prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — Men ett mdustriföreteg har inte några från trygghetssynpunkt särskUtuppstäUda kapitalkrav, varför en obUgationsford-ran på ett företeg ändåinrymmer en beaktansvärd risk. talar för att samtycke skaU mhämtes innanställföreträdaren utsätter den enskUde för den risken. Bankemashypoteksbolag och är kreditmark nadsbolag och fåUer under lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag, som har trätt i kraft . I den lagen finns flera regler 118 somsyftar tiU att säkerstäUa att kreditinarknadsbolagens verksamhet är Det stäUs blandannat upp krav på viss kapitalfeckning. 1993/94:251 står dessabolag under tiUsyn. Den säkerhet som den offenthga konöoUenutgör måste anses vara tillräckUg för att föräldrar skaU kunna placera sinabams medel i sådana finansieUa instmment som ges ut av kreditmarknadsbolagen.Vad som regleras i 1 § förste stycket 3 och 4 placeringskungörelsen(andra obUgationer än sådana som har utfärdats eUer garanteras av steten eUeren kommun) bör därför, så vitt avser , ersättas med enföreskrift i lag om att skuldförbmdelser utfärdade, fömtom av banker, avkredittnark-nadsbolag, allmänna hypoteksbank och Svenska Skeppshypotekskassanär placeringsobjekt som är tUlåtaa utan att överförmyndarens samtycke inhämtes.Den särskilcfe regleringen av skuldförbindelser utfärdade av KonungariketSveriges stedshypotekskassa behöver inte vara kvar eftersomstodshypotekskassans upplåning avslutos . Förmynderskapsutredningenföreslår dessutom att den "fria" place-ringssektom skaU utökas medandelar i aktiefonder och aUemanssparande. Aktiefondslagen (1974:931) har frånoch med ersatts av lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. I sambanddärmed ändrades placeringsbestämmelsema för fondema. De gjordes mer generelfeför att fondema skuUe få större möjUghet att umyttja de finansieUa instmmentsom marknaden erbjuder, bl.a. tiUäts handel med - fömtom aktier, konvertibler,obUgationer - optioner och terminer. Lagen om värdepappersfonder StäUer uppkrav bl.a. på att fondemas sammansättiiing skaU vara lämpUg med hänsyn tiUintresset av riskspridning. Det finns relativt detaljerade regler som styr tiUvilka andelar fonden får umeha fond-papper och andra finansieUa mstmment medsamme utfärdare. Vidare föreskrivs att det för varje fond skaU finnas ettförvaringsinstitut, som i likhet med fondbolagen står under FinansinspektionenstiUsyn. Mot bakgmnd av den kontroU och de regler i övrigt som gäUer för värdepappersfonderbör förvärv av andelar i sådana fonder hänföras tiU den typ av placeringar somaUtid skaU kunna göras utan att överförmyndarens samtycke inhämtos. Vidutformningen av de placeringsregler som skaU gälfe måste hänsyn tos tiU de krav som deltegande i det europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och den ökade integrationen med övriga Euro pa i aUmänhet stäUer. Mot den bakgmnden bör placeringsreglema inte verka diskriminerande i förhåUande tiU finansieUa instmment som är föremål för handel i EES-ländema. En regel om att samtycke inte be höver mhämtes för placering på ett visst sätt kan därför mte vara na tioneUt begränsad. Om svenska "stetsobUgationer sIcaU komma i fråga som placeringsobjekt utan att stäUföreträdaren måste inhämfe samtycke bör samma sak gäUa beträffande tiU exempel tyska sådana. Inom EES måste skuldförbmdelser utfärdade av stet anses vara så säkra att de kan förvärvas utan samtycke. Intresset av att inte behandfe finansieUa in stitutioner i de skUda EES-stetema olika omöjUggör även att begränsa placeringsrätten tiU exempelvis obUgationer noterade vid en särskUd börs, vilket har föreslagit. Det kan inte 119 anses acceptebelt attbeteckna obUgationer noterade vid fondbörs som genereUtsäkrare än de som noteras vid en börs i tiU Prop. 1993/94:251 exempelKöpenhamn. är ytterUgare ett skäl som talar mot att knyte undantaget frånsamtycke tiU verksamheten vid en viss börs. Vad sedan gäUer pfecering iskuldförbmdelser utfärdade av banker och