prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Det sker genom bl.a. utveckling avarbetsformer, kompetensutveckling och idé- och erferenhetsspridning. Arbetet med att effektivisera länsstyrelsemasverksamhet med förvaltningsärenden fortsätter med beaktande av kraven pårättssäkerhet och god service. Översynav den regionala nivåns uppbyggnad och indelning Denparlamentariska Regionberedningen (C 1992:06) har i uppdrag att utforma förslagom den offendiga verksamhetens uppbyggnad och indelning på regional nivå. Förberedningens arbete gäller enUgt direktiven (dir. 1992:86) vissa gmndläggandeutgångspunkter. Beredningen skall sålunda utgå från subsidiarifefsprincipen ochatt offentUg verksamhet skaU vara styrd i demokratiska former. En annanutgångspunkt är att verka för en långsiktigt håUbar utveckling som kansäkerstäUa en hälsosam mUjö, Uvskraftiga ekosystem och biologisk mångfeld. BeredningenskaU vidare i sitt arbete tillmäto den intemationeUa utvecklingen och kravenpå hushållning med de ekonomiska resursema stor betydelse. Beredningen skaU överväga ansvarsfördelningen istort meUan den StotUga och den kommunala sektom. Vidare skaUuppgiftsfördelningen inom de båda sektorema behandlas. Det gäUer såvälansvarsfördebiing-en meUan oUka nivåer som meUan oUka organ på samma nivå. Denadministrativa indelningen på regional nivå skaU också övervägas. BeredningenskaU i det sammanlianget to upp frågan om hur stotUga myndigheters regionalaorganisation kan anpassas tiU en eventueUt ny indeUiing. Beredningen börbedriN-a sitt arbete så att problem, önskemål och synpunkter i oUkadelar av landet fångas upp. Resultotet av arbetet Prop. 1993/94:100 skaU redovisas . Regionberedningen har haft att med förtur behandlaen begäran om försöksverksamhet med ändrad regional uppgiftshantering i ,TUl beredningen har också överlämnats betänkandeVästsverige - region i utveckling (SOU 1992:66) med remissvar för fortsättoöverväganden. Dessa två frågor redovisas i Regionberedningens delbetänkande Västsverigeoch - regioner i förändring (SOU 1993:97). I betänkandet föreslås attkommuner och landsting i och i den västsvenska regionen skaU få möjUghetatt bUda i regionala utvecklingsfrågor. Iöverensstämmelse med de önskemål som har förts fram i de nu aktueUa områdenaföreslås att det regionala självstyrelseorganet i ett försto sfeg skaU varaindirekt valt. Om på sUct ett regionalt organ skaU finnas för de regionalautveckUngsfrågoma, bör detto enUgt Regionberedningen vara direktvalt. Förslagetär utformat så att den föreslagna samverkansmodeUen skaU kunna prövas även iandra regioner. Ett gmndläggande krav för att ett regionförbund skaU få bUdasär att det finns en bred lokal och regional uppslutning bakom en sådansamverkan. Regionberedningens delbetänkande remissbehandlasför närvarande. Därefter kommer regeringen att to ställning tiU om det finnsfömtsättningar för en försöksverksamhet. Denkommunala verksamheten har väsentUg betydelse för de enskUda människomasvälfärd. Kommunema och landstingen har ansvar för att tiUgodose de behov avservice, trygghet och omsorg som infe enskUda individer och femiljer klararsjälva. DecentraUseringen av ansvar och befogenheter tiUden kommunala sektom har skett i ökande takt under de . Ettökat ansvar för samhällsutvecklingen på lokal och regional nivå innebär attbesluten läggs närmare medborgama. En sådan utveckUng är naturUg och börfortsätto. Kommuner och landsting står inför nyautmaningar. Den ekonomiska situationen kräver att olika verksamheter omprövasoch att mer långtgående prioriteringar görs. Arbetet med att utveckla och prövanya verksamhetsformer kommer att intensifieras. Medborgamas önskemål om serviceoch omsorg är därvid en vUctig utgångspunkt. KommunaUagen(1991:900), som trädde i kraft , ger kommunema ochlandstingen en betydande frihet att utforma sin organisation och att väljaformer för ekonomisk styming och förvaltning. Med den nya lagstiftningen somgmnd pågår ett omfettande