prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — Remissinstansema: EndastFöreningen berör frågan särskUt och finner möjUghetenatt stäUa gåvomedel under ÖverförmyndarkontroU tiUtalande. Skälen för regeringensförslag: Såväl som regeringens förslag tiU nyaregler om föräldrars förvaltning av bams egendom innebär att förvaltningen tiUviss del mte kommer att vara underkastad överförmyndarens direkto kontroU.Uöedningens förslag begränsar sig dock tiU medel som underåriga fått i gåva. Utredningenmenar emeUertid att även den som ger en gåva tiU en underårig bör ha möjUghetatt åstodkomma en skärpt samhäUskontroU. Om givaren är osäker på om föräldramakommer att förvalte gåvomedlen på ett tiUfredsstäUande sätt, bör han eUer honkunna föreskriva att medlen skaU stå under överförmyndarkontroU. Effekten avett sådant förordnande skuUe bU att medlen visserUgen förvaltes av föräldramamen att det gäUer samma regler för förvaltningen som om det hade varit fråga omegendom som enUgt fegen står under direkt överförmyndarkonö-oU. Av praktiskaskäl viU utredningen att det också skaU krävas att givaren gör en anmälan tiUöverförmyndaren. påpekar kan det finnas skäl att öppna en möjUghet förden som viU överföra egendom tiU en underårig att försäkra sig om att egendomenkommer bamet tiU nytta. Dagens regler ger en möjUghet tUl det genom attegendomen kan sättes under särskUd förvaltiiing. Den möjUgheten bör finnas kvar(se avsnitt 9). Att sätte egendomen under särskUd förvaltning är dock enrelativt genomgripande ålgärd på så sätt att föräldems mflytande helt skärs avoch en tredje person måste anUtes för att sköte förvaltningen. En metod att ökakonöoUen på ett enkeU och mindre kostsamt sätt vore att utföra möjUgheten attöverföra egendom med villkor om överförmyndarkonti-oU. Om så sker mnebär detockså att överförmyndaren görs uppmärksam på att någon som kan förväntes hakännedom om fåmUjens förhållanden har gjortbedönmingen att en exöa kontroU behövs. kan ftmgera som ett incitamentför överförmyndaren att närmare undersöka om det finns anledning att skärpakontroUen avseende den föräldraförvaltningen. TUl skUlnad från vadFörmynderskapsutredningen föreslår föreslås nu att föräldrars förvaltning avbams egendom skaU vara fri frän kontroU oavsett på vilket sätt egendomentiUfeUit bamen. Det mnebär att ett villkor om överförmyndarkontroU bör kunnages fömtom vid gåva även i testamente eUer som villkor iförmånsfegarförordnande vid försäkring eUer vid pensionssparande enUgt lagen(1993:931) om individueUt pensionssparande. För att undvUca sammanblandning medden kontroU som följer av huvudregel bör den i dette avsnittbehandfede kontroUen kallas särskUd överförmyndarkontroU. Eftersom regehisyftar tiU att bereda den omyndiges egendom ett extra skydd i de faU därgivaren eUer motsvarande finner anledning tiU det, bör även avkasöiingen avegendomen omfettas av den strängare kontroUen. Regelns närmare utformningbehandlas i förfettningskommentaren. 8 Förvaltning genom förordnade förmyndare, gode mänoch förvaltare Regeringensförslag: Förordnade förmyndares, gcxle mäns och förvaltares egendomsförvaltningskaU vara underkasted i huvudsak samma kontroU som de föräldraförvaltningar somavser egendom av större värde än åtta basbelopp. Bankmedel skaU dock vara placeradepå spärrat konto och om en underårig som hjir förordnad förmyndare ägerpremieobUgationer, skaU de vara mskrivna i stetsskuldboken. Förmynderskapsutredningensförslag: Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skaU i princip varaunderkastede samma kontroU-regler som föräldrars förvaltning av ärvda medelm.m. med undantag av en specieU reglering avseende inskrivning avpremieobUgationer som innehas av en underårig som har en förordnad förmyndare(se SOU 1988:40 s. 167 {. Remissinstanserna: Eteremissinstanser som har yttrat sig över den principieUa inriktningen avkontroUen av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har lämnatförsfeget utan invändning eUer tiUstyrkt det. Skälen för