prop · GG03185 · 1993-03-11 00:00:00 — Regeringen föreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen föreslås att en tobakslag införs. Den föreslagna lagen innehåller regler om vissa miljöer där rökning inte skall få äga rum eller där vissa utrymmen skall hållas fria från tobaksrök. Bland de miljöer som behandlas finns lokaler för barnomsorg, skolverksamhet och annan verksamhet för barn och ungdom, färdmedel i inrikes kollektivtrafik, lokaler för hälso- och sjukvård, lokaler avsedda för gemensamt bruk i bostäder och inrättningar med särskild service eller vård. Huvudregeln för dessa miljöer är att rökning inte skall vara tillåten. I lokaler där offentliga tillställningar eller allmänna sammankomster anordnas och i andra lokaler dit allmänheten har tillträde skall det, om miljön inte är rökfri, finnas områden där rökning är förbjuden. Även för hotell och restauranger ges särskilda regler. Möjlighet finns i viss utsträckning att göra avsteg från de nämnda reglerna. Bl.a. får särskilda rökrum anordnas i eljest rökfria miljöer. Den som äger eller disponerar över lokalen, utrymmet eller platsen som berörs, svarar för att reglerna följs. Arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att arbetsplatser i allt väsentligt blir rökfria. Lagen innehåller inte några regler beträffande handel med tobak. Nuvarande bestämmelser om varningstexter och om innehållsdeklara- tion på förpackningar till tobaksvaror flyttas i huvudsak oförändrade över till den nya lagen. Detsamma gäller reglerna om marknadsföring i lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror. Regeringen ges också rätt att föreskriva att tillverkare och importörer skall utreda om de kemiska och toxikologiska egenskaperna hos tobaks- varor som tillverkas i eller införs hit har hälsovådliga effekter och att redovisa resultaten av undersökningarna. Regeringen får vidare, om särskilda hälsoskäl föreligger, förbjuda till- verkning och import av vissa tobaksvaror samt föreskriva gränsvärden för skadliga beståndsdelar i tobaksvaror. Det senare innebär en anpassning till EG:s direktiv på området. Rätten att föreskriva gränsvärden skall kunna delegeras till myndighet som regeringen utser. Berörda tillsynsmyndigheter får enligt lagen meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen skall följas. Dessa får förenas med vite. Tillsynsmyndigheterna får också omhänderta en vara som saluhålls eller uppenbart är avsedd att saluhållas i strid med lagen. Lagen avses träda i kraft då nuvarande lagstiftning om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror samt om marknadsföring av sådana varor avses upphöra att gälla. Äldre föreskrifter om varningstext och innehållsdeklaration skall dock gälla till dess annat föreskrivits med stöd av den nya lagen. Till följd av förslaget om tobakslag föreslås också en ändring i lagen (1992:1529) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Ändringen ger länsrätt behörighet att pröva mål enligt bl.a. tobakslagen 1 Härigenom föreskrivs följande. 1 § På grund av de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak meddelas i denna lag bestämmelser om * begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen, * begränsning av rökning i arbetslokaler, * varningstexter och innehållsdeklaration på förpackningar till tobaksvaror, * marknadsföring av tobaksvaror samt * produktkontroll m.m. av tobaksvaror. Begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen 2 § Rökning är förbjuden 1. i lokaler som är avsedda för barnomsorg, skolverksamhet eller annan verksamhet för barn eller ungdom, 2. i lokaler som är avsedda för hälso- och sjukvård, 3. i lokaler som är avsedda för gemensamt bruk i bostäder och inrätt- ningar med särskild service eller vård, och 4. på färdmedel i inrikes kollektivtra- fik eller i lokaler och andra utrymmen som är avsedda att användas av den som reser med sådana färdmedel. 3 § I lokaler där en offentlig tillställning enligt 9 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) eller en allmän sammankomst enligt 1 § lagen (1956:618) om allmänna sammankomster anordnas eller i lokaler som är avsedda att användas av den som deltar i en sådan tillställning eller sammankomst skall, om miljön inte är rökfri, finnas områden där rökning är förbjuden. Vad som anges i första stycket gäller också andra lokaler dit allmänheten har tillträde. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte lokaler som avses i 2 § eller 4 §. 