prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — 48,3 66,9 -10,2 Anm.: I investeringar ingär investeringar ipersonalbostäder, lagerinvesteringar samt köp och försäljning av festigheter och mark. Källor: , , och Förbättringen är dubbelt så stor, eller ca 70miljarder kronor, för Prop. 1993/94:100 statens finansiella sparande som fördet totala finansiella sparandet, därför Bilaga 1 att kommunemas ochAP-fondens sparande försämras (se den preliminära nationalbudgeten, avsnitt 9.2och följande tablå). Förändring av det ofTentliga sparandet inom staten,kommunerna och AP-fonden Miljarder kr, löpande priser Detfortsatta arbetet med att skapa balans och stabilitet i de offentliga finansemautgår från de ekonomisk-politiska mål som regeringen har lagt fast. Det strakturella underskottet i de offentligafinansema skall avvecklas och den totala offentliga finansiella skuldenstabiliseras, och minska, som andel av BNP. Ett antal omfattandeförändringar måste genomföras . Som ett led i dettaarbete antog ett saneringsprogram för de offentligafinansema som innebar beslut om: *budgetförstärkningar om 46 miljarderkronor netto i form av utgiftsbegränsningar, ökade egna avgifter ochskatteförändringar, samt *begränsning av den offentligakonsumtionen så att utgiftema hålls realt oförändrade. Delar av saneringsprogrammet har konkretiseratsredan hösten 1993. Det gäller t ex indexeringen av vissa miljö- ochpunktskatter samt finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen. Övriga delar iprogrammet som berör budgetåren 1993/94 och 1994/95 redovisas ibudgetförslaget. Arbetet med att återskapa starka offentligafinanser kommer att fortgå och konuner även framöver att krävaen hård utgiftsprövning i det reguljära budgetarbetet. I detta bedöms i ettförsta steg den långsiktiga utgiftsutvecklingen och därefter läggs ett totaltutgiftsutrynune fast. Detta fördelas sedan på ändamål enligt politiskaprioriteringar. När reformer genomförs som innebär utgiftsökningarbör motsvarande utgiftsminskning ske inom lägre prioriterade onuåden. 1budgetpropositionen beräknade regeringen budgetunderskottet /93 till och lånebehovet till ca 230miljarder kronor. Utfallet blev ett underskott på knappt 190 miljarder kronoroch ett lånebehov på . Den huvudsakliga orsaken tillatt underskottet och lånebehovet blev nundre än beräknat är att medel avseddaför ytterligare stöd tUl banksystemet inte kom att utnyttjas /93 utani stället utnyttjas /94. Förinnevarande budgetår - 1993/94 - beräknades i den av fastställdastatsbudgeten ett underskott på ca och ettlånebehov på ca . I proposition 1993/94:25 i oktober 1993beräknades underskottet till och lånebehovet tillknappt . beräknas underskottet till drygt 215 miljarderkronor och lånebehovet till drygt 270 nuljarder kronor. Däri inkluderas nu 20 miljarderkronor för kapitalisering av över budgeten och ytterligare ca 4miljarder kronor i lån. Utvecklingen av budgetunderskott och lånebehov framgårav nedanstående tablå. 1993/94:100 Bilaga 1 Tblå: Budgetunderskott och lånebehov 1993/94:25 oktober 1993 Budgetunderskott 198 Lånebehov 230 188 206 208 255 Budgetförslaget /95 innebär att dentidigare utvecklingen mot ökande underskott och lånebehov nu bryts definitivt.Statens budgetunderskott beräknas bli och upplåningsbehovetca . Genom budgetförslaget konkretiserassaneringsprogrammet för . Föratom de fattadebesluten om ändrad finansiering av arbetslöshetsförsäkringen samt indexeringenav vissa miljö- och punktskatter läggs nu förslag om utgiftsbegränsningar inomtandvårdsförsäkringen och minskade utgifter för läkemedel m.m. på sanunanlagtdrygt i helårseffekt. Häratöver har ytterligarebesparingar gjorts på alla departementsområden om sanunanlagt ca 2,1 miljarderkronor. Till exempel har besparingar gjorts inom folkbildning, hemspråk,skyddsramsbyggande, presstöd samt RBF-stöd. Ett produktivitets- ocheffektivitetskrav har tagits ut inom den statliga förvaltningen. Budgetförslaget präglas således av stor stramhet. nedanstående tablå framgården långsiktiga effekten