prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — Fjärdestycket överensstämmer med 81 § tredje stycket sjölag och anger attliggetiden beräknas i arbetsdagar och arbetstimmar. Vidare anges närmare i enkompletterande regel hur antalet dagar och timmar skall beräknas. Liggetidenbörjar inte löpa förrän fartyget ligger på lastningsplatsen och är klart attbörja ta in last och resebortfraktaren har gjort anmälan om detta. Anmälanfår göras i förväg men inte förrän fartyget har kommit fram tilllastningshamnen. Visar det sig senare att fartyget inte var klart att börja tain last, skall den tid som går förlorad för att göra fartyget klart inte räknasin i liggetiden. Anmälanskall göras hos avlastaren eller, om denne inte kan anträffas, hosresebefraktaren. Kan varken avlastaren eller resebefraktaren anträffas, ansesanmälan ha gjorts när den avsänts på ett ändamålsenligt sätt. Tidenräknas antingen från det klockslag då arbetet i hamnen vanligen börjar påmorgonen eller från middagsrastens slut. I det förra fallet skall anmälan varagjord senast före kontorstidens slut och i det senarefallet senast . Ofr323 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai första och andra styckena motsvarar 82 § första stycket sjölag.Reglema anger liggetidens början och när anmälan (lastningsnotis) får ske.Någon ändring i sak åsyftas inte. Endast språkliga och redaktionella ändringarhar företagits. 1tredje stycket föreskrivs hur en anmälan skall göras. Anmälan skall i förstahand ges - skriftligt eller muntligt - till avlastaren, eftersom han berörsdirekt i sina förberedelser av lastningen. omavlastaren inte kan anträffas skall anmälan göras hos befraktaren. Prop.1993/94:195 Om ingen av dem kan anträffas skall giltig anmälan ändå anses haskett när anmälan avsänts på ett ändamålsenligt sätt t.ex. por telex, telefax,brev eller genom bud. Denexakta tiden för liggetidens början och lastningsanmälan anges ifjärde stycket. Regeln överensstämmer i stort med regleringen i 1891 årssjölag, dock att en bättre anpassning gjorts till eventuella variationer iolika hamnars arbetstider. Kanfartyget inte förläggas till lastningsplatsen på gmnd av hinder påresebefrtarens sida, får det ändå anmälas klart att börja ta in last med verkanatt liggetiden börjar löpa. Detsamma gäller vid trafikanhopning och dessutomvid annat hinder som resebortfraktaren inte skäligen kunnat räkna med näravtalet ingicks. Iliggetiden inräknas inte den tid som går förlorad på gmnd av hinder påresebortfraktarens sida. Detsamma gäller den tid som går förlorad till följd avatt fartyget har förlagts till annan än sedvanlig lastningsplats av enanledning som resebortfraktaren skäligen kunnat räkna med när avtalet ingicks.Däremot inräknas uppehåll på gmnd av fartygets förhalning. Ofr324 § i utredningens förslag) Paragrafenmotsvarar 83 och 84 §§ sjölag men modifierar reglema om liggetidensbörjan i fall av hinder. Bestämmelseni första stycket första meningen överensstämmer med sjölag. Andrameningen avser till en början risken för trafikanhopning. I motsats till vadsöm gäller enligt lag kan bortfraktaren anmäla fartyget lastningsklartvid trafikanhopning även om han kunde ha fömtsett sådan anhopning vidavtalstillfållet. Bakgmnden till detta är att befraktaren normalt är den sombäst känner till risken för trafikanhopning i lastningshamnen. För andra hinderän trafikanhopning är det däremot avgörande om bortfraktaren skäligen kunderäkna med hindret när avtalet ingicks. För bestämmelsenstillämpning är det utan betydelse humvida en viss lastningsplats avtalats ellerinte. Därmed försvinner den tidigare så viktiga skillnaden mellan "portcharterparty" och "berth charterparty". Andra stycketöverensstämmer med reglema sjölag. Endast språkliga ochredaktionella ändringar har vidtagits. Överliggetidär den tid som fartyget efter liggetidens utgång måste ligga kvar för att blilastat, om inte överliggetidens längd är fastställd genom avtal. Överliggetidenberäknas för löpande dagar och timmar från liggetidens utgång. Bestämmelsema i13 § andra stycket har motsvarande tillämpning. Ofr325 § i utredningens förslag) Bestämmelsen,som gäller överliggetid, motsvarar 85 § sjölag. Viktiga principiellaändringar har dock gjorts. Iförsta stycket anges att överiiggetiden löpor till dess lastningen avslutats,inte såsom tidigare under ett visst antal dagar. Regeln, som är en anpassningtill internationell certepartipraxis, innebär att om befraktaren ftillgör sinskyldighet att betala ersättning för överiiggetid (se 15 §) och annat inteföljer av avtalet måste bortfraktaren låta fartyget ligga kvar så länge somkrävs för lastningen. Enligt 35 § kan dock bortfraktaren i vissa fall hävacertepartiet eller förklara lastningen avslutad. Angående de närmarefömtsättningama för detta kan hänvisas till vad som anförs under denparagrafen. Regelni andra stycket om överliggetidens beräkning har anpassats till de ändringarsom gjorts i första stycket. Eftersom tiden inte längre bestäms till ett visstantal dagar är det tillräckligt att ange att beräkningen sker för löpande dagaroch timmar, inte såsom tidigare för arbetsdagar och arbetstimmar. Hänvisningentill 13 § andra stycket om hur vissa hinder påverkar tidsberäkningenöverensstämmer helt med motsvarande hänvisning i 85 § sjölag. Resebortfraktarenhar rätt till särskild ersättning för överiiggetid. Ersättningen bestäms medhänsyn till frakten och till den ökning eller minskning av resebortfraktarensutgifter som följer av att fartyget ligger stilla. Ersättningenskall betalas vid anfordran. Omersättningen inte betalas eller säkerhet inte ställs för den, har resebortfraktaren rätt att göra anteckning om fordringen på konosse mentet. Gör han inte det får han i stället förelägga resebefraktaren en bestämd tilläggstid för betalningen. Är tiden inte oskäligt kort och betalas fordringen inte inom tilläggstiden, får resebortfraktaren häva befraktningsavtalet och kräva ersättning för förlust som beror på att 277 resaninte kommer till stånd. Ofr326 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai denna paragraf reglerar den särskilda ersättningen Prop. 1993/94:195 föröverliggetid. Förstastycket överensstämmer med 86 § första stycket sjölag (se prop.1981/82:87 s. 23). Regelni andra stycket har anpassats till bortfraktarens fria disposition överersättningskravet. Han kan kräva betalning dag för dag, vilket dock sällangörs, eller bestämma sig för någon annan för honom ändamålsenligbetalningstidpunkt. Härvid kan reglema i 3 kap. 43 § om sjöpanträtt i inlastatgods vara av betydelse. Omersättningen inte betalas eller säkerhet inte blir ställd för beloppet harbortfraktaren enligt tredje stycket möjlighet att anteckna fordringen påkonossementet, om sådant bmkas. Bortfraktaren kan således i likhet medregleringen sjölag i stället rikta sitt krav mot mottagaren avgodset. Denkompletterande bestämmelsen om hävning av befraktningsavtalet är däremot nyoch kan åberopas av bortfraktaren i det fall han inte väljer eller harmöjlighet att föra fordringen på ett konossement. Konstmktionen medhävningsrätt efter en viss skälig tilläggstid är samma lösning som valts i dennya köplagen vid exempelvis utebliven betalning (se prop. 1988/89:76 s. 164).En ställd säkerhet under till-läggstiden upphäver inte denna hävningsrätt.Någon direkt hävning under åberopande av väsentligt avtalsbrott kan däremotinte ske. Enligt allmänna rättsgmndsatser torde dock bortfraktaren kunna hävaavtalet direkt eller , om det framkommit eller framkommeromständigheter som gör klart att betalning inte kommer att ske. Omhävning sker följer också ett skadeståndsansvar för befraktaren. Ersättningenär inte begränsad till något visst slag av skada men i de flesta fall torde -fömtom för utlägg och kostnader föranledda av själva dröjsmålet med betalningen- ersättning för fraktförlust främst komma i fråga. Befrielse frånersättningsskyldighet torde enligt allmänna rättsgmndsatser förekomma endastvid betalningshinder av mer kvalificerat slag Ofr för köprättens del 57 §köplagen, 1990: 931). Bortfraktarensrätt till dröjsmålsränta