prop · GH03188 · 1993-12-31 00:00:00 — Avförarbetena tdl indehungs-lagen framgår att om det i ett indelrungsärende bliraktueUt att håUa en foUcomrösming, så bör kommunftiUmäktige i försto hand gestiUfaUe att inhämto synpunkter från lokalbefoUcningen med stöd av bestämmelsemai kommunaUagen (jfr prop. 1978/79:157 s. 117). Folkomröstningar- ett komplement till den representativa demokratin allmänna valen kan väljama endast i stort och indirekt via de poUtiskapartiemas företrädare påverka den inriktning som poUtiken skaU ha under enkommande mandatpericxl. FoUcomrösming är en form av direkt inflytande därväljama även mellan de allmänna valen kan ge uttryck för sin mening i en vissfråga. Genom att hålla en foUcomröstning kommer medlemmama mer direkt in i denpoUtiska processen. I detto avseende utgör de kommunala foUcomröstningama ettbra komplement tfll både den direkto och den indirekte representetivademokratin. Vibedömer att intresset för folkomrösmingar, som ett sätt att stärka medborgamasinflytende kommer att öka. Vi ser positivt på en sådan utveckling och anser atttiden nu är mogen för att utveckla möjUgheter-na tfll ett mer frekventutayttjande av kommunala folkomröstningar. En del har hävdat att en vidgadanvändning av kommunala foUcomröstningar kan urholka den representetivademokratin. Andra har däremot hävdat att utvecklingen i intevisat på någon sådan fara, men att risken för olika negativa effekter ärberoende av i vilken utsträckning och i vilket syfte foUcomrösmingar kommeratt användas. Farhågomaför eventueUa negativa effekter på den representetiva demokratin får enUgt vårmening inte överdrivas. En foUcomröstning kan bidra tiU att vitalisera denlokala demokratin genom att den enskflde ges en möjUghet tiU påverkan och ökatansvarstegande. EnUgt vår upp-fetming är foUcomrösmingar ett bra sätt att ökamedlemmarnas intresse och engagemang i olika samhäUsfrågor 7 § regeringsformen sägs att beslutanderätten i kommunema utövasav valda församUngar. Det innebär att det slutUga avgörandet i enviss fråga inte kan undandras de politiska församlingama, även om dethar hålUts en foUcomröstning. FoUcomrösmingama kan aUtså bara Dethar diskuterats hur man kan öka medborgamas mer direkteinflytande över den kommunafe dagordningen. EnUgt vår mening är tiden nu mogenför att införa en möjUghet för kommun- och landstingsmedlemmama att väckainitiativ i fullmäktige om att håUa folkomröstning i viss fråga(folkiiutiativ). För att klargöra att folkomröstningar även fortsättningsvisendast bör avse för medlemmama viktigare frågor bör man kunna kräva att enrelativt stor andel av de rösflje-rättigade medlemmante står bakom ettfoUcinitfetiv för att fullmäktige skaU vara tvungen att behandfe det. VflkenmcxleU man än väljer för att konstmera en tröskel för möjUgheten att väckafoUcinitiativ, kommer den inte att kunna slå helt lika i både stora och småkommuner. Kommunemas invånarantal varierar från ca 3 000 i den minste kommunen(Bjurhohn) tiU ca 700 000 i den störsto (Stockhohn). Den genomsnitdigakommunen har ca 15 000 invånare. Landstingens invånarantal varierar från ca 135000 () till ca 1 670 000 ().Det genomsnitt-Uga har ca 346 (XX) invånare. Till detto kommer attbara av invånama i genomsnitt är röstberättigade. Lokaldemokratflcommitténhar föreslagit en gräns på av de röstberättigade medlemmama fÖr attkunna väcka ett ärende om folkomrösming. De reefla möjlighetema att med ensådan gräns få tiU stånd ett foUcirutiativ kan som vi ser det dock bU mycketskiftande i olika kommuner och landsting. Det skuUe t.ex. vara svårt att fåtiU stånd ett folkinitiativ i . Gränsen bör därför sättaslägre. Vi anser att en genereU gräns på av de i folkomröstningenröstberättigade kommun- eller landstings-medlemmama är en rimUgare nivå. DetskuUe innebära både lagtekniska och värderingsmässiga svårigheter att lagfästevflka frågor som kan bU föremål för en foUcomröstning. I förslaget Ugger istället att det är fiiUmäktiges majoritet som skafl te ställning tifl när detskall håflas en foUcomröstning. Det är också fiiUmäktige som skaU bestämmafrågestäUningen och svarsaltemativen. På så sätt finns en garanti för attfoUcomröstningar genomförs i sådana frågor som kan anses som lokalt vflctigaatt foUcomröste om. Därmed torde t.ex. frågor som rör myndighetsutövning ellerenskflda personer inte att kunna bU föremål for omröstning. 