prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Det betyder att det blirallt viktigare att aktivt följa det ekonomiska och monetära samarbetet i EU.Samtidigt är det klart att inte före medlemskapet kan påta sig bindandeförpliktelser. träder i kraft.Avtalet är det mest omfattande ekonomiska intemationella avtal som haringått. Det gör och övriga EFTA-länder (med undantag för )delaktiga i EU:s inre marknad. Avtalet ger fri röriighet för varor, tjänster,personer och kapital i hela EES-området med ca 370 miljoner invånare. Företagenkan nu räkna med avsevärt stabilare fömtsättningar förhandel och annan kommersiell verksamhet. Konkurrensen konuner att Prop.1993/94:100 fungera bättre, även inom sektorer som tidigare endast ibegränsad Bilaga 1 utsträckning varit utsatta för intemationell konkurrens.Svenska företag konuner att få tillgång till en stor marknad för offentligupphandling. Verkligt inflytande politiskt, rättsligt och ekonomiskt kanemellertid enbart erhållas genom medlemskap i . 4 Den ekonomiska utvecklingen iSverige 1994-1995 Densvenska ekonomin förefaller nu definitivt ha passerat sitt bottenläge. Exportenhar ökat mycket snabbt. har enstabilisering av den inhemska efterfrågan skett. väntas en fortsattkraftig exportuppgång medföra att den samlade produktionen av varor ochtjänster stiger med . Den inhemska efterfrågan bidrar till aftBNP-tillväxten fömtses bli 1995. Sänkta arbetsgivaravgifter och en mycket starkproduktivitetsförbättring i industrin tillsammans med deprecieringen av kronanhar lett till en markant förstärkning av konkurrenskraften. Situationen förexporten och den konkurrensutsatta sektom har därigenom kraftigt förbättrats. -1,9 -2,0 -2,0 -1,0 -2,0 -1,9 -3,9 -0,6 -2,1 -1,3 -1,0 -1,0 -1,0 -1,6 -3,0 -1,5 -1,0 -11,0 -14,0 -6,7 -15,6 -14,6 -6,4 -22,6 -49,5 -6,5 -1,7 -0,7 -5,9 -0,2 -1,0 -2,0 -2,2 -5,5 -0,7 Förändring i procent av föregåendeårs BNP. Källor: , ochFinansdepartementet. Exportuppgången varmycket kraftig trots en svag efterfrågan i OECD-området.Konkurrenskraftsförbättringen har möjliggjort avsevärda marknadsandelsvinster.Därtill konuner kraftiga exportökningar till de snabbt växande ekonomiema iSydostasien som successivt blir en allt viktigare marknad för den svenska exporten.Under 1994 beräknas den totala exporten öka med . OECD-områdetåterhämtar sig som svenska exportörer Prop. 1993/94:100 fortsätteratt vinna marknadsandelar. förstärks konjunkturen Bilaga 1 inomOECD-området ytterligare. Effektema av de kraftiga relativ-prissänkningama 1993har då börjat klinga av som kapacitetsrestriktioner i de expansivadelama av svensk industri kan riskera att börja göra sig gällande.Exportuppgången 1995 beräknas ändå till . Utvecklingen med en snabbt växande industrisektor ikombination med en dämpad efterfrågan på hemmamarknaden är en utveckling somkan konuna att korrigera tidigare uppbyggda obalanser. Direkta spridningseffekterfrån industrin till delar av tjänstesektom kan också förväntas få betydandeomfattning. Redan nu kan påtagliga effekter i t.ex Konjunkturinstitutetstjänstebarometer observeras för t.ex. konsulter, uppdragsverksamhet m.m.Ökningstakten i export och industriproduktion är emellertid så kraftig attkapacitetsrestriktioner riskerar att efter hand göra sig gällande i vissabranscher trots en hög arbetslöshet i ekonomin som helhet. Därmed skulletendenser till ökande inflation, löne-lönespira-ler etc. kunna uppstå. En sådanutveckling skulle tvinga fram en stramare penningpolitik som skulle riskera attbryta expansionen, och måste därför förhindras. Den gradvisa återhämtningen av den inhemskaefterfrågan kan inte förhindra att ekonomin i viss mån präglas av en tudelning.Fortfarande pågår anpassningar som konuner att verka dämpande på den inhemskaefterfrågan ytterligare . Byggandet konuner att fortsätta minska. Dettagäller särskilt bostadsbyggandet. Anpassningen av den kommunala konsumtionentill de långsiktiga ekononuska föratsättningama är inte avslutad även om dennaprocess tycks ha gått fortare än väntat. Nedgången