förändringsarbete i kommuner och landsting.Dessa förändringar kan komma att få stora Prop. 1993/94:100 effekter för denkommunala demokratin. Det finns därför ett särskilt Bil. 14 intresse förstotsmaktema att noga följa utvecklingen. Den nya kommunallagen följs upp bl.a. i fråga omkonsekvensema för den kommuncda demokratin. En uppföljning har gjorts av denparlamentariskt sammansatto (C 1992:01, dir. 1992:12).Kommittén har avslutot sitt arbete. I huvudbetänkandet Lokaldemokrati i utveckling (SOU 1993:90) lämnar kommittén en rad olika förslag somsyftar till att öka medborgamas insyn i och inflytande över den kommunalaverksamheten. Exempel på sådana förslag är öppna nämndsammanträden, inrättandeav självförvaltningsorgan med förettädare för användarna vid kommunala institutioneroch vidgad användning av kommunala folkomröstningar. Kommittén har ocksåredovisat aktuella utvecklingstendenser i kommuner och landsting bl.a. vadavser org;uiisationsstmkturen, antalet förtroendevalda och derasrepresentotivitet ;;amt altemativa verksamhetsformer. Efter den pågående remissbehandUngen avLokaldemokratikommitténs huvudbetänkande avser regeringen att under våren 1994förelägga en proposition om den lokala demokratin. har också redovisatdelbetänkandena Det kommunala medlemskapet (SOU 1992:72), uppdragsverksamhet(SOU 1992:128), Sekretesslagen i en fri nämndorganisation (SOU1992:140) samt tjänsteexport och intemationeUt bistånd (SOU 1993:77).Dessa delbetänkanden har remissbehandlats och bereds iCivUdepartementet. Kommitténs förslag HandUngsoffentiighet hos kommunalaföretog (SOU 1992:134) har legat till gmnd för regeringens proposition (prop.1993/94:48) med samma namn. delbetänkande De förtroendevaldasansvar vid domstolsttofs och lagttots (SOU 1993:109) remissbehandlas förnärvarande. Ett sätt på vilket den lokala demokratin kanstärkas är art dela kommuner där det finns demokratiska, ekonomiska och andrafömtsättningar för detto samt ett starkt önskemål hos befoUcningen. Regeringenser positivt på lokala initiativ till kommundelningar. Beslut har fattats omdelning av och kommuner så att BoUebygd och åter bliregna kommuner fr.o.m. . Regeringenanser det angeläget att medborgamas kontakter med den offentiiga förvaltningenunderlättos. Ett led i dette arbete är att mrätta s.k. medborgarkontor därkommuninvånarna kan komma i kontakt med såväl kommunala som stotUga myndigheter.Det firms medborgarkontor på ett tiotal orter och i ett 20-fal kommunerövervägs att starta sådan verksamhet. CivUdepartementetsarbetsgmpp (C 1992:B) om medborgarkontor har irapporten vid medborgarkontor (Ds 1993:67) läm- nat förslag som syftar tUlatt stödja utveckUngen av medborgarkontor. 1993/94:100 Efterremissbehandlingen av rapporten avser regeringen att förelägga Bil. 14riksdagen förslag som syftar tiU att underlätto en fortsatt utveckling avmedborgarkontor. Enfortsatt avreglering av den kommunala verksamheten är nödvändig för attkommunema och landstingen skaU kunna anpassa sin verksamhet till rådandeekonomiska förhåUanden och lokala fömtsättningar. Genom kommunallagoch det nya stotsbidragssystemet ges kommunerna och landstingen bättrefömtsättningar att bedriva en effektiv verksamhet. Försöksverksamhet kan vara ett bra sätt för attfinna nya vägar tiU effektivisering och avreglering av den offentliga sektom.Även i fortsättningen bör därför försöksverksamhet bedrivas inom olika områdeni kommuner och landsting som ett medel för att praktiskt pröva förändringaroch föra en diskussion om den fortsätto utvecklingen. Utvecklingen mot en minskad stetUg reglering av denkommunafe verksamheten gör det nödvändigt för och regeringen att merasamlat kunna följa och utvärdera hur verksaniheten i landets kommuner ochlandsting utvecklas i förhållande tUl de nationeUa målen. Inom Stet-kommunberedningen(C 1990:B) har en särskUd arbetsgmpp inrättats för att utveckla formema förstetens uppföljning och utvärdering av verksamhet. Ett förslag omutformning av en årUg