av förslagen under Prop. 1993/94:100 och 1994/budgetförslag. Beslutadeoch föreslagna förstärkningar av de offentliga finanserna hösten1993 och i 1994/budgetförslag Långsiktigeffekt, miljarder kronor Tandvård,läkemedel m.m. 1,2 Trots det ansträngda budgetläget har dock vissareformer som finansieras genom budgetförstärkningar utöver saneringsprogrammetvarit möjliga. Det gäller t.ex. familjepolitiken (vårdnadsbidrag), biståndet,innovationsfrämjande insatser, vissa åtgärder på handikapponuådet samtregionalpolitiken. Den bestående effekten av föreslagna åtgärder inomsaneringsprogrammet innebär en långsiktig förstärkning av de offentligafinansema på ca , dvs. efter finansiering av beslutade ochaviserade reformer. Denekonomiska krisen har medfört ökade påfrestningar för det stora flertalethushåll. Det är oundvikligt att hushållens ekonomi påverkas när produktionenminskar; genom ökad arbetslöshet, minskad köpkraft, sänkta tillgångsvärden ochgenom den sanering av de offentliga utgiftema som är absolut nödvändig. Utan ensådan sanering blir utvecklingen sämre för hela ekonomin och de enskildahushållen. Det är viktigt att uppoffringama fördelas rättvist och attutsatta gropper skyddas. Det är också viktigt att alla på nytt skall kunnaförsörja sig genom arbete. Först därmed kan den samlade välfärden öka ochfördelningen bli rättvis också i ett längre perspektiv. I ett läge med krympande resurser ställs särskildakrav på förmågan att prioritera. Alltsedan regeringsskiftet har regeringensträvat efter att ge förtur åt riktade insatser för speciellt utsatta grapper,särskilt de svårt funktionshindrade. I årets budget har utrymme kunnat beredasför en viss höjning av biståndet till de fattiga ländema. Regeringen har redovisat en fördelningspolitisk bedönming av utvecklingen. Riksdagenhar i skrivelse 1992/93:447 (FiU 1992/93:30) framhållit att en redovisning avdessa bedömningar bör kunna göras regelbundet t.ex. i anslutning till antingen den preliminäranationalbudgeten eller den reviderade national- Prop. 1993/94:100 budgeten. Regeringen avser att återkonuna med en sådanredovisning i anlutning till vårens kompletteringsproposition. Redan nu kandock några konstateranden göras angående bostadsstödet och de äldresekonomiska standard. Bostadsbidragen skall både tjäna som ett allmäntinkomststöd och göra det möjligt även för hushåll med låg ekonomisk standardatt ha ett bra boende. Vid genomförandet av skattereformen 1991 byggdes bostadsbidragenpå för att förstärka skattereformens fördelningsprofil. Utgiftema förbostadsbidragen har ökat kraftigt därefter vilket bl.a. sammanhängermed den ökade arbetslösheten. Hushållen synes också i högre grad blivitmedvetna om möjligheten att få bostadsbidrag. Det genomsnittliga bostadsbidraget har ökat med10-20 % för bam-familjema som grapp . Den omfördelandeeffekten har förstärkts . Denna effekt förstärks ytterligare genom anknytningentill aktuell inkomst . Pensionäremas inkomststandard har generellt settförbättrats första år. Till en del beror detta på att de somgår i pension har högre ATP-pension än genomsnittet. Men även med hänsyn tagentill detta har den genomsnittliga inkomststandarden för pensionärema ökatmellan 1990 och 1993. sänktes den utgåendepensionsnivån som en följd av krisuppgörelsen mellanregeringen och socialde-mokratema. höjdes pensionstillskottet ochbostadstilläggen (KBT) för att kompensera de pensionärer som har det sämstställt. Ungefär var sjätte pensionär beräknas ha fått full kompensation förminskningen av utgående pensioner. Det tycks vidare som om åtgärdema haftåsyftad effekt. Undersökningar visar att det inte alltid är de som redovisarlägst inkomst som har den sämsta ekonomiska ställningen. 5.6 Kommunemas finansiella läge Mellanåren 1985 och 1991 hade kommunsektom ett negativt finansiellt sparande påmellan 2 och . Inkomstema täckte de löpande utgiftema.Investeringama finansierades med upplåning, försäljning av tillgångar ellerminskat rörelsekapital. var det finansiella sparandetpositivt, ca vardera året. Detta förklaras bl.a. avnedväxlingen i pris- och löneökningstakten samt eftersläpningen i det gamlasystemet för utbetalning av konununalskatte-medel. beräknas det finansiella sparandetfortfarande vara positivt men detta beräknas vändas i ett underskott 1995. 