prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — Regeln har endast anpassats till modem kommunikationsteknikmed möjlighet till dagligt telefon- och radiosamband med fartyget. Lagrådet har, p)å motsvarande sätt som beträffandebestämmelsen i 14 kap, 30 §, föreslagit att förevarande bestämmelse formuleraspå ett sådant sätt att tveksamhet inte uppstår om dess dispositiva karaktär.Som jag närmare utvecklat i specialmotiveringen till nämnda paragraf har jagdär valt en något annan lösning än den Lagrådet föreslagit. Jag har gjort sammabedömning här. Lagrådet har vidare föreslagit att bestämmelsen ges enutformning motsvarande den som Lagrådet har föreslagit beträffande 14 kap, 39§, På skäl som jag närmare har utvecklat vid nämnda paragraf har jag inte varitberedd att följa förslaget i detta avseende. Befinner sig fartyget i en hamn eller ett annat område därkrig utbryter, krigsliknande förhållanden inträder eller faran för sådanaförhållanden väsentligen ökar, får tidsbortfraktaren föra fartygetut från området och i säkerhet. Tidsbefraktaren skall utöver tidsfrakten ersättatidsbortfraktaren för de merkostnader för krigsförsäkring av fartyget och förkrigsrisktillägg till besättningen som följer av de resor som tidsbefraktarenkräver att fartyget skall utföra. Inträder krig, krigsliknandeförhållanden eller en väsentlig ökning av krigsfaran och är detta av väsentligbetydelse för fullgörelsen av befraktningsavtalet, får såväl tidsbortfraktarensom tidsbefraktaren frånträda avtalet utan skyldighet att betala ersättning. Den som vill frånträda avtalet skall inom skälig tidmeddela motparten detta. Gör han inte det är han skyldig att ersätta den skadasom kunde ha undvikits om meddelande hade lämnats inom sådan tid. Ofr 385 § i utredningens förslag) Paragrafen är ny och innehåller allmänna regler vid krig,krigsfara eller krigsliknande förhållanden. Reglema bygger på en skälig- hetsavvägning mellan partemas intressen och kan inte anses strida 326 mot någon certepartipraxis. Vid bedömningen av om ensituation är atthänföra under denna bestämmelse kan ledning hämtas frän 38 § Prop.1993/94:195 om resebefraktning. Första stycket skall ses i sammanhang med 58 § andrastycket. Enligt denna bestämmelse har tidsbortfraktaren normalt rätt att vägraatt föra fartyget in i en krigszon. På motsvarande sätt får enligt 74 §tidsbortfraktaren rätt att också föra fartyget ut frän en krigszon eller ettområde där faran för krig väsentligen ökat utan att detta strider mot certepjartiet.Detta innebär bl.a, att tidsfrakten fortsätter att löpa oförändrad. Normalt är det tidsbortfraktaren som skall sörja för ochbekosta fartygets försäkringar samt betala besättningens löner. Om merkostnaderuppstår på gmnd av tidsbefraktarens krav och önskemål om att fartyget skalloperera i riskfyllda områden, skall dock dessa kostnader bäras av honom, Iandra stycket anges därför att tidslortfraktaren skall kompenseras förmerkostnader avseende fartygets krigsförsäkring och för utbetaldakrigsrisktillägg till besättningen. Tredje och fjärde styckena Reglema i tredje och fjärde styckena, som avser ömsesidigtfrånträdande av befraktningsavtalet vid krig, krigsfara eller krigsliknandeförhållanden, bygger på samma principer som de i 38 § och 39 § andra stycket omkonsekutiva resor. Det är således inte tillräckligt för ett frånträdande att enkrigs- eller krigsliknande situation uppstår utan den uppkomna situationenskall även vara av väsentlig betydelse för fullgörelsen av avtalet, E)ettainnebär exempelvis att lokala oroligheter inte påverkar ett långtidscertepartiutan begränsningar i fartområde. Lagrådet har, på motsvarande sätt som beträffandebestämmelsema i 14 kap, 39 och 51 §§, föreslagit att tredje stycket avförevarande paragraf omformuleras. Som jag närmare har utvecklat i specialmotiveringentill nämnda paragrafer har jag emellertid inte varit beredd att följa Lagrådetsförslag i nu aktuella avseenden, 5.1.15 15 kap. Om befordran av passagerare och resgods I detta