redovisning om den kommunala verksamheten kommer attarbetes fram . Särskild uppmärksamhet skall ägnas såväldemokratiaspekter som frågor om den kommunala verksamhetens kvaUtet ocheffektivitet samt UtveckUng i förhållande till oUka nationeUa huvudmål. Begränsningsförordningen (1987:1347) mnebär att stetiigamyndigheter skall utreda kostnadsmässiga och andra konsekvenser av de reglersom man avser att utfärda. Regler som medför mer än oväsentiigt ökade kosmaderskaU understoUas regeringen. Det finns exempel som visar attbegränsningsförordningen inte fungerar på avsett sätt. harpå regeringens uppdrag föreslagit åtgärder för att förbättra efterlevnaden avförordningen. Förslagen bereds i regeringskansUet. Det är angeläget att regelreformeringsarbetet ifråga om kommunernas och landstingens egna regler drivs vidare. I promemorianRegelreformering (Ds 1991:32) har en arbetsgmpp i Stet-kommunberedning-enredovisat hur ett arbete med att reformera reglema i kommuner och landsting kanbidra tiU att verksamheten bUr effektivare och bättre anpassad tiU tidens kravoch människomas behov. Frågan om den kommunala regelgivningen har ocksåbehandlats av revisorer (förslag 1991/92:19). Med anledning häravhar gett regeringen tiU känna att frågan om skyldighet för kommuneroch landsting att pubUcera sina förfettningar bör bU föremål för närmare överväganden (bet.1992/93:KUI, rskr. 1992/93:6). Mot den Prop. 1993/94:100 här bakgmnden pågårett arbete i CivUdepartementet om den kommuna- Bil. 14 la regelgivningen. Kommuneroch landsting möter i aUt större utsträckning den nya ekonomiska situationengenom att utsatte verksamheter för konkurrens och genom ett ökat inslag avmarknadsorientering. SkUda lösningar prövas, t.ex. överförande av verksamhettiU bolag eUer tiU privato och kooperativa entreprenörer. Inom den kommunalaverksamheten blir det också aUt vanUgare att nya organisationsformer prövas. Enav dessa är den s.k. bestäUar-utförarmodeUen. I förändringsprocessen tiUmätsfrågor om uppföljning och kvaUtetskonttoU ökad betydelse. Regeringen kommer på olika sätt att stödja ochunderlätto den utveckling som sker mot nya verlcsamhetsformer för attrationaUsera och effektivisera driften av verksamheter inom de kommunalaansvarsområdena oavsett om de bedrivs i egen eUer annans regi. har (bet. l992/93:SoU9, rskr.1992/93:105) fettat beslut om vissa lagändringar med arJedning av regeringensförslag (prop. 1992/93:43) om ökad konkurrens i verksamhet. Beslutetinnebär ett klarläggande av de rättsUga fömtsättningama för entreprenadverksamheti kommuner och landsting. Framväxten av altemativ inom den kommunalaverksamheten kräver särskUd uppmärksamhet för att medborgamas berättigade kravpå insyn, sekretess och demokratisk styming skaU tiUgodoses. Därför har regeringenlagt fram förslag (prop. 1993/94:48) tiU regler som säkerställer insyn ochkontroU för kommuninvånarna när kommunens verksamhet bedrivs genom hel- eUerdelägda bolag eUer i privat eUer kooperativ regi. har i december 1993beslutot (bet. 1993/94:KU13, rskr. 1993/94:46) om dessa förslag. LiomregeringskansUet bereds också som tidigare nämnts Lokaldemokratikommitténsförslag (SOU 1992:140) om vilka förändringar som bör ske isekretesslagstiftningen för att denna skaU kunna anpassas tiU avregleiingen avden kommunala nämndorgani-sationen. har i sitthuvudbetänkande (SOU 1993:90) föreslagit ytterligare åtgärder som syftar tiUatt garantera medborgamas insyn i vericsamhet som bedrivs på entteprenad. har i betänkandet Kommunaluppdragsverksamhet (SOU 1992:128) föreslagit att en tteårig försöksverksamhetinleds där kommuner och landsting ges möjUghet att sälja tjänster tUl andrakommuner och landsting, privato företog och organisationer eller stotiigamyndigheter. En särskild arbetsgmpp (C 1992:A) inomCivUdepartementet har lagt fram förslaget Avgifter inom verksamhet -förslag tiU modifierad självkostnadsprincip (Ds 1993:16). Förslaget harremissbehandlats och bereds . tjänsteexport ochbiståndsverksamhet