regeringensförslag: Föräldrar intar en särställning i kretsen av förmyndare och andrastäUföreträdare. Den naturUga intressegemenskap som i normalfåUet finns meUanföräldrar och bam gör det befogat att i förste hand söka förenkfe regelsystemetnär det gäUer den relationen. I och för sig kan man utgåfrån att även den som särskUt förordnas liU vårdnadshavare eUer enbart tiUförmyndare har ambitionen att ftiU- görasitt uppdrag pä ett tUlfredsstäUande sätt. Den prövning som föregår Prop.1993/94:251 förordnandet mnebär också vissa garantier för en korrektförvaltning. Det bör i sammanhanget beaktes att det inte sällan torde varanågon av den underåriges släktingar som utses tiU förmyndare, även om släktingarmte ges något försteg i lagen. Det kan aUtså finnas personUga band även meUanen underårig och en förordnad förmyndare. Detkan emeUertid mte fömtsättes vara lika naturUgt för en förordnad förmyndare somför en förälder att te tiU vara en underårigs mtressen. gäUer även demsom bUvit förmyndare genom att förordnas särskUt tiU vårdnadshavare (seavsnitt 5). Det bör därför finnas ett större mått av samhäUskontroU när det ärfråga om förvaltning som utövas av förordnade förmyndare. Det finns emeUertidäven i sismämnda feU skäl att i viss utsträckning mjuka upp det nuvaranderegelsystemet. Detframstår som naturUgt att då knyte an tiU de regler som gäUer den kontroUeradeföräldraförvaltningen. I stort sett samma regler bör gäUa för förordnadeförmyndares förvaltningar som för de föräldraförvaltningar som avser egendomtUl ett värde över gränsen på åtte basbelopp. Det mnebär bl.a. attöverförmyndarens samtycke krävs för förvärv av värdepapper, om det inte rörsig om obUgationer och vissa andra säkra värdehandlingar (se avsnitt 7.3). Intressetav att så långt som möjUgt förenkla regelsystemet och undvUca onödig byråkratigör att man även beträffande förordnade förmyndare bör kunna avskaffa detnuvarande tvånget att deponera värdehandlingar i bank. Beträffande ett visstslag av värdehandlingar, nämUgen premieobUgationer, finns det dock skäl att ha enavvUcande reglering. gäUer att sådana obUgationer i princip skaUskrivas in i stetsskuldboken med förbehåU att kapitalbelopp som hänför sig tiUobUgationema inte får lyftas uten överförmyndarens tiUstånd. Det förhåUandetatt det i vissa fåU kan vara fråga om stora belopp tUsammans med svårighetemaatt, om det inte sker någon inskrivning, kontroUera humvida en viss obUgationhar utfåUit med vinst eUer inte gör att man bör behåUa en regel om inskrivningav premieobUgationer för det feUet att en underårig har en förordnadförmyndare. LUcaUtet som för föräldrar bör dock reglema om döektinsättrung i bank av vissa utomstående betalningar slopas. Vidare bör huvudregeln beträffande bankmedel vara att de skaU fiimas på spärrade konton. Eftersom det inte kan fömtsättes finnas samma gmndläggande intresse gemenskap mellan förordnade förmyndare, gode män eUer förvaltare och den de företräder som mellan föräldrar och bam gör skyddsaspek ten att skälen för att ha överförmyndarspärr på bankkonton väger över intresset av att förenkla reglema. "Förmyndaren skaU dock ha en möjUg het att genom förbehåU kunna disponera över de medel som behövs för den enskUdes uppehäUe och för vården av den enskUdes egendom, utan krav på samtycke av överförmyndaren. VisserUgen har i tidigare avsnitt (7.3) anförts att en sådan möjUghet att göra förbehåU delvis strider mot tanken på spärr och talar för att mte ha spärr över huvud taget. I fråga om gode män och förvaltare liksom i viss mån förordnade förmyndare StäUer sig dock frågan i en annan dager än i fräga om föräldrar som 137 Förvaltarskapoch i stort sett samtUga långvariga gcxlman- skåphandlar om att sköte vuxnas angelägenheter. Det är beträffande Prop.1993/94:251 dessa självklart att medel för deras uppehäUe och vården av derasegendom skaU tes av deras egna medel, vilket inte kan sägas vara feUet medegna bam, varför en möjUghet att göra förbehåU för sådarte medel måste finnaskvar. Samma synpunkt