andra kreditinstitut så är de lagarsom reglerar bankemas verksamhet och lagen om kreditmarknadsbolag och lagen omvärdepappersfonder anpassade tiU den friare marknaden i . LUcnandefegstiftning finns i övriga EES-länder. Placering i skuldförbindelser utfärdadeav utiändska bankföretag och andra kreditinstitut som är underkastede enoffentUg reglering motsvarande den svenska bör därför tiUåtes ulan samtycke.Placeringsregeln måste av hänsyn tiU att den bör vara neutral även tiUåteplacering i andelar i utiändska fonder. En placering i utiändsk fond bör mtemnebära en större risk än placering i en svensk. Fondernas reglering fårfömtsättes vara likartad inom EES eftersom det bland annat finns direktiv avrådet som reglerar kreditinstitut respektive fond-företog (Se närmare om dettei prop. 1992/93:89 s. 103 f. och 1992/93:90 s. 36 f.). Medhänsyn tiU vad som har anförts bör placeringsreglema ges ett något annatinnehåU än det föreslår. Även om regleringen bliruppbyggd på ett annat sätt och inte är inrikted på börsnoterade obUgationer såtorde mte det nu framlagda förslaget i praktiken iimebära några störreförändringar beträffande vilka värdepapper som kan förvärvas utan attöverförmyndarens samtycke först måste inhämtes. Detsparande som omfettas av lagen (1983:890) om aUemanssparande är också avintresse i dette sammanhang. Säkerheten i en placering i aUemanssparande är såstor att det framstår som klart att placeringen under alfe förhåUanden kangöras utan att seuntycke av överförmyndaren skaU behöva inhämtes.AUemanssparandet är begränsat tiU ett visst högste månatUgt belopp, förnärvarande . Det är dock rimUgt att utgå från att flera av deunderåriga vilkas föräldrar på gmnd av tiUgångamas storlek är föremål för densträngare kontroUen också har intresse av att utnyttja aUemanssparandet. Detbör anmärkas att lagen om aUemanssparande är föremål för en översyn.Utredningen om översyn av aUemanssparandet har i betänkandet AUemanssparandet -en översyn (SOU 1994:50) fegt fram förslag tiU ändringar av fegen. I avvaktanpå de kommande förändringama bör dock sparformen öppnas för placering utan kravpå samtycke från överförmyndaren. Vidarebör den underåriges tiUgångar utan samtycke från överförmyndaren kunna lånasut mot panträtt på gmndval av inteckning i fest egendom inom avtaxeringsvärdet. Beträffandeplacering i Uvförsäkring saknas rörande underåriga skäl att föra sådantsparande tiU den firfe sektom. Det sparandet umebär ofto bmdningar av kapitalunder långa tider vilket kan te sig tveksamt när försäkringstegaren är under 18år. De fåU där en sådan placering är särskUt lämpUg torde vara så få att ettkrav på samtycke av överförmyndaren mte blir en administrativ börda. Förvärvav aktier kräver samtycke av överförmynda- 120 Som utredningenpåpekar är det inte praktiskt att dela upp aktier i sådanasom kan förvärvas fritt och sådana som kan förvärvas med Prop. 1993/94:251samtycke. För de föräldraförvalöungar som även skaU stå under densträngare kontroUen bör kravet på samtycke vara kvar. Värdepapper som är näraknuma tiU aktier, t.ex. konvertibler, delbevis och teckningsrätter, börbehandlas på samma sätt som aktier. Närdet gäUer förvärv av annan lös egendom än värdehandUngar, t.ex. ädehnetaUer,konst eUer antikviteter, finns det mte anledmng att ändra kravet på samtycke ide feU där den strängare kontroUen skaU göras. Svårighetema att bedöma både detaktuelfe värdet och den ftamtida värdeutveckUngen gör att förvärv av sådanegendom bör kräva samtycke av överförmyndaren. gäUer att pengar bör sättos in på spärrad bankräkning, om de inte behövsför den underåriges löpande behov och mte heUer placeras i värdehandlingar e.d.Föräldrar kan enUgt gäUande regler (15 kap. 9 § ) själva vidmsättning av medel på bankräkning göra förbehåU om att medlen skaU kunna lyftasutan att överförmyndarens tiUstånd behöver inhämtes. Det gäUer medel som behövsför att betafe utgifter för den underåriges uppehäUe eUer för vården av hansegendom. föreslår att den rätten skaU finnas