåning som skett imder . Diagram 10.4 Ränteutvecklingen 19891993 1993/94:100 Bilaga1.1 Armu: 6-månaders statsskuldväxlar och 5-årigastatsobligationer. Veckogenomsnitt, sista observationen avser . Under den första delen av året diskonteradesrelativt kraftiga maiginal-räntesänkningar i de korta marknadsräntoma, dvs.korträntoma var lägre än den aktuella marginalräntan. Under de senaste månademahar förväntningama om snabba marginalräntesänkningar avtagit. Sexmånadersstateskuldväxlar har redan fallit med sedan november1992 och är på den lägsta nivån sedan penningmarknaden startade. Detsenare gäller även för obligationsräntoma. Den tioåriga statsobligationsräntanligger på . Den har därmed fallit med sedankronan började flyta. Emellertid skall noteras att obligationsräntoma nu liggerkvar på samma nivå som rådde vid slutet av sommaren. Förväntningar finns pä marknaden om att Riksbankenkommer att fortsätta att sänka marginalräntan. är det inte troligtatt de långa räntoma kommer att gå ned lika mycket. Det finns fleraförklaringar till detta. Dels utgör det utländska ränteläget och särskilt dettyska ränteläget ett golv för hur ncket de svenska långa räntoma kan fella ochdels kommer förväntningar om en ekonomisk återhämtning att leda till att utrymmetför fortsatta fell i obligationsräntoma begränsas. Differensen mellan svenska och tyska räntor harminskat . Framför allt minskade skillnaden . Därefterhar differensen för de korta räntoma i stort sett varit oförändrad, medan denför de längre räntoma återigen ökat något. För tioåriga statsobligationsräntorhar skillnaden i stort sett halverate /93 och uppgår idagtill . För sexmånaders statsskuldväxlar har differensenvarierat nmt en dryg procentenhet från (x;h med maj månad. svenska räntoma kommeräven framöver att vara belastade av markna- Prop. 1993/94:100 dens krav päen viss riskkompensation vid placeringar i svensk valuta och Bilaga 1.1sannolikt kommer framför allt tyska räntor alltjämt att utgöra en viktigreferens för marknadens aktörer vid bedönmingen av de svenska räntorna. 10.3 Utvecklingen på kreditmarknaden Kreditmarknadenhar karakteriserate av fortsatt låg efterfrågan på krediter och enstagnerande utlåning men också av en betydande förstärkning av bankemasekonoiniska resultat och finansiella situation. Utvecklingen har medfört attbankemas föratsättningar att öka kreditutbudet framöver har förbättrate. Utlåningen till allmänheten t.o.m. oktober 1993innebar en minskning av den totala lånestocken med ett par procentenheter. Enstörre del av nedgången kan hänföras till minskad valutaupplåning men även isvenska kronor minskade utlåningen. Omfördelning av kreditetockar inombank-koncernerna och upprättandet av särskilda bolag för problemkrediter hargjort statistiken fördelad på institutionella grapper mer svårtolkad än tidigare.Allmänt synes det dock vara bankutlåningen till hushåll som har sjunkit. Enligtstatistiken har denna minskat med under den senastetreårspericxlen. Bankeraas totala lånestcx:k hade från årsskiftet 1992/1993t.o.m. oktober reducerate med , motsvarande , jämntfördelat mellan kronlån och valutalån. Trote den allmänt svaga situationen påbostadsmarknaden uppvisade bostadsinstituten alltjämt en viss ökning avutiåningen imder 1993. Lån har lagte om från banker till lån med bunden ränta ibostadsinstitut. Dessutom består nyutlåningen huvudsakligen av projektpåbörjade imder som erhållit finansiering först . Skillnaden mellan bankeraas ut- och inlåningsräntorhar enligt statistik minskat frän en toppnivå på i genomsnitt ca7,till . Nivånpå utlåningsräntoraa låg för företag och hushåll på respektive ca 12,, en nedgång på drygt 4 respektive 3 procentenheterfirån . Bostadsinstitutens medelränta för nyutiåning medräntebundna lån till småhus och bostadsrätter låg pä 9,, en nedgång med . Räntesänkningen ärdäremot liten vad avser den genomsnittiiga utlåningsräntan påhela den utestående bostadslånestocken (0,). Det indikerar atthushållen totalt sett ännu inte fått särskilt stor del av den betydanderäntenedgången eftersom bostadslän i allmänhet är räntebundna. Storaomläggningar av lån under kommande är bör emellertid förstärka trenden medfellande ränteutgifter för fastighetsägarna. Diagram10.5 Utlåning till hushåll, totalt samt från banker och bostadsinstitut Procent,12 mön. 1993/94:100 Bilaga1.1 : Månadsobservationer, sista observationen avseroktober 1993. Allmänt bör räntekonkurrensen pä den svenskamarknaden stärkas i samband med en ökad ekonomisk aktivitet. Positivt förkonkurrensen är också att nya banker av mer specialiserat slag samt utländskabankfilialer är på väg att etableras på den svenska bankmarknaden. Bankeraas resultatförbättringar har lagt grundentill en allmänt starkare kapitalsituation, större buffert mot finansiellapåfrestningar och ökad utlåningskapacitet. Den interaationella upplåningen harvidare kunnat normaliseras. Resultatförbättringen har framför allt sin grund iden gynnsamma ränteutvecklingen. RäntefeUet har tillsammans med historiskt högamarginaler ökat räntenettot, bl.a. till följd av minskande finansieringskostnaderför den stora volymen problemkrediter, samt möjliggjort betydande realisationsvinsterpå obligationsportföljen. har provisionsintäktema ökat som följd avden livliga valuta- och värdepappershandeln. På kostnadssidan får bankemasrationaliseringsåtgärder effekt i form av bl.a. minskande personalkostnader.Sammantaget redovisade bankkonceraema en resultatförbättring förekreditförluster på för ärete nio första månader. Den goda intäkteutvecklingen kan således i hög gradhänföras till gynnsamma förlopp på de finansiella marknadema. 1 ett längreperspektiv kan dessa inte föratses bestå i samma uteträckning. Marginalemamellan ut-och upplåningsräntoma kommer att pressas , om än inteåtergå till tidigare låga nivåer. Mot detta kan ställas bättre möjligheter tillökade lånevolymer framöver samt att problemkrediter till viss del kantillfriskna genom en utveckling med lägre räntor och en allmänekonomiskåterhämt ning.Sammantaget bör intjäningsförmågan kunna ligga på en fortsatt Prop.1993/94:100 relativt hög nivå under den närmast överblickbara framtiden. Diagram 10.6 Bankkoncememas intiäning, kreditförluster ochrörelseresultat (1993 exkl. ) 1983 1985 1987 1989 Anrru: 1993 åis siffror avser niomänadersresultatuppräknat till årstakt. Redovisade kreditförluster är alltjämt höga men haröverlag sjunkit något. I relation till utlåningen ligger förlusteraafortferande på historiskt höga nivåer, för de mindre tyngdabankerna. Niomåna-dersrapportema visar på en minskning i storleksordningen 15miljarder kronor varav dock en större del kan sägas härröra från avlyften iNordbanken till Securam. Jämfört med de kreditförluster som banksystemetredovisade på ca bör dock förlustbilden vidingången av 1994, sedan även rekonstraerate och staten tagit på sigförlusteraa, komma att se väsentligt bättre ut. Förlustnivån på årsbasis kandå uppskattas ha sjunkit till . Då även volymenproblemkrediter, dvs.