prop · GH03188 · 1993-12-31 00:00:00 — MöjUghetentfll vfllkorad delegation har inte använts i någon större utsträckning. Skolanär det område där det förekommer mest. Även om det är sällsynt finns detexempel på konununer som bfldat bmkarråd med vetorätt vid bamstugor, skolor ochfritidshem. I dessa råd sitter föräldrar, elever och representanter både förpersonal, fÖrcningsUvet och för den poUtiskt ansvariga nämnden. I vissa råd ärföräldrarna och elevema i majoritet. Bmkarråden behandlar bl.a. frigör ombudget och resursanvändning, lokalanvändning, inköp, reparationer, utvärderingoch utveckling av verksamheten, trivsel, öppettider, former för föräldrainflytandeoch föräldramedverkan (se SOU 1993:90 s. 306 f). Skolan,och då främst den obUgatoriska skolan, är det område där betydelsen av ett ökatelev- och föräldrainflytande diskuterats . Trots att syftetvarit att utveckla ett mer demokratiskt beslutsfettande i skolan, där eleveroch föräldrar ges större möjUgheter tifl inflytande, har förändringama integett dessa kategorier rätten att delto i det formefla beslutsförfårandet.Påverkan har endast kurmat ske inom ramen för olika rådgivande organ.Decenttaliseringssträvandena och utvecklingen mot ökad valfrihet inom skolanhar ökat kraven på att föräldrar och elever också skaU garanteras ett ökatinflytande i skolans verksamhet. har det allt oftere framförtskrav på att det skall vara möjhgt att inrätta självstyrande skolor (jfr t.ex.bet. l988/89:UbU7 s. 29 ff., bet. 1992/93:UbUl s. 11 och bet. 1993/94:UbUl s.35 f., 77). Utvecklingeninom skolan har lett tifl en i förhållande tfll andra kommunala verksamheteromfettande reglering av olflca samverkansformer. I 4 kap. 2 § skollagen(1985:1100) anges för gmndskolan att elevema skafl ha inflytande över hur derasutbildning utformas. Omfatmingen och utformningen av elevemas inflytande skaflanpassas efter deras ålder och mognad. Motsvarande bestämmelser finns iskoUagen också för övriga obligatoriska skolformer Även för gymnasieskolananges att elevema skaU ha inflytande över utformningen av deras utbfldning (5kap. 2 §). Ett sådant inflytande föreskrivs i skollagen också för elevema inomdet offendiga skolväsendet för vuxna. I arbetsmiljöfrågor har elevema rätt attdelte i skyddskonferensen - dock utan iiutiativ- och beslutanderätt. Imånga skolor finns s.k. förvalmingsråd i vflka elever, föräldrar, lärare ochrektor är representerade. Elevrepresentantema i förvalöiings-råden utsesvanligen vid elevrådsmöten och föräldrarepresentantema via klassmöten eUer . Förvalttiingsråden är alltid rådgivande och det ärrektor som direkt på gmnd av bestämmelsema i skoUagstiftningen eUer med stödav delegation har den sluthga beslutanderätten. På vissa håU tiUämpas viUkoraddelegation tiU rekto-rema. SkoUconferensenär ett vflctigt organ inom gymnasieskolan för att behandla vissa frågor som är av stor betydelse for elevema samt for 70 informationsutbyte, samråd och diskussioner mellan rektor personal och elever av rektor och av lika många före- Prop. 1993/94:188 trädare förelever som för lärare och övrig skolpersonal. EnUgt 4 kap. 8 § gymnasieförordningen(1992:394) skaU SkoUconferensen dessutom beslufe i vissa frågor i denutsträckning styrelsen för ufljfldningen bestämmer SkoUconferensenfanns fram tiU den 1 juU 1989 även i gmndskolan, men upphörde då att vara ettförfetmingsreglerat samverkansorgan. Formema för elevers och vårdnadshavaresrätt tiU information och samråd i gmndskolan avgörs numera på lokal nivå. Klassrådenär obUgatoriska organ i gmndskolan och gymnasieskolan. Vidde kommunala högskolorna har studenterna enUgt 12 kap. 3 § högskoleförordningen(1993:100) rätt att vara representerade i alfe beslutsorgan under den styrelse(nämnd) som behandlar ufljfldnings-frågor Studentrepresentantema utses genomval bland studentema. Vidgademöjligheter till reell påverkan Ettvidgat direkt medborgerUgt inflytande och ett mer aktivt deltegande i denkommunala verksamheten är en betydelsefiiU del i det fÖmyelse-arbete