prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — Förmynderskapsutredningensförslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantog av attutredningen föreslår att det skaU meddelas ett särskUt förordnande om att ensärskUt förordnad vårdnadshavare skaU vara förmyndare och att förmynderskapetmte automatiskt skaU liUfåUa den andra särskUt förordnade vårdnadshavaren om enav dem dör eUer endedigas (se SOU 1988:40 s. 175 f). Remissinstansema:SamtUga remissinstanser som yttrar sig i frågan är positiva tiU förslaget attbetona vårdnaden framför förmynderskapet. , Länsstyreben iJämtlancb län och kommun föreslår att den som blir särskUt förordnadvårdnadshavare skaU därigenom utan ytterUgare beslut även bU förmyndare. Malmötingsrätt anför att om en av två särskUt förordnade vårdnadshavare dör, så börden andre automatiskt bU ensam vårdnadshavare. Några remissinstanser hardämtöver synpunkter av processueU natur. Skälen för regeringensförslag: De nuvarande bestämmelsema i föräldrabaUcen skUjer meUan tvåstäUföreträdarfunktioner för bam: vårdnad och förmynderskap. Den som har handom vårdnaden har ett ansvar för bamets personUga angelägenheter, bl.a. att setiU att bamet får omvårdnad, trygghet och en gcxl fostran. Förmyndaren skaUsköto andra angelägenheter, främst sådana som rör den underåriges ekonomiskaförhåUanden. Den som är förmyndare får emeUertid dämtöver anses ha en allmänbehörighet att företräda den underårige, när det enUgt lag inte skaU skötos avnågon annan. är långt ifrån ensamt om att ha en sådan uppdelning meUanvårdnad och förmynderskap. (Se vidare om intemationeUa förhåUanden iFörmynderskapsutredningens betänkande s. 135 f.) Genom oUka reformer undersenare år har gemensam vårdnad - och därmed gemensamt förmynderskap - förföräldrar kommit att bU vanUgt även när föräldrama uite är gifta med varandraeUer när deras äktenskap har upplösts genom äktenskapsskillnad. Även i feU därföräldrama helst viU ha ensam vårdnad finns nu möjUghet för domstol attförordna om gemensam vårdnad under fömtsättning att ingen av föräldrama aktivtmotsätter sig gemensam vårdnad. EnUgt huvudregeln iföräldrabalken är föräldrar vårdnadshavare för sma bam. De är normalt också,utan att det behövs något förordnande av domstol, förmyndare för bamet. Attvårdnadsansvaret är det primära visarsig i att en förälder som förlorar vårdnaden också upphör att vara Prop.1993/94:251 förmyndare. Ett entiedigande som förmyndare innebär däremot inte enautomatisk förlust av vårdnaden. Om ingendera av ett bams föräldrar är lämpUgsom vårdnadshavare eUer om båcfe föräldrama har avUdit, skaU förmyndareförordnas särskUt (en eUer flera). Förmyndaren blir då också vårdnadshavare.Att förmynderskapet i detto fåU är det primära stämmer dåUgt med uppbyggnadenav vårdnads- och förmynderskapsreglema i övrigt. Det förelåUer namrUgare att,som föreslår, principen är att vårdnaden anförtrosen eUer två SärskUt förordnade vårdnadshavare. Den eUer de som anförtros vårdnadenbör också därigenom automatiskt bU förmyndare för bamet, vilket också fleraremissinstanser har argumenterat för. Det kan emeUertid finnas tiUfäUen när detär mindre lämpUgt att låto förmynderskapet följa vårdnaden, t.ex. när denunderåriges förmögenhetsförhåUanden är kompUcerade. I sådana fåU bör rätten hamöjUghet att förordna olika personer som vårdnadshavare och som förmyndare.Frågan berörs ytterUgare i förfettningskommentaren. Där behandlas ocksåsituationen när en av två särskUt förordnade vårdnadshavare mte längre kan varavårdnadshavare. Närdet sedan gäUer kraven på den eUer dem som skaU kutma förordnas särskUt tiUvårdnadshavare bör det vara fråga om en man eUer en kvinna som är lämpad att gebamet omvårdnad, trygghet och en gcxl fostran, jfr 6 kap. I § föräldrabalken.Något försteg för exempelvis anförvanter tiU bamet bör inte uttryckUgen gäUa.Många gånger kan det dock vara naturUgt att vårdnadshavama hämtos ur denkretsen. I detto sammanhang saknas anledning att föreslå några ändringarrörande vilka sammanboende som skaU kunna