4 § I hotell och andra inrättningar där tillfällig bostad yrkesmässigt upplåts, skall i ett visst antal av de rum eller liknande som upplåts rökning vara förbjuden. I fråga om sovkupéer och andra utrymmen som upplåts för tillfällig bostad på färdmedel i inrikes kollektivtrafik gäller i stället 2 §. Restauranger eller andra serveringsställen som har mer än femtio sittplatser skall, om rökförbud ej föreligger enligt 2 §, ha sittplatser inom ett eller flera områden i serveringslokalen där rökning är förbjuden. 5 § Bestämmelserna i 2 och 3 §§ gäller inte i fråga om bostäder och andra lokaler för boende som inte är tillfälligt. 6 § Rökning är trots bestämmelserna i 2 § 2-4 tillåten i delar av de lokaler eller andra utrymmen som avses där, om dessa delar särskilt avsatts för rökning. Detsamma gäller lokaler som avses i 2 § 1 och som är upplåtna enbart för personal. Avvikelse från 2-4 §§ får göras om det finns särskilda skäl därtill på grund av utrymmets beskaffenhet eller användningssätt eller av omständigheterna i övrigt. 7 § Den som i egenskap av ägare eller på annan grund disponerar över en lokal eller ett annat utrymme som omfattas av någon av bestämmelserna i 2-4 §§ svarar för att bestämmelserna följs. Om någon trots tillsägelse röker där rökning inte är tillåten, får denne avvisas. Begränsning av rökning i arbetslokaler 8 § Arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att arbetslokaler och liknande utrymmen i allt väsentligt blir rökfria. De skall särskilt verka för att de som vistas på en arbetsplats inte ofrivilligt utsätts för tobaksrök. Som arbetstagare räknas här personer som avses i 1 kap. 2 § första stycket och 3 § arbetsmiljölagen (1977:1160). 9 § Förpackning till tobaksvara som är avsedd att i näringsverksamhet tillhandahållas konsumenter inom landet skall i den utsträckning och på det sätt som regeringen föreskriver förses med 1. texter som upplyser om de hälsorisker som är förbundna med bruk av tobak (varningstexter), 2. deklaration som upplyser om skadliga ämnen som tobaksvaran innehåller eller ger upphov till (innehållsdeklaration). Regeringen får överlämna åt en myndighet att meddela föreskrifter enligt första stycket. 10 § Tillverkaren eller importören svarar för att förpackning till tobaksvara förses med varningstexter och innehållsdeklaration. 11 § En tobaksvara får inte i näringsverksamhet tillhandahållas konsu- menter inom landet, om den saknar varningstexter eller innehållsdeklaration eller om text eller deklaration är uppenbart oriktig. 12 § Näringsidkare som marknadsför tobaksvara till konsumenter skall iaktta särskild måttfullhet. I synnerhet gäller att reklam eller annan marknadsföring inte får vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobak. Vid marknadsföring som avses i första stycket får inte användas kommersiella annonser i ljudradio- eller televisionsprogram. Detta gäller även sådana televisionssändningar som omfattas av lagen (1992:1356) om satellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten och som kan tas emot endast i något annat land som är bundet av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (). 13 § Om det vid marknadsföring enligt 12 § första stycket används en kommersiell annons i periodisk skrift eller i annan därmed jämförbar skrift, på vilken tryckfrihetsförordningen är tillämplig, skall annonsen återge sådana varningstexter och sådan innehållsdeklaration som enligt föreskrifter som avses i 9 § skall finnas på varans förpackning. Har flera varningstexter fastställts för varan, skall minst en av dem återges. Vid upprepad annonsering skall de olika varningstexterna användas omväxlande och om möjligt i lika stor omfattning. Varningstexter och innehållsdeklaration skall i annonsen framträda tydligt och återges i ändamålsenlig form. 14 § Marknadsföringsåtgärd som strider mot 12 eller 13 § skall vid tillämpningen av marknadsföringslagen (1975:1418) anses vara otillbörlig mot konsumenter. 15 § Tillverkare eller importör av tobaksvara skall, i den utsträckning som föreskrivs av regeringen, genom egna undersökningar eller på annat sätt utreda om de kemiska och toxikologiska egenskaperna hos varan har hälsovådliga effekter. I den utsträckning som föreskrivs av regeringen skall tillverkaren eller importören också redovisa undersökningsresultat och andra uppgifter som kan behövas för att bedöma varornas hälsorisker. 16 § Regeringen får, om det finns särskilda hälsoskäl, föreskriva att vissa slag av tobaksvaror inte får tillverkas i eller föras in till för försäljning till konsumenter. 17 § Regeringen, eller myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrift om gränsvärden för skadliga ämnen som tobaksvara får innehålla eller ge upphov till. En vara som inte uppfyller föreskrifterna får inte tillverkas i eller föras in till för försäljning till konsumenter. 