regleras i räntelagen. Följer inte något annat avvad som är bmkligt i hamnen, skall resebefraktaren avlämna godset vidfartygets sida och resebortfraktaren Vid klausulerna Prop. \)fio (free in and out), skall resebefraktaren sörja förlastningen, 2) liner terms (linjefartsvillkor), skall resebortfVaktaren sörjaför lastningen. Resebortfraktaren skall sörja för underlag och annat sombehövs för stuvningen samt utföra den. I fråga om däckslast skall 13 kap. 13 §tiUämpas. Om fartyget av en anledning som resebortfraktaren skäligen kunnaträkna med när avtalet ingicks har förlagts till annan än sedvanlig lastningsplats,är resebortfraktaren ansvarig för de ökade utgifter som detta medför. Ofr 327 § i utredningens förslag) Paragrafen motsvarar 89 och 91 §§ sjölag ochrör huvudsakligen funktionsfördelningen mellan bortfraktare och befraktare vidlastning. Bestämmelsema har i vissa delar omarbetats och anpassats till modem lasthanteringsteknik. Begreppet "lastning" anses omfatta tre olikamoment, nämligen att föra fram godset till fartyget, att ta det ombord ochdärefter att placera godset ombord på avsedd plats. Med "stuvning"bmkar förstås den slutliga placeringen av godset innanför det område där detskall vara samt säkringen av godset. Enligt första stycket gäller som utgångspunkt vidresebefraktning den gräns för funktionsfördelningen som har använts,dvs. att befraktaren skall lämna av godset till bortfraktaren vid fartygetssida. I den nya regleringen - till skillnad från sjölag - gällerdetta även om fartyget förlagts till annan än sedvanlig lastningsplats. Omannat följer av vad som är bmkligt i hamnen gäller dock det i stället. Härförkrävs inte att det skall vara fråga om en sådan sedvänja som avses i 2 § förstastycket. Urspmngsfördelningen kan också förryckas på varierandesätt genom förekomsten av olika lastningsklausuler i certepartiema. Med hänsyntill vikten av en enhetlig tolkning av dessa klausuler har i lagtexten tagitsin tolkningsstandarder med avseende på två ofta förekommande klausuler (fio,liner terms). Dessa standarder innebär att befraktaren altemativt bortfraktarenskall utföra hela lastningsarbetet och även stå kostnadema för detta. Ompartema enbart avser en annan kostnadsfördelning krävs därför en ytterligareprecisering i certepartiet (exemp)elvis genom användning av klausulen costfio). Avandra stycket framgår att bortfraktaren skall sörja för stuvningen av godset,anskaffning av stuvningsmateriel m.m., om annat inte avtalats. Enligttredje stycket gäller samma bestämmelser om däckslastning som vidstyckegodstransport. Enligt flärde stycket är bortfraktaren i vissa fallansvarig för befraktarens eventuella ökade utgifter som följd av attbortfraktaren har förlagt fartyget till annan än sedvanlig lastningsplats Ofr89 § andra stycket sjölag). Godset skall avlämnas och lastas med tillbörligskyndsamhet. Det skall avlämnas pä ett sådant sätt och i sådant sldck att detbekvämt och säkert kan tas ombord, stuvas, befordras och lossas. Bestämmelserna i 13 kap. 6 - 9 §§ har motsvarandetillämpning. Ofr 328 § i utredningens förslag) Paragrafen innehållernärmare bestämmelser för godsets inlastning. Första stycket överensstämmer med 90 § sjölag.Endast ordvalet har ändrats och anpassats efter motsvarande bestämmelse i 13kap, 5 §. I andra stycket anges att 13 kap, 6-9 §§ (regler omfarligt gods m,m,) skall tillämpas vid resebefraktning. Däremot är de särskildaansvarsreglema för farligt gods i 13 kap, 41 § inte tillämpliga påbefraktningsområdet. När godset har lastats skall resebortfraktaren ellerbefålhavaren eller den som resebortfraktaren annars har bemyndigat, påavlastarens begäran utfårda ombordkonossement, fömtsatt att nödvändiga handlingaroch uppgifter finns, Avlastaren har rätt att få särskilda konossement för delarav godset, om det kan ske utan väsentlig olägenhet, Utfårdas enligt befraktningsavtalet konossement med andravilUcor än dem som avtalet föreskriver och medför detta ökat ansvar förresebortfraktaren, skall resebefraktaren hålla honom skadeslös, Ofr 