8.2 Lag om kommunala folkomröstningar Regeringensförslag: En särskfld lag införs om kommunafe foUcomrösmingar. Lagen anger denärmare formerna för hur omröstningarna skafl gå tifl. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sina huvuddrag med regeringens förslag. Kommitténhar dock föreslagit en i förhållande tifl regeringens förslag mer omfettandeförferandelag. Remissinstanserna:Majoriteten av de remissinstanser som kommenterar denna del tiflstyrker eUerhar inget att erinra mot försfeget att införa förfaranderegler Många anser dockatt förslaget är aUtför detaljerat. De remissinstanser som avstyrker efler ärtveksamma tiU förslaget anser att en förfarandelag skaU vara frivillig ochmenar att en onödig formalisering kan motverka syftet med foUcomrösmingar. Behovetav särskflda förfaranderegler för kommunala foUcomröstningar har diskuteratsunder . Det har å ena sidan hävdats att det behövs klargörande reglerom den formella hanteringen av en folkomrösming för att undvika osäkerhet ochför att göra det enklare att anordna foUcomrösmingar. Å andra sidan har dethävdats att en lagreglering skulle innebära en onödig formaUsering av de fåfoUcomrösmingar som i realiteten äger mm. Det har också sagts att sådana reglertiU och med skuUe kunna motverka att foUcomrösmingar kommer tiU stånd. Regeringen hartidigare uttalat att en ökad användning av kommunafe foUcomröstningar ärönskvärd. EnUgt vår uppfetming gynnas en utveckUng i denna rikming av om detinförs särskilda förferanderegler Vi vifl också tillägga att en ökad användningav omrösmingsinstitutet kan lecfe tfll att det vid aUt fler tfllfallen kan uppståpraktiska problem och frågor TydUga regler om förfårandet kan då behövas. Medsådana regler bör man dessutom kunna undvflca eventuella konflikter meflanpartiema om den formeUa hanteringen. Vi föreslår därför att gmndläggandebestämmelser om förfårandet vid kommunala foUcomröstningar regleras i ensärskfld lag. Fullmäktige beslutaroch valnämnden genomför Utgångspunktenför de förferanderegler som vi föreslår är att fullmäktige skall ha denformella rätten att avgöra om den begärda foUcomröstningen skaU håUas eUerinte. Lagregleringen bör enligt vår mening begränsas tiU de mest gmndläggandemomenten av omrösmingsförfaran- det.Dämtöver skaU fullmäktige fette beslut om de ytterUgare föreskrif- Prop.1993/94:188 ter som lokalt kan behövas för att genomföra foUcomröstningen. Ivarje kommun finns en valnämnd. kan valnämnden användas vid defoUcomröstningar som fullmäktige beslutar om i den mån detto inte inkräktar pånänmdens ordinarie verksamhet. är väl förtrogen med mtinerrte förval och omrösmingar. bör därför även fortsätmingsvis ansvara förgenomförandet av kommunafe foUcomröstningar. fÖr att omröstningenkommer att genom- f föras under betryggande former. Vi föreslår att det iframtiden skaU vara en obUgatorisk uppgift för valnämnden att genomföra en avfiiUmäktige besluted folkomrösöiing. Landstiingenhar inga egna valnämnder, utan får använda sig av en en folkomröstning. Enfolkomröstning i ett landsting bör i förste hand genomföras av den valnämnd somlandstinget träffar överenskommelse med. En sådan ordning kan underlättegenomförandet i det fallet att håfler en foUcomrösming inom ettbegränsat geografiskt område. LandsöJiget har då en möjUghet att avtela med denvalnämnd som arbetar inom ett område som tigger nära det inom vflketfoUcomrösmingen skaU äga mm. Kan en sådan överenskommelse inte träffas, bör detalltid åUgga valnämnden i den kommun inom vars geografiska område landstingetsanslagstevla finns att genomföra foUcomrösmingen. EnfoUcomröstning kan ske i hela eUer i en del av en kommun eUer av ett