i den privata konsumtionen bromsades uppkraftigt varför fallet för ser ut att stanna vid . Mycket tyder nu på att den privata konsumtionen börjar stiga. Hushållensrealt disponibla inkomster beräknas öka med både 1994 och 1995. En radtecken tyder också på att tillförsikten och framtidstron hos hushållen nusuccessivt förstärks. Varaktigheten och kraften i hushållens skuldsaneringsprocessär dock mycket svårbedömd. Reviderade nationalräkenskaper för åren 1991 och1992 tyder på att det finansiella sparandet inte varit riktigt så högt sompreliminära data tidigare indikerade. Förloppet i skuldanpassning tycks dock havarit snabbare i än i andra jämförbara länder. Någon kraftig uppgång avden privata konsumtionen förväntas inte . Diagram4.1 Den privata konsumtionen 1985års priser, säsongrensat 1993/94:100 Bilaga 1 8081 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 Prognos fr.o.m. fjärde kvartalet 1993. Källor:Statistiska centralbyrån och . Bmttoinvesteringarna i näringslivet är nudefinitivt på väg att vända. föratses en ökning på som 1995tilltar till . Det är främst inom industrin som expansionen väntas skemed en tillväxt på 1994 och 1995. En snabb och kraftig ökning avinvesteringsnivån är en nödvändig föratsättning för att undvika överhettningoch få en god tillväxt i ekonomin även på . Den snabbaproduktionsuppgången, den goda lönsamheten samt de fallande räntoma utgörfömtsättningama för denna kraftiga expansion som investeringsnivånhar varit starkt nerpressad . Också de ökade satsningamapå infrastrakturinvesteringar inom de stafliga affärsverken spelar en betydanderoll. Trots den avsevärda investeringstillväxten i näringslivet fortsätter detotala bmttoinvesteringarna i ekonomin att minska även 1994, eftersom bostadsinvesteringamanärmast halveras. En viss återhämtning för den inhemska efterfrågan under 1995väntas innebära en ökning av investeringama även inom henunamarknadsorienteradesektorer av ekonomin. De totala brattoin-vesteringama kan därför väntas öka medca . I takt med att arbetsmarknadsläget försvagades ibörjan dämpades också löneökningstakten i ekonomin. Detta mönsterbröts dock 1993 då de totalt uppmätta timlönekostnadema ökade snabbare än åretföre trots en ytterligare försänuing av arbetsmarknadsläget. 1 viss mån kandetta tyda på bristande flexibilitet i lönebildningen. En väsentlig förklaringutgör dock den s.k. strakturella löneglidning som uppstår när Den genomsnittliga timlönen kan då stiga utan att någon enskild personfår högre lön. Detta beror dels på att de som kvarstår i sysselsättning harhögre genomsnittslön, dels på att utbetalda avgångsvederlag m.m. drar upplönesumman utan att något arbete utförs. Dessa effekter är svåra attkvantifiera men statistik från Verkstadsindustrier visar att debranscher som haft de största sysselsättnings- och produktionsneddragningamanoterat de snabbaste ök-ningama av den genomsnittliga arbetskraftskostnaden,diagram 4.2. Timlöneökningama väntas uppgå till 3,5 %vardera året. Skulle den strakturella löneglidningen bli väsentligt lägre än1993 kan också löneökningama bli lägre än vad som ovanangetts. Diagram 4.2 Indikator på den strukturella löneglidningen Arbetskraftskostnads- och sysselsättningsutveckling inomverkstadsindustrin 1993 1993/94:100 Bilaga 1 -2 -4 -6 -8 -10 -12 ede\5"° Arbetskraftskostnad [3 Antalet anställda VAoW*tAs\nt Inflationstrycket i ekonomin är just nu svagt.Under 1993 bidrog dock kraftigt stigande importpriser till att ökningen i KPIblev . 1994 väntas KPI-ökningen stanna vid medan uppgången för1995 beräknas bli . En relativt hög produktivitetstillväxt, skärptkonkurrenslagstiftning samt en viss antagen appreciering av kronan bidrar tillatt hålla tillbaka prisstegringama. 