prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Därefter har den överläggningarmed samarbetslandet om vilka biståndsinsatserman kan vara överens om för de följandeåren. Med alldenna infcmation som grund, utarbetar en övergripande landstrategi. Regeringen fattar så beslut om landstrategin. Delegering sker tillmyndigheterna att bereda och genomförainsatser Dessaplaneringssteg upprepas cykliskt förvarje land. Resultaten går successivt över i den vanliga budgetprocessen. Detta ger riksdagenbättre beslutsunderlag. beslut, fortsätter med Medriksdagsbeslutet som underlag kan regeringen på vanligt sätt verkställa besluten, inhämtaresultatredovisning, fortsättaprocessen med att ta fram förnyadelandstrategier etc. ■nw n»K WS Barn påsjukhus i . Att förbättra situationen för världens nödlidande barn ärhuvuduppgiften för , FN.s barnfond, ett av många organ inom denmulitiaterala sektorn. Biståndgenom det multilaterala systemet Bistånd från många givare via internationella organisa- tioner. Ett grundläggande drag iSveriges utrikes-och biståndspolitik är det starka stödet till de internationellaorganisationernas biståndsverksamhet, s.k. multilateralt bistånd. Detmultilaterala systemet består dels av FN-systemet, dels av några friståendeintemationella finansieringsorgan. FN-systemet innefattar ett stort antalinstitutioner med varierande status och skilda verksamhetsområden. På det ekonomiskaoch sociala området som behandlas i denna faktabilaga förekommer såväl enbetydande s.k. normativ verksamhet, dvs. informationsutbyte, förhandlingsverksamhetoch överenskommelser, som s.k. operativ verksamhet, dvs. Övergripandeansvar för FN:s arbete med de ekonomiska och sociala frågorna har FN:sekonomiska och sociala råd (ECOSOC) samt FN:s centrala organ, generalförsamlingen. Frivilliga bidrag utöver budgeten FN:solika organ bedriver en omfattande biståndsverksamhet. Denna verksamhetfinansieras från organisationemas reguljä- Bistånd från land till land. ra budgetar, från FN:sutvecklingsprogram (UNDP), från samt av medlemsländemasfrivilliga direkta bidrag. För del härrör de frivilliga direktabidragen dels från UD:s anslag, dels från Styrelsen för intemationellutveckling (SIDA), Styrelsen för u-landsforskning (Sarec), BITS och . InomFN:s biståndsverksamhet har UNDP en central ställning som samordnare och kanalför en stor del av FN:s tekniska bistånd. I samarbete med värdlandet utarbetarUNDP landprogram som löper på mellan tre och . På fältet genomförsbiståndsprojekten i ökande utsträckning av mottagarländemas regeringar men -än sä länge - oftast av olika fack-eller specialorgan. En av FN utsedd lokalsamordnare - oftast UNDP:s representant -ansvarar för sammanhållningen avFN-biståndet. Varje organ opererar dock självständigt inom sitt mandat. De organsom har en större verksamhet har i allmärihet egen fältrepresentation. Inomramen för Nordiska (se faktaruta sid 27) konstateras att det multilateralabiståndssystemet har en föga rationell struktur och att dess FN-baserade delär starkt fragmenterad. Antalet organisationer förefaller onödigt stort, derasuppgifter är delvis överlappande och deras inbördes relationer ofta oklara.Dessa förhållanden bör ses mot bakgrund av att detta "system" aldrigskapats som ett sådant utan vuxit fram efterhand. Dessutom har det övervägandeflertalet av de organi- Andra och andra självständiga organisationer inom systemet sationer som medverkar iFN:s bistånd inte tillkommit primärt för detta ändamål. Till de internationellafinansieringsorganen hör Världsbanksgruppen och de regionalautvecklingsbankema. De styrs enligt principen om vägda röster, där vikternamotsvarar andelarna i bankens grundkapital. Vid s.k. påfyllnadsförhandlingarförhandlar givama i ett sammanhang den totala volymen, sina individuellabidrag organisationernas policy inriktning. Därigenom har givarländema ettavgörande inflytande över verksamheten, vilket uppenbarligen förstärkerderas bidragsvilja. har formellt status som expertorgan inomFN-familjen medan