landsting.Den kan också omfette enbart ett urval av medlemmama. Detär rimligt att fiillmäktige beslutar om indelningen i omröstningsdistrikt ochvar de röstberättigade medlemmama skall kunna roste. Om fullmäktige anser detlämpligt hindrar den föreslagna regleringen inte att de valdistrikt ochvallokaler som används vid de allmänna valen även används som omrösmingsdistriktoch omrösmingslokaler torde i själva verket bU den vanligaste ordningen,särskilt när omröstningen sker med de allmänna valen. Kommunalafolkomröstrungar bör hanteras av valnämndens representanter. Poströstning vidpostkontor är kostsam och bör användas endast i samband med de aflmänna valenoch de nationella foUcomröstningama. Kommunema och landstingen kan dockbestämma att det som ett alternativ tfll folkomrösming i en omröstningslokalskall finnas en möjUghet att brevrösfe och hur det i så fåU skaU gå tiU.Brevrösming innebär att den röstande medlemmen skickar sin röst per post direkttiU valnämnden. Ges inte denna möjlighet får rösming i foUcomrösmingen genomförasi omrösmingslokal eller genom att röstsedeln lämnas direkt tiU valnämndenskansU. Detfinns klara administrativa fördelar med att kommunema och lands- tingen, inte bara vid deallmänna valen utan också vid de kommunafe Prop. 1993/94:188 foUcomröstningama,umyttjar det instmment som den allmänna röstlängden utgör Genom att ftamstäUarösflcort sker också en kontroU av att uppgiftema i den allmänna röstlängden ärriktiga. Dessutom har val-nämndema erferenhet från de allmänna valen av attarbete med röstlängder och röstkort. Vi anser därför att röstlängd ochrösdcort skaU användas också vid de kommunala foUcomröstningama. FullmäktigeskaU enligt vårt förslag fette ett beslut om att röstlängd skaU framstäUas ochrösflcort upprätfes. En sådan uttryckUg lagregel ger kommunema och landstingenen rätt att hos skattemyndigheten bestäUa en röstiängd över de röstberättigadesom skaU delte i omröstningen och därtiU hörande rösdcort. Skattemyndighetenkan då vid firamställiungen av röstkort använda uppgiftema i den allmännarösdängden och därigenom förse röstkortet med de uppgifter som behövs för ensäker identifiering vid själva foUcomröstningen. FramstäUandeav rösdängd och upprättande av rösdcort görs av skattemyndigheten i det län iviUcet kommunen eller Ugger EnUgt vår uppfetming skaU kommunema ochlandstingen själva bära kosmadema för en foUcomrösming som fullmäktige självtegit initiativ tiU. Därför föreslår vi att skattemyndigheten skaU ha rätt attfå ersättning för de kosmader som den kommunala foUcomrösmingen föranleder StetenskaU dock precis som stå för de kosmader som har ett direkt samband medde allmänna valen. Om en foUcomröstning håUs i samband med ettallmänt val torde skattemyndighetens merkosmader för att göra de eventueUamodifieringar av rösdängden och röstkorten som behövs för genomförandet avfoUcomrösmingen vara begränsade. I många fåll torde det vara möjligt attupprätte gemensamma röstkort för valen och omröstningen. förs en aUmän rösdängd över de som är berättigade att delte i de allmännavalen. Rösdängden skall framställas och gäUa från tillden påföljande år. Idette sammanhang kan nämnas att vallagskommitté som avslutetsitt arbete i och med överlämnandet av slutbetänkandet VaUagen SOU 1994:30 harföreslagit att det nuvarande systemet, där det aUtid finns en gällanderöstiängd, ersätts med ett system där röstlängden bara tes fram när det skaUhållas val, foUcomröstning eUer aiman omrösming. När det gäfler för vilka valefler omrösmingar som röstiängder och röstkort skall tes fram, föreslårvallagskommittén att de skafl tes fram bl.a. inför rådgivande foUcomrösmingar ikommuner och landsting. föreslår också en särskild lag om röstlängdsregisterAv det i lagen föreslagna registerändamålet framgår att röstiängd och rösflcortfår framstäflas även för en foUcomrösming. Regeringensförslag: Principen om att nämndemas sammanträden håUs inom stängda dörrarskrivs in i kommunaUagen. FuUmäktige får dock medge att en nämnds sammanträdenhelt eUer delvis är offentUga, Ärendensom avser myndighetsutövning eUer ärenden i vilka hinder mot offenflighet råderpå gmnd av sekretess, skaU även fortsätmingsvis hanteras inom stängda dörrar. Förslagetgenomförs genom att en ny paragraf, 6 kap. 19 a §, införs i kommunallagen. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Fullmäktige gesdock i kommitténs förslag en rätt att beslufe om att en nämnds sammanträdenhelt eUer delvis skall vara offentUga. Om tungt vägande skäl föreligger skaU ennämnd kunna stänga dörren även vid hanteringen av andra ärenden än sådana somavser myndighetsutövning. Remissinstanserna:En övervägande majoritet av remissinstansema tillstyrker eller har inget atterinra mot förslaget men anser att om nämnden skafl ha rätt att gå emotfulhnäktiges beslut skall dette framgå av lagtexten. Några ifrågasätter ocksåvarför enbart överläggningen och inte hela handläggningen av ärenden som avsermyndighetsutövning skall hållas inför stängda dörrar. JO pekar på attregleringen rör offentlighetsprincipens tiflämpning och att den därför skaflvara utförUg och tydlig. Vissa pekar på att konkurrensneutraliteten inteupprätthåUs om företegshémhgheter och uppgifter om ekonomiska förhållanden intekan sekretessbeläggas. Av deremissinstanser som avstyrker eUer är tveksamma tfll förslaget anser vissa attdet uppstår praktiska problem med ärenden som skafl beredas av nämnden menavgöras av fuflmäktige. De betonar också behovet av en fri diskussion i nämndenoch menar att öppenheten kan försvåra dette. Det finns också enUgt dessa enrisk för att besluten fettes i andra fora - en risk för nya informellabeslutsmtiner. De menar att informationsmöten, hearings och liknande är ettbättre altemativ. Fullmäktigeär det enda kommunala organ dit allmänheten och företrädare för massmedia hartiUträde med rätt att åhöra förhandlingama. Fullmäktige får dock beslute attsjälva överläggningen, men inte besluts-fettendet, i ett visst ärende skallhållas inom stängda dörrar (5 kap. 38 § kommunaUagen). Nämndsammanödenaär i princip slutna. En gmndläggande kommu- Prop. 1993/94:188 nalrättsUgprincip är att en nämnd själv får avgöra vem som skaU ha närvaro- ochytöanderätt i nämnden. Begränsningen av ofiéndigheten har sin gmnd i attnämndema i stor utsttäckning handlägger ärenden som i hög grad rör enskfldamäimiskors privatUv. Medenkel majoritet kan en nämnd beslute att ge förtroendevalda, anställda eUersakkunniga rätt att närvara vid sammanttädena (jfr 6 kap. 19 § kommunaUagen).Syftet bakom dessa principer och bestämmelser är främst att nämnden själv skaUges en möjlighet att informera sig om ohka frågor för att på så sätt breddasitt beslutsunderlag. EnUgt kommu-nalrättsUg praxis krävs det enighet i nänmdenför att andra kategorier av utomstående skaU tiUåfes närvara. Nämndemassjälvbestämmande i detta avseende har genombmtits ikommunallagen i två feU. Av bestämmelsema i 7 kap. framgår attpersonalföreträdama har en viss lagUg närvarorätt i nämndema. FuUmäktige kanockså beslute att en förtroendevald bl.a. skaU ha rätt att närvara vid ennämnds sammanträden och delte i dess överläggningar (4 kap. 23 §). Syftet meddessa bestämmelser är inte primärt att tfllgodose nämndens eget behov avinformation utan att andra skafl kunna informera sig om nämndens verksamhet. Detär mycket värdigt att nämndema genom generella beslut efler genom bestämmelseri sina reglementen lägger fest vem som, utöver de förtroendevalda i den egnanämnden, har en mer generell rätt att närvara vid nämndens sammanträden.Kommunalråd, oppositionsråd eUer minoritetsföreträdare ges på många håll enrätt att närvara vid nämndemas överläggningar men inte i besluten.Närvarorätten omfettar vanligen inte heller ärenden som avsermyndighetsutövning mot någon enskild. Motiven för denna närvarorätt är förkommunalrådens del samordningsskäl och för oppositionsrådens ochminoritetsfÖrebädamas deras intresse av information och insyn. Anteletfullmäktigesammanträden har minskat något under innevarande mandatperiodjämfört