prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — I samband med att rätten förordnar enstäUföreträdare kan även rätten meddela ett sådant beslut. Om de som utövar förvalmingen gemensamt inte kan enas om en vissåtgärd, gäller den mening som överförmyndaren biträder. Om det är fråga om enåtgärd som kräver överförmyndarens samtycke, kan samtycke ges till åtgärdenäven om det finns delade meningar Överförmyndaren skall dock ge alla dem somhar del i förvalmingen tillfålle att yttra sig innan överförmyndaren beslutar isaken. (Jfr12 kap. 12 § i FörmynderskapsutiBdningens förslag.) Bestämmelsemamotsvarar i stort 13 kap. 8 § försfe, ti:edje och Qärde styckena i nu gäUandelydelse. Lydelsen har dock justerats med hänsyn tiU den förändrade ordningenbettäffande befogenhet att förordna gcxl man och förvaltare. För det feUöverförmyndaren har rätt att förordna skaU denne även ha rätten att fördefeförvaltningen meUan flera StäUföreträdare. Även när ftåga uppkommer om attfördefe förvaltningen mellan flera förmyndare skaU överförmyndaren beslute omfördelningen. Av praktiska skäl bör dock rätten ha kvar möjUgheten att fettebeslut om en uppdelning av förvaltningen i samband med att rätten förordnarförmyndare, god man eUer förvaltare. För det fåU en persons egendom förvaltasav hans eUer hennes föräldrar följer av 13 kap.1 § andra stycket att den ena föräldem får fette beslut ensam i vissa fåU. Dennuvarande bestämmelsen i 13 kap. 8 § andra stycket om fördehiing avvårdnadsansvaret har inte någon motsvarighet i den nu behandfede paragrafen.Dette är en följd av att samtUga vårdnadsregler har sandats i 6 kap. Delvismotsvaras den bestämmelsen av bestämmelsema i 6 kap. 10 a § andra stycket. Vidarekan erinras om bestämmelsen i 10 kap. 3 § andra stycket, som gör det möjUgt attförordna en förmyndare vid sidan av en särskUt förordnad vårdnadshavare. Ställande avsäkerhet 13 § Om överförmyndarenfinner skäl till det, skall förmyndare, gode män eller förvaltare ställa säkerhetför den förvaltade egendomen. myndarenprövar säkerheten och bestämmer hur den skall förvaras. 1993/94:251 övrigt tillämpas 2 kap. 25 § utsökningsbalken. (Jfr12 kap. 13 § i förslag.) Paragrafenmotsvarar vad som gäUer enUgt 13 kap. 7 §. Uppgiften att avgöra om detbehöver stälfes någon säkerhet har dock lagts på överförmyndaren i stäUet förpå rätten. Det är också överförmyndaren som prövar säkerheten och bestämmer hurden skaU förvaras. Ipraktiken torde det säUan uppsfe anledning för överförmyndaren att krävasäkerhet. En sådan åtgärd kan dock bU aktueU, om ställföreträcfe-rensförvaltning inte sker på ett tiUfredsstäUande sätt och den enskUdes tiUgångarkommer i fera. Det torde dock ofta Ugga närmare tiU hands för överförmyndarenatt gå in med skärpande föreskrifter (jfr 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 §). Överförmyndarenhar frihet att bestämma säkerhetens närmare utformning inom ramen för vad somföreskrivs i 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten kan således utgöras avpant, borgen eUer bankgaranti och gäUa det belopp som överförmyndaren finnerlämpUgt. Överförmyndaren kan, om han eUer hon mte själv anser sig kunnaförvara säkerheten, anvisa exempelvis en bank som förvarare av en pant. (Jfrvad som sägs i 13 kap. 19 § och 14 kap. 21 § om skyldighet att deponeravärdehandling hos värdepappersmstitut.) GenommöjUgheten att enUgt 16 kap. 13 § förelägga vite kan överförmyndaren komma tiUrätfe med en stäUförettädare