som pågåri den kommunala sektom och bör därför stimuleras. I medborgamas engagemangligger en viktig drivkraft för fömyelse inom bl.a. bamomsorgen, skolan,fritidsverksamheten, äldreomsorgen och vissa delar av hälso- och sjukvården.Ett ökat inflytende ligger också helt i linje med arbetet med att skapaaltemativ och större lyhördhet för medborgamas önskemål (se Ds 1991:18 s. 11). Bmkarinflytandethar haft vissa svårigheter att få fotfäste i den kommunala verksamheten.Skälen tiU dette kan vara flera. Ett skäl kan vara att behovet hittifls intevarit tiflräckUgt stort. Ett annat skäl kan vara att det i brist på mer precisaregler varit svårt att hitte lämpliga former för ett formaUserat samråd. Etttredje skäl kan vara att gällande regler hindrar nyttjama från ett störreinflytande än vad som är möjUgt inom ramen för vflUcorad delegation eller ettrådgivande organ. Nyttjama har inte sett det som mödan värt att engagera signär de inte fått delte i den formella beslutsprocessen. Ett fjärde skäl kanhänföras tiU bristen på personella och ekonomiska resurser Enligtregeringens mening är tiden nu mogen för att, på sätt som fömtskickades i förarbetenatiU kommunallagen, gå ett steg vidare när det gäller att utveckla formema förnyttjamas medverkan i verksamhet (jfr prop. 1990/91:117 s. 19). Motiventill att ge nyttjama ett ökat inflytende är flera. Det fiämste ärdemokratiargumentet. Det har ett demokratiskt värde i sig att ge de närmastberörda nyttjama ett ökat inflytande över sin dagUga situation. I den allmännasamhällsutvecklingen är medbestämmande och inflytande vflctiga och angelägnafrågor i sttävandena att skapa demokratiska mfl-jöer. Ocksåeffektivitetsskäl talar för ett vidgat inflytande. Det är angeläget att ta tiflvara medborgamas sandade kunskaper och erfarenheter i den kommunalaverksamheten. Genom att på ett mer direkt sätt kunna på- verkaverksamhetens innehåfl och utformning ges gcxla fömtsättningar Prop.1993/94:188 att skapa en behovsorienterad och kvalitetsmässigt bra verksamhet. Delaktighetenökar också förståelsen för att svårigheter kan vara förknippade med att drivaen viss verksamhet när de personelfe och ekonomiska resursema är begränsade. Erferenhetemavisar att det inte är helt okompUcerat att utveckfe ett ökat inflytande fÖrnyttjama. Hänsyn måste fes tifl både gmndläggande demokratiska utgångspunkteroch rent praktiska svårigheter Principema om den representativa demokratinmåste respekteras. En gmndläggande utgångspunkt när det gäfler att finna formerför att öka nyttjamas inflytende måste också vara de specifika lokalafömtsättningama och behoven. Inomramen för den kommunala organisationen bör enligt regeringens meningmöjligheter ges att inrätte organ med företrädare för både nytt-jare ochanstäUda, s.k. självförvalmingsorgan. I ett förste steg bör det enbart varaklart avgränsade verksamheter som skall kunna skötes av ettsjälvförvalmingsorgan. Ansvaret för den dagliga skötseln bör komma så näranyttjama som möjligt. Ettsjälvförvalmingsorgan bör ledas av personer med en vardagUg och nära anknymingtill anläggningen eller institutionen, dvs. personer som nyttjar institutionen,kanske tiU och med bor där, och de som arbetar där. Meningen är att de personersom är mest berörda av en verksamhet skall ges ett större och mer reelltinflytende över hur verksamheten bedrivs. Annars kommer verksamheten inte närmarenyttjar-na. Enfråga som instäUer sig är vem som i olika kommunala verksamheter skallbetraktes som nyttjare. Generellt sett skulle man kunna definiera kretsenpersoner tifl dem som nära och personligt berörs av en verksamhet ochsom umyttjar den kontinuerUgt (jfr prop.1986/87:91 s. 13). I promemorian bmkarinflytendet! (Ds 1991:18) utvecklas begreppetbmkare på följande sätt s. 39 ff. Bmkamai bamomsorgen är egenfligen bamen vid respektive förskola och fritidshem. Härär det självfeUet föräldrama éfler vårdnadshavama som får betraktes som bmkare. Inomskolan är det på motsvarande sätt elevema som är bmkama. Upp till en