komma i fråga för gemensam vårdnad. EfterförebUd av vad som föreskrivs vid förordnande av förmyndare bör önskemålsom har förts fram av föräldrama tiUmätos betydelse när det gäUer att förordnavårdnadshavare efter föräldramas död. Deras val av vårdnadshavare bör aUtsäföljas, om det inte är olämpUgt att utse den utpekade personen. LUcsombeträffande föräldrar bör särskUt förordnade vårdnadshavare kunna endedigas, omde gör sig skyldiga tiU försummelse e.d. Det bör emeUertid mte krävas likagraverande omständigheter för att en särskUt förordnad vårdnadshavare skaUendedigas som när det är fråga om en förälder. finns i ett antal bestämmelser regler om att ett bams föräldrar, enbart modem eUer särskild förordnad förmyndare skaU höras eUer annars medverka när frågor som rör bamet avgörs, t.ex. gcxlkännande av federskapsbekräftelse enUgt 1 kap. 4 § eUer talerätt för bamet i federskapsmål enUgt 3 kap. 5 §. I förslaget har i dessa låU den särskUt förordnade vårdnadshavaren fått ersätto förmyndaren i bestämmelsema. kan innebära en viss ändring i förhåUande tiU gäUande rätt efter som vårdnaden och förmynderskapet mte behöver utövas av samma person. Anledningen tiU att Iåte vårdnadsftmktinen vara avgörande är att de frågor som behandlas i de nu berörda bestämmelserna är av sådan karaktär att de Ugger närmare vårdnadshavarens område än förmynda- 103 rens mer ekonomiskaförvaltning. Beö-äffande den nämiareutformningen av de ändringar som behövs i denna del hänvisas tiUförfettningskommentaren. 6 enligt 6.1 Föräldrars och andraställföreträdares förvaltning Regeringensförslag: De särskUda reglema om redovisning och kontroU av förmyndaresförvaltning skaU inskränkas väsentUgt beträffande föräldrars förvaltning avbams egendom. För förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU ihuvudsak nuvarande regler gäUa. Förmynderskapsutredningensförslag: Föräldrama skaU själva, utan inblandning från överförmyndaren, fåförvalte egendom som bamet har fått i gåva, om mte givaren har bestämt attgåvan skaU stå under överförmyndarkontroU, medan nuvarande regler skaU i stortgäUa när föräldrar förvaltar egendom som bamet fått genom arv eUer testamenteeUer som förmånstagare tiU försäkring med anledning av dödsfeU (se SOU 1988:40s. 155 f). För förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltaresegendomsförvaltning skaU i huvudsak de nuvarande reglema gäUa (SOU 1988:40 s.167 f). Remissinstanserna:RemissutfaUet är i stort sett genomgående positivt tiU förslaget att minskakontroUen av föräldramas förvaltning. Endast Överförmyndamåmnden i SundsvaUavstyrker förslaget under hänvismng tiU att det i aUt för hög grad åsidosätterbamens behov av skydd mot olämpUga och otiUbörUga åtgärder med deras egendom.Malmö tingsrätt menar å sin sida att föräldrama borde få förvalte barnensegendom utan överförmyndarkontroU oavsett om egendomen ärvts eUer erhålUtsgenom gåva. Flertalet remissinstanser som uttalar sig i frågan StäUer sig dockpositiva tiU att gränsen meUan det kontroUerade och icke kontroUerade områdetdras utifrån om bamet fått egendomen genom gåva (och därmed i dette sammanhangjämstäUda förvärv) eUer inte. Skälen för regeringensförslag: Gällande bestämmelser innebär att det i princip är föräldrama självasom förvaltar bamens medel, så länge föräldrama har ställning som förmyndare.Svensk rätt har således inte någon motsvarighet tiU det system som fiims i endel andra länder och som innebär att förvalttiingen skaU skötes av enöverförmyndare, bank eUer dylikt. Reglema om föräldramas förvaltningsrätt haremeUertid vissa undantag. Dels råder den omyndige i princip själv över sina arbetsmkomsteroch över egendom som har tiUfåUit den omyndige genom arv eUer testamente medvillkor att egendomen skaU förvaltos av den omyndige själv. Dels är egendom somhar stäUts under s.k. särskUd förvaltning undandragen föräldramas rådighet. Somtidigare har antytts är emeUertid föräldramas förvaltning underkastod enomfettande samhäUskontroU. För det försto innehåUer gällan- deregelsystem ingående