prop · GG03257 · 1993-06-03 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:257 om ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet med anledning av Regeringen föreslår att anta de förslag som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . Propositionen innehåller förslag till ändringar i lagstiftningen för svenska och utländska försäkringsföretag. Ändringarna är betingade av de EG-rättsakter om försäkringsverksamhet som omfattas av avtalet mellan EG och EFTA-länderna om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), framför allt de s.k. första skadeförsäkringsdirektivet, första livförsäkringsdirektivet, andra skadeförsäkringsdirektivet och andra livförsäkringsdirektivet. Förslagen innehåller regler bl.a. om - förutsättningar för koncession för svenska försäkringsbolag och för agenturer och filialer till utländska försäkringsgivare, -rätt för försäkringsgivare i försäkringssammanslutningar att etablera sig och få koncession här i landet, -en ny indelning i försäkringsklasser, -krav på visst minsta startkapital, -krav på viss soliditet för svenska försäkringsbolag och för agenturer till utländska försäkringsföretag från ett land utanför EES, -rätt för utländska försäkringsgivare från ett EES-land att med stöd av en auktorisation i sådant land marknadsföra försäkringar i utan att etablera sig här (gränsöverskridande verksamhet), -hemlandstillsyn av soliditeten för försäkringsgivare inom EES, -tillsyn över bl.a. försäkringstekniska skulder från det EES-land där det driftställe som marknadsför försäkringar är beläget, när tillstånd inte krävs här i landet, -rätt till domstolsprövning av vissa myndighetsbeslut. Utöver omfattande ändringar i den nuvarande försäkringsrörelselagstift- ningen föreslås en helt ny lag om EES-försäkringsgivares verksamhet i . Lagen innehåller enhetliga regler dels för sådana utländska försäkringsföretag hemmahörande inom EES, vars verksamhet regleras av lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i (LUF), dels för utländska försäkringsgivare i försäkringssammanslutningar hemmahörande inom EES. För dessa försäkringsgivares verksamhet i föreslås rörelseregler som i huvudsak överensstämmer med reglerna i LUF, men med anpassningar till bestämmelserna enligt . Vissa särregler föreslås för försäkringsgivare i försäkringssammanslutningar. Propositionen innehåller även förslag till en ny lag om vissa avtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring med regler om bl.a. vilken rätt en försäkringstagare skall ha att välja advokat eller annan person att företräda honom. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Lag om EES-försäkringsgivares verksamhet i Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Tillämpningsområde m.m. 1 § Denna lag tillämpas på verksamhet i av försäkringsgivare med säte i ett annat land som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-land). Lagen gäller dock inte för 1. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare, om a) bolagsordningen medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmåner, b) verksamheten inte omfattar kredit- eller borgensförsäkring eller annan ansvarsförsäkring än sådan som försäkringsgivaren enligt 2 kap. 3 a § tredje stycket försäkringsrörelselagen (1982:713) får meddela utan att det särskilt anges i koncessionsbeslutet, c) den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp motsvarande en miljon ecu, och d) minst hälften av premieinkomsten härrör från medlemmar i försäkrings- givaren, 2. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare som enligt avtal med en annan sådan försäkringsgivare fullt ut återförsäkrar alla sina avtal om direkt försäkring eller överlåter samtliga sina förpliktelser enligt försäkringsavtalen, 3. lokala skadeförsäkringsgivare som endast meddelar sådan försäkring som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klass 18 försäkringsrörelselagen (assistans) i form av naturaförmåner och vilkas årliga premieinkomst inte överstiger ett belopp motsvarande 200 000 ecu, 4. ömsesidiga livförsäkringsgivare, om a) bolagsordningen medger uttag av extra bidrag, minskning av förmåner eller uttag av bidrag från personer som förbundit sig till sådant bidrag, och b) den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp motsvarande 500 000 ecu, 5. ömsesidiga understödsinstitut, om förmånerna varierar med tillgången på medel medan bidragen från medlemmarna utgörs av ett fastställt belopp. Lagen gäller inte återförsäkring. Med försäkringssammanslutning avses i denna lag en sammanslutning av fysiska eller juridiska personer som utan solidarisk ansvarighet meddelar försäkring. När denna lag hänvisar till försäkringsgivare avses, såvitt angår försäkringssammanslutningar, medlemmarna i sammanslutningen. 