som inte följer ett beslut om stäUande avsäkerhet. Förmyndare,gode män och förvaltare är skyldiga att ersätta skada som de uppsåtUgen ellerav vårdslöshet har orsakat den enskilde. Om flera förmyrulare, gode män eller förvaltare är ansvariga, svararde solidariskt för ersätmingen. Ersätmingsansvaret skall slutUgt fördelasmelUin de ansvariga efter vars och ens grad av vållande. Om någon saknartillgångar att betala sin andel med, skall de övrigas ansvarighet för bristenbestämmas enUgt samrrm gmnder (Jfr12 kap. 14 § i Förmynderskapsutiiedningens förslag.) Hithar utan sakUg ändring överförts vad som regleras i 13 kap. 9 §. TaUinom ersätming enligt 14 § skaU väckas från det att handlingar somanges i 16 kap. 8 § har lämnats över till den som är behörig att ta emotredovisning för förvalmingen. Om taUm inte väcks inom nämnda tid, ärtalerätten förbrad. Detta gäller ime, om ställ- Prop. 1993/94:251 företrädaren har gjort sig skyUiig tiU brottsligt förfarande. (Jfr12 kap. 15 § i förslag.) Paragrafenmotsvarar i sak nuvarande 13 kap. 10 §. Arvodeoch ersätming för utgifter 16 § Förordnadeförmyndare, gode män och förvaltare har rätt till ett skäligt arvode föruppdraget och ersätming för de utgifter som har varit skäligen påkaUade föruppdragets fuUgörarule. Beslutom arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyndaren.Överförmyndaren bestämmer dessutom i vad mån arvode och ersätming för utgifterskaU betaUis med medel som tillhör den enskilde. öminte särskilda skäl föranleder något annat, skall arvode och ersätming förutgifter betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräknadeinkomst uruler det år när uppdraget utförs eller hans eller hennes tillgångarunder samrrm år överstiger två gånger basbehppet enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring. Arvodeoch ersätming för utgifter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skaUbetalas med dödsboets medel, om inte särskilda skäl föranleder något anrmt. Arvodeoch ersätming för utgifter som inte skall betaUis med den enskildes ellerdödsboets medel skall betalas av kommunen. (Jfr12 kap. 16 § i förslag.) Iparagrafens 7&''"Wö stycke anges att förordnade förmyndare, gode mänoch förvaltare har rätt tiU skäUgt arvode för uppdraget samt ersättning förutgifter som har varit skäUgen påkaUade för uppdragets utförande. Motsvaranderegler finns i 15 kap. 19 och 21 §§. Vad som där sägs om att arvcxleutgår årUgen eUer sedan uppdraget har slutförts har emeUertid mte fått någonmotsvarighet i den nu föreslagna lydelsen. Överförmyndaren har aUtså fiiUfirUiet att bestämma hur ofto och för vUken tid såväl arvcxle som ersättningför utgifter skaU betolas. Om det inte finns några specieUa omständigheter,torde det naturUga dock vara att arvode bettäffande de mera långvarigaställföreträdarskapen även i fortsättningen betalas årUgen. Närdet gäUer föräldrar som förmyndare finns bestämmelser om arvode och ersättningför utgifter i 17 §. Iaruira stycket sägs att överförmyndaren fettar beslut om arvode och ersättningoch att han dessutom bestämmer i vad mån arvodet och ersättningen skaU betalasmed enskUcfe medel. motsvarar tiU stor del vad som gäUer enUgt 15 kap.19 och 21 §§. Paragrafen innehåUer emeUertid ingen motsvarighet tiU denbestämmelsen om att arvode tiU förmyndare skaU bestämmas med ledning av gmndersom feststäUs av kommunen. Atthänvisningen tiU i förväg feststäUda gmnder har tagits bort m- 220 nebäratt överförmyndaren