regionalbankerna inte har någon koppling till FN. FN försvagas,stärks Relationema mellanFN-familjen och då särskilt UNDP/fackorganen å ena sidan ochutvecklingsbaiikema å andra sidan är i första hand en fråga om resurser ochrollfördelning. Medan särskilt UNDP fått se sina resurser reducerade i realatermer un- der ,har utvecklingsbankerna och deras fonder inte drabbats av någon liknandeåderlåtning. har utvecklingsbankema med i spetsenväsentligt vidgat sin verksamhet. är en avsevärt störrefinansiär av tekniskt bistånd än UNDP och har byggt upp en betydande egenkompetens på många fackorgans områden. Denna förskjutning av väsentUga delar avden tekniska biståndsrådgivningen från UNDP mot innebär enförsvagning av FN. I samma rikbiing verkar växande roll på detallmänt bistånds-koordinerade och utvecklingspolitiska området. Densvenska synen på arbetsfördelningen i det multilaterala biståndet innebär attdetta skulle vara betjänt av en bättre balans mellan FN-systemet och Världsbanken.Det förutsätter en förstärkning både av FN:s program och fonder, och då särskiltUNDP, på det allmäima utvecklings-politiska området och av mänga fackorgan påde områden där dessa borde besitta en obestridd expertkompetens. Denna förstärkningförutsätter de djupgående strukturella reformer som föreslås i det . Sedan presentationen av Nordiska 1991har svenskt och nordiskt agerande i FN på utvecklingsområdet under det senasteåret därför väsentligen fokuserats på olika organisationsförändringar för attstärka och effektivisera FN:s biståndsverksamhet. Förutom det löpande arbetet i de olikautvecklingsorganens styrelser samt arbetet i ECOSOC och generalförsamlingen hardet gångna året främst präglats av reformfrågorna. Enannan viktig fråga där engagerat sig gällermUjö och utveckling, främst i samband med uppföljningen av konferensen förmiljö och utvecklmg (UNCED) iRio. Detta har skett bl.a. genom aktivt deltagande i förhandlingama kring denglobala miljöfaciU-teten (GEF) i förhandlingama kring en ökerikonvention samt iarbetet i FN-systemets nya kommission för uthållig utveckling (CSD). Vidarehar och övriga nordiska länder varit pådrivande i strävanden attförstärka FN:s samordnande roll vid svåra katastrofer och i att finna vägar attkoordinera det humaiutära biståndet i konflikter med åtgärder av politisk ochfredsfrämjande karaktär. Förstärkt inrikting på fattigdom Iförhandlingarna om en resurspåfyllnad av utvecklingsfond() har drivit och fått gehör för en förstärkt fattigdomsinriktning.Förberedelsearbetet för i harinletts såväl nationellt som globalt. I har upprättats ennationalkommitté för befolkningskonferensen under ledning av statssekreterareAlf . I generalförsamlingen, i ECOSOC och i ett särskilt s.k.förberedande möte i FN, har varit pådrivande i förberedelsearbetet förkonferensen. UtveckUngsfrågor-nas starka samhörighet med frågor kring mänskligarättigheter och demokrati har understrukits bl.a. vid FN:s stora konferens förmänskliga rättigheter och demokrati i och i uppföljningsarbetetmed . TillFN:s frivilligt finaniserade operativa verksamhet räknas främst , (), (),(), (), (WFP), FN:s flyktingkommissarie () och Internationellajordbruksutvecklingsfonden (). Deolika FN-organen har angelägna och viktiga mandat på områden som kapacitetsuppbyggandebistånd, miljöfrågor, bistånd riktat till kvinnor och barn, livsmedelsbistånd,bistånd tiU flyktingar och bistånd i katastrofsituationer. FN:s sätt att mötanya behov har varit att skapa en ny organisation. FN:sbiståndsorganisationer är underorgan till FN:s ekonomiska och sociala råd(ECOSOC). Verksamheten finansieras i allt väsentligt med gåvobistånd. Vidårliga bidragskonferenser utfäster sig givarna -utan föregående överläggningar- att med vissa belopp bidra tiU nästkommande års verksamhet. Finansieringenbrukar betecknas som "frivilliga bidrag", därav benämningenfrivilligfinansierade FN-organisa-tioner. Vissa bidrag är obundna, medan andrariktas till ett specifikt projekt eller program inom en organisation, s.k.multi-bistöd. På