bestämmelser om hur omyndigas medel skaU Prop. 1993/94:251placeras. Huvudregeln är att pengar skaU sättos in på räntebärande konto hosbank. Efter insättningen är kontot i princip spärrat på så sätt att pengama fårtos ut endast efter samtycke av överförmyndaren. Undanteg gäUer dockbeträffande medel som behövs för den omyndiges underhåU eUer för vården av hansegendom. Sådana medel får sättes in på ospärrat konto. Föräldramafår också placera bamens tiUgångar i värdehandlingar. Vissa värdehandlingar fårinförskaffas utan överförmyndarens samtycke, medan andra, t.ex. aktier, endastfår köpas efter att samtycke har lämnats. Om värdet av den omyndigesvärdehandUngar uppgår tiU mer än två basbelopp (), skaUhandlingama deponeras i bank och får mte tes därifrån utan tiUstånd av överförmyndaren. Ävenandra åtgärder av förmyndama kräver samtycke av överförmyndaren. Bland annatgäUer det tagande av lån för den omyndiges räkning och förfogande över festegendom som den omyndige äger. Föräldramahar också en långtgående redovisningsskyldighet gentemot överförmyndaren. DeskaU sålunda i princip ge in förteckningar över egendom som tiUfeUer denomyndige saml lämna årsräkningar med en redogörelse för sin förvaltning. Närdet gäUer redovisningsskyldigheten har dock överförmyndama vissa möjUgheter attfrån fåU till fåU meddela dispens. Somtidigare har nämnts är det nuvarande regelsystemet tungrott ochsvåröverskådUgt. En bidragande orsak tiU tungroddheten är tvånget förföräldrama att i en rad situationer te kontakt med överförmyndaren och begäradennes samtycke tiU åtgärder som ofta framstår som triviala och vardagUga.Förmynderskapsutredningen nämner exemplet att en släkting tiU ett bam ger ensumma pengar som skaU användas för att köpa en cykel. Om pengama inte användsomedelbart för mköpet, skaU de sättes m på spärrat konto och därefter krävsöverförmyndarens samtycke för att föräldrama skall kunna te ut pengama och köpacykeln. Exemplet är talande som iUustration tiU att dagens regler måhända intehar en fest förankring i allmänhetens uppfettning om vad som är rimUgt när detgäUer samhäUskonöoUen över föräldrars förvaltning av sina bams egendom. Äventvånget att deponera värdehandlingar i bank och förbudet att te ut dem utanöverförmyndarens tiUstånd skapar problem. Försäljningar och omplaceringar kan,vid en aktiv placeringspoUtik, försenas på ett sätt som innebär förluster förden omyndige. De avgifter som bankema har förfettningsenUg rätt att te ut förhanterandet av deponerade värdehandlingar skapar, enUgt flera överförmyndare,irritetion bland förmyndama. Bankema har i en framställning liU regeringenbegärt att avgiftema skaU höjas. Den frågan behandlas vidare i avsnitt 7.4. Attäven redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren uppfettes som bemngandeav många föräldrar står klart. Detär inte bara föräldrama och bamen som drabbas av det nuvarande systemets nackdelar. Även för överförmyndama är tiUämpningen av reglema tidsödande och arbetskrävande. har, sannolikt med aUrätt, påpekat att arbetsbelastningen på de berörda hadevarit ännu större om aUa inblandade hade följt samtUga gäUande Prop.1993/94:251 regler. Det är en allmän uppfettmng, bl.a. på överförmyndarhåU, attså inte är feUet. torde delvis bero på bristande kännedom om reglerna.En bidragande orsak kan emeUertid också vara att åtskiUiga regler upplevs somonödiga, som exempel kan tjäna cykelköpet som nämnts tidigare. En så bristandeöverensstämmelse meUan teori och praktik utgör i sig ett tungt vägande skäl attse över regelsystemet. har gjort kan man på gocfe gmnder utgå från attföräldrar handlar med sina bams bäste för ögonen. Det behövs därför i de allrafleste låUen mte någon samhäUskontroU för att säkerstälfe att bamets egendomkommer bamet tiU godo och att den inte slösas bort. Detmåste emeUertid beaktes att det finns föräldrar som i och för sig är instäUdapå att handfe utifrån bamens bäste, men som saknar de erfarenheter ochkunskaper som behövs för att förvalte egendom, i vart fåU om tiUgångama