kan göra en friare bedömning än fömt. är emeUertid självklartatt överförmyndaren skaU sträva efter en rättvis Prop. 1993/94:251 ochlikformig bedömnmg. Riktlinjer och rekommencfetioner utfärdade FB 12 kap. avexempelvis kan vara ett stöd vid tiUämpningen, även omöverförmyndama inte formeUt är bundna av dem. Detbör i sammanhanget påpekas att godmanskap och förvaltarskap, tiU skiUnad frånförmynderskap, kan omfette även annat än förmögenhetsförvaltning. Ä andra sidankan såväl gode mäns som förvaltares uppdrag vara begränsade tiU en viss bestämdintressebevakning eUer förmögenhetsförvaltning (se 11 kap. 1-4 och 7 §§). DessaförhåUanden måste naturUgtvis beaktes vid bestämmande av arvode. Itredje stycket anges att arvode och ersättning för utgifter enUgt huvudregelnskaU betalas med den enskUdes medel, i den mån hans eUer hennes beräknadeinkomst eUer tiUgångar under det år uppdraget avser överstiger två basbelopp.Dette innebär en Uten ändring av vad som gäUer . ärgränsvärdet bettäffande inkomst två basbelopp och beträffande tiUgångar trebasbelopp. En annan förändring är att lagtextens bestämmelse ombasbeloppsgränser föreslås gälfe arvode tiU såväl förmyndare, gode män somförvaltare (se avsnitt 11). Påsamma sätt som avses nettomkomster och nettotiUgångar. Bedömningen skaUaUtså utgå från vad som återstår sedan medgivna avdrag enUgtskattelagstiftningen har gjorts. Attarvode och ersättning för utgifter skaU betalas med den enskUdes medel i denmån hans eUer hennes inkomst eUer tiUgångar överstiger två basbelopp innebäratt den enskUde får debiteras högst det överskjutande beloppet. Om såvälinkomsten som tiUgångama överstiger den angivna gränsen, får överstigande delarläggas samman vid bedömningen. Huvudregelnom i vad mån den enskUdes medel skaU tes i anspråk fär frångås om det finnssärskUda skäl. Som exempel på när det finns anledning att frångå den kan nämnasatt den enskUde har stora vårdkostnader som tar hans eUer hennes inkomst ianspråk eUer att de tiUgångar som det är fråga om utgörs av en festighet somden enskUde själv behöver eUer som är mycket svår att sälja tiU rimUga viUkor.Det är i dessa fåU fråga om att, liksom enUgt gäUande rätt, göra avsteg frånhuvudregeln tiU förmån för den enskUde. torde också bU det vanUgastefåUet av avsteg från huvudregeln. Somnämnts tidigare bör i undantegsfåU huvudregeln kunna frångås även tiU nackdelför den enskUde. Det kan bU aktueUt när kommunen genom att sfe för arvodetbidrar tiU en kapitalbUdning hos den enskUde som mte kan komma den enskUde tiUgodo. En sådan sititetion kan uppkomma t.ex. vid vården av egendom tillhörig ensvårt sjuk som inte själv kan dra nytta av sina tiUgångar och som inte harnågra nära anhöriga. 1ftärde stycket föreskrivs att arvode och ersättning för utgifter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skaU betalas med dödsboets medel. Arvodet och ersättningen för utgifter får vid bUvande skifte avräknas på den enskUdes lott. Som har utvecklats i avsnitt 11 skaU i förste hand dödsboets medel tes i anspråk tiU feckande av ställföreträda- 221 rens anspråk på arvcxleoch ersättning. Först när dödsboets samlade medelmte förslår blir kommunens ansvar enUgt Qärde stycket aktaeUt Prop.1993/94:251 om mte särskUda skäl föranleder annat. Omboet är av Uten omfettning och arvcxlet tiU den gcxle mannen skuUe te i anspråken väsentUg del av de kvarvarande tUlgångama sedan avräkning gjorts mot denlott som den gcxle mannen bevakat, kan det finnas skäl att helt eUer delvisbegränsa boets ansvar för den gcxle mannens arvode. Detta gäUer särskUt om deneUer de kvarvarande dödsbodelägama har ett starkt behov av att få övertadödsboets tiUgångar. Det kan vara fråga om att en festighet ävenfortsättningsvis skaU kunna användas som fåmUjebosted åt efterlevande make ochbam, eUer att medlen behövs för att säkerstälfe gmndläggande behov av vård eUerUtbUdning av de efterlevande. 