prop · GH037 · 1993-12-31 00:00:00 — den övergripande arbetsledningen åvilaruppdragsgivaren, arbetet utförs på en arbetsplats som disponeras av uppdragsgivaren och för vilken han har ansvar, ersättningen till uthyraren beräknas somgått åt eller med ledning av annal samband mellan ersättningen och den lönarbetstagaren får. största delen av arbetsredskap och material ställs tillförfogande av uppdragsgivaren, och uthyraren inte ensidigt bestämmer antalet arbetstagareoch de kvalifikationer dessa skall ha. In witnesswhereof the undersigned, duly authorised thereto, have signed this Protocol. Done in duplicate at D.C. this twentyseventh dayof Septemberl993, in the Swedish, Lithuanian and English languages, all threetexts being equally authentic. In the case of divergence of interpretation the Englishtext shall prevail. For the Government For the Government of the Kingdom of the Republic Till bekräftelse härav har undertecknade, därtillvederbörligen bemyndigade, undertecknat detla protokoll. Som skedde i D.C. , i tvåexemplar på svenska, litauiska och engelska språken. Alla tre texterna ägerlika vitsord. För den händelse alt tvist uppkommer vid tolkningen skall dockden engelska texten äga företräde. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden . , ,, , , , , , , ,, , , , , , , , , Proposition om dubbelbeskattningsavtal mellan ochLitauen Litauenär störst av de tre baltiska republikerna, både befolkningsmässigt och tillytan. Folkmängden uppgår till cirka 3,7 miljoner. förklarade sigLitauen självständigt. Till skillnad från i och handlade detom en självständighetsförklaring utan övergångsperiod. öppnadesom första västland en ambassad i . Gemensamtför de baltiska staterna är deras nära ekonomiska länkar till ochövriga OSS-stater. Genom ett utbyggt transportnät med vägar, järnvägar ochisfria hamnar har de haft en väsentlig betydelse för sovjetiskhandel. De baltiska staterna har ett utvecklat jordbruk, livsmedelsindustri,skogs- och träindustri, textil- och konfektionsindustri, kemisk industri,verkstadsindustri samt elektronisk industri. har ingen egentlig tungindustri, utan har specialiserat sig pä lättare tillverkningsindustri medproduktion av finmekanik, precisionsinstrument, TV-apparater, kylskåp,räknemaskiner etc. Skogs- och pappersindustrin, byggnadsmaterialindustrin och texfilindustrinhar gamla tradifioner i . Landet har också en betydandelivsmedelsindustri. Export sker främst till efterföljarstater.Viktiga exportvaror för är livsmedel, finmekanik, elektronik ochtextilier. Viktiga importvaror är olja, gas, metaller, maskiner och djurfoder.Under hösten 1992 sjönk produktionen i drastiskt, bl.a. som en följd avatt handeln med OSS-staterna föll kraftigt. Liksomövriga baltiska stater besväras av en hög inflation. Trenden är docksjunkande och stannade inflafionen på . Under 1993finns prognoser på månadssiffror strax . blev sist av debaltiska staterna med egen valuta. introducerades litas i landet. Svenskabolag har successivt börjat bli verksamma i de baltiska staterna. ABB och är verksamma i alla de baltiska staterna. AGA har bo lag i alla staterna, men har kommit längst med sin verksamhet i . Ho tellverksamhet med svenska intressen har inletts i . terbolag har tillsammans med de finska och Prop. 1993/94:7 estniskateleverken påbörjat moderniseringen av det estniska telenätet. ärverksamt i och . Gemensammaförhandlingar mellan de nordiska och de baltiska staterna inleddes i juni 1992och avslutades genom att utkast till avtal paraferades iKöpenhamn. Förhandlingarna hölls på multilateral nivå, men avtalen ärbilaterala. Avtalen med de baltiska staterna är i stora delar likalydande.Avtalet med innehåller dock bestämmelser som avser att regleraverksamhet utanför kusten (art. 21). Detparaferade utkastet, som är upprättat på engelska, har översatts till svenskaoch remitterats till Kammarrätten i och . Remissinstansernahar uttryckt önskemål om att vissa avtalsbestämmelser närmare förklaras ipropositionen. harundertecknat dubbelbeskattningsavtalen också med och Norge.Förhandlingar om ingående av avtal pågår bl.a. med ochStorbritannien. Ettförslag till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan och harupprättats inom . 