förslag av organisationernas sekretariat beslutarmedlemsländerna i respektive styrelse hur resurserna skall utnyttjas. Det ärsvårt för organisationema att långtidsplanera sin verksamhet bl.a. beroende pådet faktum att de inte säkert kan veta hur mycket medelsom kommer att finnas tillgängligt. FN-systemetär politiskt till sin natur och styrs enligt principen ett land - en röst.Detta är ett uttryck för principen om staters suveränitet. I FN:sbiståndsorganisationer består styrelserna av 40 - 50 medlemmar samtobservatörer. Varje medlem har en röst, men beslut tas av tradition i FN inormalfall med s.k. consensus. Observatörerna deltar aktivt och det är ipraktiken svårt att skilja dem från medlemmarna. Det har visat sig svårt attfå dessa stora styrelser och därigenom verksamheten att fungera effektivt ochtillfredsställande. verkar för ett starkt FN Koordineringen i fältmellan de oUka FN-organen har heller inte utvecklats på ett sätt som ärönskvärt. Som konsekvens har ett antal medlemsländer emellertid ansett att FN:sarbetsmetoder ger dem ett mindre inflytande över besluten än vad som motsvarasav deras bidrag. Detta har i sin tur påverkat storleken av bidragen. Sverigehar som litet land aUtid varit en stark anhängare av multilateralism och inteminst verkat för ett starkt FN. I den situation som råder i världen tersig ett starkt FN viktigare . Nya problem, möjligheter och kravställer därför krav på reformer av FN-systemet. Det ställer också krav på attklyftan mellan omfattningen av uppgifter som läggs på FN och de resurser somställs till dess förfogande måste minska. Detta kommer att bli än viktigareunder då stora behov av finansiella resurser för multilateralverksainhet kan förutses. gäller bl.a. påkatastrof-, flykting,- miljö-och befolkningsområdena. Detvar bl.a. mot den här bakgmnden som det nordiska startade för merän . Utgångspunkten i projektet var att för att få kvalitet och effektiviteti verksamheten på det ekonomiska och sociala området i FN, var det nödvändigtmed strukturella förändringar främst av styr- och finansieringformer. reformförsök inom det ekonomiska ochsociala området har inte lett till några mer långtgående resultat. Till följdav politiska låsningar och en allmän ovilja till förändringar bland i förstahand medlemsländema har det varit svårt att ändra det som en gång harinrättats, trots många goda förslag därom. Dennagång ser dock reformsträvandena ut att lyckas. fattade FN:sgeneralförsamling ett mycket viktigt beslut att reformera sin organisation.Det nordiska presenteras i ett särskilt avsnitt. Tröga,stora styrelser... Flera FN-organisationer har mycket stora styrelser. Vidstyrelsemötena kan antalet deltagare och observatörer vara bortåt200 personer. Besluten måste fattas i enighet, varför arbetet blir mycket komplicerat och tidsödande. ...eller små effektiva? Nordiska ville ha små styrelser, " m.wiW9W' som skulle träffasofta . Inga observatörer lI I skulle närvara.Idealet borde vara 15-20 Mll . B|liW|BM!w[fl|liWlftlillBHil l»»l lifl !»f| lifl |«f I MriJ«!t!Kä*'S«i4iÄ,' . Förslagen i rapporten går i huvudsak ut påatt styr- och finansieringsformerna förFN:s program och fonder skall reformeras. Bl.a. föreslås att ett internationelltutvecklingsråd skall bildas där riktlinjer skall diskuteras och läggas fast förFN:s samlade biståndsverksamhet. Vidare föreslås att mindreexekutiva styrelser skall inrättas för var och en av FN:s olika biståndsorganisationer och som skall ersätta de nuvarande styrelserna som fungerar på ett mycket ineffektivt sätt. Nordiska innehåller ocksåförslag om hur finansieringsformernaför FN:s biståndsverksamhet skall förändras. Syftet med förslagen äratt skapa en jämnare bördefördelningmellan de stora givarna liksom en högregrad av förutsägbarhet och därmed ökad möjlighet till långsiktig planering av verksamheten. Den nuvarandeformen med frivilliga bidrag föreslås kompletteras med två andra bidragsformer. Den förstautgörs av reguljära bidrag frånalla medlemsländer där hänsyn skalltas till