1femte stycket har tegits in en bestämmelse som innebär att i den mån den enskUdeseUer dödsboets medel inte skaU eUer kan tes i anspråk för feckande av arvodeoch ersättning tiU stäUföreträdaren så skaU ersättningen betalas av kommunalamedel. FöräUirarsom är förmyndare har, om det finns särskiUla skäl, rätt till arvode med anledningav förvalmingen av den omyndiges egendom. De har också rätt till ersätming förutgifter som har varit skäligen påkaUade av förvalmingen. Beslut om arvode och ersätming för utgifter fattas av överförmyndaren.Beloppen skall betalas med den omyndiges medel eller, om det gällerdödsboförvalming, med dödsboets tiUgångar. (Jfr12 kap. 17 § i förslag.) Bestämmelsemai paragrafen har sin motsvarighet i nu gäUande lydelse av 15 kap. 19 § Qärdestycket och 14 kap. 11 §. Föräldrar som är förmyndare får enUgt huvudregelnersättning för utiägg som har rört förvaltningen och som har varit skäUgenpåkaUade. För att de skaU få rätt tiU arvode krävs Uksom hittiUs att det finnssärskUda skäl. Sådana skäl kan vara att bamet har en betydande förmögenhet,vars förvaltning har tegit i anspråk en väsentUg del av föräldramas tid. Såvälarvode som ersättning för utgifter skaU, när det är fråga om föräldrar, aUtidbetalas med den omyndiges medel, eUer om det gäUer dödsboförvaltning, meddödsboets tiUgångar. Någon möjUghet aa fä ersättning av kommunen finns såledesinte. Kapitietsaknar direkt motsvarighet i nuvarande bestämmelser. har redovisats skälen tiU att föräldrar som förmyndare bör ges en sär ställning (se särskUt avsnitt 6.1). Gmndtanken är att föräldrar på ett annat sätt än förordnade stäUföreträdare har en naturUg intressegemen skap med dem som de föreöäder och att konttoUen från det aUmännas 299 sida därför i normala feU bör kunna inskränkas tiU att avse föräldraför- valtiungarav större omfettning. Inskränkningen har preciserats så att Prop.1993/94:251 det allmännas konttoU skaU avse föräldraförvaltningar där bametstUl- FB 13 kap. gångar har ett värde som överstiger åtte gånger basbeloppet.I fråga om dessa föräldraförvaltningar skaU gälfe dels särskUda regler ompfecering m.m., dels en redovisningsskyldighet tiU överförmyndaren. Vidsidan av dessa förvaltningar gäUer särskUda bestämmelser också för fest egendomoch egendom som är jämstäUd med eUer knuten tiU sådan egendom, oberoende avomfettningen av den underåriges övriga tiUgångar. feU ÖverförmyndarkonttoU skaU gälfe tillämpas de särskUdaför-valtningsföreskriftema i 3-8 §§. EnUgt14-17 §§ skaU egendom som står under överförmyndarkonttoU också redovisas tiUöverförmyndaren på visst närmare angivet sätt. Ävenom överförmyndarkonttoUen av föräldrars förvaltiiingar endast gäUer enbegränsad del av dem, har överförmyndaren enUgt 19 § möjUghet att beslufe attde särskUcfe förvaltningsbestämmelsema i 3-7 §§ skaU gäUa även beträffandeföräldraförvaltningar av egendom tiU ett lägre värde än åtte basbelopp.Fömtsättningen för dette är att det av särskUd anledning behövs för att tryggaförvaltiungen. Somframgår av avsmtt 