1 motsatt riktning verkar kvardröjandeeffekter av importprisökningar, påverkan på KPI-måttet av höjda indirektaskatter samt förändringar i räntebidragen. Sammantaget innebär utvecklingen i ekonomin attBNP-minskningen på 1993 vänds i en tillväxt på 1994 ochnästan . Den totala arbetslösheten ligger på enför svenska förhållanden mycket hög nivå. Trots den förhållandevis goda tillväxten kvarstår stora obalanser på arbetsmarknaden under hela Prop. 1993/94:100perioden. kan dock en minskning av den öppna arbets- Bilaga 1lösheten föratses. Mätt som årsmedeltal minskar den öppna arbetslösheten från av arbetskraften till 1995. Timlön (kostnad) KPI (dec. - dec.) KPI (årsgenomsnitt) -3,4 Sparkvot (nivå) -0,7 -3,7 -25,3 -1,2 Handelsbalans (mdr. Bytesbalans (mdr. -31,3 Bytesbalans (% av BNP) -2,2 (% av arbetskraften) åtgärder (% av arbetskraften) 7,0' 'Denna siffra beträffande personer i"arbetsmarknadspolitiska åtgärder" bygger på ett rentberäkningstekniskt antagande och skall inte uppfattas som uttryck för någonpolitisk bedömning. I prognosen över arbetsmarknadensutveckling antas att åtgärdema kommer igång successivt 1994, men attdet ändå tar hela kalenderåret att nä upp till "full åtgärdsvolym".Vid slutet av 1994 beräknas åtgärdema omfetta ca 300 000 personer Eftersomåtgärdema ökar successivt under loppet av 1994 blir den genomsnittliga åtgärdsnivänhögre 1995 än 1994, men åtgärdema ökar inte, utan ligger kvar på en konstantnivå 1995. För fmnsinga beslut om åtgärder. Det sedvanliga beräkningstekniska antagandet omoförändrad åtgärdsvolym har använts. Källor: , ochFinansdepartementet. Det höga privata sparandet och de lågainvesteringama gör att bytesbalansen visar successivt allt större överskott.Under 1995 beräknas detta uppgå till av BNP. Bytesbalansöverskottetär vid en intemationell jämförelse anmärkningsvärt stort. Bidragande är attdet relativa resursutnyttjandet förmodligen är lägre i än i omvärlden.En appreciering av kronan och en ökning av investeringama konuner dock attreducera bytesbalansöverskottet . C EN POLITIK FOR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING MED BEVARADPRISSTABILITET Uppgiftenatt skapa föratsättningar för en så god och uthållig tillväxt ochsysselsättning att arbetslösheten minst kan halveras kräveratt den ekonomiska politikens alla delar inriktas på detta. Den kräver attfinanspolitiken medverkar genom ett fullföljande av budgetsaneringen, attpenningpolitiken förs så att investeringar och konsum- tionkan öka utan inflation samt att strakturpolitUcen ökar den svenska ekonominsdynamik och anpassningsförmåga. Vidare måste arbetsmarknaden kännetecknas aven ökad flexibilitet vad gäller lönebildning och rörlighet i övrigt. 1993/94:100 Bilaga 1 5.1 Den offentliga skulden Denoffentliga sektom som helhet berälcnas 1993 ha ett underskott på närmare 200miljarder kronor motsvarande av BNP. Nettoskulden ökar således mednärmare på ett enda år. Mätt som andel av BNP beräknasdetta vara den största skuldökningen bland alla . En så snabbtväxande offentlig nettoskuld är oförenlig med en god ekonomisk utveckling. Denleder till ökande räntebetalningar som tränger ut andra mera angelägnaoffentliga utgifter eller kräver successivt ökade skatter. Diagram 5.1 Offentlig nettoförmögenhet i ochOECD-området /'-v \ y -<. 1 totalt 1 \ "\[7~~ 1 | '"- -."" 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1993 preliminär, 1994 och 1995 pittgnoser. I flera länder har långsammare skuldökning än iSverige föranlett saneringsåtgärder. Utvecklingen i kan visa på riskema med ensnabbt växande offentlig skuld. steg de offentligautgiftema i snabbt, budgettinderskottet växte till av BNPoch den offentliga skuldenökade till av BNP Man har inte Prop. kunnat hindra skulden frånatt öka ytterligare, mycket beroende på de Bilaga 1 Denoffentliga nettoskulden uppgick till närmare130 % av BNP och enbart räntoma till ca II % avBNP. lågkonjunkturen harkostnadema för den höga skulden tvingat regeringen har budgetunderskottet stigit med av BNP trotsatt BNP fallit. Vid så höga skuldnivåer finns i stortsett inte något utrymme alls för stabiliseringspolitik. befinna sig i en liknandesituation i en kommande lågkonjunktur om inte Utvecklingen på visar att det gåratt vända trenden för den offentliga skulden, även om den är mycket hög. Denhade i fall vuxit till av BNP 1986. Det