18 § Den centrala tillsynen över att denna lag och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen följs utövas av 1. Arbetarskyddsstyrelsen när det gäller lokaler och andra utrymmen som avses i 2 § och som är upplåtna enbart för personal, och 2. när det gäller a) miljöer som avses i 2 § och som inte är upplåtna enbart för personal, b) lokaler som avses i 3 och 4 §§, c) varningstexter m.m. enligt 9-11 §§, och d) produktkontroll m.m. enligt 15-17 §§. Den omedelbara tillsynen utövas av 1. när det gäller lokaler och andra utrymmen för vilka Arbetarskyddsstyrelsen har den centrala tillsynen, och 2. den nämnd som fullgör kommunens uppgifter inom miljö- och hälso- skyddsområdet när det gäller de miljöer och lokaler för vilka har den centrala tillsynen utövar inom länet tillsyn enligt andra stycket 2. 19 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att bestämmelserna i 9-11 §§ och 15-17 §§ eller med stöd av dem meddelade föreskrifter skall följas. En tillsynsmyndighet som anges i 18 § andra och tredje styckena får i sin tillsynsverksamhet meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att lagen eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen skall följas. I beslut om föreläggande eller förbud får tillsynsmyndigheten sätta ut vite. Vitet får inte förvandlas. 20 § En tillsynsmyndighet får besluta att en tobaksvara skall tas om hand, om den bjuds ut till försäljning eller uppenbart är avsedd att bjudas ut till försäljning i strid med lagen eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen. skall vid behov lämna handräckning när en vara skall tas om hand. Om en vara har tagits om hand, får ägaren under tillsynsmyndighetens kontroll vidta de rättelser som behövs för att varan skall få säljas. skall återlämnas om det görs sannolikt att den inte kommer att säljas i strid med lagen eller en föreskrift som har meddelats med stöd av denna. I annat fall får varan förstöras genom tillsynsmyndighetens försorg. Ett beslut enligt första stycket gäller , om inte något annat anges i beslutet. 21 § En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för myndighetens tillsyn enligt denna lag. 22 § För att fullgöra sina uppgifter enligt denna lag har en tillsynsmyndighet rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som berörs av lagen eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och får där göra undersökningar och ta prover. För uttagna prov betalas inte ersättning. skall lämna den handräckning som behövs för tillsynen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. 23 § Den som har tagit befattning med något ärende enligt denna lag får inte obehörigen röja eller på annat sätt använda sig av vad han därvid fått veta om yrkeshemligheter eller affärsförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). 24 § Beslut som en i 18 § angiven nämnd har fattat enligt denna lag eller enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos . beslut får överklagas hos länsrätten. beslut enligt denna lag får överklagas hos Arbetar- skyddsstyrelsen. Arbetarskyddsstyrelsens beslut får inte överklagas. Beslut som har meddelat med stöd av 19 § första stycket eller 20 § får överklagas hos länsrätten. 25 § Beslut om en föreskrift enligt 17 § eller 22 § andra stycket som en myndighet har meddelat med stöd av ett bemyndigande får inte överklagas. Beslut om föreskrifter enligt 9 § som en myndighet har meddelat med stöd av ett bemyndigande får överklagas hos regeringen av tillverkare av tobaksvaror och importörer av tobaksvaror som är avsedda att säljas till konsumenter inom landet. Denna lag träder i kraft, såvitt avser 12 § andra stycket andra meningen, den dag regeringen bestämmer och i övrigt , då lagen (1975:1154) om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror samt lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror upphör att gälla. Beslut om varningstext eller innehållsdeklaration som gäller skall fortsätta att gälla till dess annat har föreskrivits med stöd av denna lag. Lag om ändring i lagen (1992:1529) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvalt- ningsdomar1, i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:1529) om ändring i nämnda lag, samt ikraftträdandebestämmelsen till ändringslagen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 § Länsrätt prövar 1. mål enligt skatte-, taxerings-, uppbörds-, folkbokförings- och bilregi- sterförfattningarna samt lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. i den utsträckning som är föreskrivet i dessa författningar, 2. mål enligt socialtjänstlagen (1980:620), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, lagen (1988:153) om bistånd åt