7.4 skaU den nuvarande lagstedgade ord-rungen med deponeringi bank av värdehandlingar m.m. försvinna. Överförmyndaren har dock möjUghet attålägga föräldrar skyldighet att deponera i bank med stöd av 19 §. Idet följande redovisas de särskUda bestämmelsema i 13 kap. Nären omyndigs föräUirar är förmyrulare, bestämmer de hur tillgångar som stärunder deras förvalming skall användas eller placeras, om inte annat följer avdenrm balk eller annan förfatming. Om en av föräldrama till följd av frånvaro eller sjukdom eller avnågon annan orsak är förhindrad att ta del i sådarm beslut om förvaltningensom inte kan skjutas upp utan olågenhet, bestämmer den andra föräldem ensam.Denrm förälder får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydebe, om inteden omyndiges bästa uppenbarUgen kräver det. Omendast en av föräldranm är förmyndare, gäller bestämmeberrm om föräldrar horwmeller henne. 1fråga om vård av en omyndigs rätt i dödsbo eller anrmt oskiftat bo gällerbestämmebema i 15 kap. (Jfr13 kap. 1 § i förslag.) Iparagrafen anges i första stycket att föräldrar som är förmyndare i principsjälva bestämmer hur den omyndiges tiUgångar skaU användas En fömtsättning är givetvis att det är ftåga om egendom somstår under föräldramas förvaltning. Av 9 kap. 1 § och 12 kap. 1 § andrastycket följer att viss egendom som tillhör den omyndige kan vara -93 undantegenfrån föräldramas förvaltning antingen genom att den omyn- digesjälv har rådighet över egendomen eUer genom att den står under Prop.1993/94:251 särskild förvaltning. Förföräldramas förvaltning gäUer dock, fömtom de allmänna reglerna i 12 kap., denärmare bestämmelser som finns i det nu aktueUa kapitiet. Bestämmelsemainskränker föräldramas rådighet framför aUt när det är fråga om egendom somanges i 2 och 10 §§. Efter påpekande av Lagrådet anges i fegtexten attmskränkningar i föräldrars rådighet även kan meddelas i andra förfettningar. Iandra stycket har tegits in en bestämmelse som motsvarar 6 kap. 13 § andrastycket och som tar sUcte på det fåUet att en av föräldrama tiU följd avfiånvaro eUer sjukdom eUer av någon annan anledning inte kan te del i ettförvaltningsbeslut. Om beslutet inte kan skjutes upp utan olägenhet, bestämmer denandre föräldem ensam. Beslut av ingripande betydelse måste dock i princip bådaföräldrama te del i. Hit får anses höra beslut om försäljning av fest egendomeUer egendom som annars är av särskUt värde. Hyresbetalningar och andra löpandebetalningar kan å andra sidan nämnas som exempel på åtgärder som en av föräldramabör kunna beslufe om ensam. Föräldem bör då också kunna te ut de bankmedel eUerdylikt som behövs för att klara av betalningaraa. Att det dock ibland krävssamtycke av överförmyndaren tiU de åtgärder som föräldem vUl vidte framgår avbl.a. 6, 8 och 10 §§. Omsituationen är sådan att båda föräldrama måste delte i ett förvalt-nmgsbeslutmen de inte kan enas, gäUer enUgt 12 kap. 12 § andra stycket den mening somöverförmyndaren ansluter sig tiU. Fördet låUet att endast en av föräldrama är förmyndare föreskrivs i tredje stycketatt bestämmelsema om föräldrar gäUer honom eUer henne (jfr 10 kap. 2 § andrastycket). Detnu behandlade kapitiet är inte tiUämpUgt på dödsboförvaltning. Är det fråga omvård av en underårigs rätt i dödsbo eUer annat oskiftat bo gäUer i stäUetbestämmelsema i 15 kap. En hänvisning dit har tegits in i Qärde stycket avdenna paragraf. Kontrollav förvalmingen av viss egendom 2§ Närvärdet på en omyndigs