2 Lagen om dubbelbeskattningsavtal Lagförslagetbestår dels av paragraferna 1-5, dels av en bilaga som innehåller avtaletsengelska text och en svensk översättning. I förslaget till lagföreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet (1 §). Vidare regleras där frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till annan skattelag (2 §). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske på gmnd av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag såsom kommunalskattela gen (1928:370), KL, lagen (1947:576) om stadig inkomstskatt, , etc. före skrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i fråga. En sådan beskatt ning kan endast ske om den ej strider mot gjorda åtaganden i avtalet. 13 § i förslaget föreskrivs att då en här bosall person uppbär inkomst som enligt avtalet beskattas endast i skall sådan inkomst inte tas med vid taxe ringen här, dvs. någon progressionsuppräkning skall då inte ske. har genom progressionsregeln i art. 24 (metodartikeln) punkt 1 b i där angivet fall rätt att höja skatteuttaget på en persons övriga inkomster. avstår emellertid numera regelmässigt från att utnyttja den rätt till progressions uppräkning som ges i dubbelbeskattningsavtalen. Skälen härtill är flera, bl.a. en minskning av arbetsbördan för skattemyndigheterna och en förenk ling av regelsystemet samt att det bortfall av skatt som blir följden av ett avstående från progressionsuppräkning är helt försumbar från statsfinansiell synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående frän progressionsuppräkning även i förhållande till . I förslaget till lag föreskrivs också attbegräns ningen i art. 24 punkt 1 d inte skall gälla beträffande inkomster erhållna frän tredje stat. Skälet till detta är att denna bestämmelse tillsammans med art. 29 är avsedd att förhindra alt avtalsförmåner ges till s.k. offshoreverksam het, inte att förhindra att verksamhet som verkligen är gynnsam för såväl svensk som litauisk industri får sådana förmåner. Exempelvis förutses att 49 portalhandeleller s.k. "gateway enlerprising" kommer att vara viktig för de Prop.1993/94:7 baltiska staternas ekonomier . Sådan verksamhet kan bl.a.innebära att svenska bolag överlåter del av produktionen till litauiska bolagvilka i sin tur - genom ekonomiska och geografiska närhet tillRyssland och övriga OSS-stater - exporterar varor till dessa stater. Inkomstfrån sådan verksamhet är inte avsedd att undantas från den "matching credit"eller "matching exempt" som kan komma i fråga med stöd av art. 24punkt 1 d. Den verksamhet som denna bestämmelse och art. 29 avser att uteslutafrån avtalets förmäner återkommer jag till i det följande (4.5.3). Delavtal som finns med f.d. (prop. 1981/82:108, SFS 1982:708 resp.1982:1227) torde bl.a. med hänsyn till Regeringsrättens bedömning irättsfallet RÅ83 1:87 på svensk sida tillämpas i förhållande till de baltiskastaterna tills nya avtal är i kraft. Lagförslaget (5 §) innehåller en bestämmelseom att vissa författningar, bl.a. lagen om dubbelbeskattningsavtal mellanSverige och , inle längre skall tillämpas såvitt avserförhållandet mellan och . 31 träder avtalet i kraft efter det att de avtalsslutandestaterna underrättat varandra att de åtgärder vidtagits som enligt respektivestals lagstiftning krävs för att avtalet skall kunna träda i kraft. Det ärsåledes inte möjligt alt nu avgöra avtalet kommer att trädai kraft. 