krävdes mycket storaingrepp och mycket hög ekonomisk tillväxt för att minska skuldandelen. Ettkraftfullt saneringsprogram antogs och påbörjades , inriktat på att dra nedde offentliga utgiftema. De offentliga utgiftema räknade som andel av BNPminskade från 1989. Budgetunderskottet minskade från 10 %till under sanuna period och den offentliga skulden sjönk 20 procentenhetertill av BNP 1990. Det är dock värt att notera att BNP-tillväxten1987-1990 var mycket hög samt att Iriand får stora nettobidrag från EG av BNP . Om utgiftema inte dras ned när statsskulden är storoch växande, finns i det korta perspektivet endast ett val mellan att höjaskattema eller att låta skuldens tillväxt fortsätta. Skattehöjningar som ledertill höjda skattekilar medför att ekonomins funktionssätt försänuas, atttillväxten avtar och att basen för konsumtion och välfärd därmed eroderas. Etthöjt skattetryck är således ingen framkomlig väg till långsiktig balans,särskilt inte om skattekilama som i redan i utgångsläget är höga. Att tillåta statsskulden fortsätta växa innebärbara att skjuta problemen . Om skulden blir så stor attskattefinansiering av räntebetal-ningama på skulden föratsätter mycket högaskattesatser, riskerar skattebasen att gradvis minska. Detta sker genom attföretag och individer i allt större utsträckning försöker undvika den högre beskattningen,bl.a. genom att söka sig utomlands. Även i övrigt kan skattemoralen påverkasnegativt när räntebetalningama tränger ut offentlig service. Budgetkonsolideringen bör ske snabbt så att skuldenslutar växa snabbare än BNP. Annars blir kraven på budgetförstärkningar alltstörre ju som går innan de genomförs. Att vänta med åtgärdemaminskar därför den politiska handlingsfriheten och hotar den framtidavälfärden. En stor och växande offemlig nettoskuld ökar riskenför höga räntor, otillräckliga investeringar, flaskhalsar och framtidaöverhettning. Detta förhållande ökar förväntningama om stigande inflationsamtidigt som en galopperande skuld kan skapa förväntningar om en finansieringsom medför hög inflation. En sådan ökning av inflationsförväntningama ledertill högre räntor. Detta skärper ytterligare problemen med att andra offentligautgifter än räntor trängs ut eller att kravet på skattehöjningar En stor och växandestatsskuld medför vidare en allmän osäkerhet Prop. 1993/94:100 om landetsekonomi, vilket dämpar både företagens vilja att investera i Bilaga ISverige och hushållens konsumtionsbenägenhet utöver de negativa effektersom direkt följer av de höga räntoma. Näringslivets kapitalförsörjning fördyrasmed en påtaglig risk för att investeringama går ned och tUlväxten iproduktionen minskar. Mot denna bakgrand är det av yttersta vikt att denoffentliga sektoms underskott reduceras så att vi uppnår en hållbar ochförtroendeskapande utveckling av den offentliga skuldsättningen. Endast underdessa föratsättningar kan räntoma sänkas och osäkerheten reduceras på ett sättsom befrämjar investeringama, tillväxten, sysselsättningen och de offentligatrygghetssystemen. Konjunkturförbättringen bidrar i sig till attunderskotten minskar. Storleken och varaktigheten i konjunkturförbättringen äremellertid beroende av hur den offentliga skuldsättningen konuner attutvecklas. Om konjunkturappgången kombineras med åtgärder som förstärker deoffentliga finansema utöver vad som direkt följer av konjunkturförbättringenså bidrar detta till lägre räntor och minskad osäkerhet. Detta leder i sin turtill en mera varaktig uppgång bl.a. genom högre investeringar.Saneringsprogrammet på priser enligt 1993 årsreviderade finansplan är en sådan förstärkning utöver den förbättring somkonjunkturen leder till. Detta saneringsprogram måste därför befästas ochfullföljas även om det offentliga sparandet skulle förbättras snabbare än vadsom föratsågs när programmet presenterades reviderade finansplan. Ensnabbare konjunkturåterhämtning talar för beslut om ytterligarebudgetförstärkningar för att förlänga återhämtningen och minska risken för enöverhettad konjunktur. Om konjunkturåterhämtningen å andra sidan skullebli svagare och kortare än vad som föratsågs så måstesaneringsprogrammet även då fullföljas. Det offentliga underskottet skulleannars riskera att minska långsammare och i värsta fall fortsätta att öka t.ex.som en följd av höga räntor. Även under dessa omständigheter börsaneringsprogrammets på grand av det stora underskottet iutgångsläget ses som ett minimiprogram. Det är nödvändigt attsaneringspro-granunet fullföljs som budgetförsvagningar vid sidan omsaneringsprogrammet inte tillåts. 