kapitel avses med bortfraktare: den som genom avtal, yrkesmässigt eller motersätt-ning, åtar sig att med fartyg befordra passagerare eller passagerare ochresgods, passagerare: den som befordras eller skall befordras medfartyg enligtett avtal om passagerarbefordran samt den som med bort- Prop. 1993/94:195fraktarens samtycke följer med fordon eller levande djur som befordras enligtett avtal om godsbefordran, resgods: varje föremål, inbegripet fordon, som befordrasför passagerarens räkning, under fömtsättning att befordringen inte sker enligtcerteparti, konossement eller något annat dokument som bmkar användas vidgodsbefordran, och handresgods: resgods som passageraren bär med sig ellerhar i sin hytt eller pä annat sätt har i sin vård under resan, inbegripet vadhan har i eller på sitt fordon, Bestämmelsema i detta kapitel gäller inte i den månbefordringen är underkastad ett gäUande intemationellt fördrag om befordran medannat transportmedel. Om någon som varken är passagerare eller anställd hosbortfraktaren eller utför arbete i fartygets tjänst följer med ett fartyg ochdärvid åsamkas skada av det slag som avses i 17 eller 18 §, skall bestämmelsemai detta kapitel om befrielse från och begränsning av ansvarighet förbortfraktare tillämpas till förmån för var och en på redarens sida som kanhållas ansvarig för skadan. Bortfraktaren skall se till att fartyget är sjövärdigt,vari också innefattas att det är behörigen bemannat, provianterat och utmstat,samt att passageraren och resgodset befordras skyndsamt och tryggt tillbestämmelseorten, Bortfraktaren skall även i övrigt tillgodose passagerarensbästa. Resgods får inte befordras på däck, Deviation får göras endast för att rädda personer ellerbärga fartyg eller gods eller av någon annan skälig anledning, Gäller befordringsavtalet ett bestämt fartyg, fårbortfraktaren inte utföra befordringen med något annat fartyg. Avser befordringsavtalet en bestämd person, får denne inteöverlåta sin rätt enligt avtalet till någon annan. Sedan resan har påbörjatsfår överlåtelse inte äga mm, även om avtalet inte avser en bestämd person. Bestämmelsema i första stycket gäller inte när lagen(1992:1672) om paketresor är tillämplig på avtalet. Passageraren är skyldig att iaktta föreskrifter om ordningoch säkerhet under resan. Bestämmelsema i 24, 53 och 54 §§ sjömanslagen (1973:282)om undersökning med anledning av brott ombord och tvångsmedel mot 228 besättningsmedlem skall även tillämpas i fråga om passagerare. 8 § Prop. Passagerarefår föra med sig resgods i skälig omfattning. Kännerpassageraren till att hans resgods kan medföra fara eller väsentlig olägenhetför person eller egendom, skall han före resans början upplysa bortfraktaren omdetta. Detsamma gäller om resgodset, handresgods undantaget, kräver särskildvård. Är resgods av sådan beskaffenhet som har sagts, skall detta om möjligtutmärkas på godset innan resan börjar, Bortfraktarenhar rätt att vägra passageraren att föra med sig resgods som kan medföra faraeller väsentlig olägenhet för person eller egendom. Harsådant resgods tagits ombord utan att bortfraktaren kände till dessbeskaffenhet, får han efter omständighetema föra i land, oskadliggöra ellerförstöra det utan skyldighet att ersätta skadan. Detsamma gäller, om resgodset,efter att ha tagits ombord med bortfraktarens kännedom om dess beskaffenhet,visar sig medföra sådan fara eller väsentlig olägenhet för person eller egendomatt det inte är försvarligt att behålla det ombord, Harresgods orsakat skada för bortfraktaren eller skada på fartyget är passagerarenersättningsskyldig, om skadan beror på att han eller någon för vilken hansvarar gjort sig skyldig till fel eller försummelse, Bortfraktarenär inte skyldig att lämna ut annat resgods än handresgods förrän passagerarenhar betalt för resan och för kost eller annan tjänst under resan. Uteblirbetalningen får bortfraktaren lägga upp godset i säkert förvar och genomoffentlig auktion eller på något annat betryggande sätt sälja så mycket av