Prop. Iett öppet är det vUctigt att kommuner och landsting har möjUghet attverka på det intemationeUa planet. SamhäUsförändringama i Central- ochÖsteuropa har medfört ett ökat intresse hos de svenska kommunema ochlandstingen att bidra med både kunnande och direkt hjälp. LokaldemokratUcommittén har föreslagit (SOU1993:77) att reglema om tjänsteexport förenklas och att kommuner ochlandsting ges vidgade möjUgheter att lämna bistånd tiU kommunala organ i andraländer. Förslagen har remissbehandlats och bereds iCivUdepartementet. Detreformarbete i fråga om och verksamhetsformer somhar pågått sedan kyrkomötesreformen fortsätter. Den 1januari 1993 ttädde den nya kyrkolagen i Icraft och genom den samlade regleringav förhåUanden som den lagen innebär har en gcxl gmnd lagts fördet fortsatte reformarbetet. Det drivs nu vidare i parlamentariska formergenom Kyrkoberedningen (1992:02, dir. 1992:45). Kyrkoberedningenhar behandlat bl.a. frågoma om finansförmögenhet, detkyrkUga utjämningssystemet, en anpassning av lagstiftningen om kyrkUgakommuner till 1991 års kommunallag och frågan om prästemas tjänstebosfäder.Beredningen är nu inne i slutfesen av sitt arbete med den mer övergripandefrågan om de framtida relationema meUan och . Beredningensarbete skall vara avslutet . Förslagen kommer därefteratt remissbehandlas. På gmndval av propositionen (1993/94:73)Förvaltningen av finansförmögenhet har beslutet omändringar i kyrkolagen i syfte att förbättra avkastningen och ökavärdebeständigheten av den specialreglerade kyrkUga egendomen. Härmed avses denegendom av stiftelsekaraktär som har fått genom donationer m.m.för att garantera prästemas uppehäUe och kyrkans bestånd. Den nya ordningenttäder i kraft den . Kyrkoberedningens förslag i betänkandet Vissakyrkofrågor (SOU 1993:46) om en anpassning av lagstiftningen om kyrkUgakommuner tiU kommunallag och om ändringar i det kyrkUgautjämningssystemet remissbehandlas . AvsUcten är att förslag idessa delar skaU läggas fram kyrkomöte. Frågan om det kyrkUgautjämningssystemet kan komma att påverkas av förslagen i betänkandet Kommunalinkomstutjämning - altemativa modeUer (Ds 1993:68). nya mcxleUer förinkomstutjämning för kommuner och landsting som Prop. 1993/94:100 beskrivsdär kan få konsekvenser även för det kyrkUga utjämningssyste- Bil. 14 met.Därför görs ett kompletterade uttedningsarbete i den delen inom CivUdepartementet. Frågan om huvudmannaskapet för begravningsväsendetoch dess finansiering är en av huvudfrågorna i Kyrkoberedningens övervägandenom de framtida relationema meUan stoten och Svenslca kyrkan. På uppdrag avKyrkoberedningen har Stotskontoret utarbetet ett förslag tiU en framtidafinansiering av begravningsväsendet. Stetskontoret har därvid visat påkonsekvensema av en stotUg respektive en begravningsavgift. I detsammanhanget berörs också systemet med s.k. begravningsclearing, som är ettsysfem för att utjämna kosmadema för begravningar mellan pastoraten. Dessafrågor har också, åöninstone indirekt, ett samband med den enskildes kosmaderför begravningar. En kartläggning av sådana begravningskostnader och förslagtill vissa förändringar av samhällets stöd tiU de enskUda har presenterats iBegrav-ningskosmadsuttedningens betänkande Vad kostar begravningar (SOU1990:82). RemissbehandUngen har visat att utredningens förslag rymmer en radproblem, bl.a. av stotsfinansieU natur. Regeringen är därför inte beredd attförelägga något förslag i denna fråga. Det utesluter inte att fråganåter kan aktualiseras i samband med behandlingen av Kyrkoberedningens förslagom begravningsverksamheten och dess finansiering. Den kan då avgöras i ettstörre sammanhang där såväl huvudmannaskap, skatte- eUer avgiftsfinansieringsom clearingsystem och enskUdas kostnader kan vägas in. Andratrossamfund än Svenslca kyrkan Desvenska frikyrkosamfunden och andra s.k. fria ttossamfund får visst stotiigt stödöver stotsbudgeten i form av verksamhetsbidrag, lokalbidrag ochUtbUdningsbidrag. På