prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — Det bör emellertid observeras att bestämmelsen baraavser befraktarens ansvar mot bortfraktaren för skada på bortfraktarens egetgods eller då denne vill återkräva vad han själv tvingats att utge till ägarenav det skadade godset. Om lastägaren vill rikta ett direkt krav mot befraktarenpå gmnd av skadan, måste detta således ske på utomobligatorisk gmnd. Vidbedömningen av om fel eller försummelse kan anses föreligga vid skada på annatgods blir givetvis av största betydelse om bortfraktaren haft rätt att ta medgods för annan befraktare enligt bestämmelsema i 3 § andra stycket. Dennabestämmelse, som handlar om det transporträttsliga ansvaret, utesluter inte attandra regler om ansvar kan bli tillämpliga, I exempelvis produktansvarslagen(1992:18) finns regler om strikt ansvar för bl.a. vissa sakskador som enprodukt har orsakat på gmnd av en säkerhetsbrist. Ansvaret gäller bl.a.tillverkare och importörer. Det kan naturligtvis inträffa att en befraktareockså har tillverkat det transporterade godset och att detta orsakar skada påannat gods under sådana förhållanden att fömtsättningama för skadestånd enligtproduktansvarslagen är uppfyllda. Att befraktarens ansvar regleras enligt dennabestämmelse i sjölagen utesluter därför inte att han också kan ha ett ansvarenligt produktansvarslagen men då inte i egenskap av befraktare utan i egenskapav t.ex. tillverkare av den skadegörande produkten. Lagrådethar föreslagit att ett tillägg görs i lagtexten vad gäller den särskildaskadeståndsregeln i andra meningen. Förslaget synes emellertid innebära en ickeavsedd inskränkning i regelns tillämpningsområde i jämförelse med de övriganordiska lagtextema. Detta har jag inte kunnat godta. Däremot har jag gjort ettförtydligande i lagtexten så att det klart framgår att regeln avser godsskadavid delbefraktning. Visardet sig, sedan befraktningsavtalet har ingåtts, att resan skulle 296 varaförenad med fara för fartyget, personer ombord eller lasten till följd av krig,blockad, uppror, oroligheter, sjöröveri eller annat väpnat våld, eller att ensådan fara har ökat väsentligt, får såväl resebortfraktarensom resebefraktaren frånträda avtalet utan skyldig- Prop. 1993/94:195 het attbetala ersättning även om resan har påbörjats. Den som vill frånträda avtaletskall inom skälig tid meddela motpiarten detta. Gör han inte det är han skyldigatt ersätta den skada som kunde ha undvikits om meddelande hade lämnats inomsåcian tid. Om faran kan avvärjas genom att en del av godset lämnaskvar eller lossas, får avtalet frånträdas endast för denna del.Resebortfraktaren har dock rätt att frånträda avtalet i dess helhet, om det kanske utan väsentlig skada eller olägenhet för någon annan befraktare, om detinte, efter uppmaning, betalas ersättning eller ställs säkerhet för fraktförlustoch annan skada. Ofr 349 § i utredningens förslag) Denna paragraf, som motsvarar 135 § sjölag,innehåller de allmänna reglema för ett ömsesidigt frånträdande av befraktningsavtaletvid krigsfara och därmed jämförliga situationer. Första stycket överensstämmer med regleringen i 1891 årslag med den ändringen att nu uttryckligen också nämns fara för personer sombefinner sig ombord pä fartyget. Vidare har lagts till att den som villfrånträda avtalet blir ansvarig för extra och onödiga kostnader om meddelandeom frånträdande inte lämnas inom skälig tid. Andra stycket överensstämmer med regleringen i 1891 årslag med den ändringen att ett frånträdande av befraktningsavtalet i dess helhetfömtsätter att det kan ske utan "väsentlig skada eller olägenhet" istället för som tidigare, utan "skada". Någon motsvarighet till hänvisningama i 135 § tredjestycket sjölag ges inte. Ersättning för överliggetid och avståndsfraktregleras nämligen särskilt i 15 respektive 21 §§. Ersättning för ytterligareuppehåll utöver överliggetiden regleras i 36 §. Frånträdande vid konsekutiva resor Vid konsekutiva resor får frånträdande enligt 38 §begränsas till en enstaka resa endast