prop · GH03150 · 1993-12-31 00:00:00 — Antaletpersoner som aktivt sökt men inte lyckats få reguljär sysselsättning kanindelas i två huvudgrapper, dels de öppet arbetslösa och dels personer i olikakonjunkturberoende åtgärder I den sistnämnda grappen klassificeras en del somsysselsatto, t.ex. beredskapsarbeten, medan ut-bildningsorienterade åtgärderinte räknas in i sysselsättningen, t.ex personer som deltar iarbetsmarknadsutbildning eller ungdomspraktik. Ramenför de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa bestäms av . Det finns ingabeslut som rör perioden 19961999. Oförändrad ekonomisk politik kan i striktmening tolkas som att åtgärderaa upphör när perioden för fattade beslut löperut. Ett sådant antogande är inte realistiskt. 1 stället baseras kalkylema påen regel som innebär att åtgärdemas omfattningförändras något snabbare än förändringen i den öppna arbets- Prop.1993/94:150 lösheten. Denna relativa utveckling av öppet arbetslösa ochpersoner i åt- Bilaga 1.1 gärder är lämplig av lönebUdningsskäl. Regeln ärdensamma i alla alternativen men resultaten blir olika till följd av olikautveckling av arbetslösheten. Förändringari arbetskraftsefterfrågan räknat i personer bestäms dels avproduktivitetsutvecklingen, dels av produktionens förändring och slutligen avhur medelarbetstiden utvecklas. Förändringar i arbetslösheten beror dessutom påhur utbudet av arbetskraft utvecklas, som i sin tur bl.a. påverkas avutvecklingen av arbetsmarknadspolitiken. Kalkylens resultot vad avserutvecklingen på arbetsmarknaden är starkt beroende av de bedömningar ochantaganden som görs angående utbudets utveckling. Effektema av olikastrakturella reformer som har genomförts är mycket svårbedömda, vilket medföratt utbudsutvecklingen är särskilt osäker. Det är därför inte osannolikt attsumman av öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende åtgärder kan fallanågot snabbare än vad de olika scenariema visar. 1altemativet med medelhög tillväxt beräknas ca 260 000 nya reguljära jobb skapasunder perioden 19961999. ökar det underliggande utbudet, dvs. summanav sysselsatto, öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder utanför arbetskraften, med ca 140 000 personer Antalet personer utanreguljärt arbete faller från 13 1/av arbetskraften till år1999. 1diagram 13.4 illustreras utvecklingen av det underliggande utbudet och denreguljära sysselsättningen. Differensen motsvarar summan öppet arbetslösa ochpersoner i arbetsmarknadspolitiska åtgärder Bedömningen av det underliggandeutbudet är centralt för kalkylens arbetsmarknadsresultat. Under slutet av1980-talet och kännetecknades arbetsmarknaden avöverhettning. Det är därför inte rimligt att det underliggande utbudet somandel av befolkningen i åldrama skall nå upp till dessa nivåer igen.Dessutom växer sannolikt utbildningsbehovet successivt, vilket också kan bidratill att dämpa det underliggande utbudet. Åren 19851986 kännetecknades imånga stycken av balans. Prognosen innebär att det underliggande utbudetsuccessivt närmar sig den nivå som rådde dessa år Diagram13.4 UnderUggande utbud och reguljär sysselsättning i förhällande tUl Prop.1993/94:150 befolkningen 1664 är enligt alternativet med medelhög tillväxt Bilaga 1.1 681980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 Anm.: Det skuggade omrädet utgörs av summan av öppetarbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder iförhållande till befolkningen Potentialenatt öka det underiiggande utbudet är betydande. fanns ca 140 000personer som ville ha jobb men inte sökt något till följd avarbetsmarknadsskäl, s.k. latent arbetssökande. Det är en ökning med ca 103 000personer jämfört med överhettningsåren 19891990.1 timmar räknat ärutbudspotentialen ännu större. Utöver de latent arbetssökande finns ävenpersoner som vill öka sin arbetstid men är förhindrade att göra detta avarbetsmarknadsskäl, s.k. undersysselsatta. fanns det ca 308 000personer som var undersysselsatta, vilket är en ökning med 135 000 jämfört medöverhettningsåren. Delvis