kvar.Det fiamstär också som motiverat, om de strängare reglema om kontroU skaU kunnagäUa aU egendom, eftersom det aUtid kan finnas ett legitmit behov av att snabbtkunna få tiUgång tiU medel för mindre, vardagUga utgifter för den underårige. Utredningenföreslår vidare att föräldrar fritt skaU få disponera över upplupen ränteoavsett om den härrör från spärrat eUer ospärrat konto. Så är fåUet även enUgtgäUande regler med den begränsningen att endast det senaste årets ränte fårdisponeras fritt. Förmynderskapsutiied-ningen uttalar vidare att annanavkastning än ränte på bankmedel, t.ex. utdelning på aktier, inte omfettes avföräldrars frfe dispositionsrätt och föreslår ingen ändring i den delen. Någraremissinstanser uttrycker en annan mening, beträffande såväl vad som gäUer somvad som bör gälfe i firamtiden. Förmyndaren kan enUgt gäUande rätt disponeraöver avkastning av deponerade värdehandlingar, om förmyndaren har gjortförbehåU om att avkastningen behövs för den underåriges underhåU eUer vården avhans egendom, se 3 § lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar. Iannat feU skaU avkastningen sättes in på spärrat konto. Detnu framlagda förslaget att avgränsa det strängare kontroUerade området med en beloppsgräns stäUer dock dessa frågor i en annan dager. För den förvalming som avser egendom under beloppsgränsen gäUer i regel att föräldrama får fritt disponera över kapitalet och dä givetvis också över avkasöiingen. Eftersom beloppsgränsen sätts relativt högt kommer föräldrar som följer den allmänna skyldigheten att se tiU att bamens medel ger rimUg avkastning att ha ganska stora belopp på bankräkningar som inte skaU vara spärrade. Detta innebär en avsevärd ' avvUcelse från vad somgäUer , nämUgen att alfe bankkonton för Prop. 1993/94:251 medel som enförmyndare förvaltar är spärrade, om inte förbehåU om motsatsen har gjorts, se2 kap. 23 § bankrörelselagen (1987:617). Förmynderskapsutredningenhar i sitt förslag att göra förvaltningen av gåvomedel okontroUerad behålUtregeln i bankrörelselagen men givit föräldrar möjUghet att göra förbehåU om fridispositionsrätt beträffande medel som inte skaU vara föremål för särskUtkontroUerad förvaltning. Redan ett genomförande av det förslaget skuUe innebäraatt ett mycket stort antal bankkonton skuUe vara ospärrade på gmnd av förbehåUfrän föräldramas sida. Om det förslaget genomfördes, skuUe ospärradebankräkningar troUgen bU den vanUgaste typen av bankräkningar för underåriga.Mot den bakgmnden framstår det knappast som försvarbart att ha kvar huvudregelnom att underårigas bankkonton skaU vara spärrade. TUl dette skaU läggas attdet av principieUa skäl också framstår som tveksamt att försöka upprätthåUa enbUd av att bankmedel är spärrade när hela avgörandet av om så är fåUet läggs ide kontroUerades, föräldrama, händer. Det är ju de som kan göra förbehåU om attbankräkningen inte skaU vara spärrad. Riktigheten av deras påstående om gmndenför förbehåUet har banken mte någon skyldighet att kontroUera, varken enUgtgäUande rätt eUer enUgt utredningens förslag. De föräldra-förvaltedebankräkningar som skuUe öäffas av en genereU regel om överförmyndarspärr ärsåledes de som tillhör underåriga som har egendom tiU ett värde överstigandebeloppsgränsen. De förvaltningama kommer att vara underkastede den strängarekontroUen och spärren på bankräkningen framstår mte som nödvändig för attskyddsaspektema skaU kunna tiUgcxioses i tillräckUg grad. Nuföreslås därför att huvudregehi om att underårigas medel skaU sättes in påbankräkning, om de inte har placerats på annat godkänt sätt, skaU vara kvar menatt en sådan räkning enUgt huvudregeln skaU vara ospärrad. Med denna lösning ärdet följdriktigt att även ränte på bankmedel och avkastning av annan egendomfår disponeras fritt av föräldrama. torde få vissa sakrättsUgakonsekvenser vilka tes upp i förfettningskommentaren. Isammanhanget bör påpekas att förslaget avser encfest föräldrars förvaltning ochatt överförmyndaren skaU ha kvar möjUgheten