1994 får de konununer som inte höjer skattenbehålla de medel som sänkningen av gmndavdraget medför. Det innebär attkonununsektom tillfälligt tillförs . Utgiftema för denkonununala konsumtionen beräknas minska både 1994 och 1995. Investeringamaminskar men är lägre än sparandeunderskottet. 1993/94:100 ROT-progranunet dämpar investeringsnedgången. Kommunsektoms finansiella resurser, dvs. skatteroch statsbidrag, låg ungefär på av BNP. liggerdenna andel ungefär nivå för att 1995 beräknas nunska tUl . 6 Penningpolitiken och statens valutaupplåning Spänningamapå de europeiska valutamarknadema ökade successivt och blev akuta islutet av juli. hade endast fem ERM-länder en valuta som intedevalverats eller lämnats att flyta fritt. Förtroendet för det fastaväxelkurssystemet hade därmed försvagats och när spänningama tilltog i juliföll fastkursarrangemanget i praktiken samman. Även om formellt ännu är ifunktion kan de vidgade bandgränsema från ±2,till ±15 % sägas innebära ettsystem där de europeiska valutoma praktiskt taget flyter mot varandra. Sedan övergången till vidgade bandgränserutformades deprecierades emellertid flera valutor, t.ex. den franska och denbelgiska francen samt den danska kronan, endast i begränsad omfattning gentemotD-marken. Den nederländska florinen är fortfarande knuten till D-marken inom detsnävare bandet genom ett avtal utanför . De övriga ovan nämnda valutomasväxelkurser har senare återgått till att ligga inom detta band. De vidgadebandgränsema har således inte i praktiken kommit att tillåtas medföra någrastörre växelkursförändringar mellan de starkare valutoma. Penningpolitiken i dessa länder har även sedan devidgade bandgränsema introducerades utformats med hänsyn tillprisstabilitetsmål och till önskemålet att undvika större valutafluktuationer.Det konjunkturpolitiska behovet av lägre räntenivåer har således fått vägasmot dessa ambitioner. är den tyska penningpolitiken vägledande förtakten i räntesänkningama i de övriga ländema. Skuldsaneringen påverkar fortfarande utvecklingen iflera länder. Den har påskyndats av de lägre räntoma, uppbromsningen avprisfallet på fastighetsmarknadema samt att andra tillgångsvärden såsom aktierstigit i ett antal länder, med undantag för lapan. Även den svenska penningpolitiken måste utformasmed tanke på utvecklingen i omvärlden. inflationshistoria och denväxande statsskulden påverkar också föratsättningama för penningpolitiken. Ettetablerat förtroende för en långsiktig låginflations- och budgetsaneringspolitikger ett större penningpolitiskt handlingsutrymme. Den förda penningpolitiken,med ett uthålligt försvar av kronan och stegvisaräntesänkningar efter det att den fasta växelkursen övergavs, har bidragit tillatt stärka trovärdigheten. Avgörande är att åtgärdema i saneringsprogrammet föratt förstärka de offentliga finansema skapar tilltro till en stabilarestatsfinansiell utveckling . Den förda politiken och den intemationellaräntenedgången har således Prop. 1993/94:100 skapat utrymme förpenningpolitiska lättnader. , Bilaga 1 dvs. innan valutaoronbörjade, har sänkt marginalräntan från till . Räntomapå statspapper avseende 6 månaders resp. räntebindning har fallit frånknappt 12 resp. till 6,75 resp. . Tillsammans med den lågakronkursen, som fallit med mot ett genomsnitt av konkurrentländemasvalutor, har detta även om realräntorna är förhållandevis höga i dettakonjunkturläge haft en positiv effekt på ekonomin. Det primära målet för penningpolitiken är att uppnåprisstabilitet vilket definierat som att inflationstakten från ochmed 1995 begränsas till . beräknas KPI öka med2,och med , som den underliggandeinflationstakten också beräknas till . Allmänhetensinflationsförväntningar, som de konuner till uttryck i enkäter och iräntebildningen