om utförandet av denna är oväsentligt iförhållande till de återstående resoma. Ger befraktningsavtalet resebefraktaren rätt att väljavilka resor fartyget skall utföra, får frånträdande enligt 38 § ske endast omfaran är av väsentlig betydelse för fullgörelsen av avtalet. Ofr 350 § i utredningens förslag) Denna paragraf, som är ett komplement till 38 §,innehåller särregler för konsekutiva resor vid krig eller liknandeförhållanden. Första stycket anger att ett frånträdande enligt 38 § aven enstaka resa endast får ske om utförandet av denna är oväsentligt i för- hållandetUl de återstående resoma. Denna princip är densamma som Prop. 1993/94:195 i29 § andra stycket och 32 § första stycket och syftar till att förhindra enalltför kraftig stöming i avtalsförhållandet. Begränsningen ihävningsmöjligheten gäller både bortfraktaren och befraktaren. I andra stycket behandlas den vanliga situationen attbefraktaren enligt avtalet har rätt att välja vilka resor som skall utföras, Idetta fall föreligger inte fömtsättningama enligt 38 § om han lika gäma kanvälja en resa utanför ett eventuellt krigsområde. Ett frånträdande kan däremotske om valrätten är begränsad tiU ett visst geografiskt område och krigsfaraeller liknande föreligger för hela området. Krigsfaran har härvid en väsentligbetydelse för utförandet av resan. På samma sätt kan bortfraktaren frigöra sigfrån avtalet om valet av resa innebär att lastnings- eller lossningshamnenligger i fareområdet eller att fartyget måste passera genom detta. Lagrådet har föreslagit en viss omformulering avbestämmelsen i andra stycket. Vid övervägande härav har jag emellertid funnitatt den föreslagna lydelsen skiljer sig alltför mycket från de övriga nordiskatextema. Detta skulle kunna leda till osäkerhet i rättstill-lämpningen. Jag hardärför inte följt Lagrådets förslag. Blir fartyget, sedan lastningen har börjat, på gmnd avfara som avses i 38 § uppehållet i lastningshamnen eller i en annan hamn underresan, skall kostnadema för uppehållet anses som kostnader för gemensamt haverioch fördelas på fartyg, frakt och last enligt bestämmelsema om gemensamthaveri. Om befraktningsavtalet frånträds gäller detta dock inte beträffandekostnader som hänför sig till tiden efter frånträdandet. Ofr 351 § i utredningens förslag) Bestämmelsen, som gäller kostnadsfördelningen vid uppehållpå gmnd av krigsfara eller liknande förhållanden, överensstämmer helt med 136 §i sjölag. Endast språkliga ändringar har vidtagits. Avtalsperiodens upphörande vid konsekutiva resor Har fartyget befraktats för så många resor som det kanutföra inom en angiven tidsrymd och har resebefraktaren före avtalsperiodens slut fått anmälan om att fartyget är klart att börja ta in last, skall resan 298 utföras även om detta sker helt eller delvis efiter detatt avtalsperioden har löpt ut. Om det är uppenbart att fartyget inte kan nålastningshamnen och Om det äruppenbart att fartyget inte kan nå lastningshamnen och Prop. 1993/94:195 varaklart att börja ta in last före avtalsperiodens slut, är resebortfraktareninte skyldig att sända fartyget till lastningshamnen. Anmäler resebortfraktaren att fartyget kan komma för senttill lastningshamnen och begär han anvisningar, får resebefraktaren bestämmaantingen att resan skall utföras enligt befraktningsavtalet eller att avtaletskall upphöra. Avtalet upphör om resebefraktaren inte inom skälig tid efter detatt han fått anmälan begär att resan skall utföras. Ofr 352 § i utredningens förslag) Denna paragraf innehåller särregler för konsekutiva resori det fall fartyget enligt certepartiet skall utföra så många resor som möjligtinom en viss angiven tidsperiod. På samma vis som vid tidsbefraktning kan detdå vara svårt att planera verksamheten så att sista resan exakt sammanfallermed befraktningsperiodens utgång. De här aktuella reglema reglerar om eneventtiell slutlig resa skall anses falla inom certepartiet eller inte. Av första stycket framgår att en resa skall omfattas avcertepartiet så snart lastningsanmälan gjorts