med tidigare. har delegeringen av beslutenderätt frånfiillmäktige tifl nämndema ökat i omfetming. En effekt av detta är attöverläggningar och beslutsfettande i för kommun- och landstingsmedlemmamaangelägna frågor i ökad utsträckning sker i fora dit aflmänheten inte hartillö-äde. Den formefla rätten till insyn i nämndarbetet kan i praktiken i dagendast tiUgodoses genom bestämmelsema om handlingsoffendighet i 2 kap.tryckfrihetsförordningen. Idet kommunala vardagsarbetet spelar nämndema en framträdande roU. hindrarkommunaUagens regler de kommuner och landsting som så önskar att genereUt öppnasina formeUa nämndsammantiäden för aUmänheten. På flera håU i landet arrangerarnämndema därför i stäUet särskflda informationsmöten för allmänheten. Ettsådant möte kan dock mednuvarande regler inte utgöra ett formellt inslag i ett nämndsam- manttäde på det sätt som"aUmänhetens frågestund" vid fullmäktiges Prop. 1993/94:188sammanträden (jfr 8 kap. 22 § kommunaUagen). Detär viktigt att medborgama genereUt sett ges ökad insyn i och information om den kommunala verksamheten. Medborgamas möjUg heter tiU information och påverkan måste så långt möjUgt tillgodoses oavsett vilken organisationsform kommunen efler väljer för sin verksamhet efler på vilken beslutsruvä ärenden handläggs. Rege ringen anser därför att det finns skäl att öka kontakten meflan allmän heten och de kommunafe organen och att i det sammanhanget ge aU- / mänheten ökad insyn i dessa organs arbete. Tiden är nu mogen för att te ett förste steg mot en större öppenhet i nämndemas arbete. MöjUg heten att öppna sammanträdena skaU ses som ett komplement tiU möj Ugheten att håUa särskflda informationsmöten dit allmänheten bjuds in. Somen bakgmnd tifl vårt förslag vifl vi något beröra förslagets för-håflande tifloch beröringspunkter med offendighetsprincipen. Ettbeslut om att en nämnds sammanträden skafl vara offentUga rör som JO pekat på isitt remissvar offentiighetsprincipens tfllämpning. I praktflcen innebär detett beslut om förhandlingsoffentiighet i nämnderna. Ettinförande av offendiga nämndsammanträden aktuaUserar bl.a. frågan om vilkeninverkan offendigheten har på de ärendehand Ungar som finns tiUgängUga vid ettsammanttäde. I vissa nämnder, framför aUt de som ansvarar för specialregleradeuppgifter, handläggs en stor mängd ärenden av integritetskänsUg natur Hänsynmåste i dessa fåll fes tiU behovet av skydd för det allmännas eUer enskfldasintressen. Vidett sammanträde förebringas vanligen handlingar och lämnas en rad uppgiftermunfligen. Nämndemas överväganden vid sammanträdena sker under överläggningarefter föredragning eller med utgångspunkt i sammanträdeshandlingama. En del avde handlingar som åberopas och en del av de munfliga uppgifter som lämnas kanvara förmål för sekretess. Andra utgörs av eller ingår i intema handlingareller annat arbetsmaterial som enligt bestämmelsema i tryckfrihetsförordningeninte skafl betraktes som allmänna handlingar innan de ärenden tiU vilka de hörhar slufljehandlats i nämnden. Merparten av de sammanträdeshand-Ungar, bl.a.utredningar, yttranden och tjänsteuflåtanden, som utgör beslutsunderlag har somregel fegits fram inom nämndens egen förvaltning. Bestämmelsemai tryckfrihetsförordningen om när handlingar som hör till ett ärende skaU ansesupprättede har tillkommit bl.a. för att en myndighet bör ha rimligt utrymme attsjälv bflda sig en uppfettning och te ställning innan den måste stäUa dehandlingar som återspeglar övervägandena tiU förfogande för allmänheten (seprop. 