är detta en effekt av minskat antalsemesterdagar och sänkta ersättningsnivåer i sjukförsäkringen, men också enföljd av ökat arbetstidsuttag i timmar per dag. Den sistnämnda effekten skallses i ljuset av konjunkturcykeln. Initialt, när efterfrågan på arbetskraftbörjar stiga, väljer arbetsgivaraa att öka arbetstidsuttoget i stället för attnyanställa. Detta sammanhänger delvis med institutionella faktorer somtrygghetslagstiftning, delvis med kostnader i samband med nyanställning, menockså med en initial osäkerhet om uppgångens varaktighet. Under perioden19961999 föratses en fortsatt svag neddragning av medelarbetstiden, vilketbidrar till ökad sysselsättning i antal personer Den offentliga sektomssparande ökar betydligt Prop. Bilaga1.1 Det finansiella sparandet i den offentliga sektom har under de senaste årenfallit dramatiskt. Anledningen till försämringen är konjunkturfallet ikombination med den finansiella krisen. Den kraftigt stigande arbetslösheteninnebar ökade utgifter för olika former av arbetsmarknadspolitik.Lågkonjunkturen, sparandeunderskotten och den finansiella krisen medfördeockså att hushållens osäkerhet om framtiden ökade, vilket tog sig uttryck i atthushållens sparande växte betydligt. steg hushållenssparande som andel av disponibelinkomsten med , från-0,till . Även detto bidrog i hög grad till attskatteinkomsteraa föll. År1995 väntas den offentliga sektoras inkomster uppgå till av BNP.Utgiftskvoten beräknas till , och det finansiellasparandeunderskottet blir då av BNP. Idetta scenario sjunker hushållssektoras sparande, som en följd av minskadosäkerhet om den framtida ekonomiska utvecklingen och genomfördskuldkonsolidering. Arbetslösheten faller och prisökningaraa hålls nere. Förden offentliga sektoras finanser innebär detta att inkomsteraa ökar, samtidigtsom utgiftsökningarna begränsas. Till detta kommer att saneringsprogrammet förde offentliga finanseraa, presenterat och antaget av ,genomförs . I dessa beräkningar harsaneringsprogrammet tekniskt lagts på den statliga sektom, utom i den del detavser de kommunala konsumtionsutgiftema. Delar av saneringsprogrammet skallemellertid genomföras även inom socialförsäkringssektom. Detfinansiella sparandet i den offentliga sektom förbättras betydligt underperioden 19961999. Slutåret har underskottet minskat till 65 miljarderkronor, eller av BNP. Förbättringen beror framförallt på att utgiftemas andel av BNP minskar , se tabell13.5. Saneringsprogrammet 1993 bygger dels på specificerade besparingar ochinkomstförstärkningar om prisnivå, vilketmotsvarar av BNP , dels på att utgifteraa för den offentligakonsumtionen skulle hållas realt oförändrade. Idetta altemativ förbättras det offentliga finansiella sparandet med sammanlagt6 % av BNP. Knappt hälften av förbättringen är således hänförlig tillsaneringsprogrammets genomförande. lbell 13.5 Den offentliga 1993/94:150 Bilaga 1.1 Skatter och avgifter Kapitalinkomster Övriga inkomster Transfereringar till hushåll Övriga transfereringar Ränteutgifter Konsumtion Investeringar -251 32 25 -13,4 -17,3 2,2 1,7 -10,5 -13,0 1.6 0,8 -9,2 -10,4 1,3 0,0 -7,9 -9,0 0,8 0,3 -5,5 -6,5 0,4 0.6 -4,3 -5,4 0,1 1,0 -3,3 -4,5 0,0 1,2 -13,8 -10,5 -8,6 -6,0 -3,5 -1,4 -0,1 Källor: och . Skatteroch avgifter som andel av BNP skattekvoten ökar med en halvprocentenhet års nivå. Ökningen beror på att saneringsprogrammet äveninnefattar ökade inkoinster till följd av effektivare skatteindrivning samtbreddad bas för mervärdesskatten. Den stigande sysselsättningen innebär, om änmarginellt, att inkomsteraa av arbetsgivaravgifter växer som andel av BNP. Deövriga inkomsteraa beräknas falla som andel av BNP. Detta beror huvudsakligenpå att ränte-inkomsteraa i AP-fonden minskar. Sammantaget minskar denoffentliga sektoms inkomster med av BNP. Desamlade offentliga utgiftema faller betydligt mer, från av BNP 1995 tillmotsvarande . Utgiftskvoten återgår därmed till en nivå motsvarandeden (rensad för vissa tekniska omläggningar). Reduktionen avutgiftskvoten