2 § Med skadeförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som anges i 2 kap. 3 a § försäkringsrörelselagen (1982:713). Med livförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som anges i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen. Bestämmelserna i denna lag om livförsäkring behöver inte tillämpas för sådana livförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § första stycket klasserna 1 b och 4 försäkringsrörelselagen om premien är beräknad och bestämd för längst . De får tillämpas för skadeförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2 försäkringsrörelselagen samt för avgångsbidragsförsäkringar. Ersättning, som betalas i form av livränta eller sjukränta, tillhör endera livförsäkring eller skadeförsäkring beroende på vilket av dessa slag av för- säkring som har meddelats. Har sådan ränta köpts i ett livförsäkringsföretag, skall den dock i detta företag höra till livförsäkring. För sådan livränta eller sjukränta som tillhör skadeförsäkring gäller de särskilda bestämmelserna om livförsäkring i 3 kap. 2 § andra stycket, 3 § första och andra styckena, 5 kap. 2-7 och 9-11 §§ samt 7 kap. 2 § i tillämpliga delar. 3 § Med EES-land där risken är belägen avses i denna lag 1. när försäkringen avser byggnad eller byggnad och dess innehåll, till den del byggnaden och innehållet täcks av samma försäkring, det EES-land i vilket egendomen är belägen, 2. när försäkringen avser registreringspliktigt fordon, det EES-land där registreringen skall ske, 3. när försäkringen har en giltighetstid av eller mindre och oberoende av försäkringsklass täcker rese- eller semesterrisker, det EES-land där försäkringstagaren har tecknat försäkringen, 4. i andra fall än dem som uttryckligen omfattas av 1-3, om försäkringstagaren är en fysisk person, det EES-land där för- säkringstagaren har sin vanliga vistelseort eller, om försäkringstagaren är en juridisk person, det EES-land där det driftställe som försäkringen gäller är beläget. Det land där försäkringsgivaren har sitt säte anses som försäkringsgivarens hemland. Försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning skall anses ha sitt hemland i det land där samman- slutningens verkliga ledning finns. 4 § Med stora risker avses i denna lag 1. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 4-7, 11 och 12 försäkringsrörelselagen (1982:713), 2. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 14 och 15 försäkringsrörelselagen, om försäkringstagaren är näringsidkare och den försäkrade risken avser näringsverk- samheten, och 3. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 3, 8-10, 13 och 16 försäkringsrörelselagen, om för- säkringstagaren är näringsidkare och minst två av följande förutsättningar är uppfyllda enligt senast fastställda resultat- och balansräkning: a) försäkringstagaren har en balansomslutning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 6 200 000 ecu, b) försäkringstagaren har en bruttoomsättning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 12 800 000 ecu, c) försäkringstagaren har haft i genomsnitt minst 250 personer anställda. Om försäkringstagaren ingår i en koncern som avger koncernredovisning skall förutsättningarna i första stycket 3 gälla koncernen. 5 § Angående trafikförsäkring meddelas vissa särskilda bestämmelser i trafikskadelagen (1975:1410). I fråga om livförsäkring endast för dödsfall, som meddelas för av längst eller mot en premie som är beräknad och bestämd för längst i sänder, får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, medge undantag från de särskilda bestämmelserna om livförsäkring samt, i mån av behov, besluta att bestämmelser som särskilt gäller skadeförsäkring skall tillämpas i stället. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får i fråga om sådan livförsäkring som avses i 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäkringsrörelselagen (1982:713) medge undantag från 5 kap. 5 § och, om det finns särskilda skäl, från övriga bestämmelser om livförsäkring. Ett undantag skall vara förenligt med förpliktelser i fråga om försäkring enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2 kap. Rätt att driva verksamhet i 1 § Försäkringsgivare som avses i 1 kap. 1 § får driva försäkringsrörelse här i landet, om tillstånd (koncession) därtill lämnats av regeringen. Rörelsen skall drivas 1. genom en generalagent som syssloman, 2. genom ett avdelningskontor med självständig förvaltning (filial), eller 3. såvitt avser försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning, genom en generalrepresentation. En generalagent skall vara bosatt här i landet. Han får inte vara underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Som generalagent får även svensk juridisk person anlitas. För fullgörande av de skyldigheter som åligger generalagenten skall den juridiska personen utse ett ombud som uppfyller kraven i första och andra meningarna. Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för generalagenten att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt ta emot stämning för den utländska försäkringsgivaren och själv eller genom annan tala och svara för denne. För verksamhet som drivs genom filial gäller även bestämmelserna i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Verkställande direktör för en utländsk försäkringsgivares filial skall dock vara bosatt i . En generalrepresentation för försäkringsgivare i en försäkringssamman- slutning skall förestås av ett ombud som uppfyller kraven i andra stycket. De till sammanslutningen hörande försäkringsgivarna skall utfärda fullmakt för ombudet att vid tvister som rör ingångna försäkringsavtal ingå för för- säkringsgivarna bindande rättshandlingar och att ta emot stämning för försäkringsgivarna och själv eller genom annan tala och svara för dem. Särskilda bestämmelser om ombud för försäkrings- givare i försäkringssammanslutning finns i 4 kap. Med företrädare avses i denna lag generalagent, verkställande direktör för en filial samt ombud för generalagent och för försäkringsgivare i en försäkrings- sammanslutning. skall efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvida koncession enligt första stycket krävs för en planerad verksamhet. Ett sådant förhandsbesked är bindande för den myndighet som har lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i fråga om förhandsbesked är även bunden av detta besked. 2 § Efter anmälan till får en försäkringsgivare marknadsföra försäkringar här i landet från ett fast driftställe i ett annat EES-land (gränsöverskridande verksamhet). Marknadsföring som avser livförsäkringar och som riktas till enskilda personligen skall ske genom förmedling av en försäkringsgivare som har koncession att genom ett fast driftställe i driva försäkringsrörelse här och som tillhör samma koncern som för- säkringsgivaren eller som denne har samarbetsavtal med. Efter tillstånd av (koncession) får sådan marknadsföring som avses i första stycket andra meningen ske utan förmedling av en försäkringsgivare med koncession i . 3 § Gränsöverskridande verksamhet får inte avse försäkring av följande risker enligt 2 kap. 3 a § första stycket försäkringsrörelselagen (1982:713): 1. arbetsolycksfall (klass 1), 2. civilrättsligt ansvar för kärnenergi och produktansvar för läkemedel (klass 13), och 3. byggnadsarbeten, om sådan försäkring är obligatorisk (klass 9 och 13). Den som deltar i koassuransavtal avseende stora risker på annat sätt än som ledande försäkringsgivare behöver inte göra sådan anmälan som avses i 2 §. Bestämmelserna i 2 § om livförsäkring tillämpas även på verksamhet avseende tontiner och sådan kapitaliseringsverksamhet som grundas på försäkringstekniska beräkningar. Annan verksamhet än försäkringsrörelse 4 § Om det finns särskilda skäl, får en försäkringsgivare som har fått sådan koncession som anges i 1 § medges att driva annan rörelse här i landet än försäkringsrörelse. Medgivande lämnas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av . Om det finns skäl, får ett medgivande enligt första stycket återkallas av den som får lämna sådant medgivande. 5 § Försäkringsgivare får här i landet bara driva sådan försäkringsrörelse som försäkringsgivaren driver i sitt hemland. Rörelse som avses i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen (1982:713), direkt livförsäkringsrörelse, får här i landet förenas endast med direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2 försäkringsrörelselagen samt med rörelse avseende återförsäkring (indirekt försäkring) av försäkring enligt någon av dessa klasser och livförsäkring om inte annat följer av fjärde stycket. En försäkringsgivare som i sitt hemland förenar direkt livförsäkringsrörelse med någon annan skadeförsäkringsrörelse än sådan som avses i andra stycket, får genom agentur eller filial här i landet endast driva skadeförsäkringsrörelse om inte annat följer av fjärde stycket. Utöver vad som följer av andra och tredje styckena får direkt livförsäk- ringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse här i landet bedrivas av samma försäkringsgivare om sådan verksamhet bedrevs här för undertecknandet av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, . Direkt livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse som här i landet bedrivs av samma försäkringsgivare enligt andra eller fjärde stycket skall hållas åtskilda hos försäkringsgivaren. 3 kap. Koncession m.m. 1 § Ansökan om koncession för etablering görs hos regeringen. I ansökan skall anges försäkringsklass som rörelsen skall avse. Ansökan skall lämnas in till . Till ansökan skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten i . Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vad verksam- hetsplanen skall innehålla och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. skall överlämna planen och uppgifter om inspektionens iakttagelser vid granskning av planen till behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland för yttrande. Om ett yttrande inte avgetts efter det att de överlämnade handlingarna tagits emot av behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland, skall det anses som om ett yttrande avgetts till försäkringsgivarens förmån. skall med eget yttrande överlämna ansökan till rege- ringen. 2 § Regeringen beviljar koncession om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund för- säkringsverksamhet. I samband därmed godkänner regeringen en företrädare. Koncession får inte vägras av det skälet att det inte finns behov av ytterligare etableringar på försäkringsmarknaden. I samband med beviljandet av koncessionen godkänner regeringen de grunder för verksamheten som anges i 5 kap. 3 § om grunderna överensstämmer med denna lag och andra författningar. Koncession skall meddelas i enlighet med den indelning som anges i 2 kap. 3 a och 3 b §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). 3 § Bestämmelserna i 1-2 §§ gäller också när en försäkringsgivare avser att ändra grunderna eller utvidga sin verksamhet till en ny försäkringsklass eller ett nytt verksamhetsområde. Avser ansökan endast ändring av grunderna, utvidgning av beviljad konces- sion till en ny försäkringsklass eller utbyte av koncession för en viss försäkringsklass mot koncession för en annan klass, får besluta i ärendet i regeringens ställe, om ärendet inte är av principiell betydelse eller i övrigt av synnerlig vikt. Utses en ny företrädare skall denne godkännas av . Koncession och anmälan vid 4 § Ansökan om koncession för gränsöverskridande verksamhet enligt 2 kap. 2 § andra stycket skall göras hos . Till ansökan skall fogas dels en plan för den tilltänkta verksamheten i , dels bestämmelser om hur premiereserv skall beräknas, om försäkringstagarnas rätt till återköp och fribrev, om återbäring till försäkringstagarna samt, om inte medger undantag, om hur försäkringspremier skall beräknas. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vad verksamhetsplanen skall innehålla och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. Koncession skall beviljas om de uppgifter försäkrings- givaren lämnat står i överensstämmelse med denna lag och andra författningar. Har koncession inte beviljats inom den angivna tiden skall det anses som att ansökan avslagits. Sedan koncession beviljats får försäkringsgivaren inte utan Finans- inspektionens tillstånd ändra uppgifterna i verksamhetsplanen eller de bestämmelser som avses i första stycket. Vad som anges i första-tredje styckena skall gälla för sådana ändringar. 5 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka handlingar som skall fogas till en anmälan om gränsöverskridande verksamhet enligt 2 kap. 2 § första stycket. När har fått del av en anmälan om gränsöverskridande verksamhet och de handlingar som skall fogas till denna får försäkringsgivaren starta verksamheten. Sedan anmälan skett enligt första stycket får försäkringsgivaren inte ändra de slag av risker som skall försäkras förrän han har anmält ändringen till . 6 § En försäkringsgivare som har koncession att driva försäkringsrörelse här i landet genom agentur eller filial och som har för avsikt att från agenturen eller filialen marknadsföra försäkringar avseende risker i ett annat EES-land skall underrätta om detta och därvid ange i vilket land marknadsföringen skall ske och vilket slag av risker den skall avse. Vad nu sagts gäller även när en försäkrings- givare avser att utvidga sådan verksamhet. får från försäkringsgivaren infordra en plan för den tilltänkta verksamheten. Om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund försäkringsverksamhet i det land där mar- knadsföringen skall ske och det kan antas att den inte leder till skada för verksamheten här i landet skall på ansökan utfärda intyg som visar vilka försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession här i landet omfattar och att inspektionen inte har någon invändning mot att försäkrings- givaren i ett annat EES-land marknadsför försäkringar genom agenturen eller filialen. Medgivande till annan verksamhet än 7 § Ansökan om medgivande för en försäkringsgivare att driva annan rörelse här i landet än försäkringsrörelse skall ges in till och vara åtföljd av fullmakt för företrädaren att beträffande den med ansökan avsedda verksamheten företräda försäkringsgivaren gentemot tredje man samt vid domstolar och andra myndigheter. Särskilda bestämmelser om ombud för försäkringssammanslutningar 1 § I en generalrepresentation för en försäkringssammanslutning ansvarar ombudet för den verksamhet som försäkringsgivarna i sammanslutningen driver enligt denna lag. Ombudet är skyldigt att rätta sig efter svenska myndigheters beslut och föreskrifter i alla de förhållanden som hänför sig till verksamheten. 