över olika löptider, ligger inom det uppsatta målet, åtminstoneför . Det kan konstateras att prisutvecklingen inom dennärmaste tiden inte utgör något problem, men att politiken måste avvägas så attbakslag på undviks. Saneringsprogrammet skapar utrymme för en starkarekrona och lägre räntor. En starkare krona bidrar inte bara till attinflationsmålet kan uppfyllas, utan även till att den ekonomiska utvecklingenmellan konkurrensutsatt och skyddad sektor blir mer balanserad. Ett antalstrakturella reformer har förbättrat ekonomins funktionsförmåga och därmedmöjlighetema att förena en så hög tillväxt som är nödvändig för att ökasysselsättningen med en låg inflation. Ytterligare förändringar i samma syftegenomförs successivt. Ett konsekvent fullföljande av penningpolitiken spelarhär en avgörande roll. Som anfördes i den reviderade finansplanen 1993 är ensänkning av räntenivån den enskilt viktigaste faktom för en stark återhämtningav ekonomi. En föratsättning är emellertid, som tidigare anförts, attbudgetsaneringen fiillföljs. är en liten och handelsberoende nation ochbör därför eftersträva en regim med fast växelkurs. Såväl deneuropeiska som den inhemska utvecklingen konuner att vara avgörande förtidpunkten för övergång till fast växelkurs för del. EU-ländemasbeslut att införa en valutaunion står fast. Beslutet att vidga bandbredden iERM tillsammans med de erfarenheter som gjorts under valutaturbulensen gör detdock svårt att fömtsäga när en valutaunion kan införas och inte minst hurövergången till en valutaunion konuner att ske. Ett slutligt svenskt ställningstagandeavseende övergången från den andra till den tredje fasen kommer att göras iljuset av den fortsatta utvecklingen och i enlighet med bestänunelsema iMaastricht-fördraget. Det är således ytterst som tar ställning. 6.2 Statens valutaupplåning Prop. Bilaga 1 beslutade om nyariktlinjer för den statliga valutaupplåningen (prop. 1992/93:150, bil. 1, bet.1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447). I dessa fastslås att huvudparten av statensskuld skall avse svenska kronor. Den statliga valutaupplåningen skall vidareske så att föratsägbarhet främjas på kort sikt men flexibilitet upprätthålls påmedellång sikt. Regeringen beslutar efter samråd med hur mycketRiksgäldskontoret skall låna i utländsk valuta. Regeringen skall dessutomårligen för redovisa hur valutaupplåningen utvecklas. 1 enlighet med de nya riktlinjema beslutaderegeringen att skulle låna upp ytterligare 50miljarder kronor, netto, i utländsk valuta. Upplåningen skall vara slutfördsenast vid utgången av . Merparten av denna upplåning är nu genomförd. Huvuddelen av statens skuld i utländsk valutabestår av upplåning som ursprangligen gjordes för räkning. Dennaupplåning beslutades i samband med försvaret av den fasta växelkursen underhösten 1992 och slutfördes . Dessa lån har efteravskaffandet av valutalånenormen i två omgångar frigjorts förbudgetfinansiering ca /93 och ca 115miljarder kronor . Den omfattande statliga valutaupplåningen harmedfört att nettoskuldsättningen i utländsk valuta i hög grad har tagits överav staten. Den privata sektom har amorterat på sinalån i utländsk valuta. Totalt uppgick statens skuld i utländsk valuta vidutgången av till , vilket motsvarar av den totala statskulden. Försvagningen av den svenska kronan har bidragittill att andelen utländsk valuta av den totala statsskulden har ökat under detsenaste året. Den svenska kronan har t.ex.deprecierat med mot den amerikanska dollam och mot den tyskamarken. Dessa två valutor svarar tillsammans med den franska francen förungefär hälften av den totala skulden i utländsk valuta. En stor del av den upplåning som ursprangligengjordes för räkning har en relativt kort löptid. Valutaupplåningenhar efterhand inriktats mot upplåning med längre löptider. Regeringen har efter samråd med den 9december 1993 beslutat att under skallrefinansiera förfallande valutalån och däratöver låna upp netto 20-30 miljarderkronor i utländsk valuta. Denna upplåning skall ske utöver fullföljandet avbeslutet om att låna upp , netto, senast vidutgången av . Detta beslut ger kontinuitet och en önskvärdföratsägbarhet i den statliga valutaupplåningen och är i enlighet med den fördapenningpolitiken som syftar till ett stabilt penningvärde. Andelen utländskvaluta av den totala statsskulden konuner med den föreslagna nettoupplåningenatt minska till . När kronan stärks blir valutaskuldens andel av statsskuldenlägre. 