1 förslaget till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan och Litauenhar därför föreskrivits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3 Översiktligt om skattesystemet i Lagstiftningsåtgärderär en central del av omvandlingen till en modern marknadsekonomi. Sedan 1991har ett anlal vikliga lagar antagils. Således har lagar om t.ex. privatäganderätt, monopolbegränsning, konkurs samt om samriskföretag antagits.Förfarande återstår dock myckel arbete för att åstadkomma en mer detaljeradlagstiftning. Enkraftig modernisering pågår också av och övriga baltiska statersskattesystem. Skattesystemen i de tre slaterna är inte enhetliga, men de byggeralla främst pä en inkomstskatt, mervärdeskatt och på arbetsgivaravgifter. Pågrund av att skattesystem är under genomgripande utveckling är detför närvarande endast möjligt att ge en mycket översiktlig presentation avlandets skattesystem. Juridiska personer som ärhemmahörande i är skattskyldiga där för all inkomst, oavsett varifrån den härrör. Skatten beräknas på nettoin komsten. Skattesatsen uppgär till . I vissa sektorer, bl.a. jordbruk och transport, uppgår skattesatsen endast till . Vidare finns särskilda regler som medger lättnader i beskattningen av smä företag. Mer värdeskatten uppgår till 15, 18 resp. . En lägre skattesats, , är till lämplig beträffande vissa importvaror. Arbetsgivaravgifterna uppgår till . Även anställda har att eriägga en avgift pä . utgär inte källskatt på utdelning, ränta eller royalty som betalas till någon hemma hörande i annan stat. Bolagmed utländskt ägande som startar verksamhet i före 31 de- Prop.1993/94:7 cember 1993 kan få inkomstskatten reducerad under en periodav . Den efterföljande treårsperioden kan en skattereduktion medges med50%. Bolag som startar verksamhet 1 januari 1994-31 december1995 kan medges skatteredukfion under en sexårspe-riod. Pä lokal nivåkan beslutas om undantag och lättnader i bolagsbeskattningen . Inkomstskatten för fysiska personer utgår i det lägsta skiktet och i det högsta skiktet (ordinarie löneinkomst) resp. (extrainkomster). Avtaletär utformat i nära överensstämmelse med de bestämmelser som rekommenderatför bilaterala dubbelbeskattningsavtal ("Model Tax Convention on Incomeand on Capital", 1992). Utformningen har också påverkats av alt iindustriellt hänseende är mindre utvecklat än . Vissa bestämmelser hardärför utformais i enlighet med de rekommendationer som () utfärdat för förhandlingar mellan utvecklade länder och utvecklingsländer("United Nations Model Double Taxation Convention between Developed and DevelopingCountries", 1980). har också godtagit regler i avtalet om s.k. matchingcredit och matching exempt (art. 24 punkt 1 d). Delta betyder att ivissa fall godtar avräkning för fiktiv skatt respektive medger skattefrihet förmottagen utdelning trots alt de normala kraven för skattefrihet i sådant fallinte har uppfyllts. Art.1 anger de personer som omfattas av avtalet. Endast person som avtalet är tillämpligt på är berättigad till de skattelättnader som föreskrivs iavtalet. I enlighet med denna artikel, som överensstämmer med motsvarande artikel i modellavtal, skall avtalet tillämpas pä personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande slaterna. För alt avtalet skall vara tillämpligt krävs dels atl fräga är om sådan person som avses i art. 3 punkt 1 c eller d, dels atl denna person i enlighet med bestämmelserna i art. 4 punkt 1 har hemvist i en avtalssluiande stat, dvs. enligt den interna lagstiftningen i en avtalsslutande stal är oinskränkt skattskyidig där på grund av domicil, bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande om ständighet. Uttrycket "domicil" har och numera införtnär avtalen översätts för alt markera att begreppet står för en starkare form av anknytning, jfr olika begrepp för skattskyldighet "domi cile", "resident" resp. "ordinary resident for taxpurposes". Uttrycket "hem vist" som har använts bör egentligen i detta sammanhang endast an vändas som en teknisk avtalsterm. En nyhet är också att avtalen med de bal tiska staterna är tillämpliga på staten själv, dess politiska underavdelning, 51 lokalamyndighet och offentligrättsliga organ. De tre sistnämnda uttrycken Prop.1993/94:7 är mindre vanliga i svenskt språkbruk, men "politiskunderavdelning" och "lokal myndighet" är avsedda att inbegripaexempelvis kommuner och landsting. Betydelsen av uttrycket "offentligrättsligtorgan" har angivits i punkt 1 i protokollet. Sombrukligt är avtalet inte tillämpligt på person som endast är skattskyidig i enavtalsslutande stat på den grund att inkomsten har källa i denna stal. Art.2 punkt 1 upptar de skatter pä vilka avtalet är tillämpligt. 