tiUgångar, som skaU förvaltas av föräldrama, genom arv,gåva, värdestegring eller på något annat sätt har kommU att överstiga åttagånger gälUinde basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,tillämpas bestämmeberrm i 3-7 §§'r förvalmingen. Dessa bestämmeber gäller även egendom som, under vilUcor om attförvalmingen av den skall stå under överförmyndarens kontroll (särskiUiÖverförmyndarkontroU), har tillfalUt den omyndige 1.genom arv ellertestamente, 2.gerwm gåva, underfömtsätming att givaren skriftUgen har anmåU gåvan till överförmyndaren, eller 3.genomförmånstagarförordnande vid försäkring med anledning av dödsfaU eller vidpensionssparande enligt Uigen (1993:931) om individueUt pensionssparande. Medegerulom som anges i andm stycket jämstälb egendom som har prop. 1993/94:251 trätt i StäUet för sådan egerulom samt avkasming av egendomen. (Jfr13 kap. 3 § i förslag.) Iparagrafen dras gränsema för när överförmyndaren skaU ha en strängare konttoUöver förälders förvaltiiing än den som följer av överförmyndarens allmännatiUsyn över förmyndare, gode män och förvaltare. Som fiamhålUts tidigare är detegendomens värde som enUgt huvudregeln avgör om föräldems förvaltning skaU varaunderkasfed särskUda regler. Även bettäffande egendom av mindre värde kanföräldrars förvaltiiing, enUgt särskUt villkor uppstäUt av givare eUer Uknande,vara föremål för skärpt konttoU. En bestämmelse om särskUd överförmyndarkonttoUhar därför tegits in i andra stycket. Detavgörande för om överförmyndarkonttoU enUgt första stycket skaU utföras äraUtså värdet på den omyndiges tiUgångar. Det spelar mgen roU vad det är som göratt värdegränsen uppnås. I paragrafen nämns arv, gåva eUer värdestegring somexempel på sådana händelser som kan leda tiU att en omyndigs tiUgångar ökar ivärde. Vid beräkningen av väldet skaU aU egendom som förvaltes av föräldramabeaktes, dvs. även sådan egendom som tiUfelUt den omyndige med villkor omsärskUd överförmyndarkonttoU enUgt andra stycket. Såclan egendom som stårutanför föräldramas förvaltning skaU däremot inte beaktes vid beräkningen avdet sammanlagda värdet. Här kan det exempelvis vara fråga om egendom som stårunder särskUd förvaltning (12 kap. 1 § andra stycket) eUer medel som en omyndigförvärvat genom eget arbete (9 kap. 3 §). Närdet sedan gäUer vilka principer som skaU komma tiU användning viduppskattningen av tiUgångamas värde bör de värderingsprinciper som allmänttiUämpas i fåmUjerättsUga sammanhang tiUämpas även här. Som utgångspunkt vidvärdering av tiUgångama Ugger närmast tiU hands att anknyte tiU egendomensförsäljningsvärde. En festighet skaU aUtså värderas inte tiU sitttaxeringsvärde utan tiU vad den kan förväntas ge vid en tänkt försäljning. DetskaU dock vara fråga om säkra värden varför värderingen bör vara försUctig. Ioch med att värdegränsen passerats blir de sttängare reglema i 3-7 §§tiUämpUga. De gäUer då fortsättningsvis för den föräldraförvaltningen. Omegendomens värde sjunker under beloppsgränsen, iimebär det inte att de stigarereglema upphör att vara tiUämpUga. För det krävs ett särskilt beslut avöverförmyndaren. Den närmare regleringen av upphörande av den strängarekonttoUen finns i 9 §. Iaruira stycket behandlas egendom som en underårig förvärvat under villkor attden skaU vara föremål för konttoU av överförmyndaren. De närmare skälen tiU attöppna denna möjUghet behandlas i avsnitt 7.8. Villkor om särskUdöverförmyndarkonttoU kan ställas upp i samband med gåva, i testamente eUer iförmånstagarförordnande och mnebär att de sttängare förvaltningsreglema i 3-7§§ blir tillämpUga på egendomen, oavsett dess värde. 