vissårskursnivå kan emellertid deras rättigheter som bmkare få utövas av föräldrareller vårdnadshavare. Bmkarinflytandetinom äldre- och handikappomsorgen kan om fette både institutionsverksamhet och öppen verksamhet. De boen de vid ett eUer annat institutionsboende för äldre och handflcappade är bmkama inom dette område. De som mer eller 72 mindrekontinuerligt besöker en dagcentral utgör en annan gmpp Prop. 1993/94:188bmkare liksom de som erhåUer hemtjänst. Inomhälso- och sjukvården är det fiamför aUt patienter inom långtidssjukvården ochvid psykfetriska kliniker som feUer under begreppet bmkare. Det torde knappastvara meningsfiiUt att tiU kategorin räkna patienter med mer kortvarigbehandling eUer patienter som mer tiUfälUgt besöker öppna vårdformer somvård-eller hälsocentraler Undanteg från denna huvudregel bör göras för mödra-och bamhälsovården. Omsorgernaom psykiskt utvecklingsstörda bedrivs i aUt mer öppna former En övergång harvad gäUer boendet skett från institutioner tiU i förste hand mindrebostedsgmpper En stor gmpp av omsorgstegare finner sin dagUga sysselsätming påen dagcentral. I den verksamheten och i boendet är begreppet bmkaretfl-lämpbart. Fritidsområdetär den minst reglerade verksamheten och är tämhgen heterogent.Verksamheten är dessutom nästan uteslutande öppen tifl sin natur Bmkare är desom kontinuerUgt besöker en fritidsgård eller de som på samma sätt regelbundetutnyttjar en fritids- efler idrottsanläggning för egen aktivitet. Närantelet nyttjare är mycket begränsat kan det vara möjligt att iåte alla sittemed i ledningen för ett självförvalmingsorgan. I praktiken är dock antaletnyttjare och anställda ofta så stort att det måste utses företrädare för dem.Nyttjama bör ha en stor frihet att lokalt välja vem eUer viUca som skafl representeradem i självfÖrvalmingsorganet. Närdet gäller bamomsorgen och de lägre skolstadiema torde föräldrama respektiveföräldrama och elevema tillsammans vara naturUga företrädare för elevema i ettsjälvförvaltningsorgan. På vissa håU finns aktiva föräldraföreningar vid daghemeller i skolor som också kan företräda elevema och föräldrama i sådana organ. högre skolstadiema minskar föräldrarnas betydelse som företrädare förelevema i takt med att elevemas mognadsgrad och erferenheter ökar. Som både Barnombudsmannenoch påpekat i sina remissvar finns det anledning att betonavflcten av att bamen i takt med stigande ålder och mognad på alla stadier gesen möjlighet att vara med och själva framföra sina egna önskemål och synpunkterpå den verksamhet i vilken de befinner sig. Inomäldreomsorgen, vissa delar av sjukvården och särskoloma är det inte givet vemsom skall kunna företräda nyttjama. I vissa fåU kan företrädama väljas bland deboende eUer inskrivna vid institutionen. I andra fåll kan det på gmnd avsjukdom, ålderssvaghet, funktionshinder och Iflcnande förhåUanden finnasfaktiska hinder mot en sådan ordning. I dessa fåU bör en reglering inte hindraatt föräldrar, släktingar eUer andra anhöriga eller föreningsrepresentanter(t.ex. anhörig- eller pensionärsföreningar) väljs in i organet som företrädareför nyttjama när det bedöms lämpligt och så länge dessa har en nära knytningtiU och insflct om hur anläggiungen eller institutionen drivs. Somvi har firamhåflit i det föregående bör det vara klart avgränsade 3 verksamhetsområdensom skafl kunna skötas av ett självförvaldiings- Prop. 1993/94:188 organ.Det bör också vara fråga om uppgifter som har direkt betydelse för nyttjama ochde anstäUda i denna deras egenskap. En lämpUg av-gränsrung är med dessautgångspunkter att sköta driften av den cfegUga verksamheten vid en institutioneUer anläggning. Tifldriften hör att bestämma över de praktiska syssloma vid institutionen eUeranläggningen. Det rör sådant som mathållning, lokalskötsel inklusive löpandereparationer och underhåfl, lokalanvändning, öppettider, löpande inköp ochandra typiskt sett vardagsnära frågor Hit hör också art inom en given budgetbestämma vilka åtgärder som skaU vidtas när det