betalningsförmågan. Den andra formen föreslås vara "förhandladebidrag", vilket innebär att givarländerna samlat kommer överens om hur kostnaderna förden biståndsverksamhet som medlemsländerna beslutat om skall finansieras. Efter diskussioner i kom de nordiska förslagen att gåin i en förhandlingsfas inom FN. Generalförsamlingen tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att lämna förslag till församlingen förhur FN:s biståndsverksamhet kan reformeras. Efterett drygt år av förhandlingar fattade församlingen beslut om reformer. Beslutet innebärett genombrott för nya principer för FN;s biståndsverksamhetsom till stora delar bygger på analys och förslag. De nordiska ländernas bestämdavilja att nå beslut som innebär reella förändringar och ett mycket målmedvetet förhandlingsarbetegav efter långa och mycket komplicerade förhandlingar slutligen resultat. Beslutet innebäratt ECOSOC:s arbetsformer förändras. Under en del av ECOSOC skall ett årligt högnivåmöte hållas om FN:s samlade biståndsverksamhet. I enlighet m med förslag kom- ' mer då en diskussion att föras och riktlinjer ges förhur denna verksamhet skall drivas. Detta möjliggör att FN fåren samlad policy och klarare prioriteringar för den ekonomiska och sociala verksamheten. En central del av beslutet är att de nuvarande styrelserna förFN:s program och fonder skall ersättasmed mindre exekutiva styrelser. De nuvarande styrelserna består av 5G-tals medlemmar samt observatörer. Detta betyåeratt 200 - 300 personer kan delta vid de mötensom hålls en till . De nya exekutiva styrelserna skall bestå av 36 medlemmar och inga observatörer. Styrelserna skall träffas regelbundet för att löpande styra verksamheten med utgångspunkt frånde övergripande riktlinjer som ges avECOSOC. Styrelserna skall inte som sammanträda i utan i respektive organs huvudkvarter. Genom beslutet om förändrade styrformer har ett första viktigt steg tagits för att få etteffektivare FN-bistånd. Det är ett grundläggandeoch avgörande steg för att stoppa fragmentiseringen av FN-biståndet liksom föratt hejda den marginalisering som pågått under senare år.Det är också ett avgörandesteg i en förändringsprocess som har inletts. Förändringsprocessen kommer att fortsättaunder 1994.1 beslutet uppmanas generalsekreteraren att utreda hur ett nytt finansieringssystemmed i första hand förhandlade bidrag kan utformas. Denna rapport skallvara färdig och förhandlingar om ett nytt finansieringssystem inledasi . Generalförsamlingensbeslut innebär också att en översynskall göras som underlag för diskussioner om fortsatta reformer. Bland annatskall översynen se om antaletrepresentanter i de exekutiva styrelserna kan modifieras ytterligare. Översynen skall diskuteras vid samt vid generalförsamlingen . ,UNDP, som bildades då två mindre biståndsfonder slogs samman, har som målatt vara FN-systemets centrala fond för finansiering av tekniskt bistånd. UNDPhar främst haft en finansierande, programplanerande och samordnande uppgift.Verksamheten har tidigare genomförts av (WHO, , FAO m.fl.). Iökad utsti-äck-ning görs nu detta av mottagarländerna själva medan fackorganenfår en rådgivande roU. Fakta om UNDP: UNDP är FN-systemets centrala fond för finansiering av tekniskt bistånd. UNDP har också ansvar för att FN:s samlade bistånd samordnas tillsammans medmottagarländerna. Viktigaste givare , ,, och . Sverigesbidrag (1993). 48medlemmar som träffas , är också beslutande organ för tekniska biståndsprogram (DTCD), (), (), FN:s Sahelkontor (UNSO), FN:s kvinnofondUNIFEM samt en rad andra specialfonder. Antal anställda Sammanlagt finns omkring 3500 anställda. Varje kontor leds av en landrepresentant som också oftast är FN:s fasta representant i landet.Huvudkontor NewYork med ca 600 fast anställda.Chef Fram tillden var från administratör.Han efterträddes av från . UNDP:s uppgift är attfrämja mottagarländemas utveckling genom olika former av tekniskt bistånd.Denna typ av bistånd sker i huvudsak i form av expertrådgivning, men också iform av