före avtalsperiodens slut. Förlastningsanmälan gäller därvid reglema i 12 och 13 §§. I andra stycket anges uttryckligen att bortfraktaren inteär skyldig att anträda en resa mot lastningshamnen, om det är uppenbart attfartyget inte kan komma fram . Även i ett tveksamt fall kan bortfraktaren befria sig frånsina skyldigheter genom att utnyttja den interpellationsrätt som tilläggs honomenligt tredje stycket. Bestämmelsema om kvantumkontrakt gäller befordran medfartyg av en bestämd mängd gods fördelad på flera resor under en angiventidsrymd. Bestämmelsema tillämpas dock inte, om det är avtalat attresoma skall utföras efter varandra med ett bestämt fartyg. Ofr 353 § i utredningens förslag) Bestämmelsen anger tillämpningsområdet för de dispositivarätts- 299 reglema om kvantumkontrakt. Tillämpningsområdet bestäms enligt första stycket medhjälp av två huvudrekvisit. Det ena är att transportåtagandet skall avseförflyttning av ett visst totaUcvantum gods. Enligt det andra skall dettakvantum fördelas på flera resor under en angiven tidsrymd. Mängden gods behöverinte vara bestämd i vikt eller volym utan kan likaväl anges som en befraktaresårliga export till en viss marknad. Kontraktet kan även innehålla vida optionerifråga om mängden och även avse olika slag av gods. Tidsperioden för kontraktet kan anges på olika sätt. Detvanligaste är att tidsrymden anges eller månader. Men tidsperioden kanäven fastställas till den tid det tar att befordra en närmare identifieradlast, tex ett malmlager, med en viss skeppningshastighet. Gränsen mot konsekutiva resor anges enligt andra stycketså att, om resoma skall utföras efter varandra och med bestämt fartyg, detaldrig blir fråga om tillämpning av kvantumreglema utan av resebefraktningsreglemamed deras särregler för konsekutiva resor. Den gmndläggande generiskakaraktären hos ett kvantumkontrakt, dvs. det ännu inte konkret utpekadefartyget, behålls således. Resoma behöver inte följa "" eftervarandra. Både avtal om konsekutiva resor och om kvantumkontrakt tillåtermellankom-mande ballastresor och andra arrangemang i syfte att med ettlogistiskt transportsystem minska kostnadema. Vad gäller nutidensspecialiserade "garagefartyg" för bilar, för att ta ett exempel, kansådana gå i tidtabellsenliga slingor och hämta upp olika kvantiteter bilar frånolika tillverkningsställen och lossa dem på olika marknader, allt i ettinvecklat mönster, utan att därför kvantumkontrakten till gmnd för sådanaoperationer mister sin typiskt generiska karaktär. Avgränsningen av kvantumkontrakten gentemotstyckegodstransporter bestäms genom reglema i 13 kap. 3 § andra stycket. Detkan därför hänvisas till vad som anförts vid denna paragraf. Ger avtalet utrymme för val av den totala mängden gods somskall befordras, har befraktaren rätt att bestämma mängden. Gäller valet mängden som skall befordras på en särskildresa, är det bortfraktaren som har rätt att bestämma mängden. Ofr 354 § i utredningens förslag) Utvecklingen från ramavtalets principiella plan till detkonkreta fraktavtalet sker med hjälp av en fortgående individualisering, förstav lastpartiema, sedan av fartygen och deras resor. I just dessa avseenden harman redan på ramavtalets plan behov av några dispositiva regler. I dennaparagraf regleras rätten att bestämma godsmängden i de fall avtalet gerutrymme för detta. Första stycket Prop. Bestämmelsenhänför sig till individualiseringen av lastpartier. I händelse av oklarhet ärdet befraktaren som har valrätten med avseende på den totala mängden av godssom skall befordras under kvantumkontraktet (bmkar anges med vissa marginaleroch optioner). Medanförsta stycket tar sikte på den situationen att kontraktet ger ett spelmmbeträffande den totala mängden gods, handlar andra stycket om situationer dådet finns ett spelmm med avseende på vilken mängd gods som skall befordras påen särskild resa. I det förra fallet har spelmmmet typiskt sett getts ibefraktarens intresse; det är hans transportbehov som avtalet skalltillfredsställa. Gäller