att vid behov föreskriva attpenningmedel skaU placeras på spärrad räkning. Vidare skaU betonas att sådanamedel som stäUs under överförmyndarkontroU tiU följd av villkor vid gåva eUerarv bör som huvudregel efter föreskrift av överförmyndaren placeras på spärradbankräkning. Det saknas beträffande sådana konton anledning att ha särskUdaregler om dispositionsrätt över ränte. FöräldrabalkenmnehåUer regler om skyldighet för förmyndaren att sälja aktier och andravärdepapper samt lösöre som tillhör den omyndige (15 kap. 2 och 3 §§). När detgäUer sådan föräldraförvalöiing som skaU vara föremål för den strängarekontroUen föreslår Förmynder- skapsutredningen attreglema i huvudsak skaU vara kvar med en viss Prop. 1993/94:251 ökning avmöjUghetema för förmyndaren att behålfe egendomen. Under remissbehandUngen harkritik riktets mot att lagen stäUer upp försäljning som huvudregel beträffandeaktier och liknande värdehandlingar, mot bakgmnd av att placering i sådanahandlingar utgör ett självklart val för den som förvaltar medel påett ansvarsfuUt sätt. Detär av namrUga skäl svårt att stäUa upp enhetUga regler för aUa typer avvärdehandUngar. Säkerheten i en placering av medel i värdehandlingar varierarmycket beroende på handUngens karaktär. Vissa obUgationer och aktier måstebetraktes som säkra och bra placeringar. avspeglas bl.a. i de regler omen "fri" pfeceringssektor som har presenterats tidigare. Det är ocksåsjälvklart att sådana värdehandUngar inte omfettas av en skyldighet att säljasä snart det kan ske. De skaU ju som andra värdehandUngar som är föremål för enansvarsftiU förvaltning säljas när marknadsläget är gynnsamt. Blandvärdehandlingama kan dock också finnas mycket osäkra handlingar som är bärareav t.ex. en fordringsrätt mot en juridisk eUer fysisk person vars solvens ärdåUg. I ett sådant fåU kan det finnas anledning att försöka driva infordringen och inte behålfe handlingen. Det kan inte heUer sägas genereUt attaUa aktier bör behåUas. Förmyndaren har aUtid sm gmndläggande skyldighet attse tUl att medel som inte används för den enskUdes uppehäUe, ud)Udmng eUernytte i övrigt skaU förvaltes så att tUlräckUg trygghet finns för deras beståndoch att de ger skäUg avkastiiing. Den skyldigheten innebär att en fordran somär osäker skaU drivas m så länge det är möjUgt att få betalt för den. Även omförsäljningsskyldigheten kan härledas ur den allmänna regeUi Ugger det ettvärde i att det klart framgår av lagtexten att sådana tUlgångar kräver ettaktivt stäUningstegande av förmyndaren. bör därför även i fortsättningeninnehåUa en huvudregel om försäljning av värdehandlingar. För tydUghetens skuUbör det redan av lagtexten framgå att sådana värdehandlingar som Ugger inom denfria placeringssektom inte omfettes av huvudregeln. Närdet gäUer lösöre bör det lämpUgen föreskrivas att försäljning skaU ske, om mteegendomen är tiU nytte eUer har särskUt värde för den 'underårige eUer dennesfåmUj eUer egendomen av någon annan särskUd anledning bör behåUas. Dettemotsvarar i huvudsak gäUande reglering. 7.4 Slopad allmän deponeringsskyldighet Regeringensförslag: Den genereUa skyldigheten att sätte ner värdehandUngar i öppet förvarhos bank skaU upphöra. Överförmyndaren skaU ha möjUghet att i ett enskUt låUbestämma att förvaltningen av värdehandlingar skaU skötos av en bank eUer ettvärdepappersinstitut. Förmynderskapsutredningensförslag: Överensstämmer med rege- Prop. 1993/94:251 ringens förslag.Utredningen föreslår dock mte att andra än banker skaU vara tänkbaraförvalöungsmstitut. (Se SOU 1988:40 s. 165 f. och 281.) Remissinstansema:En stor majoritet av remissuistansema tUlstyrker förslaget eUer lämnar det utaninvändning. Länsstyreben i och Överförmyndamämnden i Sundsvallavstyrker förslaget med motiveringen att ett slopande avdepositionsskyldigheten skuUe lecfe tiU en ökad risk för missbmk frånföräldramas sida, respektive att reglema om deponeringsskyldighet möjUggör attlegafe förmyndare befrias från redovisningsskyldigheten somredovisning i