är meromfettande och kräver en aktiv bevakning. Föräldrama kan då behöva stöd avbl.a. en överförmyndare som kan hjälpa och råda. Mankan mte heUer bortse från att det finns föräldrar som kan ha ett mtresse av attanvända sma bams tiUgångar på ett otiUbörUgt sätt. Om föräldrama självatiUgodogör sig bamets tiUgångar eUer på något annat sätt missbmkar sinställning, kan de endedigas som förmyndare, utan att för den skuU förloravårdnaden. Entiediganden är dock ovanUga enUgt vad Förmynderskapsutredningenfann under utredningsarbetets gång. Även när bam omhändertas enUgt lagen(1990:52) med särskUda bestämmelser om vård av unga kvarstår ofta föräldramasom förmyndare. I de situationema kan det behövas en mer aktiv insats från detaUmännas sida i form av en närmare kontroU av förvaltningen. Vad som sagtsleder tiU att de nuvarande reglema visserUgen behöver ändras på så sätt attföräldrama ges större bestämmanderätt än när det gäUerförvaltningen av bamens egendom. Det kan dock inte bU fråga om att geföräldrama en fiiUständig frihet. Ett visst mått av samhäUskontroU bör finnaskvar. Det är inte möjUgt att i lagen föra in regler som passar för aUaföräldrar-barnrelationer. Den flexibiUtet som är önskvärd får i stäUet i vissutsträckning åstodkommas genom att överförmyndaren ges möjUghet att från feUtiU feU bevUja dispens från lagens regler eUer meddela beslut om en skärptkontroU. Hur långt böravregleringen sträckas? Detär långt ifrån självklart hur avgränsningen av det icke kontroUerade områdetbör göras. har stannat för att begränsa det områdemom viUcet föräldrama kan förvalto bams egendom utan överförmyndarkonöoU tiUegendom som bamet har fått genom gåva, genom olika typer avsocialförsäkringsförmåner samt genom ersättningar från private sjuk- ocholycksfåUsförsäkringar m.m. Utredningen låter således egendomens urspmng varaavgörande. Somskäl för den avgränsningen anför utredningen att gåvor ofta Prop. 1993/94:251kommer från föräldrama och att det måste te sig svårförståeUgt att en ingåendesamhäUskontroU slår tiU så snart gåvan är fuUbordad öots att de medel somgivits bort kan sägas befinna sig inom fåmUjen både före och eftergåvotiUfaUet. Utredningen beferar dessutom att de ingående reglema omöverförmyndarens samtycke och skyldigheten att lämna redovisning avhåUerföräldrar från att ge gåvor, vilket mte kan anses vara i bamens intresse.Utredningen pekar på att för det fåU en givare mte vUl ge föräldrama ftiUfrihet att förvalto gåvan så finns möjUgheten att föreskriva särskUdförvaltning eUer att gåvan skaU stå under överförmyndarkontroU. Däremotmenar utredningen att när ett bam förvärvar egendom genom arv eUer testamenteeUer som förmånstogare tiU försäkring, bamet ofta har ett specieUt behov avpengar. Situationen är ofta den att en av föräldrama har avUdit och det är dåsärskUt angeläget att pengama kommer tiU nytto för bamet och att de inte slösasbort. Den efterlevande föräldem kan behöva det stöd som en överförmyndartiUsyninnebär, varför kontroUen, enUgt utredningens mening, bör finnas kvar i defåUen. Denandra metoden för avgränsning av det icke kontroUerade området somFörmynderskapsutredningen diskuterar är en beloppsgräns. Utredningen avvisardet altemativet främst med motiven att storleken av de förvaltede medlen intespeglar behovet av konöoU och att det ger föräldrama ett incitament att håUabamens egendom strax under gränsen för när konöoUen slår tiU. Detfinns som framgått tidigare anledning att vara positiv tiU utredningensgmndtanke att så långt som möjUgt avreglera föräldramas förvaltning av bamsegendom. Huvudsyftet med att ändra reglema om förmynderskap är att förenklaregelsystemet. En sådan förenkling måste mnebära att ett större antalförvaltarskap primärt stäUs utanför överförmyndarens direkte kontroU. Om detreformerade systemet innebär att föräldramas förvaltning även fortsättningsvisi huvuddelen av fåUen kommer att vara underkastode en formeU kontroU, vinnsinte syftet att anpassa reglema tiU vad som mer allmänt kan antes varaacceptebelt i form av