stipendier, konsulttjänster och i viss mån utrustning. Huvudsyftet äratt bygga upp mottagarländemas kapacitet att själva ta hand om sin egenutveckling. UNDP:s verksamhet är inte bunden till en specifik sektor. Verksamhetenomfattar över 5000 projekt i 174 länder och territorier. UNDP:sverksamhet bygger i huvudsak på landprogrammering. Denna innebär att man förvarje land fastställer hur mycket bistånd från UNDP landet kan räkna med underen femårsperiod. I samarbete mellan mottagarlandet och UNDP:s landrepresentantutarbetas sedan ett program för hur medlen skall utnyttjas. Detta programfastställs slutligen av . Storleken på varjemottagarlands pro gram bestäms främst av hur fattigt landet är och av befolkningens storlek. fast ställs fördelningen för nästkommande femårs period ("femårsplan"). De fattigaste ländema - med en bruttonationaUn- fames G. Speth omst per capita på högst UNDP - fick under programperioden av UNDP:s länderfördelade resurser. Under den programperiod som sträckersig till 1996 förstärks denna inriktning. av de länderfördelade resursemakommer då att tillfalla denna kategori av länder. Det finns även ett beslut att55 % av de länderfördelade resursema skall tillfalla de minst utvecklade ländema.Biståndet till mottagarländer med relativt hög BNP/capita trappas gradvis nedför att upphöra vid en per-capita inkomst . Ar193'5 presenterade UNDP för fjärde gången sin rapport om mänsklig utveckling(). Genom rapporten liar UNDP lagt grunden till ettnytt mätinstrument som kan mäta begreppet utveckling. Rapporten klassificeraralla länder i ett s.k. mänskligt utvecklingsindex. Detta index beaktarmänniskors levnadsförhållanden såsom utbildning, sjukvård, barnadödlighet,arbetslöshet etc. Varje årsrapport har ett tema. Årets tema var folkligtdeltagande i utvecklingsprocessen. 1993 har varit ettomvälvande år för UNDP. Programmet har fått svåra ekonomiska problem. Herabidragsgivare har liksom dragit ned i sina biständs-budgetar vilketlett till minskade bidrag till UNDP. Detta liksom att många bidragsgivaresvalutor har minskat i värde i förhållande till den amerikanska dollarn hargjort att UNDP har fått ekonomiska problem. Konsekvensen är att samtliga programhar skurits ned . Enväxande debatt har också kommit igång om UNDP:s framtida roll i det multilateralabiståndsarbetet, framför allt bland givarländer. UNDP:s roll som centralfinansieringsmekanism för FN:s biståndsverksamhet diskuteras, liksom hur UNDPeffektivare skall kunna samordna FN:s biståndsinsatser på landnivå. Ett återkommandekrav från givarländerna är att UNDP måste renodla sin verksamhet liksom attden måste effektiviseras. Arets upplaga av Human DevelopmentReport har som tema folkligt engagemang och deltagande. Rapporten konstateraratt demokratin fordrar lösningar på olika nivåer. "Nationalstaten är förliten för de stora problemen och för stor för de små ". Sverigehar deltagit aktivt i debatten om att utveckla och reformera UNDP. I förstahand har detta skett genom det nordiska . har aktivt drivitatt UNDP inte kan effektiviseras utan att styr-och finansieringssystemenreformeras. Det nuvarande styrsystemet är ineffektivt och möjliggör inte enrationell styming av verksamheten. Finansieringssystemet är helt uppbyggt påenskilda länders vUja att lämna bidrag. För att skapa ett kollektivtansvarstagande för den långsiktiga finansieringen krävs ett finansieringssystemsom dels bygger på att alla länder deltar i finansieringen avbasadministrationen, dels på att givarländema förhandlar sinsemeUan hurverksamheten skaU finansieras. har utarbetat en konsulbrapport;UNDP QUO VADIS, som diskuterar olika modeller för hur UNDP kan utvecklas.Rapporten har spridits till andra länder i syfte att skapa debatt om hur UNDP:sverksamhet kan fokuseras i större utsträckning och ännu tydligare bU ett organsom stöder de fattigaste ländema i deras utvecklingsansträngningar. Att bistå medatt bygga upp en egen kunskap och kapacitet för att kunna svara mot de behovsom finns inom be- Fakta om UNFPA; Att