329 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai denna paragraf motsvarar 95 § sjölag, Reglema ommottagningskonossement, som i första hand rör styckegodstransport, haremellertid bmtits ut och införts som särskilda styckegodsregler i 13 kap, 44 §, Första stycket Med första stycket, som endast behandlarombordkonossement, avses ingen ändring iförhållande till sjölag, Prop. Enligtandra stycket behålls avlastarens rätt att få särskilda konossement för delarav godset. Bestämmelsenger bortfraktaren rätt till regress mot befraktaren, om konossement utfårdasmed andra vilUcor än dem som följer av befraktningsavtalet och detta medför ettökat ansvar för bortfraktaren. Det är emellertid bara det ökade ansvaret pågmnd av de särskilda konossementsvillkoren som föranleder regressrätt mendäremot inte ett ökat ansvar på gmnd av att bortfraktaren blir underkastadnågon tvingande reglering genom att utfårda konossement. Regeln torde överensstämmamed gällande rätt (se rättsfallen Vestkyst ND 1961 s, 325 NHR och JobstOIdendorff ND 1979 s. 364), Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag. Resebortfraktarensomsorgsplikt m,m, Resanskall utföras med tillbörlig skyndsamhet och i övrigt på ett försvariigt sätt.Bestämmelsema i 13 kap. 12 § första och tredje styckena samt 16 och 17 §§ harmotsvarande tillämpning. Ofr330 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai denna paragraf motsvarar 98 § första stycket samt 101-104 §§ i 1891 årssjölag. Utöver språkliga och redaktionella ändringar har vissa ändringar i sakvidtagits. Detta framgår av 13 kap, 12, 16 och 17 §§, vilka bestämmelser ävenskall tillämpas på resebefraktningens område. Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag, Deviationfår endast företas för att rädda personer eller för att bärga fartyg ellerannan egendom till sjöss eller av någon annan skälig anledning. Om det uppkommerhinder som medför att fartyget inte kan anlöpa lossningshamnen och lossa lasteneller detta inte kan ske utan oskäligt uppehåll, får resebortfraktaren istället välja en annan lämplig lossningshamn. Ofr331 § i utredningens förslag) Förstastycket Bestämmelsen i första stycket om deviation överensstämmer med 98 § andra stycket i 1891års sjölag. Endast språkliga ändringar har Prop. 1993/94:195 gjorts. Regelni andra stycket om substituthamn är ny och speglar certepartipraxis. Deninnebär att bortfraktaren vid hinder kan avbryta resan och lossa lasten ilämplig hamn. Hindret, som kan utgöras exempjelvis av is eller av strejk vidkanal- eller hamnanläggning, skall vara av en viss bestående karaktär ochutanför bortfraktarens kontroll, Bortfraktaren kan dock inte lossa lasten iannan än den avtalade hamnen om denna kan nås via en annan mtt, och dettagäller även om avvikelsen skulle innebära betydande extrakostnader för honom sålänge som resan framstår som någorlunda densamma. Risken för det uppkomnahindret fördelas mellan bortfraktaren och befraktaren genom reglema omavståndsfrakt (se 21 §), Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag. Haren del av resan utförts när befraktningsavtalet hävs eller faller bort ellernär godset av någon annan anledning lossas i en annan hamn än den avtaladelossningshamnen, har resebortfraktaren rätt till avståndsfrakt, Bestämmelsema i24 § skall också tillämpas. Avståndsfraktär den avtalade frakten med avdrag för ett belopp som beräknas efterförhållandet mellan den återstående och den avtalade resans längd. Hänsyn skalläven tas till varaktigheten av och de särskilda kostnadema för sådana resor.Avståndsfrakten får inte överstiga godsets värde. Tvistom avståndsfrakt kan hänskjutas till utredning och avgörande genom dispasch.Därvid skall i tillämpliga delar gälla föreskriftema om dispasch vid gemensamthaveri, Ofr332 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai denna paragraf motsvarar spridda regler om avståndsfrakt i 129 §, 133 § andrastycket och 135 § tredje stycket sjölag. Förstastycket innehåller samma gmndprinciper för avståndsfrakt som sjölag,dock att reglema