asylsökande m.fl., lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl., lagen (1985:569) om införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl., lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m., lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, smittskyddslagen (1988:1472), karantänslagen (1989:290), lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, körkortslagen (1977:477) och lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsav- göranden m.m. och om överflyttning av barn, allt i den utsträckning som är föreskrivet i dessa lagar samt mål enligt 6 kap. 21 § och 21 kap. , 3. mål som avses i 24 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 4. mål som avses i 6 § första stycket lagen (1985:206) om viten, 5. mål som överklagas från allmän försäkringskassa i den utsträckning som är särskilt föreskrivet, 6. mål som avses i 6. mål som enligt 12 § lagen bestämmelse i annan (1992:1527) om tele- lag skall prövas av terminalutrustning, 7. mål om länsrätt. överprövning enligt 6 kap. lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. Mål som överklagas från med tillämpning av 20 kap. 11 § lagen (1962:381) om allmän försäkring prövas av länsrätten i . Länsrätten i prövar mål enligt luftfartslagen (1957:297) i den utsträckning som är föreskrivet i den lagen. Förekommer vid mer än en länsrätt flera mål enligt skatte-, taxerings-eller uppbördsförfattningarna som har nära samband med varandra, får 1 Lagen (1971:289) omtryckt 1981:1323. målen handläggas vid en av länsrätterna, om det kan ske utan avsevärd olägenhet för någon enskild. Närmare föreskrifter om överlämnande av mål mellan länsrätter meddelas av regeringen. Denna lag träder i Denna lag träder kraft i kraft den i vad gäller 14 i § första stycket vad gäller 14 § punkten 2 och i första stycket övrigt den dag punkten 2 och i regeringen bestäm- övrigt mer. Utdrag ur protokoll vid regerings- sammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Tobaksbrukets negativa effekter på människors hälsa har beskrivits i olika sammanhang. Ungefär vart tionde dödsfall i (10 000-12 000 ) beräknas ha samband med rökning. Rökning har framför allt betydelse för olika cancertyper, särskilt lungcancer, samt för hjärt- och kärlsjukdomar, allergi, emfysem, kronisk bronkit och luftvägsin- fektioner. Även användning av snus innebär hälsorisker. Rökningens utbredning gör att en stor del av befolkningen utsätts för tobaksrök i miljön, s.k. passiv rökning, vilket har negativa effekter från hälsosynpunkt. Undersökningar visar t.ex. att barn till rökande föräldrar oftare drabbas av infektionssjukdomar i luftvägarna än barn till föräldrar som inte röker. Vidare bedöms passiv rökning ha betydelse även för lungcancer. () har slagit fast att ingen annan enskild förebyggande åtgärd i i-länderna kan bidra mera till en förbättrad folkhälsa än minskad tobaksrökning. Olika åtgärder för att begränsa tobakens skadeverkningar har också genomförts i vårt land. Detta arbete började , då staten första gången avsatte särskilda medel för information om tobakens skade- verkningar. Erfarenheterna har visat att det är möjligt att påverka tobaksvanorna, men trots positiva förändringar röker fortfarande omkring en fjärdedel av den vuxna befolkningen vanemässigt. Till detta kommer en ökad användning av snus främst bland unga män. Tobakskonsumtionen är således trots de ansträngningar som gjorts för att minska användandet fortfarande oroande hög från hälsosynpunkt. Detta förhållande har också uppmärksammats i bl.a. i form av motioner. föreslog i ett betänkande (bet. 1987/88:LU13) att regeringen skulle ges i uppdrag att utreda vilka konsekvenser ett förbud mot annonsering av tobaksvaror skulle få. biföll utskottets hemställan (rskr. 1987/88:115). antog två rekommendationer enligt följande (rek. nr 11 och 12/1988). rekommenderar att utreda restriktiva regler i innebärande exempelvis a) begränsning av rökning i offentliga lokaler och på offentliga kommuni- kationsmedel, b) förbud mot tobaksreklam och c) märkning av tobaksprodukter. rekommenderar de nordiska ländernas regeringar att på internationellt plan verka för restriktivare regler för tobakskonsum- tion. Mot bakgrund av dels kunskapen om tobakens hälsorisker, dels redovisade framställning från och rekommendationer från beslöt regeringen att bemyndiga chefen för att tillsätta en utredning för att utreda och lämna förslag till olika åtgärder för att ytterligare begränsa tobaksbruket och därigenom förebygga tobakens skadeverkningar. Med stöd av bemyndig- andet förordnades justitierådet till särskild utredare. Utredningen som antog namnet överlämnade betänkandet Tobakslag (SOU 1990:29). Utredningens sammanfattning av betänkan- det och utredningens författningsförslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 1 och 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och övriga som yttrat sig över betänkandet samt en sammanställning över deras yttranden bör fogas till protokollet som bilaga 3. Tobaksbrukets negativa effekter för hälsan har bl.a. även behandlats av (S 1984:04), av den till hälso- och sjukvårdsberedningen (S 1987:04) knutna Folkhälsogruppen och av 1991 avlämnade folkhälsorapport (1991:11). , som överlämnade sitt betänkande (SOU 1989:76) till regeringen , framhöll att en av de viktigaste faktorerna för att åstadkomma en god inomhusmiljö är rökfria lokaler. Särskilt framhölls betydelsen av lagstadgad skyldighet att hålla offentliga lokaler, transportmedel och arbetslokaler fria från cigarettrök. Folkhälsogruppen överlämnade sina förslag för att minska bruket av tobak till den då pågående . Förslagen gick helt i linje med de förslag denna utredning senare lade fram. Även i den folkhälsorapport som överlämnade till regeringen framhålls tobaksbrukets negativa konsekvenser för hälsan. Vidare under- stryks betydelsen av ett samlat åtgärds- program med brett samhällsstöd. 1990/91:175 Om vissa folkhälsofrågor behandlades bl.a. hälsans utveckling och fördelning hos den svenska befolkningen, hälsans villkor och några stora folksjukdomar. Därvid konstaterades att även om den svenska befolkningens hälsa i stort är god och har förbättrats föreligger stora och i vissa avseenden ökande skillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället, vilket inte kan accepteras. En faktor av stor betydelse för folkhälsan som berördes i propositionen var ett minskat tobaksbruk. Regeringen förklarade att åtgärder för att minska konsumtionen av bl.a. tobak skall ges hög prioritet och att sådana åtgärder måste vidtas på flera plan. Däri ingår att förstärka informationen om tobakens skadeverkningar och en ökad satsning på forskning m.m. Andra åtgärder som enligt nämnda folkhälsoproposition bör vidtas för att minska tobaksbruket i är att i lag reglera i vilken utsträckning det skall vara tillåtet att röka i bl.a. lokaler och andra utrymmen dit allmänheten har tillträde, att förbjuda reklam för tobaksvaror samt att införa vissa regler om produktkontroll m.m., såsom gränsvärden för tjära m.m. I socialutskottets betänkande (bet. 1990/91:SoU 23) avseende denna proposition instämde utskottet i rege- ringens bedömning bl.a. när det gäller rökfria miljöer och möjlighet att införa gränsvärden för tjärhalt i cigarettrök. I fråga om reklam för tobaksvaror förklarade utskottet dock att något förbud inte bör införas innan man inom EG nått enighet om en motsvarande åtgärd och hemställde att som sin mening skulle ge regeringen tillkänna vad utskottet anfört i denna fråga. Denna hemställan bifölls av (rskr. 1990/91:376). I avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet () ingår även vissa rättsakter rörande tobak som åtagit sig att införliva, såsom direktiv rörande märkning av tobaksvaror respektive gränsvärde för tjärhalt i cigaretter. Bl.a. för att understryka de negativa effekter tobaken har ur hälsosynpunkt, finner jag det angeläget att samla och komplettera lagstiftningen genom att införa en särskild tobakslag. Jag vill dock understryka att den lag jag nu föreslår är ett första led i åtgärder för att begränsa tobaksbrukets skadeverkningar. Det kan, beroende på den fortsatta utvecklingen, bli aktuellt att återkomma med ytterligare åtgärder. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till dels tobakslag och dels lag om ändring i lagen (1992:1529) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. De till Lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. Jag har gjort några redak- ändringar i det remitterade lag- förslaget beträffande tobakslagen. I det följande kommer jag att behandla sådana lagstiftningsfrågor som berörs i folkhälsopropositionen liksom övriga förslag till lagstiftning som lämnat såsom frågor med anknytning till . Först avser jag dock att något mer belysa hur tobaksvanorna i utvecklats, tobaksbrukets skadeverkningar m.m. Tobaksbruket i ett folkhälsoperspektiv Bruket av tobak kom till . Först efter blev dock cigarettrökning den vanligaste formen av tobaksbruk i vårt land. Rökningen bland svenska män ökade . var ungefär hälften dagligrökare. Utvecklingen bröts omkring , varefter andelen rökare har minskat. År 1990-91 var av männen () dagligrökare. Härtill kom som rökte tillfälligt. Snusningen har ökat bland männen. av dem snusade . Ökningen har ägt rum efter en nästan oavbruten nedgång .