2 skallde behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna genom ömse sidig överenskommelse besluta om en skatt som efter undertecknandet av avtalet införs i någon av staterna är en sådan skatt som avtalet skalltillämpas på. Av punkt 3 -vilken bestämmelse i princip överensstämmer med modellavtal - framgår att avtalet skall tillämpas på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de i punkterna 1 och 2 angivna skatterna. Punkt 2 tar sikte på nya skatter som införs i de avtalsslutande staterna. Bestämmelsen tillkom på initiativ av och övriga baltiska stater för att - med hänsyn till den pågående genomgripande förändringen i ländernas skattesystem - säkerställa att avtalet kommer att kunna tillämpas på nya skatter som inte är av "samma eller i huvudsak likartat slag" som de som anges i art.2 punkt 1, exempelvis en förmögenhetsskatt. Anledningen till att den svenska för mögenhetsskatten inte finns uppräknad i artikeln är att lagen om statlig för mögenhetsskatt har upphört alt gälla (SFS 1991:1850, 1992:1489, prop. 1992/93:50). Lagen kommer i och för sig alt tillämpas års taxe ring, men eftersom inte har någon förmögenhets skatt innebär detta att någon dubbelbeskattning inte kan aktualiseras . Skulle riksdagsbeslutet om avskaffande av lagen om statlig förmögen hetsskatt upphävas och införa en förmögenhetsskatt kan punkt 2 åberopas för att förmögenhetsskatten skall införlivas i avtalet. För denna eventualitet har i avtalet tagits in regler om förmögenhetsskatt i artiklarna 23 och 24 som föreskriver hur dubbelbeskattning av förmögenhet i sådant fall skall undvikas. Art.3 innehåller definitioner av vissa ullryck som förekommer i avtalet. Innehålleti artikeln överensstämmer i huvudsak med innehållet i modellavtal.Definitionen av "internationell trafik" (p. ) har emellertid fåtten i förhållande till modellavtalet något avvikande utformning med anledningav att hemvistet valts som kriterium vid bestämmandet av vilken stat som skallha beskattningsrätten till inkomst av internationell trafik, se art. 8 punkt 1.Definitioner förekommer även i andra artiklar t.ex. art. 10,11 och 12, där deninkomst som behandlas i respektive artikel definieras. När det gäller tolkningav dubbelbeskattningsavtal och då bl.a. den i art. 3 punkt2 intagna bestämmelsen får jag hänvisa till vad som anförts i proposi tionen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s.42 ff., se även Handledning för internatio nell beskattning och bidrag lill i 52 1993,jfr även avsnitt 4.5.3). Här skall endast framhållas att Wienkonventio- Prop.1993/94:7 nen om traktaträtten tar sikte på att vid tvist mellan parterna omavtalets innebörd tolka parternas, dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse iett visst avtal och inte - beträffande dubbelbeskattningsavtal - att regleraförhållandet mellan skattskyldiga och staten. Dubbelbeskattningsavtalen, somblir tillämpliga i genom att beslutar att den överenskomnaavtalstexten skall gälla som lag här i landet, skall i princip tolkas som annansvensk skattelagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med slöd av offentligaförarbeten. Art.4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses ha hemvbtvid tillämpningen av avtalet. Artikeln skiljer sig från modellavtal.Förutom bestämmelsen rörande staten själv etc. i punkt 1 (se kommentaren tillbestämmelsen under avsnitt 4.2) skall, i de fall annan person än fysisk personhar dubbel bosättning (p. 3), de behöriga myndigheterna avgöra frågan genomömsesidig överenskommelse och bestämma avtalets tillämplighet på sådan person.Syftet med bestämmelsen är att de behöriga myndigheterna från fall