detatt hans krav jämte för-varings- och försäljningskostnadema täcks, avser ett bestämt fartyg och detta före resans början gårförlorat eller förklaras det efter skada inte kunna sättas i stånd, upphörbortfraktarens skyldighet att utföra befordringen. Blirfartygets avgång från den ort där resan skall börja väsentligt fördröjd, harpassageraren rätt att häva avtalet, Omfartyget uppehålls under resan så att det inte skäligen kan fordras attpassageraren avvaktar att resan fortsätts, eller om fartyget går förlorat ellerförklaras efter skada inte kunna sättas i stånd, skall bortfraktaren se tillatt passageraren och dennes resgods befordras till bestämmelseorten på någotannat lämpligt sätt och bära kostnaden för detta. Underlåter bortfraktarendetta har passageraren rätt att häva avtalet. Måste passagerarenuppehålla sig i land på gmnd av haveri eller någon annan omständighet som rörfartyget, skall bortfraktaren på lämpligt sätt sörja för hans uppehälle ochbära kostnaden för detta. Påbörjar passageraren interesan eller avbryter han den, skall det avtalade biljettpriset ändå betalas. eller detfinns annan skälig anledning för passageraren att inte påbörja Prop.1993/94:195 eller fullfölja resan och bortfraktaren har underrättats om dettainom rimlig tid, behöver dock biljettpriset inte betalas. Är pHissageraren enligt första stycket skyldig att betaladet avtalade biljettpriset, skall detta dock sättas ned med ett skäligt belopp,om bortfraktaren har medfört en annan passagerare i hans ställe eller på någotannat sätt har begränsat eller borde ha kuimat begränsa sin skada, Visar det sig, sedan ett befordringsavtal har träffats,att resan skulle vara förenad med fara för passageraren eller fartyget tillföljd av krig, blockad, uppror, oroligheter, sjöröveri eller annat väpnat våldeller att en sådan fara har ökat väsentligt, har vardera parten rätt attfrånträda avtalet. En sådan rätt föreligger även om resan har börjat. , skall vardera parten bära sin kostnad och skada. Avbryter p)assageraren resan på gmnd av ett förhållandesom avses i 14 § första stycket andra meningen eller hävs avtalet enligt 13 §eller, sedan resan har börjat, enligt 15 §, skall biljettpriset sättas ned.Därvid skall förhållandet mellan den avtalade och den återsfående resans längd,tidsåtgång och kostnader beaktas. Har bortfraktaren tagit emot betalning utöver vad somtillkommer honom enligt första stycket, skall han betala tillbaka överskottet. Om ansvarighet på bortfraktarens sida Bortfraktaren är ansvarig för personskada som drabbarpassageraren på gmnd av en händelse under resan, om skadan har vållats genomfel eller försummelse av bortfraktaren eller någon som han svarar för. Detsammagäller skada på gmnd av att passagerare försenas, även om förseningen inteberor på en händelse under resan. Bortfraktaren är ansvarig för skada till följd av attresgods går förlorat eller skadas på gmnd av en händelse under resan, om skadanhar vållats genom fel eller försummelse av honom eller någon som han svararför. Detsamma gäller skada till följd av att resgodset försenas, även omförseningen inte beror på en händelse under resan. Med försening jämställsdröjsmål med utlämning av resgodset på bestämmelseorten. Bortfraktaren är inte skyldig att ersätta pengar,värdepapper, konstföremål eller andra dyrbarheter annat än om han har tagitemot egendomen för säker förvaring. Om vållande på passagerarens sida har medverkat till skadasom avses i 17 eller 18 §, gäller 6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). För att gå fri från ansvarighet måste bortfraktaren visaatt skada som avses i 17 eller 18 § inte har orsakats genom fel eller försum- ,, melse av honom eller någon som han svarar för. 1 fråga ompersonskada och förlust av eller skada på handresgods gäller dock det som nuhar sagts endast om skadan har inträffat vid eller i samband med förlisning,sammanstötning, strandning, explosion eller brand eller Prop. 1993/94:195 omden har uppkommit till följd av fel i