prop · GG03115 · 1993-02-11 00:00:00 — gäller i stället att kommunens uppgifter inom fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer samt att vad som i en författning sägs om socialnämnd i förekommande fall gäller den eller de nämnder som utsetts (4 § socialtjänstlagen, 1980:620). Om det skulle förekomma att en kommun inte har någon socialnämnd, får alltså vad som i hyreslagen sägs om socialnämnd tillämpas på den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom . För undvikande av missförstånd bör anmärkas att det * oavsett vilken nämndorganisation som finns i en kommun * är tillräckligt att hyresvärden anger *socialnämnden* som mottagare av ett meddelande enligt första stycket 1. I fråga om punkt 1 bör slutligen beröras att det kan gå från det att socialnämndens meddelande skickas till dess att hyran verkligen betalas. Detta dröjsmål med hyresbetalningen kan med den nya regleringen inte läggas hyresgästen till last vid en prövning enligt besittningsskyddsreglerna (jfr 46 § första stycket 2 hyreslagen). Bestämmelsen i punkt 2 är en undantagsregel som behandlar det mycket ovanliga fallet att bostadshyresgästen har varit förhindrad att betala hyran inom återvinningsfristen. Hyresgästen skall ha varit förhindrad att själv betala hyran och dessutom ha saknat möjlighet att ge någon annan i uppdrag att göra det. Bestämmelsen är tillämplig bara om detta berott på vissa oförutsedda händelser, nämligen att hyresgästen drabbats av sjukdom eller det inträffat en liknande omständighet. I första hand tar bestämmelsen sikte på det fallet att hyresgästen medan återvinningsfristen löper drabbas av sjukdom som medför att han under resten av fristen är förhindrad att se till att hyran betalas. Förevarande punkt kan vara tillämplig även om den oförutsedda omständigheten inträffar först mot slutet av återvinningsfristen. Däremot är punkten i princip inte tillämplig om det som hindrar hyresgästen från att ombesörja hyresbetalningen bortfaller innan återvinningsfristen löper ut. Hyresgästen måste naturligtvis också betala hyran så snart det varit möjligt. För att undantaget i punkt 2 skall gälla krävs emellertid i vilket fall som helst att hyresgästen betalar hyran senast när tvisten om avhysning avgörs i första instans. Bakgrunden till denna regel är att hyresgästens försummelse framstår som allvarligare allteftersom tiden går utan att hyran betalas. Det skulle föra för långt om en hyresgäst, alldeles oavsett hur han dröjt med att betala hyra, inte skulle kunna skiljas från lägenheten. kan enligt punkt 1 inom återvinningsfristen skriftligen meddela hyresvärden att nämnden åtar sig betalningsansvaret för den förfallna hyran. Om en socialnämnd gör detta efter återvinningsfristen, har det ingen betydelse för den nu behandlade punkten. Enligt den är ju det avgörande om hyran faktiskt har betalats när avhysningstvisten avgörs i första instans. Det räcker inte heller att hyresgästen efter återvinningsfristen deponerar hyresbelopp. Inte heller i det fallet kan nämligen hyran anses ha betalats. Och bestämmelsen i 21 § tredje stycket hyreslagen om deposition har ingen relevans i den aktuella situationen. Om ett hyresavtal sägs upp att upphöra på grund av att hyresrätten är förverkad upphör det genast att gälla om inte annat följer av 44 § (se 6 § första stycket hyreslagen). Hänvisningen till 44 § kommer att omfatta också den nu behandlade punkten. I fall då förevarande punkt är tilllämplig upphör alltså inte hyresavtalet att gälla. I fråga om den summariska processen bör tilläggas att det i princip aldrig torde finnas anledning för kronofogdemyndigheterna att med stöd av punkt 2 bedöma en ansökan om vanlig handräckning som uppenbart ogrundad el- ler obefogad (jfr 23 § lagen, 1990:746, om betalningsföreläggande och handräckning). Om en hyresgäst hos kronofogdemyndigheten åberopar punkt 2, bör det normalt tolkas som ett bestridande av ansökan om avhys- ning. Fjärde stycket I förevarande stycke finns en begränsning av möjligheten att få tillbaka hyresrätten i vissa fall. För dessa fall har föreskrivits att inte heller bestämmelserna i tredje stycket skall gälla. 45 § Bestämmelserna i 46*52 §§ gäller vid upplåtelser av bostadslägenheter, om inte 1. hyresavtalet avser upplåtelse i andra hand av en lägenhet i dess helhet och hyresförhållandet upphör innan det har varat längre än i följd, 2. hyresavtalet i annat fall än som sägs i 1 avser ett möblerat rum eller en lägenhet för fritidsändamål och hyresförhållandet upphör innan det har varat i följd, 3. lägenheten utgör en del av upplåtarens egen bostad, eller 4. hyresvärden säger upp hyresförhållandet att upphöra på den grunden att hyresrätten är förverkad och annat inte följer av 47 §. Har hyresvärden och hyresgästen i en särskilt upprättad handling kommit överens om, att hyresrätten inte skall vara förenad med rätt till förlängning, gäller överenskommelsen om den godkänts av hyresnämnden. Överens- kommelsen gäller dock utan sådant godkännande om den träffas efter det att hyresförhållandet har inletts och avser en hyresrätt som är förenad med rätt till förlängning. Om en make eller sambo som inte har del i hyresrätten hade sin bostad i lägenheten när överenskommelsen träffades, gäller överenskommelsen mot den maken eller sambon endast om han eller hon har godtagit den. (jfr 15 kap. 1 § i kommitténs lagförslag) Paragrafens första stycke tillförs en ny punkt som fått numret 1. Det för med sig dels att de övriga punkterna fått nya nummer, dels en ändring i punkt 2. I andra stycket har den s.k. niomånadersregeln slopats och ersatts av en regel om att parterna fritt får avtala om avstående från besittningsskydd bara i fråga om hyresrätter som är förenade med rätt till förlängning. Ändringarna av paragrafen är i övrigt redaktionella. 1992/93:115 örsta stycket Punkt 1 innehåller en ny begränsning av tillämpningsområdet för förlängningsreglerna. I fråga om kortvariga andrahandsupplåtelser skall således förlängningsreglerna inte gälla. Punkt 1 gäller när hyresavtalet avser en lägenhet som i dess helhet upplåtits i andra hand. Bestämmelsen tar främst sikte på förstahandshyresgästens uthyrning av sin hyreslägenhet i ett flerfamiljshus och bostadsrättshava- rens uthyrning av sin bostadsrättslägenhet. Bestämmelsen är i och för sig även tillämplig på annan andrahandsuthyrning, t.ex. förstahandshyresgästens uthyrning av en lägenhet i ett en- eller tvåfamiljshus. Någon närmare beskrivning av vad som avses med upplåtelse i andra hand torde inte behövas eftersom det redan finns bestämmelser om det (se 39 och 40 §§ hyreslagen samt 7 kap.10 och 11 §§ bostadsrättslagen, 1991:614). Som redan antytts är det typiska fallet att en förstahandshyresgäst, dvs. den som ingått ett hyresavtal med fastighetsägaren, i sin tur hyr ut lägenheten. Om lägenheten utgör en del av uthyrarens egen bostad saknar hyresgästen enligt punkt 3 förlängningsrätt. Den nya punkt 1 gäller därför bara när lägenheten i dess helhet hyrts ut i andra hand. Punkt 1 bör gälla även andrahandsupplåtelser av ett möblerat rum eller en lägenhet för fritidsändamål. För att åstadkomma detta har punkt 2 ändrats till att gälla hyresavtal som i annat fall än som sägs i punkt 1 avser ett möblerat rum eller en lägenhet för fritidsändamål. Slopandet av förlängningsrätten för kortvariga andrahandsupplåtelser skall inte gälla avtal om upplåtelser som har ingåtts av en förening som bedriver verksamhet med kooperativ hyresrätt. Detta behandlas närmare i specialmotiveringen till ändringen i lagen (1986:1242) om kooperativ hyresrätt. Det bör nämnas att en andrahandshyresgäst kan ha samma rätt i förhållande till fastighetsägaren som en förstahandshyresgäst, nämligen i fall då fastighetsägaren missbrukar möjligheten att hyra ut i andra hand genom att anlita bulvan (7 kap. 31 § jordabalken). Vidare bör det strykas under att hyresgästen vid andrahandsupplåtelser har möjlighet att få tillbaka vad han betalat för mycket i hyra (55 b § hyreslagen). Skyddet för andrahandshyres- gästen bör i denna del förbättras på så sätt att hyresnämnderna ges befogenhet att bestämma att deras beslut om hyran för den fortsatta uthyrningen blir direkt gällande. Den frågan behandlas i specialmotiveringen till 55 b § hyreslagen. Här finns slutligen anledning att något beröra en mycket speciell situation. gäller i princip att en lägenhet som är upplåten med hyresrätt inte får upplåtas med bostadsrätt så länge hyresförhållandet består (4 kap. 3 § bostadsrättslagen, 1991:614). Innan detta förbud mot dubbelupplåtelser infördes förekom det, i samband med att en hyresfastighet ombildades till bostadsrätt, att en lägenhet uppläts med bostadsrätt till någon annan än den kvarboende hyresgästen. För det fall en sådan hyresgäst överlåter sin hyresrätt t.ex. för att genom byte få en annan bostad och ett nytt hyreskontrakt i samband därmed tecknas med bostadsrättshavaren kan den nye hyresgästens ställning försvagas. Den nye hyresgästen torde nämligen komma att sakna bytesrätt samt få ett svagare besittningsskydd än det som normalt tillkommer en hyresgäst (se 35 § andra stycket 4 samt 46 § första stycket 6 a hyreslagen). Ändringen i förevarande paragraf kan i denna speciella situation medföra att den nye hyresgästen till och med kommer att stå utan besittningsskydd. Det är emellertid möjligt för den nye hyresgästen vid lägenhetsbytet att bara överta den tidigare hyresgästens hyresavtal. Om så sker, försvagas inte den nye hyresgästens ställning jämfört med den tidigares. Andra stycket Bestämmelsen om att parterna vid hyresförhållanden som varat i följd kan ingå ett avståendeavtal utan hyresnämndens godkännande har slopats. I stället föreskrivs i andra meningen att parterna sedan hyresförhållandet har inletts fritt kan avtala om avstående från besittningsskydd i fall då hyresrätten är förenad med rätt till förlängning. Det betyder att det bara är en hyresgäst som har besittningsskydd som kan avtala bort det utan hyresnämndens godkännande. Det saknar betydelse huruvida detta besittningsskydd grundas på lagens bestämmelser eller på ett särskilt avtal om besittningsskydd. Det är vanligt att parter som avtalar bort besittningsskyddet använder det formulär för avståendeavtal som hyresnämnderna gemensamt låtit fram- ställa. I hyresnämndernas formulär finns det förtryckt en överenskommelse om avstående från besittningsskydd samt en ansökan till hyresnämnden att godkänna överenskommelsen. Denna gäller enligt formuläret endast om hyresavtalet upphör från tillträdesdagen. I formuläret är också följande förtryckt. Vi kommer härmed överens om att hyresgästen (-erna) inte skall ha rätt till förlängning av hyresavtalet, om avtalet skall upphöra på grund av att uthyraren åter skall bosätta sig i lägenheten den villa eller bostadsrättslägenhet som uthyrningen avser skall säljas eller användas som bostad av uthyraren huset skall rivas eller undergå större ombyggnad Om det finns ett gällande avståendeavtal som begränsats t.ex. i enlighet med hyresnämndernas formulär, skall vid tillämpning av den nya bestämmelsen i andra stycket andra meningen inte anses att hyresrätten är förenad med rätt till förlängning. I sådana fall kan alltså parterna inte fritt ingå ett nytt avståendeavtal. 5 b § Denna paragraf gäller vid upplåtelse av möblerat eller omöblerat rum och vid upplåtelse i andra hand av annan bostadslägenhet. Paragrafen gäller dock inte upplåtelser för fritidsändamål. Om hyresvärden har tagit emot en hyra som inte är skälig enligt 55 § första och andra styckena, skall hyresnämnden på ansökan av hyresgästen besluta att hyresvärden skall betala tillbaka vad han tagit emot utöver skäligt belopp tillsammans med ränta. Räntan beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) då hyresvärden tog emot beloppet till dess att återbetalningsskyldigheten blivit slutligt bestämd genom beslut som vunnit laga kraft och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Ett beslut om återbetalning av hyra får inte avse tillbaka än före dagen för ansökan. I ett ärende om återbetalning enligt andra stycket skall hyresnämnden, om hyresgästen begär det, också fastställa hyran för den fortsatta uthyrningen från och med dagen för ansökan. Vid denna prövning tillämpas 55 § första och andra styckena. Beslut om ändring av hyresvillkoren anses som avtal om villkor för fortsatt uthyrning. När det finns skäl till det, får hyresnämnden bestämma att beslutet skall gälla . Om hyran höjs eller sänks retroaktivt tillämpas 55 a § fjärde*sjunde styckena. För att hyresnämnden skall kunna pröva en ansökan enligt andra stycket skall ansökan ha kommit in till hyresnämnden från det hyresgästen lämnade lägenheten. (jfr 11 kap. 4 § i kommitténs lagförslag) Bestämmelserna i tredje stycket fjärde och femte meningarna är nya. I övrigt är ändringarna av redaktionell art. Paragrafen gäller återbetalning av hyra vid andrahandsupplåtelser av bostadslägenheter m.m. och har gällt . Som framgår av tredje stycket kan hyresnämnden i ett ärende om återbetalning av hyra också fastställa hyran för den fortsatta uthyrningen. Detta beslut gäller inte förrän det har vunnit laga kraft (32 § första stycket lagen, 1973:188, om arrendenämnder och hyresnämnder). Det har visat sig att denna ordning kan medföra omotiverade nackdelar för hyresgästen. Denne kan nämligen bli tvungen att på nytt vända sig till få tillbaka vad han betalat för mycket i hyra fram till dess nämndens första beslut vann laga kraft. Den nya bestämmelsen i tredje stycket fjärde meningen innebär att hyresnämnden ges möjlighet att bestämma att beslutet om hyran för den fortsatta uthyrningen blir direkt gällande. Att beslutet kan verkställas följer av bestämmelserna i utsökningsbalken (se 3 kap. 1 § första stycket 6, 9 § och 20 § första stycket). Enligt en bestämmelse i hyreslagen (55 a § tredje stycket) får hyresnämnden, när det finns särskilda skäl, bestämma att ett beslut om villkorsändring skall gälla . får enligt den nu behandlade paragrafen besluta om omedelbar verkställighet när det finns skäl till det. En följd av den nya bestämmelsen i tredje stycket fjärde meningen är att hyran kan både höjas och sänkas retroaktivt genom ett beslut om hyran för den fortsatta uthyrningen från och med dagen för ansökan. Mot den bak- grunden bör bestämmelserna i 55 a § fjärde * sjunde styckena hyreslagen tillämpas i fråga om dessa retroaktiva hyresbelopp. Bestämmelsen i den nu behandlade paragrafens tredje stycke femte mening har utformats i enlighet med det sagda. 63 § Ett meddelande som avses i 10 §, 11 §, 14 §, 24 §, 25 § andra stycket, 33 §, 42 § första stycket 3, 4 eller 6, 44 § eller 54 § skall anses lämnat när det har avsänts i rekommenderat brev till mottagarens vanliga adress. I fall som avses i 24 § är det dock tillräckligt att meddelandet är avsänt på annat ändamålsenligt sätt. Har hyresgästen eller hyresvärden lämnat uppgift om en adress dit meddelanden till honom skall sändas, anses den som hans vanliga adress. Hyresgästen får dock alltid sända meddelanden till den som är behörig att ta emot hyra på hyresvärdens vägnar. Har hyresgästen inte lämnat någon särskild adressuppgift, får hyresvärden sända meddelanden till den uthyrda lägenhetens adress. (jfr 18 kap. 3 § i kommitténs lagförslag) Bestämmelsen i 25 § andra stycket hyreslagen har tillförts uppräkningen i förevarande paragrafs första stycke. Det betyder att paragrafen gäller dels hyresvärdens tillsägelse till hyresgästen att se till att störningar i boendet upphör och dels hyresvärdens underrättelse till socialnämnden om störningar i boendet. I övrigt är ändringarna av paragrafen redaktionella. Som har anförts i anslutning till 44 § tredje stycket hyreslagen kommer förevarande paragraf att gälla socialnämndens meddelande till hyresvärden om att nämnden åtar sig betalningsansvaret för hyra. 72 § Hyrestvister som rör störningar i boendet skall handläggas särskilt skyndsamt. (jfr 26 § andra stycket i kommitténs förslag till lag om ändring i lagen, 1973:188, om arrendenämnder och hyresnämnder) Paragrafen är ny. Enligt bestämmelsen skall hyrestvister som rör störningar i