det offentUgas konöoU över den private sfären. Om mångaförvaltarskap länmas utanför överförmyndamas direkte kontroU, fåröverförmyndama möjUghet att koncentrera kontroUen på de förvaltarskap därkontroU framstår som särskUt motiverad. En sådan ändrad prioriteringunderlättar också genomförandet av det nu framlagda förslaget om en utökningav överförmyndamas befogenhet vad gäUer beslutsfettande, ett förslag sombehandlas vidare i avsnitt 14. Uöedningensförslag skuUe i och för sig lämna ett antal föräldraför- valtningar utanför kontroUsystemet, även om det framstår som osäkert hur många det rör sig om. Utredningens förslag tiU gränsdragning kan dock befåras medföra problem i den praktiska tiUämpningen. Om ett huvudsyfte med förändringen är att förenkla regelsystemet, bör inte de nya reglema leda tUl praktiska svårigheter Här kan nämnas de feU när en underårig har egendom som har förvärvats dels genom 107 gåva och dels genom arveUer liknande. Då måste föräldem ständigt håUa reda på egendomensurspmng för att vete vilken egendom som Prop. 1993/94:251 omfettas avredovisningsskyldigheten i förhåUande tiU överförmyndaren. Det kan här redanfrån början röra sig om egendom av samma sfeg, t.ex. aktier i samma företeg somhar erhåUits i olika poster dels genom arv från en mor- eUer ferförälder ochdels genom gåva från en förälder. Det måste firamstå som underUgt varförförvaltningen av vissa av aktierna skaU vara underkasted kontroU och andrainte. SärskUda problem uppstår när egendom som är föremål för kontroU lämnaravkastning eUer säljs och ersätts med annan egendom. Utredmngen menar här attavkastningen och substituten skaU vara underkastede samma kontroU-regler somden urspmngUga egendomen. leder tiU komplikationer i det nänrndaexemplet med aktier i samma företag fest med olika urspmng hos aktiema. Omaktiema mnehas under under vilka utdelning lämnas och däreftersäljs och ersätts med andra aktier, måste föräldem håUa reda på vUken andel avde nya aktiema som är att hänföra tiU tidigare ärvda aktier och avkastningen avdem för att kunna fuUgöra sm redovisningsskyldighet. I praktiken torde detteleda tiU att redovisningsplikten och kontroUen mte på något sätt förenkfes eUerminskas. Utredningensförslag leder också tiU problem vid avgörande av vilken egendom som omfettes.Arvsavståenden behandlas arvsskatterältsUgt som arvfeUen egendom men detbehöver mte innebära att de skaU betraktes som arv i nu aktueUt hänseende,vilket föreslår. Den avstående kan ju själv avgöraom han eUer hon Utar så på föräldem att avsfeendet skaU göras eUer mte, varförett av de avgörande skälen tiU att ha kvar en genereU kontroU över arvfåUenegendom mte finns kvar. Vidare fiamstär det som tveksamt om trafikskadeersättningoch skadestånd skaU jämstäUas med gåvomedel. Om ett av skälen tiU att ha kvarkonöoUen över ärvda medel är att det i arv-fåUet är särskUt angeläget attpengama kommer den underårige till godo, gör sig väl samma synpunkt gäUande medlika stor, om inte större, styrka när bamet har skadats och fårtrafikskadeersättning, ersättning från olycksfåUsförsäkring eUer skadestånd. Sammanfettningsvisär regeringens uppfettning att en avgränsning av det kontroUerade området efteregendomens urspmng leder tiU så pass många och svåra problem att utredmngensförsfeg mte bör genomföras i den delen. Enregel som utgår från en beloppsgräns är från de nu redovisade synpunktema betydUgt enklare att tiUämpa. Det skuUe inte mnebära några svårigheter för föräldrama eUer överförmyndama att avgöra när den söängare kontroUen skaU gäUa. En beloppsgräns anknyter också tiU ett inom förmynderskapsrätten använt system. Att en beloppsgräns skuUe tjäna som ett incitament för föräldrama att hålfe bamens egen dom under gränsen för att sUppa kontroUen utgör inte något tungt vä gande skäl mot en sådan avgränsning. Det är mte en uppgift för för valtningsreglema att vare sig uppmuntra eUer försvåra gåvor mellan föräldrar och bara. Huvudsyftet är att bereda de underåriga ett gmnd skydd så att den egendom de äger mte