i 24 § om frakt för gods som inte finns i behåll skalltillämpas även när resan avslutas i en mellanhamn. Detta innebär exempelvis attbortfraktaren kan kräva avståndsfrakt även för gods som gått förlorat på gmndav sin egen beskaffenhet. Andraoch tredje styckena överensstämmer helt med 129 § andra och tredje styckena i1891 års sjölag. Endast språkliga ändringar har gjorts iandra stycket, Prop. Bestämmelsema vilar på gmndtanken att utförtbefordringsarbete ökat godsets värde i den utsträckning detta förts närmarebestämmelseorten och att bortfraktaren skall kompenseras för detta, och endastför detta. Några regler om särskild komponsation vid en förlängd resa finnsdärför inte. Har farligt gods lastats utan att resebortfraktaren kändetill dess farliga beskaffenhet, får han efter omständighetema lossa, oskadliggöraeller förstöra godset utan skyldighet att betala ersättning. Detsamma gälleräven om resebortfraktaren kände till godsets farliga beskaffenhet och detsenare uppstår en fara för person eller egendom som gör det oförsvarligt attbehålla godset ombord. Ofr 333 § i utredningens förslag) Bestämmelsen motsvarar reglema i 13 kap. 41 § förstastycket sista meningen och tredje stycket. Det kan därför hänvisas till vad somanförts om detta under denna paragraf. Av hänvisningen i 17 § framgår att befraktaren är skyldigatt märka gods av farlig beskaffenhet samt upplysa bortfraktaren om dessfarlighet och om nödvändiga säkerhetsåtgärder. Däremot är befraktaren inteunderkastad sådant strikt ansvar för skada som vid styckegodstransport. Om detfarliga godset förorsakar skada skall befraktarens ansvar bedömas utifrånreglema i 37 §. Lossning och utlämnande av godset I fråga om lossningsplats, lossningstid och lossning avgodset har 9 - 17 §§ motsvarande tillämpning. Därvid skall det som är bestämtom resebefraktaren i stället gälla mottagaren av godset. Den som visar sin behörighet som mottagare har rätt attbesiktiga godset innan han tar emot det. Finns det flera mottagare av gods som befordras enligtsamma befraktningsavtal, får de endast gemensamt anvisa lossningsplats ellerfordra att fartyget förhalas. Ökadekostnader till följd av att godset är skadat eller måste bortskaffas på gmndav en skada skall betalas av resebefraktaren, om skadan har orsakats av godsetsegen beskaffenhet eller av fel eller försummelse av resebefraktaren eller någonsom han svarar för. Vid klausulen fio (free in and out) skall resebefraktarenbetala kostnadema, om inte resebortfraktaren är ansvarig för skadan enligt 27§, Ofr 334 § i utredningens förslag) Bestämmelsema i denna paragraf motsvarar 105 - 108 §§ och111 § sjölag. I första stycket, som avser lossningsplats, lossningstidoch sättet för lossning, anges genom hänvisningar att reglema för lastning m.m,har motsvarande tillämpning. Andra stycket överensstämmer med 111 § sjölagoch någon ändring i sak avses inte. Endast den som visar sin behörighet sommottagare av godset kan således kräva besiktning före mottagandet. En köpareav godset enligt principon "betalning mot dokument" kan däremot intekräva en sådan besiktning så länge han inte också framstår som mottagare itransporträttslig mening. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar 105 § andrastycket sjölag. Regeln har endast anpassats terminologiskt till attgälla vid resebefraktning. Regeln i fjärde stycket är ny och anger kostnadsansvaretför förhöjda lossningskostnader i samband med lastskada. Ansvaret följer dengmndläggande funktionsfördelningen mellan bortfraktare och befraktare enligt 16§ med vissa undantag. Har skadan orsakats av godsets egen beskaffenhet eller avfel eller försummelse på befraktarens sida skall han betala de ökadekostnadema. Om likaså befraktningsavtalet innehåller klausulen fio, fio stowedosv, skall befraktaren betala de extra kostnadema såvida inte bortfraktaren äransvarig för skadan enligt 27 §, Frakt för gods som inte finns i behåll För gods som inte finns i behåll vid resans slut, skallfrakt utgå endast om godset har gått förlorat till följd av sin