motsvarar sänkta utgifter om drygt 150 miljarder kronorHushållstransfereringarna beräknas minska av BNP ochkonsumtionsutgiftema med Inkomstöverföringama tillhushållen minskar till följd dels av ett förbättrat arbetsmarknadsläge, dels avde besparingar som ingår i saneringsprogrammet. De senare avser minskadepensioner, besparingar inom sjukförsäkringen, m.m. Den andra förklaringen tillden sänkta utgiftskvoten är att konsumtionsutgiftema faller relativt BNP. Normenom realt oförändrad konsumtion appliceras i dessa beräkningar exklusiveeffektema av arbetsmarknadspolitik. För kommuneraas del betyder detta attminskningen av konsumtionsutgifteraa blir större, eftersom beredskapsarbetenoch utbildningsvikariat antas falla i takt med arbetslöshetens minskning.Effekten blir också realt lägre konsumtionsutgifter Skillnaden motsvararförändringen av arbetslösheten, och uppgår i detta altemativ till ca en halvprocentenhet av den kommunala konsumtionen. Normenom realt oförändrade utgifter för offentlig konsumtion kan Prop. 1993/94:150uppnås genom att lönema inom offentlig sektor ökar långsammare än in- Bilaga1.1 om näringslivet, genom att volymen minskar eller genom att konsumtionen ihögre utsträckning finansieras genom avgifter. 1 dessa kalkyler har enkombination av dessa åtgärder antogits. Lönema antas i detto scenario öka medca en halv procentenhet mindre än timlönen i näringslivet. Volymminskningenuppgår i kalkylen till i genomsnitt Därtill kommer attavgiftsfinansieringen ökar något. Deoffentliga investeringama ökar något som andel av BNP , vilketmedför att deras andel av de totala offenfliga utgiftema stiger än men Avden offentliga sektoms övriga utgifter, är det i huvudsak subventioner somminskar till 1999. Detta sker dels i takt med den allmännaförbättringen av ekonomin, dels genom att saneringsprogrammet innefattarminskade utgifter för räntesubventioner De senare minskar även som en följd avden lägre räntenivån, samt som följd av successivt sänkt bidragsandel förnybyggda hus i samband med räntebidragens avtrappning. Även transfereringamatill utlandet faller som andel av BNP, då de i dessa kalkyler ligger på enkonstant nominell nivå. Underhela beräkningsperioden visar de offentliga finanseraa underskott, även omunderskottet successivt avtar. Detto innebär att nettoskulden ökar i sammautsträckning, vilket medför att också räntebetalningaraa stiger. Räntenettot,skillnaden mellan kapitalinkomster och ränteutgifter, sjunker under åren19951999 med , motsvarande avBNP. Den offentliga sektoras nettoskuld ökar från av BNP tUl 48 %år 1999. Utvecklingen, som illustreras i diagram i kapitel 1, innebär att enallt störte andel av de offentliga inkomsterna måste tas i anspråk för räntebetalningar.Det innebär också att utrymmet för övriga utgifter inom den offentliga sektomsjunker i motsvarande mån. Räntebetalningaraa som andel av de statligautgiftema stiger i denna kalkyl från år . Det skalli sammanhanget noteras, att skuldförändringen i dessa kalkyler enbartmotsvarar det finansiella sparandet i den offentliga sektora. Detta innebär attingen hänsyn tas till värdeförändringar i tillgångar eller skulder Detprimära sparandet, dvs. det finansiella sparandet exklusive kapitalinkomsteroch ränteutgifter, kan sägas beskriva den finansiella utvecklingen rensad förde effekter som uppkommer av tidigare års sparande, dvs. Det primära sparandet ökar meddrygt av BNP. Av detto förklaras en tredjedel av saneringsprogrammetsspecificerade besparingar, medan den återstående delen kan sägas vara enunderliggande utveckling, som även inkluderar effekter av tidigare års beslut.I avsaknad av andra politiska beslut , kan den återståendeförbättringen också beskrivas som en effekt av den ekonomiska återhämtningen påde offentliga finanseraa, inklusive bedömningen av befolkningssammansättning,etc. Iefterföljande kapitel 14 diskuteras olika faktorers betydelse för statsskuldensnivå och förändringstakt. Där anges schematiskt primärsaldo, realränto,tillväxt samt ingående skuld som nyckelvariabler I detta scena- Prop.1993/94:150 rio med medelhög tillväxt är den implicita realräntan på denoffentliga Bilaga 1.1 nettoskulden under perioden 19951999.Nettoskulden som 1995 motsvarar av BNP stiger nll 48 %.Tillväxten uppgår till i genomsnitt , vilket iimebär ett successivtnärmande till ett normalt kapacitetsutnyttjande. Primäranderskotten, som år1995 uppgår till av BNP, sjunker som andel av BNP, men kommerförst ned till noll. Om tillväxten efter sekelskiftetunderstiger den i detto alteraativ, är risken stor att primärsparandet återvisar underskott. I de termer som redovisas i kapitel 14, innebär dettoscenario att skuldnivån knappast är uthållig, dvs. att skuldkvoten inte stabiliseras.Resultaten är dock i hög grad beroende av antagandet om differensen mellanrealränto och tillväxt för perioden . Allmänt kan sägas attdet krävs större primäröverskott för att skuldkvoten skall kunna stobiliseraseller sjunka om ekonomin återgår till en lägretillväxtbana. 1kalkyleraa förbättras de statliga finanseraa avsevärt, och svarar förhuvuddelen av den totala förstärkningen av det offentliga sparandet. Detkommunala finansiella sparandet förbättras också, från knappt 1 miljard kronor1995 till 1999. Denna utveckling är framför allt en följdav att utgifteraa för konsumtion inom den kommunala sektora faller något. Utvecklingenav det kommunala finansiella sparandet sammanhänger med det beräkningstekniskaantogandet om ett nominellt oförändrat bidrag från stoten till kommunsektora underhela perioden. Bidraget kan givetvis komma att justeras. Ett av syftena med dehär redovisade beräkningaraa, liksom med LK-kalkylen, är just att ge underlagför den fortsatta ekonomiska politiken. Socialförsäkringssektomomfattar AP-fonden, arbetslöshetskassoma samt sjuk- och föräldraförsäkringaraa.Det finansiella sparande som uppstår i sektora är dock helt hänförligt tillsparandet i AP-fonden. Sparandet i sektora krymper till i stort sett noll idessa beräkningar. Detta följer av att pensionsutbetalningama varje åröverstiger avgiftsinkomsteraa. Eftersom ränteläget i detta scenario successivtsänks, blir följden att avkastningen på fondkapitalet sjunker Hushållenssparande sjunker från en hög nivå Hushållssektorasnettosparande, dvs. den del av disponibelinkomsten som inte konsumeras, harunder ökat mycket kraftigt. Detto beror delvis på den mycketkraftiga ökningen av realräntan efter skatt, som bl.a. bidragit till lågatillgångspriser och därmed ett behov av skuldanpassning. En ytterligareförklaring är en ökad osäkerhet om framtidsut-sikteraa, till följd av ökadarbetslöshet och de stora sparandeunderskotten i den offentliga sektora. I taktmed att konjunkturen förbättras och skuldanpassningen genomförs, minskarhushållens sparbehov. 20 1993/94. I samL Nr 150 tosparandet som andel avdisponibelinkomsten, förväntas därför sjunka Prop. 1993/94:150 något, se diagram 13.5. Diagram 13.5 Hushållens sparkvot 19801999 Andelav BNP, procent 10 1-- 1-- 1-- 1-- 1-- -- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- 1-- '--- r 19801982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 Underkalkylperioden 19961999 ökar hushållens faktorinkomster som andel avdisponibelinkomsten med , se tabell 13.6. Samtidigtfaller inkomstöverföringaraa från den offentliga sektora, både på grand av detförbättrade sysselsättningsläget och på grand av saneringsprogrammetsgenomförande. Som andel av disponibelinkomsten minskar dessa inkoinster med 5procentenheter . Detta svarar för ungefär hälften avförbättringen av den offentliga sektoms finansiella sparande. Nettosparkvotensom andel av disponibel inkomsten beräknas sjunka från till . Det finansiella sparandet i hushållssektora, dvs. hushållensnettosparande minus nettoinvesteringar, faller också. uppgår nivåntill av disponibelinkomsten, motsvarande TibeU 13.6 Hushållssektorns finanser till årlig procentuell förändring Faktorinkomster Överföringar från offentlig .. sektor Övrigt netto Skatter och avgifter ' Förändring från föregående år, procent. Andel av disponibelinkomsten. Källor: och . Företagsinvesteringamaökar kraftigt och sänker därmed det höga sparandet Företogssektoras som inkluderar både finansiella och icke-finansiella företag brattosparandehar legat högt. som investeringsaktivitetensjunkit betydligt, har det finansiella sparandet växt. Underden närmaste fem åren beräknas det finansiella sparandet i före-tagssektorafalla i takt med den ökande investeringsaktiviteten. Totalt sjunker sparandetfrån en nivå om av BNP till , se tabeU13.12. Driftsöverskottenbratto sjunker något , vilket motsvaras av en höjd löneandel.Vinstandelen faller med . Brattosparandetför hela den svenska ekonomin utgörs av summan av det finansiella sparandet bytesbalansen, och det reala sparandet lager-och brattoinvesteringaraa.Brattosparandet har fallit, främst som en följd av deminskade investeringaraa. Underperioden stiger brattosparandet i svensk ekonomi, som en följdav både ökad investeringsaktivitet och förbättrad bytesbalans. 1 alteraativetmed medelhög tillväxt ökar investeringaraa allt eftersom efterfrågan stigeroch räntoraa sänks. Innebörden av detta är att produktionskapaciteten byggs utoch i sin tur möjliggör tillväxten. ökarbrattosparandet som andel av BNP till av BNP. Såhögt brattosparande har inte noterats sedan mitten av1970-talet, se diagram 13.6. Brattosparandet är inte orealistiskthögt i ljuset av det omslag i investe- Prop. 1993/94:150 ringarna som skett . Diagram 13.6 Bruttosparande och investeringar 19701999 Andel av BNP, procent 32- 28 24 i 20 16 12 -,----- .----- 1---- ,----- 1---- 1---- ■--- ■--- 1--- 1---- ■--- 1---- 1---- 1--- 1---- 1---- 1---- 1---- :---- 1---- 1---- .----- 1--- 1---- 1---- 1---- 1---- 1- 19701973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 Källor: , och . Bytesbalansenutgörs av summan av det finansiella sparandet i den offentliga sektom,hushållssektom samt företagssektom. Det finansiella sparandet i privat ochoffentlig sektor framgår i diagram 13.7. Bytesbalansen utvisar nettot av delöpande transaktionema (dvs. exklusive kapitaltransaktioner) mellan Sverigeoch utlandet. Ett underskott i bytesbalansen betyder att lånar frånutlandet. Sedanmitten har bytesbalansen varit negativ i stort sett varje år.Underskotten har som mest uppgått till av BNP. väntasbytesbalanssaldot visa ett överskott, som beräknas uppgå till drygt 3 %av BNP. Förbättringen förklaras huvudsakligen av den stärkta handelsbalansen. Ikalkyleraa över utvecklingen 19961999 stärks bytesbalansen ytterligare ibörjan av perioden. Därefter faller exportnettot och försvagar de samladeutrikesaffäreraa något. Slutåret visar dock bytesbalansen ett överskott på ca70 miljarder kronor, motsvarande av BNP, se tabell 13.13. Detta är enhistoriskt hög nivå, vilket också framgår av diagram 13.7. Diagram 13.7 Finansiellt sparande 1970-1999 1993/94:150 Bilaga1.1 Andel av BNP, procent 15 I ' 'r''i"'I'<-~i■--n■'r-'~'r"'"'r'■r1970 1973 1976 1979 1982 1985 19881991 1994 1997 Källor: , . Detoffentliga sparandet ökar med sammanlagt 6 procentenheterav BNP, medan det privato sparandet reduceras med ungelär lika ncket, dock frånmycket höga nivåer Företagssektora minskar sitt sparandeöverskott mer änhushållen. Ialteraativet med hög tillväxt förstärks förtroendet snabbare än i 3%-alteraativet. Detto bedöms generera ett ännu störte räntefall på långa sidanoch en något kraftigare appreciering. Föratt altemativet med hög tillväxt skall realiseras måste såväl arbetsmarknadensom lönebildningen utmärkas av hög flexibilitet. Nominella stelheter ochförhandlingsutfall som innebär kompensation för andra sektorers löneökningarär inte förenliga med utvecklingen i detto altemativ. Graden av flexibilitet påarbetsmarknaden beror också på andra faktorer än löneanpassning. Högmatchningsförmåga, geografisk rörlighet, adekvat utbildning och lättrörlighetmellan ekonomins sektorer är också av stor betydelse. I annat fall krävs detsannolikt mycket stora relativlöneför- skjutningar, som riskeraratt utlösa löne-lönespiraler, för