förenklad form kan användas i stor utsöäckning för särskUtförordnade förmyndare. Överförmyndaren i menar att förslaget är riskfyUtmen finner att fördelama - lägre kostnader, lättad arbetsbörda föröverförmyndama etc. - uppväger nackdelama från säkerhetssynpunkt. Skälenför regeringens förslag: Av 15 kap. 8 § följer att värdepappersom tillhör en underårig och som överstiger ett värde av två basbelopp, förnärvarande , skaU deponeras i bank. Om förmyndaren viU to ut endeponerad värdehandling måste han först söka överförmyndarens tiUstånd.Lagmmmet öppnar också vissa möjUgheter tiU befrielse fråndeponeringsskyldigheten, bl.a. om inskrivning i stots-skuldbok och anteckningom överförmyndarspärr görs. Värdehandlingar som har nedsatts får inte överlåtoseUer pantsättos utan överförmyncfe-rens tiUstånd, 15 kap. 10 §. Bankeraasskyldigheter rörande förvaring och förvaltning av deponerade värdehandlingarregleras i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar. Den praktiskaförvaltningen utförs som regel av bankens notariatovdeUiing. Banken skaU bl.a.se tiU att den omyndige upptos som ägare i aktiebok eUer liknandeförteckningar. Banken skaU också lyfte utdelning på aktie och obUgation, bevakautiottning av pre-mieobUgationer, underrätte förmyndaren om nyemission, vidtebehövUga åtgärder vid fondemission, uppbära räntor och amorteringar samtbevaka att fordringar mte preskriberas (2 §). Vid deponering skaU bankenunderrätte överförmyndaren om att handlingar mottegits för förvar (6 §). Beslutom omplacering av eUer nyplacering i exempelvis aktier fettes av förmyndarenmed överförmyndarens samtycke. I lagen finns särskUda skyddsregler som åläggerbanken att vid exempelvis en försäljning av en aktiepost lämna ut aktiemadirekt tiU köparen och av köparen te emot betalningen, som skaU sättes in påspärrad räkning. Därigenom kommer aktiema således aldrig att passeraförmyndarens händer (9 §). Banken skaU årUgen tiU förmyndaren och överförmyndarensända över värdepappersförteckning och en redogörelse för influma ochudjetelade belopp (7 §). EnUgt8 § kan banken för sm förvaltning enUgt lagen to ut en årUg gmndavgift på högst av handlingamas värde, dock . Banken har dessutom rätt tiU tiUäggsavgift avseende dels varje deponerad handling eUer post av handlmgar med , dels varje depo nering eUer uttag med . TiU detto kommer rätt för banken att te ersättning för särskUda utgifter som banken kan ha haft. som banken vidtar utövervad banken är skyldig tiU enUgt lagen gäUer Prop. 1993/94:251 de avgiftersom särskUt avtafets. Somtidigare nämnts (se avsiutt 3) har i en skrivelsehemstäUt att avgiftema skaU höjas väsentUgt. Skrivelsen har remitterats ochsamtUga företrädare för överförmyndare bland remissinstansema betonar i smayttranden att förmyndama opponerar sig mot avgiftema fördeponering och att en så kraftig höjning som föreslås skuUe leda tiU storasvårigheter att motivera förmyndama att rätte sig efter kraven på deposition. Förmynderskapsutredningenredovisar i sitt betänkande att även utredningen under arbetets gång möttes avkritUc mot systemet med deponeringsskyldighet. Den kritik som firamfördes varinte bara att systemet är tungrott utan också att avgiftsskyldigheten ärbetungande. Deponeringstvångkan givetvis fyUa en uppgift, om man viU skapa garantier för attvärdehandlingar som tUlhör en underårig mte används på ett OtiUbörUgt sätt.DeponeringspUkten har dock nödvändiggjort en omfettande lagreglering, dels iföräldrabalken, dels i den särskUda lagen om vård av omyndigas värdehandUngar.Att regleringen gör hanteringen av värdepapper tungrodd är uppenbart. Det ärockså naturUgt att mänga föräldrar känner irritetion över tvånget att betafeavgifter tiU bankema. Även om lagstiftningen har hålUt avgiftsbeloppen nere kande i en del fåU ändå vara så höga att de äter upp en stor del avvärdehandlingamas avkastiung. Hanteringenav värdehandlingar har förenklats och gått mot att bU mindreberoende av de fysiska värdepapperen. Beträffende alctiebolag har