1975/76:160 s. 72). Innan ett ärende är avslutet avgör därför myndighetensjälv om handlingarna skaU offentiiggöras eUer inte. Lflcnande motiv haranförts för att nämndemas sammanträdeninte skaU vara offentUga cx;h att enhälUgt Prop. 1993/94:188 beslut skaUkrävas för att ge utomstående närvarorätt. Enreglering av offentUga nämndsammanträden måste utformas mot bakgmnd av deprinciper som Ugger tiU gmnd för regleringen i tryckfrihetsförordningen och isekretesslagen. En vidgning av allmänhetens insyn får inte innebära ettförsämrat skydd fÖr enskflda människors privadiv. Enlagreglering av offendiga nämndsammanträden skaU inte vara tvingande utanskafl i stället ge de kommuner och landsting som viU en möjlighet att öppnanämndemas sammanträden för aUmänheten. Förslaget tar endast sikte på nämndemassammanträden i plenum inte utskottssammanträden eller presidiemöten. Dennuvarande ordningen med sluma nämndsammanträden bör dock även fortsättningsvisvara huvudregel. Ett förtydligande av detta bör göras i kommunallagen. Eftersomförslaget rör tiUämpningsområdet för offendighetsprincipen ställer dette enligtJO och flera andra remissinstanser ett krav på att regleringen är utförlig ochtydlig. Detär fullmäktige som skall to ställning till frågan om en nämnd skall medges atthålla offendiga nämndsammanträden. Skälen fÖr dette är främst två. Det ena äratt frågan berör nämndemas verksarrdietsfor-mer och att den är av så principieUbeskaffenhet att fuUmäktige bör beslute i frågan. Det andra är att det ifullmäktige ges en möjlighet tifl en öppen politisk debatt om lämpUgheten avatt en viss nämnd ges rätten att öppna sma sammanträden. När fiiUmäktige välhar medgivit offenflighet Ugger det på nämnden att i siste hand avgöra vilka ärendensom kan handläggas vid ett offentUgt sammanträde. Ensådan ordning stämmer väl med dels den gmndläggande kommunalrättsligaprincipen att nämndema själva bestämmer vilka åhörare man vill ha, dels med enav gmndstenama i offendighetsprincipen som innebär att varje myndighetsjälvständigt och med tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen som gmndavgör gränsema för allmänhetens tiflgång tifl det material man förfogar över.Den ger med andra ord nämndema det manövemtrymme som offendighetsprincipen fömtsätter Myndighetsutövningsärendenbör uttryckligen undantes från offentUg hantering. Reglema omhandlingsoffentUghet utgör för dessa ärenden en tillräcklig garanti förallmänhetens insyn. Det demokratiska insynsintresset som åberopas som stöd fören större öppenhet i nämndema gör sig inte gäUande på samma sätt vid nämndemashantering av myndighetsutövningsärenden som vid hanteringen av övergripandeoch poUtiskt betingade frågor Vi föreslår också att inte bara överläggningenutan att hela ärendehandläggningen skaU ske inom stängda dörrar. DärtiU bör deti tydlighetens intresse av lagen också klart framgå att ärenden i viUca detförekommer uppgifter som hos nämnden kan vara föremål för sekretessäven fortsätmingsvis skaU hanteras inom stängda dörrar. Det finns även andraärenden som inte lämpar sig för hantering vid Prop. 1993/94:188 offentliganämndsammanträden. Det kan vara ärenden som nämnden endast bereder föravgörande av fullmäktige och i vissa fåU av en annan nämnd. De intemaöverläggningama om nämndemas budgetframstäU-ningar hör också till dennakategori. Inför ett slutiigt avgörande i en nämnd av ett ärende, som antingenfullmäktige delegerat tiU nämnden eller där en nämnds åtgärd utgörverkställighet av fullmäktigebeslut inom ramen för målbeskrivningar och budget,torde det dock som regel inte föreUgga några hinder fÖr offentiighet. Dessaöverväganden skaU göras av den enskflda nämnden själv. Vi utgår från att dennämnd som anser att öppna nämndsammanträden är ett lämpligt sätt att öka aUmänhetensinsyn också kommer att bemöda sig om att göra offendigheten så vid som möjUgt. beslutar sig för att öppna sina sammanträden innebär det rentpraktiskt bl.a. ökade krav på planeringen av nämndemas sammanträden. Regleringeni kommunallagen innefettar inte några bestämmelser om hur sammanträdena skallkungöras för allmänheten i de feU de kommer att vara offentUga. Det är upp tiUvaije nämnd att lokalt finna den mest lämpliga formen för att ge allmänheten dennainformation. 10,1 Dubbla engagemang i nämnd och i kommunala företag Regeringensförslag: KommunaUagens regler om stäUföreträ-darjäv och delikatessjäv skaU ifortsättningen tillämpas fiiUt ut när en nämnd handlägger ett ärende som avsermyndighetsutövning mot enskfld.