gäUer den inre och yttrenärmfljön i skolan, på servicehuset efler på fritidsgården. Detkan inte i något fåfl bU aktueUt att tiU ett självförvalbiingsorgan lämna överuppgifter som erfligt särskilda regler skall skötos i viss ordning. Inomskolans område t.ex. är många uppgifter förfettnings-reglerade och uttryckligenförbehåflna styrelsen för utbfldningen efler rektor. Detta är en så vflctigbegränsning att den bör framgå direkt av lagstiftningen. Det kan lämpligen skegenom ett tillägg i 2 kap. 1 § skollagen. I sammanhanget bör erinras om attregeringen har uppdrag att närmare överväga förändringar iskollagstiftningen i syfte att öka elevers och föräldrars inflytande i skolan(se bet. l993/94:UbUl s. 35 f, rskr. 1993/94:82). DendagUga verksamheten vid en anläggning eller en institution innefettar vanUgeninte bara ett faktiskt handlande utan även en rad ställningstaganden som idagligt tal kallas för beslut. Det kan t.ex. gäUa beslut om inköp av leksakertill ett daghem, utsmyckningen av en lokal. Dessa utgör ingaförvalmingsrättsliga beslut i den meningen att de kan överklagas. Sådana beslutsom har ett nära samband med den praktiska delen av verksamheten och somnärmast är av verkställighetskaraktär bör därför kunna överlåtas tiU ettsjälvförvalmingsorgan. Däremotbör inte forvaltrungsuppgifter som innefettar myndighetsutövning kunnaöverlåtas på organet. Oftest ingår sådana uppgifter i s.k. individärenden ivilka det normalt sett inte finns något gemensamt nyttjarintresse. Kommuneneller har kvar huvudmannaskapet och ansvaret för den verksamhet sombedrivs av ett självförvalmingsorgan, dvs. har kvar det ytterste poUtiskaansvaret för verksamheten. Under fuUmäktige är det nämnden som svarar för attverksamheten bedrivs inom de fest-stallda ramarna och rikflinjema. Det är motdenna bakgmnd som nämnden har att bedöma om det i praktiken firmsfömtsätmingar för att få tiU stånd den medverkan i ett självförvalmingsorgansom krävs av nyttjama och de anstäUda med avseende på arbetsinsatser och ansvarstegande.Ett självförvaltningsorgan bör med dessa utgångspunkter endast vara ett organunder nämnden som sköter uppgifter som rör driften av en anläggning eller eninstitution. Nämndenhar det ytterste ansvaret för att bestämma de ekonomiska ramarna for organets verksamhet och att klart uttala vilka uppgifter som organet skall sköte och i viUca fåU nämnden förbehåller sig rätten att 74 godkännavissa vflctigare beslut som organet fetter Det kan t.ex. gäUa ekonomiska åteganden avmer långsflctig karaktär. En nämnd får inte Prop. 1993/94:188 lyfta överfrågor på andra i den utsträckningen och på det sätt att den avhänder sigledningen av cx;h ansvaret för verksamheten. I försto hand skafl sådanauppgifter läggas över som huvudsakUgen är av gemensamt intresse för nyttjama. som drar gränsen meUan poUtiska beslut och beslut avverkstälUghetskaraktär, dvs. vad som är nämndpoUtikemas ansvar och vad som kanläggas över på en institution eUer en aiJäggning. Det bör därför ankomma pånämnden att i en arbetsordning lägga fest vad som närmare skaU gäUa meUannämnden och organet. Utgångspunkten för dette bör vara att arbetet i organetleds på ett sådant sätt att nämnden får den information den behöver för attkunna kontroUera verksamheten. Arbetsordningen blir härigenom dels ettinstmment fÖr nämnden själv att använda i sin stynung avsjälvförvaltningsorganet, dels ett underlag för organets eget löpande arbete. Ettkommunalt organ inom nämndens verksamhetsområde Regeringensförslag innebär aUtså att ett självförvaltningsorgan blir ett särskiltkommunalt organ under en nämnd inom dess verksamhetsområde. Organet är såledesformeflt inte en egen myndighet utan en del av nämnden. Fömtom att vara"förvaltere" av en anläggning eller en institution finns det storamöjUgheter att ge organet en rofl som beredningslänk i UtveckUngen av nämndensegen beslutsprocess. Som förvaltare kommer organet att sitte inne med värdefuUkunskap om sin verksamhet. Ledamötemai ett självförvaltningsorgan