fartyget, Bortfraktarens ansvarighet skall vid personskada inteöverstiga 175 000 särskilda dragningsrätter (SDR) för varje pjassagerare. Närersättningen skall betalas ut som livränta får det kapitaliserade värdet inteöverstiga denna gräns. Vid försening av p)assagerare skall ansvarigheten inteöverstiga 4 150 SDR för varje piassagerare. Vid skada p)å eller förlust eller försening av resgodsskall ansvarigheten inte överstiga 1 800 SDR för varje passagerare i fråga om handresgods, 2, 6 750 SDR för varje passagerare i fråga omdyrbarheter som bortfraktaren har tagit emot för säker förvaring, 10 000 SDR för varje fordon, och 4, 2 700 SDR för varje passagerare i fråga om annatresgods. Begränsningsbeloppen gäller för varje resa. De avser inte ränta och Vad som avses med SDR anges i 22 kap,3 §, Bortfraktaren kan genom uttrycklig överenskommelse åta sig ansvarighettill högre belopp än som föreskrivs i denna paragraf, Bortfraktaren har rätt att från skadans belopp göra avdragmed högst följande belopp, som utgör passagerarens självrisk, nämligen 1,150 SDR förvarje fordon som skadas, 2,20 SDR förannan resgodsskada, och 3,20 SDR förskada på gmnd av försening av passagerare eller resgods. Avräkning enligt första stycket skall ske innan frågan ombegränsning av ansvaret enligt 21 § prövas, Bortfraktaren har inte rätt att åberopa bestämmelsema i 21och 22 §§ om begränsning av ansvarigheten eller avdrag för självrisk, om detvisas att han själv har vållat skadan uppsåtligen eller av grov vårdslöshet ochmed insikt att sådan skada sannolikt skulle uppkomma, Bestämmelserna om frihet från eller begränsning avbortfraktarens ansvarighet gäller även om talan mot honom inte gmndas påbefordringsavtalet. Om befordringen helt eller delvis utförs av någon annan änbortfraktaren, är bortfraktaren dock ansvarig som om han själv hade utförthela befordringen, Bestämmelsema i detta kapitel gäller därvid i tillämpligadelar. Utför den andre befordringen med fartyg, är han ansvan'gför sin del av befordringen enligt samma regler som gäller för bortfraktaren.Har bortfraktaren åtagit sig ansvar utöver vad som föreskrivs i detta kapital,är den som utför befordringen inte bunden av detta, om han inte skriftligen harsamtyckt till det. I den mån ansvar åvilar både bortfraktaren och en personsom avses 331 i andrastycket, svarar de solidariskt. 26 § Prop. 1993/94:195 Förs talan mot någon som bortfraktaren svarar för enligt 25 § eller 7 kap. 1 §, är denne berättigad till samma befrielse frånoch begränsning av ansvarighet som bortfraktaren. De ersättningsbelopp sombortfraktaren och de personer som han svarar för skall betala får intesammanlagt överstiga de gränser för ansvarigheten som föreskrivs i 21 §. Bestämmelserna i första stycket gäller inte till förmånför den som visas ha vållat skadan uppsåtligen eller av grov vårdslöshet ochmed insikt att sådan skada sannolikt skulle uppkomma, Krav på ersättning för personskada eller försening avpassagerare får framstäUas endast av passageraren eller dennes rättsinnehavareeller, vid dödsfall, den som har rätt till skadestånd enligt 5 kap, 2 §skadeståndslagen (1972:207), Paragraferna 1-27 överensstämmer i sak med 171 och 173198§§ sjölag med två undantag, I 4 § har lagtexten anpiassats till dennya terminologin rörande sjövärdighetsbegreppet (se närmare den allmännamotiveringen under avsnitt 3,4,1), Vidare har begränsningsbeloppen ändrats 121§, Se närmare om detta i den allmänna motiveringen under avsnitt 3,4,2. Iövrigt har endast språkliga ändringar gjorts. Lagrådet har, på motsvarande sätt som beträffandebestämmelsen i 13 kap, 12 §, förordat att sjövärdighetsregeln i 4 § utformas inärmare överensstämmelse med den bestämmelse om sjövärdighet som tagits in i 6kap, 1 §. Som jag närmare har utvecklat i specialmotiveringen tiU förstnämndaparagraf har jag inte varit beredd att godta Lagrådets förslag i nu aktuelltavseende, Bestämmelsema i 15 § har avfattats enligt Lagrådetsförslag. 