5.2 Den stabiliseringspolitiska inriktningen Föratsättningamaför att bedriva stabiliseringspolitik är väsentligt annorlunda äntidigare. Vid fast växelkurs hade finanspolitiken en tydlig stabiliseringspolitiskeffekt medan penningpolitiken främst försvarade den fasta växelkursen. Detslutliga målet för penningpolitiken, prisstabilitet, är oförändrat vid flytandeväxelkurs. Detta har av formulerats så att inflationen 1995 inte fåröverstiga + . Stimulans via finanspolitiken konuner attmotverkas av ökad osäkerhet Nr 100 Bilaga 1 Genom högre räntor dämpas aktiviteten i ekonomin och Prop.1993/94:100 denfinanspolitiska stimulanseffekten blir svag eller utebli helt. mednuvarande stora offentliga underskott är risken betydande att försök till traditionellafinanspolitiska stimulanser skulle leda till högre räntor och försänua investerings-och konsumtionsutsiktema. finans-och penningpolitiken är därmed viktigt. Härtill konuner att erfarenhetema från tidigaredecennier visar att även vid en fast växelkurs är det svårt att passa infinanspolitiska åtgärder rätt i tiden. Det finns en tendens tUl att åtgärdersätts in , eller för tidigt i konjunkturcykeln. Den kraftigaste stabiliseringen av efterfrågan viafinanspolitiken konuner i själva verket från den i stort sett automatiskaförändring av offentliga inkomster och utgifter som sker när konjunkturenviker. Genom vikande skatteinkomster och ökade transfereringar försvagasbudgeten. Den ökning av budgetunderskott och lånebehov som ägt ram under desenaste åren beror i hög grad på den svaga ekonomiska utvecklingen. Hushållens inkomsterhar ökat kraftigt . låg hushållens totala realadisponibla inkomster på i stort sett sanuna nivå som . Attefterfrågan ändå fallit beror på att främst hushållen kraftigt ökat sittsparande. Finanspolitiken bör bl a av dessa skäl ha enmedelfristig inriktning. Storleken på de offentliga underskotten och denoffentliga skuldsättningen måste vara avgörande för inriktningen avfinanspolitiken. Kraftiga underskott , dvs. snabbskulduppbyggnad, försämrar tilltron till den svenska ekonomin och tvingar framhöga räntor, leder till låg investeringsvilja och vikande förtroende hoshushåll och företag, både svenska och utländska. Regeringens politik är därför inriktad på attminska det totala offentliga underskottet, både den del som är konjunkturen ochden del som inte försvinner när konjunkturen förbättras ochkapacitetsutnyttjandet normaliseras. Härigenom kan också den offentligaskuldökningen bromsas och skulden stabiliseras. Denna budgetsanering skall i förstahand ske genom utgiftsnedskämingar och höjningar av egna avgifter som inte ökarde skadliga skattekilama. De avgiftshöjningar som aktualiseras bör ha enknytning till förmånema. Med en sådan anknytning har de inte sanuna negativaeffekter som skatter. Även vissa skatteförändringar ingår i programmet utan attför den skull skattetrycket ökar. Det är främst fråga om att indexera miljö-och punktskattesatsema i syfte att motverka den reala minskning av uttaget somannars skulle uppkomma. För att den höga tillväxt skall nås som ärnödvändig för att öka sysselsättningen måste budgetsaneringen drivas med kraftså att förtroendet för svensk ekonomi fortsätter att växa och utrymmet förlägre räntor ökar. Den huvudsakliga förklaringen till att det totalaoffentliga sparandet snabbt försämrades tre första år är denekonomiska nedgången i form av minskad produktion och ökad arbetslöshet.Behovet av stöd till bankema har också inneburit en betydande