egenbeskaffenhet, bristfållig förpackning eller fel eller försummelse avresebefraktaren eller någon som han svarar för eller om resebortfraktaren harsålt godset för ägarens räkning eller har lossat, oskadliggjort eller förstörtdet enligt 22 §, Eriagd frakt skall betalas tillbaka om resebortfraktarenenligt första stycket inte har rätt till frakt, Ofr 335 § i utredningens förslag) Denna paragraf som reglerar fraktrisken mellanbortfraktare och befraktare när godset inte finns i behåll överensstämmer helt med 125 § sjölag. Endast språkliga ändringar har vidtagits. En motsvarande bestämmelse för styckegodstransport finns i 13 kap. 10 § andra stycket. Mottagarens ochresebefraktarens ansvar för frakt m.m. Prop. Genomatt ta emot godset blir mottagaren skyldig att betala frakt och andrafordringar i enlighet med bestämmelsema i 13 kap. 19 §. Resebortfraktarenkan under alla omständigheter kräva betalning av resebefraktaren i enlighet medbestämmelsema i 13 kap. 23 §. Resebortfraktarenhar rätt att hålla inne godset i enlighet med bestämmelsema i 13 kap 20 §. Ofr336 § i utredningens förslag) Avdenna paragraf, som reglerar mottagarens och befraktarens ansvar för frakt m.m.samt bortfraktarens retentionsrätt i godset, framgår att motsvarandebestämmelser vid styckegodstransport skall äga tillämpning. Det kan därförhänvisas till vad som anförts vid 13 kap. 19, 20 och 23 §§. Underlåtermottagaren att uppfylla villkoren för utlämnandet av godset eller fördröjer hanlossningen så att denna inte hinner slutföras inom avtalad tid eller i övrigtinom skälig tid, har resebortfraktaren rätt att lossa godset och lägga upp deti säkert förvar för mottagarens räkning. Mottagaren skall underrättas omuppläggningen. Ommottagaren vägrar att ta emot godset eller inte är känd eller inte kananträffas, skall resebortfraktaren underrättaresebefraktaren. Anmäler mottagaren sig inte så tidigt att lossningen kanslutföras i rätt tid, skall resebortfraktaren lossa och lägga upp godset isäkert förvar. Mottagaren och resebefraktaren skall underrättas omuppläggningen. Iunderrättelsen enligt första eller andra stycket skall anges en skäligtidsfrist efter vars slut resebortfraktaren har rätt att sälja eller förfogaöver upplagt gods. Vid försäljning av eller annat förfogande över godset harbestämmelsema i 13 kap. 22 § motsvarande tillämpning. Ofr337 § i utredningens förslag) Bestämmelsemai denna paragraf motsvarar 114 § sjölag och reglerar bortfraktarensrätt respektive plikt att ensidigt avveckla befraktningsavtalet. Vissaändringar har gjorts som en anpassning till den nya definitionen avöverliggetid i 14 § första stycket. Iförsta stycket, som anger rätten att lägga upp godset i förvar, har kriteriet "före lossningstidens slut" sjölag ersatts med "inom avtalad tid eller i övrigt inom skälig tid". Om lossningstiden blivit avtalad mellan partema innebär detta ingen ändring. Om så inte har skett måste däremot fartyget ligga kvar för lossning under en , Vad som är skälig tid måste avgöras i det enskilda fallet. Somutgångspunkt vid denna bedömning kan i de flesta fall tas den normalalossningstiden för det fartyg och den last som det är fråga Detbör i detta sammanhang uppmärksammas att bortfraktaren går miste omskadeersättning på gmnd av dröjsmål om han inte utnyttjar en möjlighet attlägga upp godset. Detta framgår indirekt av 36 § första stycket. Andrastycket, som reglerar plikten att lägga upp godset i förvar vid bl.a.mottagarens vägran att ta emot godset, överensstämmer i stort med vad somgäller enligt sjölag. Endast underrättelsemas adressater har ändrats.Det får anses naturligt att de personer som i första hand berörs av dröjsmåletblir underrättade, dvs. befraktaren och mottagaren (om denne är känd). Avtredje stycket framgår att bortfraktaren kan sälja eller på annat sätt förfogaöver upplagt gods enligt reglema i 13 kap. 22 §. Bestämmelsen i detta stycke omatt en försäljning måste föregås av en skälig tidsfrist har sin motsvarighet i13 kap. 21 §. Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag.