prop · GH03130 · 1993-12-31 00:00:00 — Detta tar sig bl.a. uttryck i atten del regler om ansvarsfrihet vid frivilligt tillbakaträdande och frivilligrättelse, dvs, i fall där rent faktiskt ett brott 6 1993/94. 1 samL Nr 130 begåtts,ändras lill att avse påföljdseftergift. För det praktiska rättslivet Prop.1993/94:130 torde ändringama sakna betydelse. Ettgenomförande av våra förslag påverkar inte statens kostnader för rättsväsendet. Lag om ändring i Härigenomföreskrivs i fråga om brortsbalken delsatt nuvarande 23 kap. 5 § samt 24 kap. 5 och 6 §§ skall betecknas 24 kap. 9, 6resp. delsatt nya 24 kap. 6,7 och 9 §§ skall ha följande lydelse, debau 1 kap 1-2 §§, 9 kap. 11 §, 13 kap. 11 §, 14 kap. 11 §, 15 kap. 14 §, 23 kap.3,4 och 6 §§, 24 kap. 1 §§, 29 kap. 6 § samt mbriken tiU 24 kap. skaU haföljande lydelse, delsatt det i balken skall införas fem nya paragrafer, 24 kap. 5, 8,10 och II §§samt 29 kap. 2 a § av följande lydelse. §Brott är gäming, för vilken i denna baUc eller i annan lag eller författning ärstadgat suaff som nedan sägs. En straffbestämmelse får inte ges en vidare tillämpning än dess ordalydelsemedger. Ingen får dömas för en gärning som inte var ett brott när den företogs. /denna balk beskriven gärning En gärning som beskrivs i denna skall,om ej annat sägs, anses som balk eller i annan lag eller föifatt- brott endast då den begås uppsådi- ning skall, om inte annat sägs, anses gen. som brott endast då den företas upp- Hargämingen begåtts under självförvållat ms eller var gärningsmannen eljest genomeget vållande tillfälligt från sina sinnens bmk, må därav icke föranledas attgämingen ej anses som brott. Förförsök eller förberedelse till bechägeri, grovt bedrägeri, utpressning ellerocker dömes till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas; dock skall vad i 23 kap.3 § sägs icke gälla i fråga om försök tiU utpressning. Såsomför förberedelse till bechä- Såsom för förberedelse till bedrä- gerieller grovt bedrägeri dömes den geri eller grovt bedrägeri döms den som för attbedraga försäkrings- som för att bedra försäkringsgivare givare eller eljestmed bedrägligt eller annars med bedrägligt uppsåt uppsåt skadar sig eller annantill skadar sig eller någon annan till person eller egendom. Detsamma personeller egendom. Detsamma skall gälla, om någon med uppsåt skaU gälla, omnågon med uppsåt somnyss sagts söker åstadkomma sådan skada. Har han innan skadan inträttfrivilligt avstått från att fullfölja gärningen, skall han vara fri frånansvar. somnyss sagts söker åstadkomma sådan skada. Har han innan skadan inträttfrivilligt avstått från att fullfölja gämingen, skall påföljdseftergiftmeddelas. Prop.1993/94:130 Bilaga 2 Om någon som harådragit sig ansvar enligt 1, 2, 3, 6, 7. 8, 8 a, 9 elter 10 § elter enligt 5 a§ för luftfartssabotage, frivilligt har avvärjt en sådan fara eller verkan somanges där innan avsevärd olägenhet har uppkommU, får han dömas till linchigaresuaff än vad som ar föreskrivet för gärningen. Var faran ringa och är förgämingen ej föreskrivet svårare suaff än fängelse , skall han ej dömastill ansvar. Har någon, som ådragitsig ansvar enligt 1,2, 3,6,7,8, 8 a, 9 eller 10 § eller enligt 5 a § för luftfartssabotage,innan avsevärd olägenhet uppkommtt friviUigt avvärjt en sådan fara ellerverkan som anges där, får han dömas till lindrigare suaff än vad som ärstadgat för gämingen. Var faran ringa och är för gämingen inte stadgat svårarestraff än fängelse , skall påföljdseftergift meddelas. Har någon, som ådragitsig ansvar enligt vad förut i della kapitel är sagt, innan avsevärd olägenhetuppkommit frivilligt avvärjt den fara i bevishänseende som gärningen innebar,må dömas till lindrigare straff än för gärningen är stadgat. Var faran ringaoch är för gämingen ej stadgat svårare suaff än fängelse , skallej dömas tiU ansvar. Har någon, som ådragitsig ansvar enligt vad förut i detta kapitel är sagt, innan avsevärd olägenhetuppkommit frivilligt avvärjt den fara i bevishänseende som gärningen innebar,får han dömas tiU linchigare suaff än vad som är stadgat för gärningen. Varfaran ringa och är för gärningen inte stadgat svårare suaff än fängelse i sexmånader, skall påföljdseftergift meddelas. 15 kap. 14 § Om någon, som ådragit sigansvar enligt vad förut i detta kapitel är sagt, innan avsevärd olägenhet uppkommitfrivilligt rättat felet eller på annat sätt avvärjt fara för vidare olägenhet,må dömas till lindrigare suaff än för gärningen är stadgat. Var faran ringa ochär för gämingen Har någon, som ådragit sigansvar enligt vad fömt i detta kapitel är sagt, innan avsevärd olägenhetuppkommit frivilUgt rättat felet eller på annat sätt avvärjt fara för vidareolägenhet, fär han dömas till lindrigare suaff än vad som är stadgat förgärningen. Var faran ringa och ejstadgat svårare suaff än fängelse , skall ej dömas till ansvar. ärför gämingen inte stadgat svårare straff än fängelse , skallpåföljdseftergift meddelas. Prop.1993/94:130 Bilaga 2 Ansvar för försök,förberedelse eller stämpling lill brott skall ej ådömas den som frivilligt,genom alt avbryta gärningens utförande eller annorledes, föranlett att brottetej fullbordats. Åndå att brottet fullbordats må den som tagit olovligbefattning med hjälpmedel ej på den grund dömas till ansvar, om han frivilligtförebyggt den brottsliga användningen av hjälpmedlet. För försök, förberedelseeller stämpling till brott skall påfölfdsef-tergift meddelas om gärningsmannenfrivilligt, genom atl avbryta gämingens utförande eller på annat sätt,föranlett att brottet inte fullbordats. Även om brottet fullbordats skallpåföljdseftergift meddelas den som tagit olovlig befattning med hjälpmedel, omhan frivilligt förebyggt den brottsliga användningen av hjälpmedlet. Ansvar som i denna baUcär stadgat för viss gärning skall ådömas ej blott den som utfön gämingen utanjämväl annan som främjat denna med råd eller dåd. Den som ej är au anse såsomgärningsman dömes, om han förmått annan till utförandet, för anstiftan avbrottet och eljest för medhjälp därtill. Envarmedverkande bedömes efter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honomtill last. Ansvar som är stadgat för gärning av syssloman, gäldenär ellerannan i särskild ställning skall ock drabba den som jämte honom medverkat tillgärningen. denna paragraf sägs, skall ej gälla, om annat följer av vad för särskilda/a//är stadgat. Ansvar som i denna balkär stadgat för viss gärning skall ådömas inte bara den som utfört gärningenutan även annan som främjat denna med råd eller dåd. Detsamma skall gällabeträffande utanför balken straffbelagd gärning för vilken fängelse ärstadgat. Den som inte är att anse som gärningsman döms, om han har förmåu någonannan till utförandet, för anstiftan av brottet och annais för medhjälp tilldet. medverkande bedömsefter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom till last. Den som medverkat iform av medhjälp eller annars endast i mindre män skall i ringa fall inte dömastill ansvar. Vadsom sägs i denna paragraf skall inte gälla, om något annat följer avsärskilda/öeiA-n/f/-, Underiäter någon au i tidanmäla eller eljest avslöja brott som är å färde, när det kan ske utan fara för Underiåler någon au i tidanmäla eller eljest avslöja brott som är å färde, när det kan ske utan fara för inse att brottet var å färde. Om föräldrar eller andra uppfostrare eller förmyndare, i annat fall än första stycket avser, underlåta att från brott hindra den som står under deras vård eller lydnad, när del kan ske ulan fara för dem själva eUer deras närmaste och utan anmälan till myndighet, dömes för underlåtenhet att hindra brottet enligt vad i första stycket är stadgal. Ej må för underiåtenhei att avslöja eller hindra brou dömas, med mindre den gäming som var å färde sä fortskridit att suaff kan följa därå. honomsjälv eUer någon av hans närmaste, skall han i de fall särskilt stadgandegivits därom dömas för underlåtenhet att avslöja brottet enligt vad som ärstadgat för den som allenast i mindre mån medverkat tdl sådant brott; dock måef i något fall dömas till svårare suaff än fängelse . I de fall då detär särskilt föreskrivet skall för underlåtenhet att avslöja brott ansvar enhgtvad nu sagts ådömas jämväl den som ej insett men bort inse att brottet var åfärde. honomsjälv eller någon av hans närmaste, skall han i de fall särskilt stadgandegivits därom dömas för underlåtenhet att avslöja brottet. / ringa fall skalldock inte dömas till ansvar. Skall gärningen medföra ansvar får straffet sättasunder vad som är stadgat för brottet. Inte i något fall får dömas till svårarestraff än fängelse . I de fall då det är särskilt föreskrivet skall förunderlåtenhet att avslöja brott ansvar enligt vad nu sagts ådömas även den sominte insett men bort Prop.1993/94:130 Bilaga 2 24 kap. Om nödvärnoch annan nödhandling 24 kap. allmännagrunder för ansvarsfrihet Gärrungsom någon begår i nödväm skall icke medföra ansvar. / nödvärn handlar den somsöker avvärja ett påbörjat eller överhängande brottsligt angrepp på personeller egendom, beningaden som med våld eller hol om våld eller på annat säu hindrar att egendomätertages på bar gäming, hindranågon att olovligen intränga i mm, hus, gård eller fartyg, eller frånrum, hus, gård eller fartyg avlägsna någon, som inträngt olovligen eller, omdet är bostad, eljest vägrar att på tillsägelse lämna denna, alltsåvitt ej handlingen med hänsyn till angreppets beskaffenhet och det angripnasbetydelse är uppenbart oförsvarlig. Engäming som någon företar i nödvärn skall medföra ansvar endast om den medhänsyn till angreppets beskaffenhet, det angripnas betydelse ochomständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvariig. En nödvärnssituationföreligger 1. när någon påbörjat e/f brottsligt angrepp på person eller egendomeller när ett sådant är överhängande, 2. när någon med våldeller hot om våld eller på annat säu hindrar all egendom återtas på bar gäming, 3. närnågon olovligen söker tränga in eller har trängt in i mm, hus, gård eller fartyg, eller 4. närnågon vägrar att på tillsä gelse lämna en bostad. Prop.1993/94:130 Bilaga 2 Rymmer den som är intagen i kriminalvärdsanstalt eller som är häktad, anhållen eller annars berövad friheten eller sätter han sig med våld eller hot om våld till motvärn eller gör han på annat sätt motstånd mot någon under vars uppsikt han står, då denne skall hålla honom till ordningen, får det våld brukas som med hänsyn till omständighetema är försvarligt för alt rymningen skall hindras eller ordningen upprätthållas. Detsamma skall gälla, om någon annan än som har nämnts gör motstånd i ett sådant faU. Rymmerden som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller som är häktad, anhållen ellerannars berövad friheten eller säuer han sig med våld eller hot om våld tillmotvärn eller gör han på annat sätt motstånd mot någon under vars uppsikt hanstår, då denne skall hålla honom tUl ordningen, får det våld bmkas som medhänsyn till omständighetema kan anses försvarligt för aU rymningen skallhindras eller ordningen upprätthåUas. Detsamma skall gälla, om någon annan änsom nu har nämnts gör motstånd i ett sådant fall. Omrätt för poUsmän och viss annan personal au bmka våld finns i övrigtföreskrifter i polislagen (1984:387). /fall då någon enligt första stycket eller enligt polislagen har rätt att brukavåld har var och en som kommer honom till hjälp samma rätt. Vidmyteri eller under strid, så Vid myteri eller under suid eller ockeljest vid tillfälle, dä brott mot vid annat tUlfälle, då broU mot lyd- nåden medför särskild fara,/år militär förman mot underlydande som visar ohörsamhet bruka det våld som är nödvändigt för att lydnaden skall kunna upprätthållas. krigslydnadenmedför särskild fara, må krigsman mot underlydande som visar ohörsamhet brukadet våld som är nödigt för att upprätthålla krigslydnaden. Ifallsom nu avses skall vad i 2 § tredje stycket sägs äga motsvarande tillämpning. Den som i annat fall änförut i detta kapitel är sagt, för att avvärja fara för liv eller häba, räddavärdefull egendom eller av annan sådan orsak handlar i nöd, skall ock vara frifrån ansvar, om gärningen med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkasannan och omständigheterna i övrigt måste anses försvariig. Engäming som någon, i annat fall än som nämnts tidigare i detta kapitel, företari nöd skall medföra ansvar endast om den med hänsyn till farans beskaffenhet,den skada som åsamkas annan och omständigheterna i övrigt är oförsvarlig. En nödsituationföreligger vid fara för liv eller hälsa eller för annat som är att jämställadärmed och vid fara för egendom. - Senaste lydelse1984:389. 3 Senaste lydelse 1984:389. Prop.1993/94:130 Bilaga 2 5§4 Har någon i fall som avses i 1-4 §§ detta kapitel eller 10 § polislagen(1984:387) gjort större våld eller svårare skada än i varje fall år medgivet,skall han likväl ej dömas till ansvar, om omständigheterna var sådana att hansvårligen kunde besinna sig. Finnesgärningen brottsUg, må dömas till Undrigare straff än för brottet eljest ärstadgat. 6 §5 Gärrung somnågon begått pi order av den under vars lydnad han står skall ej medföraansvar för honom, om han med hänsyn till lydnadsförhållandets art, gärningensbeskaffenhet och omständighetema i övrigt hade att lyda ordem. Omnågon enligt 1-4 §§ detta kapitel eller enligt 10 § polislagen (1984:387) harrätt att företa en annars strafföelagd gärning, så har var och en som kommerhonom till hjälp samma rätt. 6§Om någon i fall som avses i 1-5 §§ detta kapitel eller / 10 § polislagen(1984:387) har gjort mer än vad som år medgivet skall han lUcväl vara fri frånansvar, om omständighetema var sådana att han svårligen kunde besinna sig.Motsvarande skall gälla den som trodde att han var i en situation som avses inämnda paragrafer. 7§En gäming som nägon företar pä order av den under vars lydnad han står skallinte medföra ansvar för honom, om han med hänsyn tUl lyd-nadsförhällandets art,gärningens beskaffenhet och omständighetema i övrigt har att lyda ordem. 5 § Har någon förmåtts art medverka till brott genom tvång, svek ellermissbruk av hans ungdom, oförstånd eller beroende ställning eller ockmedverkat allenast i mindre mån, må suaffet för honom sällas En gärning som någonföretar med samtycke från den mot vilken den riktas skall inte medföra ansvarom den med hänsyn till den skada eller fara som den innebär, dess syfte ochövriga omständigheter är försvarlig. 9§Den som har förmåtts att medverka till brott genom tvång,' svek eller missbrukav hans ungdom, oförstånd eller beroende ställning skall i ringa fall intedömas till ansvar. 5Senaste lydelse 1986:645. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop.1993/94:130 Bilaga 2 under vad för brottet eljest är stadgat; / ringa fall skallej dömas till ansvar. Detsamma skall gälla, då fråga är att ansvar som ärstadgat för någon i särskild ställning skall ådömas annan medverkande. En gärning som någon företar då han, utan eget vållande, tillfälligtär frän sina sinnens bruk skall inte medföra ansvar. En gärning som någon företar i uppenbart ursäktlig villfarelse rörandedess tillåtlighet (straffrättsvillfarelse) skall inte medföra ansvar. Föreligger det nägon omständighet som nämns i 24 kap., men ärgärningen lik\'äl brottslig, skall omständigheten beaktas vid bedömningen avstraffvärdet. Härvid får dömas till lindrigare straff än som är stadgat förbrottet. Ärdet med hänsyn till någon sådan omständighet som avses i 5 § uppen-bai-toskäUgt au döma till påföljd, skall rätten meddela påföljdseftergift. Om andra fall där påföljdseftergift skall meddelas finns särskildabestämmelser. Dennalag uäder i kraft den Bestämmelsen i1 kap. 2 § första stycket skall inte tillämpas på ett suaffstadgande i annan lag eller författning än som uätt i kraft före 19 -00-00. Har ett sådant suaffstadgande änchats i något avseende efter bestämmelsens ikraftträdande skall denna dock tillämpas på straffstad gandet. Paragrafen skall ingi i29 kap. enligt lagrådsremiss. Paragrafen skall ingå i 29 kap. enligtlagrådsremiss. 2 Förslag till Prop. Bilaga 2 Lag om ändring i lagen (1964:163) om införande avbrottsbalken Härigenomföreskrivs au 5 § lagen (1964:163) om införande av skall haföljande lydelse. Ingenmå dömas för gäming, för vilken ej var stadgat straff när den begicks. Straffskall bestämmas efter den lag som gällde när gämingen företogs. Gäller annanlag när dom meddelas, skall den lagen tillämpas, om den leder till frihet frånsuaff eller till linchigare suaff; vad nu är sagt skall dock ej gälla, närfråga är om gäming som varit suaffbelagd på grund av då rådandesärskilda förhållanden. Beträffandeådömande av annan påföljd för brott än suaff skall vad i stadgasäga tillämpning även å gärning som begåtts före deii ; dock må isådant fall för gärning, som någon begåu under inflytande avsinnesbeskaffenhet som avses i 5 kap. 5 § strafflagen, ej tillämpas annanpåföljd än överlämnande till särskild vård. 36 kap. 1, 2, 4 och 5 §§ stadgas skall äga tillämpning jämvälnär fråga är om gäming, för viUcen suaff jämlikt andra stycket skall bestämmasenligt äldre lag. Dennalag träder i kraft den 3 Förslag till Prop. Bilaga2 Lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) Härigenomföreskrivs au 12 § skattebrouslagen (1971:69) skaU ha följande lydelse. Ansvarenligt 2-9 § inträder ej IfaU som avses i 2-9 %§ skall på- förden som frivilligt vidtager ät- följd efterges för den som frivilligt gärdsom leder till au skatten eller vidtar åtgärd som leder till att avgiftenkan påföras eller tillgodo- skatten eller avgiften kan påföras räknasmed räu belopp. eller tillgodoräknas med räu belopp. Dennalag Uäder i kraft den 4 Förslag till. Bilaga 2 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Härigenomföreskrivs att 31 § kupongskattelagen (1970:624) skall ha följande lydelse. Densom uppsätiigen bryter mot 7 § andra stycket eller 14 § första stycket dömes,om åtgärden kan medföra för låg kupongskatt för honom eller den han föreuäder,till böter eller fängelse i högst eller, om brottet rör verkligtbetydande belopp eller är av särskilt farlig art eller om annan synnerligen försvårandeomständighet föreligger, till fängelse i högst . Densom av grov oaktsamhet begår gärning som avses i första stycket dömes tillböter eller fängelse . Ansvarenligt första eller ancha I fall som avses i första stycket stycketinträder ej för den som fri- eller andra stycket skall påföljd villigt rättar oriktig uppgifl eller el- efterges för den som frivilligt rättar fest fullgör underlåten uppgiftsskyl- oriktig uppgift eller annars fullgör dighet, underiåten uppgiftsskyldighet, 1ringa fall dömes ej till ansvar enligt andra stycket. Utanhinder av 35 kap, 1 § får påföljd för brou enligt andra stycketådömas, om den misstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet från brottet. Bestämmelsemai 14 § andra stycket skattebrottslagen (1971:69) tUlämpas på brott enligt dennaparagraf, Bestämmelsema i 14 a-14 c §§ skattebrottslagen tillämpas också påbron enligt första stycket. Dennalag uäder i kraft den 1 Senaste lydelse 1985:111, 92 Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling Härigenomföreskrivs au 5 § lagen (1960:418) om suaff för varusmuggling skall haföljande lydelse. Prop.1993/94:130 Bilaga 2 Den som av grovoaktsamhet/ö/--övar gäming som i 1 eller 4 § sägs, dömes till böter ellerfängelse i högst . I ringa fall skall dock ej till straff dömas. Första stycket gäller ävennär någon, genom att lämna oriktig uppgift i tulldeklaration eller medelstannat vilseledande i samband med tullbehandling av gods eller prövning som i 4§ 4 avses eller genom underiåtenhei som i 4 § 5 sägs, av grov oaktsamhetföranleder fara för att tull eller annan allmän avgift undanchages statsverketeller för att gods införes eller utföres i strid mot förbud. Vad nu sagts skalldock ej gälla den som frivilligt vidtager åtgärd som leder till au faran ejlängre föreligger. Den som av grovoaktsamhet företar en gäming som i 1 eller 4 § sägs, döms till böter ellerfängelse i högst . I ringa fall skall dock inte dömas till ansvar. Förstastycket gäller även när någon, genom att lämna oriktig uppgift itulldeklaration eller meddelst annat vilseledande i samband med tullbehandUngav gods eller prövning som i 4 § 4 avses eller genom underiåtenhei som i 4 § 5sägs, av grov oaktsamhet föranleder fara för att tull eller annan allmän avgiftundandrages statsverket eller för au gods införes eller utföres i suid motförbud. / fall som sagts skall dock den som frivilligt vidtar åtgärd somleder till att faran inte längre föreligger meddelas påföljdsefter-gtft. Denna lag uäder ikraft den 1 Senaste lydelse 1973:672, 6 Förslag till Prop. Bilaga 2 Lag om ändring i lagen (1962:120) om straff ivissa fall för oriktig ursprungsdeklaration m.m. Härigenomföreskrivs att 2 § lagen (1962:120) om suaff i vissa fall för oriktigurspmng.sdeklaration m.m. skall ha följande lydelse. 2§ Den som frivilligt rättar oriktig Den som frivilligt rättar oriktig uppgiftskall i'a/-a/n//-d;!5frajf, uppgift skall meddelas påföljds- Dennalag uäder i kraft den Förteckningöver remissinstanserna - Frihet från ansvar Prop-1993/94:130 (SOU 1988:7) B"aga3 Efterremiss har ytuanden över betänkandet avgeus av Riksåklagaren (),, (), (),(), Överbefälhavaren (), ,(), . Hovrätten för Nedre , Stockholmstingsrätt, , , . (),, . (), Cenualorganisadonen /SR och (). RÅhar överlämnat ytuanden från överåklagama vid åklagarmyndighetema i Stockholmoch , från för speciella mål och frånöveråklagaren vid i medan RPS har bifogatytttanden från poUsmyndighetema i , och . Till RSV:sytuande är bifogat ytuanden från länsskatlemyncUg-hetema i , Göteborgs-och län, och . Ytuandet frånCenualorganisadonen /SR har avfattats av . Hämtöverhar inkommit en rad spontana ytuanden från myndigheter, organisationer ochprivatpersoner. Sammanfattningav departementspromemorian Prop.1993/94:130 "PARALLELLINSTRUKTION" Om tillgodoseendet av Bilaga4 yttrandefrihetsintresset i vanliga brottmål (Ds 1991:78) Il kap. 4 § första stycket tryckfrihetsförordningen (TF) finns en bestämmelse somföreskriver att alla som har au vaka över TF:s efterlevnad skall ha i åtankeatt tryckfriheten utgör gmndval för ett fritt samhällsskick, alltid fästauppmärksamheten mera på ämnets och tankens än på utuyckets lagstridighet, merapå syftet, än på framställningssättet samt i tvivelsmål hellre fria än fälla.Bestämmelsen bmkar kallas den uyckfrihetsrättsliga instmktionen. InsUuktionengäller endast i mål som handläggs enligt TF. Fråga har väckts om inte enbestämmelse av samma innebörd, en s.k. parallellinstmktion, behövs för attdomstolama även i vanliga brottmål skall ha stöd i lag för au ta hänsyn av detslag som instmktionen föreskriver. Avsikten med en sådan bestämmelse skulleockså vara att hos de rättstillämpande organen inskärpa vikten av att yttrandefrihets-och informationsfrihetsinuessena beaktas i rättstUlämpningen. lpromemorian redogörs för den närmare innebörden av instmktionen. Vidare ges enbakgrund till bestämmelsen, som är av gammalt datum. De uttalanden som undersenare tid gjorts i olika sammanhang beträffande behovet av en utvidgning avinstmktionens tillämpningsområde redovisas också. Instmktionenkan sägas vara en regel som innebär atl intresset av ytuandefrihet ochinformationsfrihet skall beaktas när detta kolliderar med andra inuessen somockså vämas av lagstiftningen. Som en jämförelse finns därför i promemorian ettavsnitt som mera allmänt behandlar intressekollisioner inom suaffrätten. Ensärskild redovisning görs även för de regler - skrivna och oskrivna - som redanfinns och som innebär att hänsyn vid rättskipningen skall tas till justyttrande- och informationsfrihetsinuessena. 1promemorian finns som bakgmndsmaterial en kort beskrivning av de allmännaregler som gäller för påföljdsbestämning samt en redovisning av eu parrättsfall. Det ena belyser rättsläget i fråga om hänsynstagande vidrättskipningen till yttrandefrihets- och informationsfrihetsintressena. Detancha rör innebörden av insuuktionen. Iövervägandeavsniuel anges ue olUca modeller för au i lagstiftningen, dvs. ibrottsbalken (BrB), föra in en regel som innebär att instnUctionens tillämp- ningsområdeutvidgas till att avse också vanliga brottmål.