gör sig gällande i fråga om underåriga som har förordnadeförmyndare, även om det i dessa fåU också kan finnas en underhåUsskyldigvårdnadshavare. Ävenbeträffande redovisningsskyldigheten gentemot överförmyndaren bör förordnadeförmyndare styras av samma regler som föräldrar tiU bam viUcas egendom stårunder överförmyndarkontroU. Den förordnade förmyndaren bör aUtså i princip varaskyldig att dels ge in förteckning över egendomen - oavsett värdet och påvilket sätt den har tiUfålUt den underårige - dels lämna en årsräkningmed en redogörelse för sin förvaltning av egendomen. Överförmyndarenbör emeUertid, på samma sätt som beträffande föräldrar, kunna ge dispens såvälfrån redovisningsbestämmelsema som från övriga föreskrifter som reglerar denförordnade förmyndarens förvaltning. Överförmyndaren bör vidare, om denförordnade förmyndaren missköter sitt uppdrag, kunna meddefe beslut iskärpande riktning, t.ex. bestämma att värdehandlingar skaU förvaras ochförvaltes av bank. Det Ugger dock i sakens natur att, om en förordnadförmyndare visar försumUghet, det oftare än i föräldraiåUet finns anledmng attöverväga ett entiedigande. Underlagstiftiiingsärendets gång har väckts fiägan om ett obUgatorisktförsäkringsskydd för den enskUde för det fåU stäUföreträdaren förskingrar denenskUdes medel eUer företar andra förlusdiringande åtgärder. Frågan hardiskuterats i samband med tidigare lagstiftningsförslag (se bl.a. prop.1974:142 s. 164). Då ansågs mte föreUgga tUlräckUgt starka skäl för att införaen försäkringspUkt. TUfräckUga skäl att göra någon annan bedömning harmte kommit fiam. Närdet sedan är fråga om gcxle män och förvaltare får deras ställning anses varaså pass likartad de förordnade förmyndamas att de i för-valtningshänseende börbehandlas på samma sätt. Sådant är feUet . De förvaltnings- ochredovisningsregler som har föreslagits för de förordnade förmyndamas del börsåledes vara tillämpUga även på gode män och förvaltare, i den mån de har handom förvaltning av egendom. Ifråga om gcxle män uppstår den komplikationen att den enskUdesrättshandUngsförmåga mte påverkas av ett förordnande av god man. Det kan tänkasatt den enskUde vägrar att låfe den gode mannen fä hand om egendom som i ochför sig omfettes av förordnandet. Även i övrigt kan den enskUde försvåra dengode mannens verksamhet, bland annat genom att mgå rättshandlingar som stridermot den gcxle mannens, s.k. koUiderande rättshandUngar (se prop. 1987/88:124 s.139 f.). Detta förhåUande gör det motiverat att mföra vissa specieUa regler förde gode männens del. Bland annat bör de vara skyldiga att håUa överförmyndarenunderrätted om sådana åtgärder från den enskUdes sida som i mera betydandeomfettning kan påverka förvaltningen. Regeringensförslag: MöjUgheten att överlämna egendom tUl särskUd förvaltning skaU finnaskvar. Förmynderskapsutredningensförslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se SOU 1988:40 s. 169 f). Endasten av remissinstanserna berör frågan särskUt. Det är Länsstyreben i Malmöhuslän som finner det riktigt att det fortferande skaU finnas möjUghet för givareatt göra förbehåU om särskUd förvaltning av gåva. Skälenför regeringens förslag: EnUgt nuvarande regler kan den som viU ge eUertestamentera egendom tiU en omyndig förordna att egendomen skaU stå undersärskUd förvaltning av annan än förmyndaren, utan bestämmanderätt för denne. Enmotsvarande möjUghet finns för den som viU sätte in en omyndig somförmånstegare tiU försäkring (13 kap. 1 § andra stycket ). Densom viU anordna särskUd förvaltmng måste särskUt ange vem som skaU utövaförvaltningen. Det finns inga lagbestämmelser om vem som kan utses tiUuppdraget. Det kan således bU fråga om antingen en privatperson, t.ex. ensläkting tiU den underårige, eUer en juridisk person, t.ex. en bank. Omde villkor som har stäUts upp beträffande egendomen mnebär att förmyndaren inågot hänseende skaU ha en medbestämmanderätt, är fömtsättningama för särskUdförvaltiiing mte uppfyUda. Mera problematiskt är hur man bör bedöma ett