7 Kreditmarknaden och bankkrisen Prop. 1993/94: lOO Bilaga 1 Bankemas situation har stabiliserats. Kreditförlustema är alltjämt betydande men sammantagettycks nu kulmen på bankkrisen ha passerats. Det svenska banksystemet har utvecklats i positivriktning mot en stabilare finansiell situation. En påtaglig och nödvändigresultatförstärkning har skett. Extemt riskkapital har kunnat tillföras.Utsiktema framöver pekar på en fortgående stabilisering. Fömtsättningar finns därmed för att bankema skallkunna bidra till den samhällsekonomiska återhämtningen. Med stärktutlåningskapacitet kan de fullgöra sin viktiga roll som finansiärer av inteminst de mindre och medelstora företagens investeringar ochproduktionstillväxt. Det lägre ränteläget och den höga aktiviteten påvaluta- och värdepappersmarknadema har, i kombination med ett alltjämt storträntegap, givit betydande genomslag på bankemas intjäningsförmåga. Enfortgående kostnadssanering ökar effektiviteten. Problemkrediteraa har börjat minskaoch det lägre ränteläget ger föratsättningar för en fortsatt utveckling isanuna riktning. Staten gjorde ett omfattande åtagande isyfte att säkerställa stabiliteten i betalnings- och kreditsystemet.Stödsökande banker, övriga finansiella institut och bankemas fordringsägare harpå olika sätt fått del av statens åtagande. Detta har utgjort en nödvändig gmndför förtroendet för det svenska finansiella systemet och möjliggjort dettillfrisknande som pågår. Åtgärdema på det finansiella onuådet har därmedutgjort en viktig del av politiken för att skapa föratsättningar för tillväxt iden svenska ekonomin. Resultatutvecklingen och det goda börsklimatet harunder hösten medgett flera banker att ta kapitalmarknaden i anspråk i syfte attstärka sin kapitalbas. Efter genomförda emissioner kan bankema föratses hauppnått en intemationellt och långsiktigt konkurrenskraftig kapitaltäckningsgrad.Detta får flera gynnsamma effekter. Den nödvändiga bufferten mot framtidafinansiella påfrestningar ökar. Möjligheten att tillgodose riskkapitalbehov påmarknaden reducerar behovet av statligt stöd. Risken för att konkurrensensnedvrids genom statliga ingrepp minskar. Den pågående kapitaliseringen av bankema är ocksåen viktig föratsättning för att kreditgivningen skall fungera på normalaaffärsmässiga grunder. I rådande konjunkturläge har kreditmarknaden präglats aven mycket återhållsam utlåning. Till stor del beror detta på den svagalåneefterfrågan. Hushållens skuldsanering har fortgått och i näringslivet svaga inhemska efterfrågan begränsat låneefterfrågan. De höga marginalemamellan bankemas ut- och inlåningsräntor började minska och dentendensen kan föratses fortsätta och eventuellt påskyndas som följd av denökade konkurrensen. Utvecklingen har inneburit mindre långtgåendestödåtgärder än vad som tidigare fanns skäl att befara. S-E-Bankens ansökan ombankstöd drogs tiUbaka . Både S-E-Banken och SvenskaHandelsbanken har senare genomfört lyckade aktieemissioner. För Föreningsbankenhar statens insats givits formen av ett överbryggningsstöd som garanti för att bankens kapitaltäckning,efter kapitaltillskott från olika intressenter, inte Prop. 1993/94:100 skallunderskrida lagstadgade krav . Bilaga 1Under hösten bedömde det möjligt att utan statlig medverkanbygga upp sin kapitalbas, varför banken drog tillbaka sin ansökan om statligtstöd. Regeringen har vidare godkänt Bankstödsnämndensbeslut att överlåta till Nordbanken. Övriga intressenters anbud varinte konkurrenskraftiga. En sammanslagning med kan beräknas medförabetydande samordningsvinster och är därmed den lösning som