28 och 29 §§ Bestämmelser om laga domstol för tvister som röransvarighet på gmnd av avtal om befordran av passagerare och resgods samt ommöjlighet att hänskjuta sådana tvister till skiljemän finns i 21 kap. 4§. Bestämmelser om preskription finns i 19 kap. 1 §. Bestämmelsema i 7 § får inte åsidosättas genom avtal. Avtalsvillkor som inskränker passagerarens rättigheterenligt 10 -27 §§, 19 kap. 1 § första stycket 6 och 7 och 21 kap. 4 § första ochandra styckena är ogiltiga 1. vid befordran inom , , ellerNorge eller till eller från någon av dessa stater, oavsett vilken lag som i övrigt är tillämplig på befordringen; 2. vid annan befordran om svensk lag är tillämplig påbefordringen 332 enligt allmänna svenska lagvalsregler. Övriga bestämmelser i detta kapitel gäller endast om intenågot annat äravtalat eller följer av sedvänja, Prop. Ofr [199] och [200] §§ i utredningens förslag) Gjorda ändringar i dessa två paragrafer är endastföljdändringar i anledning av att reglema om laga domstol vid befordran avpassagerare bmtits ut från 21 kap. 2 § (337 § sjölag). Reglemaåterfinns nu i 4 § samma kapitel. Bestämmelsema i 29 § har avfattats enligt Lagrådetsförslag, Trots bestämmelsema i 29 § får bortfraktaren förbehållasig frihet från ansvarighet i fråga om passagerare för tiden innan denne går ombordoch efter det att han har gått i land. Ett sådant förbehåll är dock intetillåtet när det gäller sjötransporter mellan fartyg och land som omfattas avbiljettpriset eller som utförs med transportmedel som bortfraktaren ställertill förfogande. I fråga om handresgods som inte finns i eller ptå ett avpassageraren medfört fordon kan bortfraktaren förbehålla sig frihet frånansvarighet för tiden innan handresgodset förs ombord och efter det att det harförts i land. Förbehåll är dock inte tillåtet när det gäller sådan transporttill eller från fartyget som avses i första stycket och inte heller för den tiddå handresgodset har tagits om hand av bortfraktaren medan piassagerarenvistas i en terminalbyggnad, på en kaj eller en annan hamnanläggning. Om det är avtalat att en bestämd del av befordringen skallutföras av någon annan än bortfraktaren får, om den andre är namngiven,bortfraktaren förbehålla sig frihet från ansvarighet för skada orsakad av enhändelse under den del av befordringen som utförs av den andre. Detsammagäller, om passageraren enligt befordringsavtalet har rätt att helt eller delvisanlita någon annan än bortfraktaren för befordringen. Paragrafen överensstämmer med 201 § sjölag, 5.1.16 16 kap. Om bärgning Den som bärgar ett fartyg, vilket förolyckats eller är ifara, eller ombordvarande gods eller något som har hört till sådant fartygeller gods, samt var och en som medverkar vid bärgningen, har rätt tillbärgarlön. Andel i bärgarlön tillkommer även den, vilken under den fara somföranlett bärgningen räddat någon från fartyget eller medverkat vid räddningen. Om någon har medverkat vid ett bärgningsföretag trotsuttryckligt och befogat förbud av fartygets befålhavare, har han inte rätt tillbärgarlön. Bärgarlön skall, i den mån så krävs, betalas även om ettfartyg som bärgats av ett annat fartyg, har samma ägare som det andra fartyget. Om någon enligt avtal är skyldig att verkställa bogseringeller lotsning eller att utföra liknande arbete för ett fartygs räkning och fartyget råkar i fara, har han rätt till bärgarlön förhjälp som han lämnar fartyget endast om hjälpen inte kan anses ingå ifullgörandet avavtalet, Prop. Om gods eller något som har hört till gods har bärgats,svarar ägaren med det bärgade men inte personligen, När bärgarlönens belopp bestäms skall följandeomständigheter beaktas 1, i första hand: a) i vad mån bärgningsföretagetlyckats, b) den kunnighet och skicklighet medvilken bärgningsarbetet utförts samt den tid och möda som använts, c) den fara för vilken det bärgade fartyget, desspassagerare, besättning eller gods varit utsatta, d) den fara för vilken bärgama eller deras redskap harutsatts, e) den fara som bärgama utsatt sig för att bliersättningsskyldiga mot en lastägare