blir inte förtroendevalda i kommunaUagens mening(jfr 4 kap. I § kommunallagen). De har således inget eget revisionsansvar. som har revisionsansvaret och det ansvar som i övrigt vilar påkommunen eller gentemot andra utomstående eller nyttjama. Iforhållandet mellan nämnden och ledamötema i organet gäfler allmännaskadestånds- och straffrättsliga regler Iorganet skall det bara finnas företrädare för nyttjama och de an-staUda. DenpoUtiska stymingen av verksamheten får ske i nänmden. Med en sådan ordningrenodlas organets rofl och den representotiva demokratin begränsas inte. har bl.a. revisionsansvaret för det som sker inom nämndensverksamhetsområde, skafl nämnden också ha rätten att formellt utse ochåterkafla uppdragen för ledamötema och ersättama i organet. Nämnden åläggshärigenom det formefla ansvaret för att organet får en sådan sammansätming attdet kan sköta de tifldelade uppgiftema på ett tiflfredsstäflande sätt.Organets åldersmässiga sanunansätt-ning måste anpassas efter driftfrågomaskaraktär. Detta mot bakgmnd av att det inte kan anses försvarUgt att unga ochomyndiga personer får bära ett ansvar som kan täiflcas innefetta bl.a. ettskadeståndsansvar. För att ö7ggalångsUctigheten i arbetet inom ett självförvalttungsorgan Prop. 1993/94:188bör nämndens möjligheter att återkaUa organets uppdrag eUer enskflcfeledamöters uppdrag bara få ske, om det finns särskflcfe skäl för det. Föratt underlätta rekryteringen tifl organen bör de ledamöter som företräder nyttjamaha rätt tifl samma ekonomiska ersätming och rätt tifl ledighet från smaanställningar som de förtroendevalda i kommunen eUer . Det kan ledatiU ökade kostnader för kommunema ckU landstinget.Inrättandet av självförvaltningsorgan är emeUertid frivilUgt. Vid beslut om attinrätta sådana organ får därför kosmadema vägas mot de effektivitets- ochkvaUtetsvinster som kan uppnås. Ettorgan - flera verksamheter Beredningenför främjande av den ideella sektoms fömyelse, , Svenska Kommunförbundetoch kommun har i sina remissvar efterlyst en möjlighet för flera nämnderatt till ett och samma självförvalmingsorgan överlåta verksamhet vid enanläggning där det under samma tak bedrivs verksamheter som ligger inom fleranämnders ansvarsområden. Det kan röra sig om t. ex. bamomsorg, skolverksamhetoch äldrevård. På landsbygden förekommer i viss utsträckning denna typ avsanflokalisering. Detfinns olflca sätt att inom kommunens eller organisationsamordna flera nämnders verksamhetsområden. Denmcxlefl för självförvalming som vi föreslår utgår från att ettsjälvförvalmingsorgan organisatoriskt och ansvarsmässigt alltid skafl Uggaunder en enda nämnd. Det innebär att självfÖrvalmingsorganet inte kan ha fleranämnder som huvudman. hindrar inte att en nämnd som inrättat ettsjälvförvaltningsorgan vid en anläggning med samlokaU-serad verksamhet skullekunna komma överens med en annan nämnd om att organet också skafl sköta vissaav den nämndens driftuppgifter vid anläggningen. Självförvalmingsorganenfår ses som en form av institutionaUserat samarbete och ansvarstagande. Inomramen för ett fortsatt lokalt ut-veckUngsarbete kan nya former förnämndövergripande samarbete prövas där såväl nyttjama som de anställda får ettökat ansvar. Lflcaväl som det är möjligt att inrätta en nämnd med ansvar för aU verksamhet i engeografisk del av kommunen (kommundelsnämnd) är det möjligt att inrätta ensärskfld nämnd med ansvar för en anläggning efler en institution(institutionsstyrelse). En sådan styrelse övertar då ansvaret från de tidigareansvariga nämndema i den utsträckning som fullmäktige bestämmer Om fullmäktigeär enig kan i nämnden i stäUet för politiker nyttjare och anstäUda väljas in.Eftersom en sådan styrelse är en nämnd kan den också handha myndighetsutövning.KommunaUagen medger också att en nämnd organisatoriskt läggs under en annannämnd (2 kap. 4 §). En sådan modeU ger en huvudnämnd styrbefogenheter somannars inte finns nämnder emellan. Enannan möjlighet är att driften av arfläggningen eller institutionen