boendet handläggas särskilt skyndsamt. Ordet *särskilt* har tillagts därför att en hyresnämnd enligt lag skall handlägga alla ärenden skyndsamt (26 § lagen, 1973:188, om arrendenämnder och hyresnämnder). Med störningar i boendet avses störningar som i sådan grad kan vara skadliga för de boendes hälsa eller annars försämra deras bostadsmiljö att de inte skäligen bör tålas (jfr 25 § första stycket första meningen hyreslagen). Bestämmelsen gäller naturligtvis även i fråga om särskilt allvarliga störningar i boendet. Bestämmelsen gäller handläggningen vid domstolar och hyresnämnder. Även kronofogdemyndigheternas handläggning av den summariska processen omfattas av bestämmelsen, liksom de myndigheter som hanterar delgivningsfrågor. Däremot tar bestämmelsen inte sikte på kronofogdemyndighe- ternas handläggning av frågor om verkställighet av ett beslut om avhysning. I fråga om det förfarandet finns särskilda regler i 16 kap. utsökningsbalken. För att ett mål eller ärende som rör störningar i boendet skall kunna avgöras måste vissa handlingar delges hyresgästen. Delgivningen skall ske enligt delgivningslagens bestämmelser. Delgivningssvårigheter kan medföra att handläggningstiderna vid domstolar, hyresnämnder och kronofogdemyndigheter blir långa. Under den tiden kan de boende bli utsatta för påfrestande störningar. Här bör uppmärksammas att det genom en lagändring, som trädde i kraft , har införts bestämmelser om förenklad delgivning (lagen, 1990:1410, om ändring i delgivningslagen, 1970:428). Lagändringen medförde att kravet på bevis om att delgivning har skett slopades i vissa fall. Förenklad delgivning får dock inte användas i fråga om stämningsansökningar eller andra handlingar varigenom mål eller ärenden anhängiggörs. Det betyder att ett avhysningsförfarande kan dra ut därför att det tar tid att på normalt sätt delge den störande hyresgästen själva ansökan om avhysning. Ändringen av delgivningslagen bör i någon mån ha bidragit till att minska delgivningssvårigheterna i mål eller ärenden om störningar i boendet. Det finns emellertid ändå all anledning att framhålla vikten av att de myndigheter som har att handlägga delgivningsfrågor beaktar att hyrestvister som rör störningar i boendet skall handläggas med särskild skyndsamhet. Om en myndighet anlitas för en delgivning i ett mål eller ärende som rör störningar i boendet, bör uppdragsgivaren upplysa om att ärendet brådskar. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 1. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 12 kap. 35 § skall tillämpas i sin nya lydelse när hyresnämnden efter ikraftträdandet prövar frågor om tillstånd till överlåtelse av hyresrätt. I 35 § hyreslagen anges förutsättningarna för att hyresnämnden skall lämna tillstånd till ett lägenhetsbyte. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att den s.k. treårsregeln har slopats. Det har ansetts att tillståndsfrågan efter lagens ikraftträdande alltid bör prövas enligt den nya bestämmelsen. Om ansökan getts in före eller efter ikraftträdandet skall alltså inte spela någon roll. Det nu angivna kommer till uttryck i en övergångsbestämmelse. Därigenom klargörs t.ex. att en överlåtelse av hyresrätten som skett före ikraftträdandet och under villkor av hyresnämndens godkännande kan prövas med stöd av bestämmelsen i dess nya lydelse. Beträffande överlåtelser av hyresrätter till bostadslägenheter som äger rum före ikraftträdandet skall 12 kap. 38 § tillämpas i sin äldre lydelse. Bestämmelsen i 38 § hyreslagen behandlar vem som ansvarar för hyran och andra förpliktelser sedan hyresrätten till en bostadslägenhet har överlåtits. Ändringen innebär bl.a. att den nye bostadshyresgästen vid ett lägenhetsbyte inte längre på grund av lagen kommer att vara ansvarig för den tidigare hyresgästens skulder. Ett lägenhetsbyte som skett före ikraftträdandet kan ha medfört att den nye bostadshyresgästen tillsammans med överlåtaren av hyresrätten svarar för skyldigheter enligt avtalet för tiden före överlåtelsen. Det skulle vara