eller någon annan eller att pä annat sätt lida förlust, f) den skada som bärgama har lidit till liv, hälsa ellergods, den utgift eller förlust som bärgama har haft för bärgningen samt värdet av de redskap som använts vid bärgningen, och g) den omständigheten att det fartyg som använts vidbärgningen varit särskilt utmstat för bärgningsarbete, 2. i andra hand: det bärgades värde. Om någon som deltagit i bärgning genom fel ellerförsummelse har orsakat den fara i vilken fartyget råkat eller om en sådanperson vid bärgningen har gjort sig skyldig till stöld eller snatteri ellertill undandöljande av bärgat gods eller till någon annan sviklig handling, kanbärgarlönen förklaras förverkad eller sättas ned. Bärgarlönen får inte sättas högre än till värdet av detbärgade. Vid bestämmandet av detta värde skall frakt och passageraravgifter inräknassamt avdrag göras för tull och övriga avgifter, som bör utgå av det bärgade,och för kostnader för förvaring, värdering och försäljning. Med bärgarlön avses även ersättning för att föra detbärgade i säkerhet och för att fartyg eller andra redskap används för dettaändamål. Om ett avtal rörande bärgning är ingånget medan faran ännuvarade och under inflytande därav och om villkoren i avtalet inte är skäliga,kan avtalet förklaras heh eller delvis ogiltigt. Detsamma gäller i fråga om andra avtal om bärgning, om denbärgarlön som krävts står i uppenbart missförhållande till värdet av den tjänstsom bärgaren lämnat. Bestämmelsen i 2 § sista stycket skall också tillämpas omett avtal om bärgning har träffats. Om bärgarlön har betalats medan faran ännu varade, skallden som vill återkräva något av vad han har betalat väcka talan inom sexmånader efter det att betalningen skedde. Gör han inte det har han förlorat sinrätt till återkrav, Om bärgare tvistar inbördes om bärgarlönens fördelning,bestäms 334 denna med ledning av de omständigheter som anges i 2 §. 6 § Prop. Omett fartyg har bärgat något under en resa skall av bärgarlönen först betalas 1. ersättningför skada som bärgningen orsakat pä fartyget, lasten eller någon annan egendom ombord, 2. ersättning för sådana utgifter för bränsle samtlöner och kost åt befålhavaren och besättningen som uppkommit piå gmnd av bärgningen, 3. särskild ersättning till vilken vidbärgningen gjort en synnerligen värdefull insats eller utsatt sig för synnerligfara. Avåterstoden skall redaren få tre femtedelar. Resten skall med en tredjedeltillfalla befålhavaren och med två tredjedelar den egentliga besättningen, attfördelas i förhållande till var och ens avlöning, Befålhavarens andel skalldock alltid vara minst det dubbla av den högst avlönade besättningsmannensandel. En lots på fartyget har rätt att ta del i bärgarlönen som om han varmedlem av besättningen och, om han inte är anställd hos redaren, uppbar lön somfrämste styrman. Omdet finns särskilda skäl, exempelvis med hänsyn till ändamålet med fartygetsresa eller sättet för beräknande av lön eller ersättning åt dem som arbetar ifartygets tjänst, får bärgarlönen fördelas på annat sätt än enligt första ochandra styckena. Ettavtal om att en mindre andel av den bärgarlön som kan förtjänas med ett fartygän som sägs i första och andra styckena skall tillfalla befålhavaren ellerbesättningen är endast giltigt, om fartyget driver bärgningsverksamhet och ärsärskilt utmstat för detta eller om avtalet har ingåtts i samband medpåmönstringen och avser ett visst bärgningsföretag, Ombärgning har utförts av ett svenskt statsfartyg som används uteslutande förstatsändamål och inte för affårsdrift, kan staten utan ansvarighet mot deombordvarande avstå från bärgarlön. Ettanspråk på särskild ersättning enligt 6 § första stycket 3 skall anmälas hosredaren eller befålhavaren efter det att bärgningsföretagethar slutförts. Innanbärgarlönen har betalats eller säkerhet har ställts för den, får ett bärgatfartyg inte utan bärgamas samtycke lämna det ställe dit det har förts efterbärgningen eller bärgat gods tas i besittning av ägaren.