att uppnå öns- Prop. 1993/94:150 kad röriighet. Enutveckling med hög tillväxt antas delvis komma till stånd genom fortsattastrakturella reformer i syfte att ytterligare förbättra ekonominsfunktionsförmåga. Väsentliga delar av denna politik antas, tillsammans medarbetsmarknadens parters agerande, vara imiktad mot att sänka denarbetslöshetsnivå som är förenlig med icke-accelererande löneökningar. Ettinslag i en sådan politik är att stärka s.k. outsiders (de som inte harreguljär sysselsättning) konkurrenskraft relativt de som har jobb, s.k. insiders. Underperioden 19921993, då sysselsättningen föll kraftigt, uppstod en stmkturelllöneglidning, vilken beskrivs närmare i kapitel 15. 1 detta scenario ökarsysselsättningen mycket snabbt, nästan 440 000 nya jobb skapas till1999. Vid en så kraftig expansion är det rimligt att räkna med attproduktivitetstillväxten är förhållandevis låg. Vidare föratsätts individuellaskillnader i utbildning och erfarenhet i störte utsträckning avspeglas ilönesättningen. En stor andel av de personer som inträder i reguljärsysselsättning antas vara ungdomar och arbetslösa med bakgrand i andra delarav ekonomin. Detto medför sarmolikt att de nyanställdas ingångslöner mångagånger understiger sektoms genomsnitt. Resultatet blir en negativ strakturelllöneglidning så länge som sysselsättningsexpansionen pågår. Därigenom, samt som en följd av låg faktisk ochförväntod inflation, blir de nominella löneökningama låga under perioden19961999, särskilt vid en historisk jämförelse. Det är viktigt att skilja på åena sidan löne- och produktivitetsnivå och å andra sidan utveckling i sammastorheter De nyinträdande på den reguljära arbetsmarknaden ger upphov tillengångs-sänkningar så länge som sysselsättningen stiger kraftigt. Därefterfinns det ingenting som indikerar att de nyinträddas utvecklingspotential ochdärmed möjligheter till reallöneökningar skulle vara sämre än genomsnittets. Densammanlagda löneökningen avtar . Därefter föratses densnabba förbättringen av arbetsmarknadsläget dominera och resultera i måttligalöneökningar. Bakom de aggregerade siffroraa döljer sig skillnader ilöneutveckling inom och mellan sektorer. Bruttoöverskottsandelenär ungefär lika hög som i alteraativet med medelhög tillväxt. Med tanke på detlägre ränteläget är emellertid in-vesteringsföratsättningaraa gynnsammare här.Växelkursen beräknas stärkas något snabbare i högtillväxtalteraativet, vilketbl.a. är ett uttryck för ett störte förtroende för den svenska ekonominsutveckling. Dessa faktorer, var och en för sig, bidrar till att hållainflationen på en låg nivå. Konsumentpriseraa bedöms öka med per årDen underliggande prisökningen, nettoprisindex, bedöms staima vid igenomsnitt 19961999. Flera andra inflationsmått, t.ex. BNP-deflatora,indikerar en ännu mer återhållsam prisutveckling. Relativprisemaför svensk export förväntas sjunka något , med ungefärsamma vinstutveckling som i 3 %-alteraativet. Detto möjliggörs genom lägreökning av enhetsarbetskostnaden. växermed knappt 1 , vilket innebär att de svenska företogen vinnermarknadsandelar i genomsnitt . 1993/94:150 Bilaga1.1 Starkinvesteringsutveckling, ett villkor för hög tillväxt Idetto scenario föratsätts att förtroendet för svensk ekonomi är mycket stortredan 1996. Detta uttrycks bl.a. i låga realräntor . Liksomi 3 %-altemativet bidrar också lönsamhets- och produktionsutvecklingen samtfortgående infrastraktursatsningar till mycket gynnsaimna föratsättningar fören hög investeringsaktivitet. Brattoinvesteringaraa bedöms behöva öka mednärmare Därigenom kommer inte kapacitetsrestriktioner, som kanutlösa prisökningar, att göra sig gällande. Sysselsättningsexpansionen inomframför allt näringslivet, exkl. industrin, medför en betydande uppgång för dennasektors investeringar. Investeringskvoten understiger emellertid äveni detto alteraativ nivån 1990. Diagram 13.8 Investeringar i förhällande tiU BNP Andel av BNP, procent 24- 1970 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 Källor: och .