alltför ingripande att låta lagändringen medföra att ett redan uppkommet ansvar faller bort. Detta gäller inte minst i det fallet att hyresvärden före ikraftträdandet samtyckt till en överlåtelse. Den nya bestämmelsen i 38 § hyreslagen bör alltså gälla endast i fråga om överlåtelser som äger rum efter ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen har utformats i enlighet med det anförda. I fråga om störningar i boendet som inträffat före ikraftträdandet tilllämpas de nya bestämmelserna i 12 kap. 25 § samt 42 § första stycket 6 och tredje stycket i fall då hyresvärden efter ikraftträdandet givit en hyresgäst tillsägelse att se till att störningarna upphör. I annat fall tillämpas äldre bestämmelser. De nya bestämmelserna om särskilt allvarliga störningar i boendet får bara tillämpas i fråga om störningar som inträffat sedan lagen trätt i kraft. ÖVERGåNGSBESTäMMELSEN I första stycket i förevarande punkt behandlar de nya reglerna om störningar i boendet. De gällande bestämmelserna innebär att det alltid krävs upprepade störningar för att hyresrätten skall förverkas. Detsamma gäller enligt de nya föreskrifterna, dock med det undantag för särskilt allvarliga fall som behandlas i övergångsbestämmelsens andra stycke. I övergångshänseende har ansetts att utgångspunkten bör vara att kontraktsbrottet, dvs. störningen, bedöms enligt den lag som gällde när kontraktsbrottet begicks. Därav följer att störningar som samtliga äger rum före ikraftträdandet skall bedömas enligt de äldre föreskrifterna. Och om alla störningar har ägt rum efter ikraftträdandet skall de nya reglerna bli tillämpliga. Den fråga som uppkommer är om nya eller äldre föreskrifter skall tillämpas när störningar i boendet förekommit både före och efter lagens ikraftträdande. Det har ansetts lämpligt att låta övergångsbestämmelsen knyta an till tidpunkten för hyresvärdens s.k. varningsbrev. I de fall tillsägelsen att vidta rättelse sker efter lagens ikraftträdande kommer alltid de nya reglerna om störningar att tillämpas. I annat fall tillämpas äldre föreskrifter. Det kan tänkas att hyresvärden har gett hyresgästen tillsägelse att se till att störningar i boendet upphör. Övergångsbestämmelsen innebär för sådana fall att det räcker med att en tillsägelse skett efter ikraftträdandet för att de nya föreskrifterna skall vara tillämpliga. Den förevarande övergångsbestämmelsen innebär att äldre bestämmelser alltid kommer att tillämpas om hyresavtalet har sagts upp före ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen i andra stycket gäller de nya föreskrifterna om särskilt allvarliga störningar i boendet (25 § tredje stycket, 42 § första stycket 6 och fjärde stycket samt 43 §). Till skillnad mot vad som för närva- rande gäller krävs det vid sådana störningar inte att hyresvärden skickar ett s.k. varningsbrev för att hyresrätten skall förverkas. Och det kan räcka med en störning för att förverkande skall inträda. I övergångshänseende har ansetts att dessa nya regler om särskilt allvarliga störningar i boendet bör få tillämpas bara i fråga om störningar som har inträffat sedan lagen trätt i kraft. Övergångsbestämmelserna i fråga om störningar i boendet för med sig att det först efter ikraftträdandet blir aktuellt att skicka meddelanden om störningar i boendet. Det betyder att det inte behövs någon övergångsbestämmelse till de nya reglerna i 63 § hyreslagen om när ett meddelande om störningar i boendet anses lämnat. Här kan slutligen tilläggas att den nya processuella bestämmelsen i 72 § om snabb handläggning av hyrestvister som rör störningar i boendet blir tillämplig vid ikraftträdandet. De nya bestämmelserna i 12 kap. 42 §, såvitt avser hyror, och 44 § tillämpas på hyror som förfaller till betalning sedan lagen trätt i kraft. Beträffande hyror som förfallit till betalning tillämpas äldre bestämmelser. Förevarande punkt av övergångsbestämmelserna tar sikte på de nya bestämmelserna om dröjsmål med betalning av hyran. Övergångsbestämmelserna knyter an till hyrans förfallodag.