viUkorom att den särskUda förvaltaren i ett eUer flera avseenden skall samråda medförmyndaren. Här får undersökas om det kan antes överensstämma med givarens,testetors respektive försäkringstegarens vUja att förmyndaren skaU ha medbestämmanderätteUer inte Qfr SOU 1970:67 s. 171). När det sedan gäUer densärskUde förvaltarens skyldigheter sägs i att förvaltaren årUgenskaU redovisa för sm förvaltiiing tiU förmyndaren. Utöver det innehåUer mteföräldrabalken några bestämmelser om vad den särskUde förvaltaren skaU göra. IstäUet får man fåUa tiUbaka på de allmänna reglema för sysslomän. När en särskUd förvaltninganordnas kopplas inte bara förmyndaren bort, utan även överförmyndarenu Detankommer säledes mte pä överförmyndaren att utöva tiUsyn över den särsk.Usleförvaltarens verksamhet. Det krävs inte heUer samtycke från överförmyndaren,om den särskUde förvaltaren för den underåriges räkning viU t.ex. sälja eUerpantsätte den egendom som står under hans förvaltning. gäUer ävenbeträffande fest egendom som ju annars är föremål för en mer detaljeradreglering än annan egendom. Förmynderskapsutiiedningenpåpekar att möjUgheten att undante viss egendom från föräldrabalkenskontroUsystem genom att anordna särskUd förvaltiiing kan innebära en fåra för denomyndige och menar att det därför kan diskuteras om instimtet bör finnas kvar,åtminstone i dess nuvarande form.Utredningen hänvisar tiU att för- och nackdelama med Prop. 1993/94:251 särskUdförvaltning diskuterades utförUgt i samband med att den formen av förvaltningfick en särskUd reglering, vilken trädde i kraft (se SOU1970:67 s. 166 f och prop. 1974:142 s. 133 f., bet. 1974:LU36, rskr. 1974:404,SFS 1974:1038). I det sammanhanget anfördes bl.a. att ett lagUgt hinder motsärskUd förvaltning skuUe kunna vara tiU skada för den omyndige genom att engåva eUer dylikt då skuUe kunna utebU i vissa situationer, t.ex. om givarentvivlade på förmyndarens kompetens. Det firamhöUs också att det måste stå engivare firitt att te den risk som är förbunden med att gåvomedel inte blirunderkastede tiUsyn. Från den omyndiges synpunkt, sades det vidare, kundesärskUd förvaltning ibland vara att föredra framför en förvaltning enUgtföräldrabalkens regler. Uöedningen menar att dessa argument för mstitutetsärskUd förvaltning aUtjämt bär. Det finns därför mte, enUgt utredningen,anledning att avskaffa förvaltningsformen och det bör inte heUer stäUas uppnågra begränsningar i rätten att utse särskUd förvaltere. Ettav de skäl som tidigare anförts för att ha institutet särskUd förvaltning ärsom redovisats att sådan förvalöiing skuUe vara att föredra framför förvaltningenUgt . Tanken bakom det torde främst ha varit att den särskUdaförvalttiingen mte är styrd av tämUgen detaljerade regler omhur man får förfåra med den enskUdes egendom, regler om spärrad bankräkning,deponeringspUkt, begränsade möjUgheter att snabbt köpa och sälja värdepapperm.m. Det förslag som läggs firam innebär en avsevärd lätmad vad gäUer reglernaför föräldrars förvaltmng av bams egendom. Det mnebär att detto skäl tiU attvälja särskUd förvaltning inte längre gör sig gäUande med samma styrka. Kvarstår dock de fåU där givaren, testetor eUer försäkringstegaren av olika skälinte vUl att den ordinarie förmyndaren skaU ha hand om förvaltningen av justden egendom som kommer att överlåtos. Här har tidigare föresfegits att detskaU öppnas en möjUghet att StäUa upp villkor om särskUd överförmyndarkontroU.Ett sådant villkor utestänger dock inte den ordinarie förmyndaren fråninflytande över förvaltningen. Med hänsyn tiU vad som har anförts finns detfortfarande tillräckUga skäl att behåUa institutet särskUd förvaltning. Dentidigare berörda regeln om redovisning tiU förmyndaren har införts för att i deomyndigas intresse åstodkomma en viss kontroU av den särskUde förvaltarensverksamhet. En sådan kontroU är, vilket utredningen nämner, fortferandemotiverad. Utöver kontroUaspekten finns anledning att peka på att förmyndarenhar ett berättigat mtresse av att få msyn