till fallskall avgöra hur avtalet skall tillämpas när t.ex. ett bolag har hemvist i bådastaterna. Givetvis kommer de behöriga myndigheterna att i sådana fall vidtanormala åtgärder för att försöka undvika uppkommen dubbelbeskattning. Hemvistreglemai avtalet har inte någon betydelse för var en person skall anses vara bosattenligt intern skattelagstiftning, utan reglerar endast frågan om hemvist vidtillämpning av avtalet. Det angivna innebär att avtalets hemvistregler saknarrelevans bl.a. då det gäller att avgöra huruvida utdelning från svenska bolagskall beläggas med kupongskatt eller med vanlig inkomstskatt. Utdelning fränsvenskt bolag till en fysisk person som i skattehänseende anses bosatt iSverige enligt intern svensk skattelagstiftning, men som enligt ettdubbelbeskattningsavtal har hemvist i ett annat land, skall således intebeläggas med kupongskatt. Punkt2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där personen ifråga enligt svenska regler för beskattning anses bosatt i och enligtreglerna för beskattning i anses bosatt i . Vid tillämpningenav avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i denavtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt avtalet. En person somanses bosatt i såväl som enligl respektive stats internalagstiftning, men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i Litauenskall således i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrättenenligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de regler som gällerför här bosatta, vilket medför rätt att erhålla t.ex. grundavdrag och allmännaavdrag. Art. 5 definierar"fast driftställe". Artikeln överensstämmer i princip med modellavlal. Det skall framhållas att punkt 2 endast innehåller en uppräkning - på intet sätt uttömmande - av exempel, som vart och elt kan utgöra fast driftställe. Dessa exempel skall läsas mot bakgrund av den all männa definitionen i punkt 1. De uttryck som räknas upp i punkt 2 "plats för företagsledning", "filial", "kontor" osv. skallsåledes tolkas på sådant sält att dessa platser för affärsverksamhet utgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i punkt 1. Punkt 3 föreskriver att byggnadsverksamhet 53 5 1993/94. etc.utgör fast driftställe endast om verksamheten pågår än Prop.1993/94:7 . Bestämmelsen är utformad med utgångspunkt från FN:s modellavtal.Motsvarande bestämmelse i OBCD:s modellavtal omfattar inte explicitmonteringsverksamhet eller verksamhet som består av övervakning ellerrådgivning och föreskriver dessutom en tidrymd överstigande föratt fast driftställe skall föreligga. I punkt 4 anges vissa aktiviteter somtrots att de bedrivs från en stadigvarande plats för affärsverksamhet ändå inteskall anses bedrivna från fast driftställe. Punkt 6 följer FN:s modellavtal. Ipunkt 7 återfinns den allmänt erkända principen att förekomsten av ettdotterbolag inte i sig medför att dotterbolaget utgör fast driftställe för sittmoderbolag. I det fall t.ex. att dotterbolaget inte kan anses som oberoenderepresentant i den mening som avses i punkt 6 och om bolaget har ochregelmässigt använder fullmakt att ingå avtal i moderbolagets namn utgöremellertid dotterbolaget fast driftställe för sitt moderbolag. Bestämmelsernaom "fast driftställe" i svensk lagstiftning finns i punkt 3 avanvisningarna till 53 § KL. För att ett företag i enligt art. 7 i avtaletskall kunna beskattas för inkomst av rörelse från fast driftställe i Sverigekrävs att sådant driftställe föreligger enligt bestämmelserna i art. 5 i avtalet.En beskattning i förutsätter att skattskyldighet föreligger även enligtsvensk skattelagstiftning (jfr 2 § i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtalmed ). När fast driftställe föreligger enligt avtalets bestämmelsertorde i de flesta fall detta också föreligga enligt bestämmelserna i , menavtalet och intern svensk rätt överensstämmer givetvis inte i samtliga fall(se vidare under avsnitt 4.4). Art.6-22 