det spelmm med avseende på en särskild resa - spelmmsom måste bli relativt små - är de däremot givna i bortfraktarens intresse(fartygets lastförmåga etc.) och det är därför enligt andra stycket han som harrätt att bestämma mängden. Befraktarenskall utarbeta skeppningsplaner för lämpliga tidsperioder i förhållande tillden tidsrymd som avtalet avser och underrätta bortfraktaren omplanerna. Befraktarenskall se till att den mängd gods som avtalet omfattar blir fördelad på lämpligtsätt över avtalsperioden. Därvid skall han beakta storleken av de fartyg somskall användas. Ofr355 § i utredningens förslag) Bestämmelsenreglerar befraktarens skyldighet att utarbeta skeppningsplaner. Enviktig fördelningsfaktor är enligt första stycket kravet på att befraktarenutarbetar skeppningsplaner för lämpliga tidsperioder i förhållande till helakvantumkontraktets löptid och på att befraktaren underrättarbortfraktaren om planema. Denne får därmed en möjlighet att disponera hela sinflotta på lämpligaste sätt. Enligtandra stycket skall fördelningen ske över hela avtalsperioden och underhänsynstagande till vilken fartygsstorlek som skall användas. 45§ Befraktaren skall anmäla skeppning i skälig tid. anges när godset senastkommer att vara klart för lastning. Näranmälan om skeppning har lämnats, skall bortfraktaren tillhandahålla ettfartyg som är lämpat att utföra resan i rätt tid. Bortfraktaren skall inomskälig tid anmäla vilket fartyg som skall utföra resan, fartygets lastförmågaoch förväntade ankomst till lastningshamnen. Bortfraktarenär inte skyldig att tillhandahålla fartyg för gods som inte är klart förlastning före avtalsperiodens utgång, om inte överskridandet beror påförhållanden utanför befraktarens kontroll och inte är väsentligt. Ofr356 och 357 §§ i utredningens förslag) 45och 46 §§ innehåller bestämmelser om anmälan av skeppning och om nominering avfartyg. Reglema är av principiell art för att tjäna som utgångspunkt för ennärmare reglering i det enskilda avtalet. Individualiseringenav en särskild resa sker i två steg. Först är det befraktaren som skall anmälaskeppningen i skälig tid. Därefter är det bortfraktarens sak att tillhandahålla(nominera) ett lämpligt fartyg och inom skälig tid underrätta befraktaren omdetta samt om fartygets lastförmåga och förväntade ankomst tilllastningshamnen. En fömtsättning för bortfraktarens skyldighet att nominera ettfartyg är att godset är klart för lastning före avtalsperiodens utgång ellerinom därefter. Skyldigheten att nominera bortfaller dock omtidsöverskridandet beror på omständigheter inom befraktarens kontroll ellerannars är väsentligt. Närbortfraktaren har lämnat anmälan som avses i 46 § gäller bestämmelsema omstyckegodstransport eller resebefraktning för den befordran som skall utföras. Ombortfraktarens skyldighet att utföra en särskild resa bortfaller på gmnd av ettförhållande som bortfraktaren ansvarar för, har befraktaren rätt att begäraatt godset eller en motsvarande mängd nytt gods blir befordrat. Gerbortfallet av resan anledning att räkna med att senare resor inte kommer attbli utförda utan väsentligt dröjsmål, får befraktaren häva avtalet i fråga omden återstående delen. Ofr358 § i utredningens förslag) Bestämmelsema i dennaparagraf gäller utförandet av resoma. Förstastycket 1 och med att nominering av ett fartyg har skett har man lämnat ramavtaletsabstrakta nivå och kommit ned till de konkreta reglema Prop. 1993/94:195 omstyckegodstransport respektive resebefraktning. Vilket av dessa regelverk somblir tillämpligt får avgöras med hänsyn till bestämmelsen i 13 kap. 3 §. Från utgångspunkten att reglema om styckegodstransporteller resebefiraktning skall tillämpas på den särskilda resan utan hänsyn tilldet överordnade kvantumkontraktet görs vissa undantag. I andra stycket reglerasden situationen att bortfraktarens skyldighet att utföra en särskild resafaller bort efter det att fartyget nominerats. Om bortfraktaren är ansvarigför bortfallet, har befraktaren rätt att begära att godset eller