genomaktiekontofegen (1989:827) systemet med aktiebrev avskaffats iavstämningsbolagen, dvs. sådana aktiebolag för vilka Värdepapperscentralen VPCAktiebofeg för aktieboken. eliminerar riskema för att underåriga skaUtiUfogas förluster genom att aktier rent fysiskt försvinner. Även obUgationeroch andra ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning har underdet i betydande omfettning lagts m i VPC:s kontobaserade system.DärtiU kommer att nyUgen beslutet om en utvidgning av möjUghetema attregisttera finansieUa instrament enUgt aktiekontolagen (se prop. 1993/94:232,bet. 1993/94:LU37, rskr. 1993/94:352). Detta talar för att systemet meddeponering av de fysiska handlingama aUt mer förlorar i betydelse. Tidigarehar föresfegits att bankmedel inte skaU vara spärrade för utteg av föräldrar,om inte överförmyndaren särskUt har förordnat om det. En sådant frihet iförvaltningen skuUe rimma iUa med att ha ett i det närmaste genereUtdeponeringstvång. Vid ett genomförande av förslaget att aU avkastning somhuvudregel skaU vara fri för föräldrama att disponera över fåUer också ett skälatt förvara värdehandUngar i depå bort. sammanteget med attdeponeringsplikten upplevs som bemngande på sätt som beskrivits avremissinstansema och leder tiU att övervägande skältalar för att depone-ringstvånget skaU tes bort beträffande underårigasvärdehandlingar. Ett avskaffande av tvångetleder tiU en något ökad börda på förmyn- Prop. 1993/94:251 dama vad gäUer attse tiU att vederbörUga registreringar av underårigas iimehav görs. Enupplysning om denna skyldighet bör därför tes in i de allmänna bestämmelsema omförmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet. Även här finns dock anledmngatt särskUt betona att överförmyndaren skaU ha möjUghet att i enskUda fåUingripa med föreskrifter om att den underåriges värdehandlingar skaU förvaltesav bank eUer värdepappersinstitut eUer säkerstäUas genom att en inskränkning irätten att överlåte eUer pantsätte handlingama registreras på konto i avstämningsregister. Förnärvarande är det enbart banker som kommer i fråga för förvaltning avomyndigas värdehandlingar (se 15 kap. 8 §). Från konkurrenssynpunkt är detmindre lämpUgt att ge bankema monopol på området. Även om antalet depåer kommeratt minska väsentUgt när den generelfe skyldigheten att deponera värdehandUngarförsvinner är det av vikt att den kvarvarande marknaden håUs öppen för aUatänkbara värdepappersförvaltare. Genomlagen (1991:981) om värdepappersrörelse infördes en genereU reglering avföreteg som är verksamma på värdepappersmarknaden. EnUgt lagen krävs tiUståndför företeg som yrkesmässigt tillhandahåUer tjänster på marknaden, bland annatförvaltning av annans finansiella mstmment. TiUstånd kan ges aktiebofeg,bankinstitut och utländska företog med fiUal här i riket. Dessa kaUas med ettgemensamt namn värdepappersinstitut. Värdepappersrörelse skaU bedrivas så attden kan anses sund. För aktiebolagen (värdepappersbolagen) krävs dessutom ettmed hänsyn tiU verksamhetens omfettning och beskaffenhet tillräckUgt stortaktiekapital. Mot denna bakgmnd och då samtUga värdepappersin-stimt står undertiUsyn av finns det från säkerhetssynpunkt inte någrahinder mot att utvidga den tiUåma kretsen av förvaltare utanför bankema.Sveriges intemationeUa åtoganden nu och vad gäUer den frferörUgheten för tjänster, mkluderande finansieUa sådana, leder tiU att ävenutiändska värdepappersinstitut i vissa fåU bör kunna komma i fråga somförvarare och förvaltare. Detbör anmärkas att avskaffandet av deponeringspUkten beträffande värdehandlingarleder tiU att det kan gälfe någon genereU skyldighet att sätte nedärvda värdehandlingar i öppet förvar (jfr 15 kap. 12 § andra stycketföräldrabalken). skrivelse med en begäran om översyn och höjning av de avgiftersom bankema får te ut för vården av handlingar enUgt lagen om vård av omyndigsvärdehandling påkaUar mgen ytterUgare åtgärd, om förslaget att upphäva fegengenomförs. 7.5 Direktinsättning i bank av försäkringsbelopp m.m.