förväntas minimerakostnadema för skattebetalama. Rekonstraktionen av införförsäljningen innebär att staten tillskjuter över budgetenoch ca i form av lån. Utvecklingen innebär att goda föratsättningar finnsför att staten inte behöver engagera sig i ytterligare direkta stödåtgärderutöver att fullfölja kapitaliseringen och försäljningen av . Arbetetmed att sälja Nordbanken har påbörjats. Återvinning av statens satsade medel iframför allt Nordbanken bör också ske efter hänsynstagande till konkurrenssituationeni banksektorn samt statens behov av intäkter. Från konkurrens- och valfrihetssynpunkt är detpositivt att startandet av ett antal nya banker har aviserats ochatt utländska filialer börjat etableras som komplement till utlandsägdadotterbolag. Nya aktörer är således på väg in på bankmarknaden det finnsnumera inga hinder för smala, specialiserade banker. Denna utveckling ärvälkommen. Den bör bidra till att rationaliseringstrycket hålls uppe och tillökad lyhördhet för kundemas behov. Det svenska banksystemet återvinner nu sådan stadgaatt uppgiften att tillfredsställa hushållens och företagens upplåningsbehoväven med hög tillväxt och höga investeringar bör kunnafullgöras allt bättre. 1en ekonomisk politik vars huvudsyfte är att skapa goda fömtsättningar för enuthålligt hög tillväxt och minskad arbetslöshet spelar skattepolitiken encentral roll. Genom minskade skattekilar begränsas skattemas snedvridandeeffekter på produktion, konsumtion, sparande och investeringar.Välfärdsvinster uppkommer för hela samhället och för enskilda medborgare.Regeringen har sedan sitt tillträde koncentrerat förändringsarbetet inomskattepolitiken till sådana områden där förändringar är särskilt viktiga föratt förstärka tillväxten. De genomförda åtgärdema innebär att 1991 årsskattereform kompletteras och fullföljs. Den egentliga kapitalbeskattningen,bl.a. förmögenhetsskatten och arvs-och gåvobeskattningen, som skattereformeninte omfattade, har åtgärdats. Målet om enhetlig beskattning avkapitalinkomster uppnås genom förändringar av skattereglema för egenföretagareoch ägama av handelsbolag och aktiebolag. Villkorenför sparande, förmögenhetsbildning och investeringar Prop. 1993/94:100vilket är en föratsättning för uthållig tillväxt och tryggad välfärd har Bilaga 1 förbättrats genom en rad åtgärder. Förmögenhetsskatten på arbetandekapital i företagen avskaffades . Förmögenhetsskatten har successivtsänkts och avvecklas definitivt 1995. sänks den allmänna skattesatsenpå kapitalinkomster till . Vidare tas i princip överbeskattningen avbolagsinkomster bort genom att skatten på utdelningsinkomster slopas och genomatt skatten på reavinster halveras. Därigenom likställs beskattningen av detegna kapitalet i företagen med beskattningen av det lånade kapitalet.Soliditeten förstärks och därmed företagens möjligheter att möta svängningar påmarknadema. Den nya egenföretagarbeskattningen iimebär att denskattemässiga diskrimineringen av egenföretagama upphör och att de fårskattevillkor som är likvärdiga med aktiebolagens. Investeringama påverkaspositivt genom att en del av företagarinkomsten beskattas som kapitalinkomstoch genom möjligheten till expansion med lågbeskattade medel. Nyföretagandestimuleras genom möjligheten för enskilda näringsidkare att kvitta underskottunder mot inkomst av tjänst. Även i övrigt har villkoren för produktion iSverige förbättrats. Den genomförda sänkningen av energiskatten för industrinhar förstärkt den intemationella konkurrenskraften. Liknande effekt hargenomförda sänkningar av arbetsgivaravgiftema. Till detta konuner åtgärder förökad rörlighet. Ett sådant exempel är att den s.k. flyttskatten nu har slopats.Flexibiliteten på arbetsmarknaden gynnas av den lindrade reavinstbeskattningenav bostäder. Den allvarliga statsfinansiella situationen skärperkraven på prioriteringar mellan var för sig angelägna skatteförändringar.Regeringen kommer att fortsätta att prioritera förändringar av sådana skattersom är särskilt skadliga för produktion och sysselsättning.