motsvarandemängd nytt gods befordras. Frågan om bortfraktarens skyldighet att utföra ensärskild resa har fallit bort och om bortfraktaren är ansvarig för bortfalletfår därvid avgöras enligt de regler som gäller för den särskilda resan enligtförsta stycket. Enligt tredje stycket kan under vissa fömtsättningar enhävning ske av hela kontraktet i dess återstående delar, nämligen om bortfalletav en resa ger anledning att räkna med att inte heller senare resor kommer attbli utförda utan väsentligt dröjsmål. Denna hävningsregel är av samma typ somden som fmns intagen i 44 § andra stycket köplagen (1990:931) rörande s.k.successiva leveranser. Dröjsmål med anmälan om skeppning och skeppningsplaner Lämnar befraktaren inte anmälan om en skeppning, fårbortfraktaren förelägga en bestämd tilläggstid för anmälan. Är tiden inteoskäligt kort och har en skeppning inte anmälts inom tilläggstiden, fårbortfraktaren antingen anmäla ett fartyg enligt 46 § i överensstämmelse medgällande skeppningsplan eller häva avtalet i fråga om den resan. Ger dröjsmålet anledning att räkna med att det uppkommerväsentligt dröjsmål med anmälan av senare skeppningar, får bortfraktaren hävaavtalet i fråga om den återstående delen. Bortfraktaren har rätt till ersättning, om inte dröjsmåletberor på ett sådant förhållande som avses i 32 § tredje stycket. Om befraktaren inte underrättar bortfraktaren omskeppningsplaner, kan bortfraktaren förelägga en bestämd tilläggstid. Är tideninte oskäligt kort och överskrids den, får bortfraktaren häva avtalet i frågaom den återstående delen. Tredje stycket har motsvarande tillämpning, Ofr 359 § i utredningens förslag) Paragrafen reglerar påföljdema av befraktarens dröjsmålmed anmä lan om skeppning och med utarbetande av skeppningsplaner. På detta 303 stadium befinner man sig alltjämt på ramavtalets abstrakta plan. Enligt första stycket får bortfraktaren vid befraktarensdröjsmål med anmälan om skeppning förelägga en bestämd tilläggstid för en sådananmälan. Om befraktaren därvid inte fullgör sin anmälningsskyldighet inom dennatid, får lortfraktaren å sin sida anmäla ett fartyg enligt 46 §. En nomineringmedför då att bortfraktarens skyldighet att låta fartyget gå tilllastningshamnen, hans rätt att häva för den resan på gmnd av dröjsmål medleverans av gods och hans krav på ersättning för bortfallet skall bedömas efterreglema för den särskilda resan enligt 47 § första stycket. Enligt detta stycke kan bortfraktaren efteromständighetema även välja att häva kontraktet beträffande den aktuella resan istäUet för att nominera ett fartyg. Det kan exempelvis stå helt klart för honomatt gods inte kommer att levereras enligt skeppningsplanen. Därmed förhindrasonödiga kostnader. I andra stycket har det tagits in en hävningsregel avsamma typ som i 47 § tredje stycket. Om befraktarens dröjsmål med anmälan omskeppning ger anledning att räkna med att det uppkommer väsentligt dröjsmåläven med anmälan om senare skeppningar, får bortfraktaren häva kontraktetbeträffande den återstående delen, Hävning för den återstående delen fömtsätterinte att befraktaren har överskridit tilläggstiden enligt första stycket. Tredje stycket reglerar bortfraktarens rätt tillersättning för den förlust som dröjsmålet medför. Befraktarensersättningsansvar är objektivt med undantag för sådana situationer som avses i32 § tredje stycket. Paragrafens fjärde stycke behandlar dröjsmål medutarbetandet av skeppningsplaner enligt 44 §, Om dröjsmålet kvarstår efter enförelagd tilläggstid, kan bortfraktaren häva kontraktet beträffande denåterstående delen. Därmed avses de eventuella resor som inte omfattas av någontidigare skeppningsplan. Dröjsmål med nominering av fartyg Lämnar bortfraktaren inte anmälan om fartyg, fårbefraktaren förelägga en bestämd tilläggstid. Är tiden inte oskäligt kort ochhar anmälan inte lämnats inom tilläggstiden får befraktaren häva avtalet ifråga om den resa som tilläggstiden gäller. Ger dröjsmålet anledning att räkna med att det uppkommer väsentligt dröjsmål