i den särskUde förvaltarensverksainhet, särskUt som förvaltningen inte sällan torde avse egendom tiUbetydande värde. Det kan också tänkas att förmyndaren i sin tur har attförvalto egendom av liknande karaktär, t.ex. aktier i samma bolag, och att detdärför kan finnas anledning att se tiU att de tvä förvaltningama inte genomförspå ett motstridigt sätt tiU skada för den omyndiges mtressen. Bestämmelsenom redovisning bör aUtså behåUas. Dämtöver behöver emeUertid lika Utet som mnehåUa några regler om hur 140 särskUdförvaltning skaU gå tiU. Det umebär att allmänna regler om sysslomän Uksom hittiUsblir tiUämpUga, t.ex. när det gäUer den särskUde förvaltarens rätt tiU arvodeoch eventueUa skyldighet att betala skadestånd vid misskötsel av uppdraget.Den som förordnar om särskUd förvaltning har emeUertid möjUghet att med gUtigverkan stäUa upp vUUcor som avvUcer från dessa allmänna regler. Det fiims i sammanhangetanledning att påpeka att, när särskUd förvaltning har anordnats, är detförmyndaren som stäUföreträdare för den omyndige som gentemot den särskUdeförvaltaren skaU bevaka den omyndiges intressen. Det kan exempelvis bU firågaom att påtala att förvaltningen sker på ett försumUgt sätt. Vidare bör det förtydUghets skuU nämnas att särskUd förvaltning mte bara kan anordnas beträffandeunderårigas egendom. Samma möjUghet finns för egendom som tiUfåUer den som hargod man eUer förvaltare. 10 Vård av rätt i dödsbo m.m. Regeringens förslag:Reglema om vård av underårigas rätt i dödsbo behåUs i stort oförändrade på detsättet att det även skaU krävas samtycke av överförmyndaren för attförmyndare, god man eUer förvaltare skaU få delto i en rättshandUng viddödsboförvaltning, om samtycke skuUe krävas vid förvaltningen av den enskUdesegendom i övrigt. Samtycke skaU krävas också vid fördelning av egendomen genombcxlelning eUer skifte, ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftet bo samtvid av-sfeende av särkuUbams arvsrätt vid förälders död. StäUföreöädaren skaUinte få avstå från arv eUer testamente i större utsträckning än enUgtföregående stycke. Förmynderskapsutredningensförslag överensstämmer i princip med regeringens. Gmndinställningen tiU kontroUav förvaltningen av ärvd och motsvarande egendom gör dock att utredningensförslag innebär ett något längre gående krav på samtycke för deltogande ienskUda rättshandUngar vid dödsboförvaltiungen (se SOU 1988:40 s. 170 f). Remissinstanserna:Östersunds kommun och tiUstyrker utredningensförslag. menar dock att det i och för sig kunde tänkas atten större förenkUng görs även på detta område beträffande föräldrar som ärförmyndare. Överförmyndamämnden i SundsvaU påpekar att utredningens förslaginnebär att lägre krav kommer att stäUas på den årsräkning som förmyndaren skaUge m vid sammanlevnad i oskiftat bo och motsätter sig den föresfegna ändringen. Riksförbundetför utvecklingsstörda bam, ungdomar och vuxrm är av uppfettningen att det tiUförebyggande av missbmk bör införas en bestämmelse i lagen av innebörd att desom har ett dödsbo i sm vård är skyldigaatt tiU rätten anmäfe om en dödsbcxlelägare kan antas behöva Prop.1993/94:251 god man för att te tiUvara sma mtressen. FöreningenSveriges överförmyndare anför att mbriken över av utredningen föresfegna 15kap. 6 § bör ändras tUl att avse enbart avstående av arv.Stockholms tingsrätt menar att för det fåU avstående från arv eUer testamente ipraktUcen mte bör kunna ske, så bör det komma tiU uttiyck i lagtext. Skälenför regeringens förslag: Den gmndläggande principen är att den som är underårigeUer som har gcxl man eUer förvaltare företräds av StäUföreträdaren när haneUer hon skaU te del i ett femUjerättsUgt avtal. innehåUerföräldrabalken ett särskUt kapitel (14 kap.) om vård av omyndigas rätt idödsbo. Där föreskrivs att överförmyndarens samtycke måste inhämtes tiU vissaförvaltningsåtgärder, t.ex. varje rättshandling som hade krävt överförmyndarenssamtycke om rättshandlingen hade gäUt den omyndiges egendom, ingående av avtalom sammanlevnad i