15 1993/94. När det gäUer gåvofåUenhar tegits med en föreskrift om att givaren Prop. 1993/94:251 skaU göra enskriftUg anmälan tiU överförmyndaren. Villkoret om över- FB 13 kap.förmyndarkonttoU måste stäUas upp mnan gåvan är fuUbordad. Det går således mteatt i efterhand viUkora en gåva. Anmälan tiU överförmyndaren behöver dock mtegöras före fiiUbordanstidpunkten utan den kan också göras vid en senaretidpunkt. Innan den skriftUga anmälan har gjorts kan givaren självfaUet integöra anspråk på att gåvans förvalöiing skaU vara föremål för någon konttoU.Överförmyndaren har aUtså inte någon skyldighet att efterforska om en omyndighar fått en gåva med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU. Så länge anmälaninte har gjorts, kvarstår föräldramas principieUa frihet att ensamma bestämmaöver egendomen. Att en anmälan tiU överförmyndaren uteblir gör inte heUer i sigatt gåvan blir ogUtig. Föräldraraasrätt att firitt förfoga över gåvan tiU dess anmälan tiU överförmyndaren hargjorts ger anledning för överförmyndaren att så snart villkoret om särskUdkonttoU blir känt för honom säkerställa att egendomen förvaltes på ett säkertsätt. EnUgt de nya bestämmelsema om föräldraförvaltning är huvudregeln attomyndigas bankmedel kan tes ut utan överförmyndarens tiUstånd, oavsett omförvaltningen är fri eUer mte (jfr 7 och 8 §§). Om gåvan utgörs av pengar kanett säkerstäUande ske genom att medlen sätts in på ett spärrat konto.Överförmyndaren har också möjUghet att enUgt 19 § föreskriva att medlen skaUsäkras på det sättet. Även en givare av penningmedel har dock möjUghet attsätte in medlen på ett spärrat konto (se 8 §). innebär att en givaresjälvständigt kan se tiU att medel på ett bankkonto kommer att vara spärradeutan att överförmyndaren har beslutet om det. Det bör observeras att medleninte står under särskUd överförmyndarkonttoU, om inte villkoret om skriftUganmälan tiU överförmyndaren i andra stycket 2 har uppfyUts. En uppgift tiUbanken kan aUtså inte ersatte den skriftUga anmälan. En annan sak är attöverförmyndaren torde ha anledning att, om medel spärrats genom villkor avgivaren vid insättningen, te kontakt med givaren. I samband därmed kan givarenuppmanas att lämna in anmälan om gåvan tiU överförmyndaren. FörsäkringsfeUenomfettar bara försäkringsbelopp som har tiUfålUt den omyndige som förmånstegaremed anledning av dödsfeU. Utanför bestämmelsen fåUer tiU en börjanförsäkringsersättning som den omyndige har fått i egenskap av förmånstogareutan samband med dödsfåU. Utanför faller också vad som har tiUfeUit denomyndige efter jämkning enUgt 104 § fegen (1927:77) om försäkringsavtal. Ävenbelopp som låUer ut från en privat olycksfåUs- eUer sj ideförsäkring fåUerutanför. Bestämmelsenomfettar inte heUer belopp som utgår från en sakförsäkring. Sådana belopp kanemeUertid i vissa feU utgöra ersättning för egendom erdigt andra stycket 1 eUer2 och feUer därmed enUgt tredje stycket under överförmyndarkonttoUen. Däremotomfettar betämmelsen belopp som tiUfåUit en underårig som förmånstogare enUgt ett pensionssparavtal enUgt lagen (1993:931) om individueUt pensionssparande under fömtsättning att villkor om särskUd ÖverförmyndarkonttoU har satts upp i förmånsfegarförordnandet. Föratt överförmyndaren skaU få vete att en omyndig har fått ett Prop.