med anmälan om fartyg även i fråga om senare 304 skeppningar, får befraktaren häva avtalet i fråga om denåterstående delen, Befraktaren har rätt till ersättning, om inte dröjsmåletberor på ett sådant hinder utanförbortfraktarens kontroll som denne inte skäligen Prop. 1993/94:195 kunde haräknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligenkunde ha undvikit eller övervunnit, Ofr360 § i utredningens förslag) Efterdet att befraktaren gjort anmälan om skeppning är bortfraktaren skyldig atttillhandahålla fartyg enligt 46 §, I denna paragraf regleras de påföljder sombortfraktarens dröjsmål med nomineringen medför. Ombortfraktaren inte har anmält fartyg får enligt första stycketbefraktaren förelägga en bestämd tilläggstid. Om tilläggstiden överskrids fårbefraktaren häva kontraktet ifråga om den resa tilläggstiden gäller.Befraktarens möjlighet att häva avtalet för en särskild resa på gmnd avförhållanden som inträder efter det att fartyget har nominerats skall intebedömas enligt dessa regler utan enligt reglema för den särskilda resan enligt47 § första stycket. Andrastycket innehåller en hävningsregel av samma typ som i 47 § tredje stycket,Befraktaren får häva kontraktet beträffande den återstående delen omdröjsmålet med anmälan av fartyg ger anledning att räkna med att det uppkommerväsentligt dröjsmål med anmälan av fartyg även ifråga om senare skeppningar. Ersättningsregelni tredje stycket speglar kvantumkontraktets generiska karaktär och skiljer sigdärför från motsvarande ersättningsregler för exempelvis rese- ochtidsbefraktning i 31 respektive 57 §§, Denna bestämmelse överensstämmer i stortmed motsvarande bestämmelse i 27 § första stycket köplagen (1990:931). Avallmänna principer om bevisbördans placering torde följa att det är bortfraktarensom har att visa att dröjsmålet beror på ett sådant hinder attersättningsskyldighet inte föreligger. Dröjsmålmed betalning av frakt Betalasinte frakt, ersättning för överliggetid eller andra fordringar enligt avtalet irätt tid, får bortfraktaren förelägga en bestämd till-läggstid för betalningen.Är tiden inte oskäligt kort och betalas fordringen inte inom tilläggstiden, fårbortfraktaren ställa in ftillgörelsen av avtalet eller, om dröjsmålet utgörett väsentligt avtalsbrott, häva avtalet, Bortfraktarenhar rätt till ersättning för förlust som beror på att han ställer in fullgörelsen av avtalet eller, om avtalet hävs, på att de åter- 305 Vidslutet av varje resa enligt avtalet har bortfraktaren rätt att hålla innelasten till säkerhet för fordringar enligt avtalet. har utfårdats gäller vadnu sagts i förhållande till tredje man bara om Prop. 1993/94:195 fordringenhar antecknats i konossementet, Ofr361 § i utredningens förslag) Vidkvantumkontrakt är befraktarens betalningsskyldighet normalt knuten till densärskilda resan och påföljden vid ett dröjsmål med betalningen följer i förstahand av reglema för den resan enligt 47 § första stycket. Av dessa testämmelserföljer emellertid att ett dröjsmål med betalning kan påverka hela detåterstående avtalet. Enligtförsta stycket kan bortfraktaren i principiell överensstämmelse med vad somstadgas för konsekutiva resor i 36 § tredje stycket förelägga befraktaren enbestämd tilläggstid om frakt, ersättning för överliggetid eller andrafordringar enligt kontraktet inte betalas. Efter utgången av harbortfraktaren rätt att inställa fullgörelsen av avtalet. Detta innebär att deresor som vid inställelsen inte blivit utförda bortfaller och att mängden godsenligt kontraktet skall reduceras i motsvarande mån. Bortfraktaren kan ocksåvälja att häva kontraktet i dess återstående delar. En fömtsättning för dettaär dock att dröjsmålet med betalningen utgör ett väsentligt avtalsbrott. Iandra stycket anges att bortfraktaren har rätt till ersättning för förlust somberor på att fullgörelsen av kontraktet ställts in eller att kontraktet hävts iåterstående delar. Rätten till ersättning omfattar också utlägg och kostnaderföranledda av själva dröjsmålet med betalningen.