budgetbelastning.Andra faktorer som medverkat är en förändrad sammansättning av produktionen medlägre konsumtion och löneandel. På lång sikt ökar dettamöjlighetema till tillväxt men på kort sikt reduceras skatteinkom- Prop.1993/94:100 stema. Vidare har övergången till låg inflation samt eftersläpandeeffekter Bilaga 1 in av det dyra byggande som påbörjades i slutetav försänuat de offentliga finansema. Det nya systemet för bostadsfinansieringmed minskade subventioner får effekter först senare under 1990-talet.Besparingar i transfereringssystemen har förstärkt de offentliga finansema menen betydande del av de budgetförstärkningar som har beslutats får full effektförst . Det totala underskottet i det offentliga sparandetuppgår till ca 1993. Det beror delvis på det lågakapacitetsutnyttjandet i ekonomin, delvis på andra faktorer. I den revideradefinansplanen 1993 beräknades dessa andra faktorer svara för av dettotala underskottet, eller av BNP. Beräkningstekniskt var detta dendel av underskottet som återstod sedan det totala underskottet rensats för lågtkapacitetsutnyttjande, hög arbetslöshet samt bankstöd. Det betecknades somkonjunkturrensat eller straktureUt underskott. Beräkningama av detkonjunkturrensade underskottet är emellertid osäkra och starkt påverkade avvilka antaganden som görs om vad som är "normalt" konjunkturläge.OECD-sekretariatet bedömer t.ex. att konjunkturtcnsade underskott år1993 uppgår till av BNP (Economic Outlook, dec. haremellertid byggt sina beräkningar både på att bankstödet ingår i denna del avunderskottet och på en lägre tillväxtpotential. Regeringen delar inte dennasyn. Det är emellertid uppenbart att varje beräkning av det konjunkturrensadeunderskottet är förenad med stor osäkerhet, särskilt när ekonomin på kort tidgenomgår så stora strakturella förändringar som den svenska har gjort under desenaste åren. Så länge underskottet finns kvar stiger kostnaderaaför skuldräntor. För att sätta stopp för det totala underskottets ökning niåsteförst ett överskott skapas före räntebetalningar. Detta s.k. primära sparandesom i tabell 5.1 justerats för förändrat konjunkturläge, förändringar i löne-resp vinstandel samt räntor och kapitalinkomster ger en indikation påfinanspolitikens inriktning jämfört med föregående år. Försämringen mellan 1991och 1992 beror i huvudsak på att tillfälliga skatter föll bort 1992 (mervärdesskattoch arbetsmiljöavgift). Det primära sparandet förbättras 1993-1995. Dettalägger en grand för att successivt avveckla underskottet. I frånvaro avvidtagna åtgärder skulle det primära sparandet i stället ha försänuats. Såledesär t.ex. sparandeökningen på 1993 netto efter det att en iskattereformen beslutad skattesänkning för pensionärema på 2 miljarder kronorträtt i kraft. I beräkningama har hänsyn tagits till inträffadeeffekter av redan fattade beslut och förslag i budgetpropositionen, men intetill resten av saneringsprogrammet. Det är att märka att de budgetförstärkandeeffektema av många redan fattade beslut kommer successivt under de närmastföljande åren. Tabell 5.1 Förändring av den offentliga sektornsfinansiella sparande Prop. 1993/94" 100 -16,2 -161,7 -90,8 -88,4 Konjunkturberoende, inkl bankstöd m.m. -66,0 -76,7 -13,5 -16,5 -2,4 -5,8 Räntor och kapitalinkomster, netto -8,2 -14,5 -10,3 -20,7 Itabell 5.2 nedan redovisas den offentliga sektoms totala inkomster ochutgifter. De offentliga utgiftema i relation till BNP sjunker från drygt 73 %år 1993 till eller med . Skatte- ochavgiftskvoten sjunker också, bl.a. på grand av den ovan nämnda ändradesammansättningen av ekonomin. Det totala finansiella sparandet förbättras meddrygt , från ca till drygt 160miljarder kronor . Detta motsvarar dock fortfarande av BNP. Tabell 5.2 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter Skatter och avgifter Övriga inkomster Transfereringar till hushåll Subventioner m.m. Ränteutgifter Konsumtion Investeringar -107,0 -195,5 -165,1 -161,7 Procent av BNP Skatter och avgifter Utgifter Finansiellt sparande -7,4 73,2 -13,5 49,3 69,5 -11,1