förslösas. Förmynderskapsufredningenpekar på att storleken av de förvaltede Prop. 1993/94:251 medlen allmänt settinte speglar behovet av kontroU. Som framgår av vad som har anförts äregendomens urspmng mte heUer det någon gcxi mätare på behovet av kontroU. Omman är av uppfettningen att konöoUsystemet skaU minskas i omfettning ochförenklas, leder det oundvUcUgen tiU att riskema för missbmk kan komma att ökai någon mån. När inte någon avgränsningsmetod framstår som överlägsen utifrånskyddsaspekten får valet träffas från andra utgångspunkter. Ettsystem som använder beloppsgräns är lättare att tiUämpa för såvälöverförmyndama som föräldrama. VisserUgen kan även mindre värden förslösas, ménonekUgen utgör en oansvarig förvaltning risk för en större skada ju störrevärde den förvaltede egendomen motsvarar. Att förvalte en stor förmögenhet ärvidare i allmänhet en kompUcerad uppgift. Det talar i sig för att behovet avtiUsyn är större när den förvaltede egendomen är stor. Föratt i möjUgaste mån förebygga nussbmk från föräldrars sida måsteöverförmyndaren ha möjUghet att i enskUda fåU skärpa reglema. De närmarefömtsättningama för en sådan skärpt kontroU behandfes i avsnitt 7.7. Givaresom viU att föräldrama mte skaU kunna förfoga över gåvan skaU, somFörmynderskapsutredningen har föreslagit, ha möjUghet att som villkor för gåvanföreskriva att dess förvaltning skaU stå under ÖverförmyndarkontroU. Effektenav ett sådant förordnande bör bU att egendomen visserUgen förvaltes avföräldrama men att det gäUer samma regler för förvaltningen som om egendomenmgick i en så stor förmögenhet att beloppsgränsen hade överskridits. Avpraktiska skäl bör det, för att en överförmyndarkonöoU skaU komma tiU stånd,också krävas att givaren gör en anmälan tiU överförmyndaren. Dessa frågorbehandlas närmare i avsmtt 7.8. Att en givare i stäUet, liksom ,bör kunna föreskriva att gåvan skaU stå under särskUd förvaltning av bank e.d.är en Ute annan sak vUken tes upp i avsnitt 9. I sammanhanget bör påpekas attnu nämnda villkor även kan uppstäUas i testamente. Därför är det inte ett mngtvägande skäl att särbehandfe ärvd egendom med motiveringen att givaren där intekan överbhcka vUken simation bamet kan komma att befinna sig i när det får egendomen.Då StäUs dock ett något högre krav på en testetors uppmäricsam-het genom atttestetom kan tvingas att ändra ett upprättet testamente för det feU föräldramatiU testamentstegaren inte längre framstår som lämpUga att självständigtförvalte den egendom testamentsförordnandet gäl-ter. Regeringenmenar sammanfettningsvis att fördelama med en reforme ring och förenkling av reglema om främst föräldrar som förmyndare är stora och att de något ökade riskema för missbmk kan motverkas tiU räckUgt effektivt. En reform med en beloppsgräns som avgränsning meUan det konöoUerade och det okontroUerade området bör därför genomföras. För att en reformering av kontroUreglema skaU ha någon märkbar praktisk effekt krävs att konö-oUen lyfts från mte bara ett fåtal av föräldraförvalöiingama. Därför får beloppsgränsen mte sättas för 109 Ett värde motsvarande åtfe gånger basbeloppet enUgt fegen (1962:381)om aUmän försäkring () har valts som gräns. Mot ett sådant förslag kaninvändas att det kan verka underUgt att tiUgångar tiU ett värde av sju gångerbasbeloppet skaU få förvaltes fritt medan tiUgångar tiU ett bara något högrevärde skaU konö-oUeras refetivt ingående. Vid en beloppsgräns uppkommer aUtidööskeleffekter av dette slag. De skuUe kunna mUdras något om förvaltningen varfri för tiUgångar under gränsvärdet medan de strängare reglema tiUämpas endastpå tiUgångar dämtöver Som påpekar blir ett sådantsystem mer kompUcerat och särskUda svårigheter uppstår vid avgörande av om vissegendom tillhör den "fria" eUer den kontroUerade förvaltningen.Kravet på enkeUiet i systemet väger så tungt att tröskeleffekten dock fåraccepteras. Det är också tänkbart atten underårigs tiUgångar minskar i värde och värdet är högre ängränsen där den strängare konöoUen av förvaltningen skaU slå tiU.