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olikainkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse förtillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilketinkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svenskintern skattelagstiftning. När beskattningsrätten väl fördelats sker beskattningi enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst iSverige inskränkts genom avtal måste denna begränsning iakttas. fall en inkomst eller förmögenhet "får beskattas" i enavtalsslutande stat enligt bestämmelserna i art. 6-23, innebär detta inte attden andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten eller förmögenheten.Beskattning fär i sådana fall ske även i den andra staten (normalthemviststaten), om det är möjligt enligt dess interna skattelagstiftning, menden dubbelbeskattning som uppkommer mäste i sådana fall undanröjas. Hurundanröjande av dubbelbeskattning sker framgår av art. 24. Inkomstav fast egendom fär enligt art. 6 beskattas i den stat där egendo men är belägen. Enligt kommunalskattelagen beskattas inkomst som härrör från fastighet i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpning av avtalet fördelas dock rätten att beskatta iiikomst av fast egendom med utgångspunkt från art. 6, dvs. den stat i vilken den fasta egendomen är belä gen får beskatta inkomsten. Detla hindrar dock inte från alt beskatta inkomsten som inkomst av näringsverksamhet vid taxeringen här. attartikeln endast behandlar situationen att en person med hemvist i en av- Prop.1993/94:7 talsslutande stat har fast egendom belägen i den andra avtalsslutandestaten. Inkomst av fast egendom som är belägen i hemviststaten eller i entredje stat behandlas i art. 22. Royalty från fast egendom eller för nyttjandeav eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgångbehandlas också som inkomst av fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annanroyalty beskattas enligt art. 12. På initiativ från innefattar uttrycketfast egendom också option eller liknande rättighet att förvärva fast egendom.Punkt 3 reglerar även inkomst från försäljning av fast egendom. Denna regleringtillkom ocksä på initiativ från och medför att situationen är dubbelregleradi avtalet (jfr art. 13 punkt 1). Art.7 innehåller regler om beskattning av rörebeinkomst. Sådan inkomst beskattasenligt huvudregeln i punkt 1 endast i den stat där företaget är hemmahörande.Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, fåremellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat.Om ett företag hemmahörande i bedriver rörelse i från fastdriftställe här, skall vid inkomstberäkningen i första hand till-lämpas svenskaregler men beräkningen får inte stå i strid med bestämmelserna i detta avtal. Andrameningen i punkt 1 är en s.k. "force of attraction-regel". Med "forceof attraction" avses kortfattat det förhållandet att alla vinster somuppkommer i verksamhetsstaten knyts till det fasta driftstället; Regeln följer FN:smodellavtal men i förevarande avtal har en "rimlighetsspärr" införts.Spärren innebär att vinsten inte skall hänföras till det fasta driftstället omföretaget kan visa att försäljningen eller verksamheten rimligen inte hadekunnat bedrivas av det fasta driftstället. Vidbestämmandet av fördelningen av inkomster mellan fast driftställe ochhuvudkontor skall armslängdsprincipen användas, dvs. till det fastadriftstället skall hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvatom det - i stället för att avsluta affärer med huvudkontoret - hade avslutataffärer med ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma ellerliknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer pånormala marknadsmässiga villkor (p. Punkt3 innehåller vissa regler - som delvis utgör undantag från den i punkt 2angivna principen - för hur utgifter som uppkommit för ett fast driftställeskall behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostnader somuppkommit hos företagets huvudkontor för ett fast driftställe är en utgift somfår dras av hos det fasta driftstället.