2 § Ombudet skall föra en förteckning över dels de särskilda medhjälpare som har rätt att för försäkringsgivarna i sammanslutningen förvärva försäkringsaffärer, dels de försäkringar som dessa medhjälpare förmedlar för sammanslutningen. Härvid skall för varje försäkring anges de och skadeersättningar som är att hänföra till försäkringen. Uppgifterna skall föras in fortlöpande och grundas på handlingar som härrör från affärshändelser. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om förteckningen och handlingarna enligt första stycket. 5 Kap. Om försäkringsrörelsens bedrivande 1 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller för försäkringsrörelse som bedrivs här i landet genom en generalagent, en filial eller, i fråga om försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning, en general- representation. För sådan gränsöverskridande verksamhet som avses i 2 kap. 2 § andra stycket gäller 2 § första-fjärde styckena, 5-7 och 9 §§. Vad som där sägs om företrädare skall i stället avse försäkringsgivaren. 2 § Företrädaren skall för varje räkenskapsår upprätta en redogörelse för försäkringsgivarens verksamhet här i landet. Redogörelsen skall upprättas enligt formulär som fastställts av . I redogörelsen skall, under beteckningen försäkringstekniska skulder, som skuld tas upp det beräknade värdet vid räkenskapsårets utgång av försäk- ringsgivarens ansvarighet på grund av 1. löpande försäkringar (premiereserv), 2. försäkringsersättningar för inträffade försäkringsfall (ersättnings- reserv), 3. utgifterna för reglering av inträffade försäkringsfall (skadebehand- lingsreserv), 4. sådan tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelse som inte har förfallit till betalning och 5. sådan tilldelad återbäring inom skadeförsäkringsrörelse som inte har förfallit till betalning. Sådan tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelsen som har förfallit till betalning men inte kunnat betalas ut skall föras till ersättningsreserven. Ansvarar flera försäkringsgivare solidariskt för en försäkring, skall i den enskilde försäkringsgivarens redovisning av försäkringstekniska skulder endast beaktas den del av försäkringen som enligt avtal mellan försäkringsgivarna belöper på denna försäkringsgivare. En försäkringsgivare som från ett fast driftställe här i landet driver gränsöverskridande verksamhet avseende skadeförsäkring skall, om den årliga premieintäkten, utan avdrag för återför- säkring, från ett EES-land överstiger ett belopp som motsvarar 2 500 000 ecu, särskilt redovisa det försäkringstekniska resultatet avseende sistnämnda verksamhet. får meddela närmare föreskrifter om denna redovisning. 3 § För livförsäkring skall, om det inte med hänsyn till försäkringens särskilda natur finns anledning till undantag, grunder upprättas beträffande 1. beräkning av försäkringspremier och premiereserv, 2. försäkringstagares rätt till återköp och fribrev, 3. belåning av försäkringsbrev hos försäkringsgivaren, 4. verkan av underlåten premiebetalning, 5. försäkringstagares rätt när försäkringen upphör av annan anledning än som avses i 2 och 4 eller försäkringsgivaren annars är fri från ansvar för försäkringsfall, 6. förräntning av försäkringsbelopp som förfallit till betalning. 4 § Med avseende på de i 3 § 1-4 angivna grunderna tillämpas 7 kap. 3 §, 4 § första-fjärde styckena samt 5-7 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). Beträffande övergångsgrunder enligt 7 kap. 4 § första-fjärde styckena nämnda lag gäller dock 3 kap. 3 § i fråga om ändring av grunder och 8 kap. 1 § i fråga om kungörande. Som villkor för god- kännande av övergångsgrunder får bestämmas, att försäkringsgivaren skall införa tillgångar utöver vad som motsvarar de försäkringstekniska skulderna i det register som avses i 9 §. 5 § Tillgångar motsvarande värdet av de försäkringstekniska skulderna för livförsäkring skall redovisas i sådana tillgångar som anges i 7 kap. 9 § första stycket 1-8 och 10-12 försäkringsrörelselagen (1982:713) eller, i den mån medger det, värdet av återförsäkringsgivarnas ansvarighet på grund av livförsäkringar som har övertagits i återförsäkring. Utan hinder av första stycket får ett belopp, motsvarande högst tjugo procent av de försäkringstekniska skulderna för egen räkning, redovisas i andra tillgångar än sådana som nämns i första stycket, dock inte i aktier. Med de försäkringstekniska skulderna för egen räkning förstås den del av de försäkringstekniska skulderna som inte motsvarar värdet av återför- säkringsgivarnas ansvarighet. 6 § För de tillgångar som används för redovisning av de försäkringstekniska skulderna gäller 7 kap. 9 a § försäkringsrörelselagen (1982:713).