läggs ut påentreprenad tiU t.ex. en förening. Olflca nämnder kan sluta avtal med en och sammaentreprenör om att driva en anläggning eUer Prop. 1993/94:188 en institution. Idetta fåU behåller kommunen eller huvudmannaskapet och det ansvarför verksamheten som följer med dette. får då samma funktionsom arbetsordningen för ett självförvaltningsorgan. Det finns också vissamöjUgheter att vid entreprenader late kommunen eUer behållaarbetsgivaransvaret för personalen. Regeringenhar för avsikt att noga följa utvecklingen av nya samverkansformer ochtfllämpningen av de föreslagna reglema om självförvalmingsorgan och vid behovte nya irutiativ. 13.1 Regler om kommunala avgifter Regeringensforslag: En gmndläggande regel om rätt fÖr kommuner och landsting att te utavgifter för tjänster och nyttigheter tes in i kommunaflagen. Förtjänster och nyttigheter som konununer cx;h landsting är skyldiga atttfllhandahåfla får de ta ut avgifter bara om det är särskflt föreskrivet. Avgiftsgruppensförslag (Ds C 1993:16): Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Förslagetavviker lagtekniskt i ett par avseenden. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget. Många betonar vflcten av attden kommunala avgiftsmakten kommer tifl uttryck i kommunaflagen, bl.a. medhänsyn tifl avgiftemas stora ekonomiska betydelse. Också demokratiaspekteranförs som skäl för en lagreglering av kommunemas och landstingens rätt att taut avgifter bör möjUghetema att införa en s.k. omvänd presumtion förkommunemas avgiftsmakt övervägas. En sådan skulle innebära att kommunema fårrätt att ta ut avgifter inom specialreglerad verksamhet, om inte denna rättuttryckligen har begränsats. Därmed skuUe det ankomma på lagstiftaren attprecisera bestämmelser i speciallagstiftningen för att begränsa rätten att taut avgifter för kommuner och landsting. Skälenför regeringens förslag: Kommunemas och landstingens rätt att ta ut avgifter ärett vflctigt inslag i den kommunala självstyrelsen. konununallagansågs avgiftsrätten framgå indirekt genom att det föreskrevs att kommunemasoch landstingens medelsbehov skuUe täckas med skatt i den mån det ej fylldes påannat sätt (4 kap. 2 §). Dennabestämmelse utmönstrades vid tillkomsten av den nya kommunaUagen. Den ansågsonödig eftersom lagen innehöU en hänvisning tiU regeringsformens bestämmelse omkommunemas och landstingens rätt att för skötsehi av sina uppgifter fe ut skatt(prop. 1990/91:117 s. 111-112). Denkommunala avgiftsmakten följer numera endast av kommunemas allmänna kompetens i2 kap. 1 § kommunallagen, som i sin tur gmndar sig på I kap. 1 § och 8 kap. 5 §regeringsformen. I ett antal speciaUa-gar finns däremot uttryckUga bestämmelsersom ger kommuner och landsting rätt att ta ut avgifter Kommunemasoch landstingens rätt att ta ut avgifter är otvivelaktigt en så gmndläggandeoch vflctig fömtsättning för verksamhet att den bör framgå avkommunallagen. Härför talar också att ett av syftena med den nya kommunaflagenhar varit att den skafl ge bättre överblick över vad kommuner och landsting fårgöra och att viktiga principer för den kommunafekompetensen bör kunna utläsas ur fegen Prop. 1993/94:188 (prop. 1990/91:117s. Regeringeninstämmer således i avgiftsgmppens försfeg att en bestämmelse om den kommunalaavgiftsmakten tas in i kommunaflagen. Däremotbehöver det erfligt vår mening inte särskflt anges att avgifter får tas ut"om inte medelsbehovet täcks med skatt". Rätten att te ut skatt ärändå den primära finansieringskäflan och dess centiafe betydelse framgår bådeav 1 kap. 7 § regeringsformen och 2 kap. 4 § kommunallagen. Medstöd av den föreslagna lagbestämmelsen kan kommuner (Kh landsting te utavgifter inom hefe den kommunaflagsreglerade sektom. Det enda kravet är attkommunen efler tillhandahåUer en tjänst efler nyttighet sommotprestetion. Det ligger i sakens natur att denna prestetion måste varaindividuaUserad i någon mån. Därför går det normalt sett inte attavgiftsbelägga tjänster som är till för kommunmedlemmama i allmänhet.