leda och samordna FN-systemets insatser på befolkningsområdet. Verksamheten finansieras genom frivilliga bidrag. uppgick inkomsterna till238, , en ökning jämfört med föregående år. Utgifterna uppgick till 193,6miljoner US dollar. Viktigaste givare , , , , Tysklandoch . , en ökning med sedan1991. Bidraget utgör av UNFPA:s budget.Styrelse UNFPA är underställd , som godkänner det långsiktiga arbetsprogrammet, budgetoch finansplan samt landprogram . Antal anställda 801, varav 291 på handläggarnivå. Förutom de reguljära fältkontorensom lyder under UNDP-representanten, finns regionalkontor för UNFPA i alla värtdsde-lar. Huvudkontoret ligger i , medan en liten filialfinns i . Hon kommer från . folkningsområdet; attsprida kunskap i både i- och om de sociala, ekonomiska ochmiljömässiga konsekvenser som blir följden av nationeUa och internationellabefolkningsproblem och att söka lösningar på dessa problem som står i överensstämmelsemed varje lands egna prioriteringar; samt att spela en ledande roU inomFN-systemet för att främja och samordna FN:s befolkningsprogram. Fondens verksamhetsområdenär famUje-planering, information och utbildning, befolkningsstatistik,utarbetande av riktlinjer på befolkningsområdet, forskning och särskildaprogram (t.ex om kvinnor, miljö och aids). Fondensamarbetar med en rad FN-organisationer, bl.a. med WHO, , och med enskilda organisationer såsom Intemationella familjeplaneringsfederationen(IPPF) bedrivs också. UNFPA samarbetar dessutom med bilaterala givare. Enväxande andel av UNFPA:s projekt genomförs av mottagarländema själva med stödav fonden. av programresurserna avsattes 1992 förprojekt i 58 länder. Av dessa länder ligger 32 i . fick emellertid37 % av de totala resursema jämfört för . Förberedelsema för deninternationella konferensen om befolkning och utveckling, som äger rum i Kairoi , har präglat även UNFPA:s verksamhet. Den intemationella uppmärksamhetenkring befolkningsfrågor kan sägas ha fått ny näring efter iRio de Janeiro om mUjö och utveckling. Huvudfrågan där var visserUgen miljö,men sambandet med befolkningsfrågan var uppenbar. Behoven av FN-reformerinom det sociala och ekonomiska området har avspeglats även inom UNFPA, där detårliga mötet domineras av ett litet antal aktörer och där styrelsebehandlingeninte på ett tiUfredsstäUande sätt förmår ge organisationen den långsiktigaledningen på huvudsakliga spörsmål. Fondensmandat kommer att granskas i ljuset av den kommande konferensen och en rapportföreläggas medlemmarna vid styrelsemötet . CEF stött ett åttiotalutvecklingsländer med att ta fram nationella handlingsplaner i syfte atttiUvarata barnets rätt i samhället. Den operativa verksamheten består av tvådelar, långsiktiga utvecklingsprogram och nödhjälpsinsatser vid katasfrofer.UNICEF samarbetar med aUt fler länder i världen, främst genom femårigalandprogram för utveckling. Utgångspunkten för samarbetet/stödet är landetsbarnadödlighet, barntäthet och BNP per capita. kommer därförfortsättningsvis att prioritera insatser i . De långsiktiga landprogrammenhar ökat engagemang FN:s BARNFOND () UNICEFetablerades 1946 som en tillfällig fond för katastrofstöd tiU barn i länder somdrabbats hårt av . Fonden blev permanent 1956 och mandatetomformades tUl att gälla mer långsiktiga insatser till förmån för bam iutvecklingsländer. har verksamheten omfattat även mödrar dårelationen barn - mor varit så nära. har frågan aktualiseratsom mandat omfattar kvinnor utan begränsning tiU den reproduktivarollen eUer åldem. verksamhet harnumera fre huvudinriktningar, en normativ och två operativa. Den normativadelen, som förstärkts , är katalytiska roU sompoUcyskapare och rådgivare på områden som berör barn. Det viktigaste exempletär här arbetet med uppföljningen av och bamtoppmötet ,som hade tUl syfte att föra upp bamens situation såväl på de nationella som påde intemationella politiska dagordningarna. Detta har inneburit att UNI- Fakta om : Mål, huvuduppgifter Att förbättra situationen för världens nödlidande barn.