oskiftat bo, fördelning av egendom vid bodehiing eUer skifteoch avstående av arv som ett särkuUbam gör tiU förmån för den efterlevandemaken. I övrigt sägs i kapitiet bl.a. att bodelning och arvskifte i principskaU ske så snart som möjUgt. Vadsom föreskrivs i kapitiet om förmyndare gäUer också i fråga om gcxle män ochförvaltare, om den som de företräder har del i ett bo och vården av den enskUdesrätt som delägare omfettas av gcximans- eUer förvaltamppdraget. Detkan vara värt att i sammanhanget påminna om att även om gmndprincipen är attStäUföreöädaren företräder den enskUde, så gäUer enUgt 11 kap. 2 §föräldrabalken att om förmyndaren eUer förmyndarens make och den underårige hardel i samma oskiftode dödsbo, så skaU den underåriges rätt i dödsboet vidboutredningen, liksom vid bcxlelning och skifte eUer ingående av avtal omsammanlevnad i oskiftat bo, bevakas av en gcxl man. I den situationen har dengode mannen att följa de särskUda föreskriftema i 14 kap. . Idetta sammanhang skaU stäUning tas tiU i vilken mån överförmyncfe-rens samtyckeoch kontroU behövs för åtgärder som förmyndare, gcxle män eUer förvaltareföretar i samband med vården av enskUcfes rätt i dödsbon. ftinnit synes det vara en gcxl avvägning att låtareglema i stort vara oförändrade. Det innebär för det första att förmyndare,gode män och förvaltare i fråga om rättshandlingar som de tar del i viddödsboförvaltning för den enskUdes räkning bör vara skyldiga att inhämtaöverförmyndarens samtycke i samma utsträckning som om det hade varit fråga omannan förvaltning av den enskUdes egendom. För föräldramas del iimebär det attgraden av krav på samtycke kommer att bero på om värdet av andelen i dödsboetsammantoget med bamets övriga egendom kommer upp i gränsvärdet om åttobasbelopp eUer inte. Fördet andra innebär det att förmyndaren, gode mannen eUer förval taren aUtid är skyldig att inhämto samtycke av överförmyndaren innan fördelning av boets tiUgångar godtos. Samtycke måste också mhämtos 142 om StäUföreträdaren viUträffa avtal om sammanlevnad i oskiftat dödsbo förden enskUdes räkning. Anledningen tiU att kravet på samtycke i Prop.1993/94:251 dessa feU bör behåUas, trots strävan att avreglera, är att denslutUga fördelningen av egendomen i regel är den mest betydelsefiiUa åtgärdensom vidtas med en kvarlåtenskap samt att ett avtal om sammanlevnad i oskiftatbo ofto kan få konsekvenser för den enskUde . Vidsidan av de feU som har behandlats skaU inte överförmyndaren behöva medverkavid ingående av femUjerättsUga avtal. Förslagetiimebär inte, som Överförmyndamämnden i SundsvaU har uttryckt farhågor för, enändring av kraven på den årsräkning som skaU lämnas in av förmyndaren. Fråganberörs vidare i förfettningskommentaren. Vadsedan gäUer skyddet för den dödsbodelägare som behöver god man för att to tiUvara sin rätt så är enUgt gällande regler i 18 kap. 2 § första stycketärvdabalken och 11 kap. 3 § föreskrivet att den som har dödsbo isin vård skaU anmäfe tiU rätten om det krävs god man för någon av delägama.Nägon ytterUgare föreskrift i detta syfte är inte nödvändig. Förmynderskapsutredningendiskuterar i sitt betänkande frågan om förmyndare, gode män och förvaltare skaUkunna, med eUer utan samtycke av överförmyndaren, avstå från arv. Utredningenstannar för att avstående firån arv eUer testamente bör bedömas på samma sättsom bortgivande av den enskUdes egendom och menar att avstående i praktikendärför inte bör kunna ske. Undanteg görs dock för avstående enUgt 3 kap. 9 §ärvdabaUcen av särkuUbams rätt tiU arv efter förälder. Tvåav remissinstansema har uttalat stöd för utredningens slutsats att betrakteavsfeenden av arv och från testamente som gåva. De har dock gjort det ianslutning tiU frågan om egendom som har tiUfålUt en underårig skaU behandlassom gåvoegendom eUer arvfåUen egendom vid avgörande av vilka förvaltningsreglersom skaU tiUämpas. Den fråga som diskuteras är egentUgen den motsatfe,nämUgen om stäUföreträdaren för den enskildes räkning skaU kunna avstå frånegendom.