gmnd av medlemsökningen i de ttossamfund som är verksammabland invandrare och ändrade principer för fördelningen av stetsbidrag harvarje år en aUt större andel av bidraget tiU de fria ttossamftinden tiUfeUitsådana samfund. I samband med övervägandena om Svenska kyrkansframtida stäUning, främst genom remissen av ERK-uttedningens betänkande Ekonomioch rätt i kyrkan (SOU 1992:9), har de fria ttossamftinden fört fram synpunkteroch förslag i syfte att uppnå en större jämsfälldhet meUan dem och . Där återfinns bl.a. förslag om en gmndläggande lagstiftning omttossamfund liksom önskemål om en komplettering av stotsbidragen meduppbördshjälp för de ttossamfund som så önskar. Frågoma behandlas nu avKyrkoberedningen och regeringen avser att återkomma tUl efterremissbehandling. 5 Konsumentpolitik Prop. Enaktiv konsumentpoUtik spelar en vUctig roU för en väl fiingerandemarknadsekonomi och medborgamas välfärd. I har konsument-poUtikenutvecklats fortlöpande. KonsumentpoUtiken har inriktots på att underlätto förhushåUen att utnyttja sina resurser på bästo sätt och att stärka konsumenfemasställning på marknaden. Konsumenter som är särskUt utsatta skall därvid ägnasspecieU uppmärksamhet. Sedan början av 1970-falet har lagstiftning utgjortett vUctigt inslag i utvecklingen. Men ett annat betydelsefuUt kännetecken förframväxten av en effektiv konsumentpolitik har varit frivilligaöverenskommelser meUan konsumentorgan och näringsUv. UtveckUngen har i hög gradmöjUggjorts genom stor poUtisk enighet och ett gott och förttoendefulltsamarbete mellan de berörda aktörema på marknaden. Det finns ett nära samband meUan konsumentpoUtikenoch konkur-renspoUtUcen. Syftet med den senare är ytterst att to tiU varakonsumentemas intressen. Omvänt skapar konsumentpoUtiskt betingade regler förföretogens handlande på marknaden likartede konkurrensfömtsättningar. För attkonsumentema skaU kunna tillgodogöra sig fördelama av den fria konkurrensen ochden ökade avregleringen krävs i sin tur att de själva är både aktiva ochvälinformerade. Konsumentemas situation är ständigt i förändring.Detto kommer att bU särskUt påtogligt genom dentUltogande intemationaliseringen. En annan fektor är utvecklingen av densvenska ekonomin, som givetvis också påverkar de enskUda hushåUens ekonomiskafömtsättningar. Andra förändringsfektorer är tiUkomsten av nya varor ochtjänster, nya marknadsföringsmetcxler och ny teknik. Vidare skapar den ökadekonkurrensen tiU följd av avregleringen ändrade fömtsättningar i olikahänseenden. Avregleringen av sektorer som tidigare mte har varit utsatto förkonkurrens irmebär bl.a. att dessa sektorer bUr underkastode nya regler och attdärmed också nya problem kan uppkomma för konsumentema. Många av de förändringar som hushåUen möter ärpositiva. Men utvecklingen inrymmer även problem. KonsumentpoUtikenmåste anpassas tiU de förändringar som äger mm. Det är också bakgmnden tiU detarbete som pågår i den parlamentariska kommitté som gör en översyn avkonsumentpoUtiken i (, C 1992:04, dir.1992:63). Kommittén kommer att överlämna sitt betänkande. Förslagetkommer att utgöra gmnd för de överväganden om den framtida konsumentpoUtikensom regeringen kommer att göra under innevarande budgetår. AvsUcten är att enproposition skaU lämnas tUl under försto . Konsumentpolitiken och deteuropeiska samarbetet Prop. NärmandettiJl EG genom har fått betydelsefuUa återverkningar på detkonsumenfpoUtiska området. Flera nya lagar och andra förfettningar har ttätt ikraft. Konsumentskyddet har breddats och fördjupats i flera vUctigahänseenden. Fömtsättningama för näringsidkamas och konsumentemas handlande hardärmed kommit att förändras. En annan följd av avtalet blir att dengränsöverskridande handeln med bl.a. tjänster kommer att öka. Konsumentemaställs aUtså inför ett ökat utbud och större valfrihet, medan företegen på densvenska marknaden utsätts för ökad konkurrens. Dessa utvecklingstendenser kommer att förstärkas.Konsumentfrågorna har i linje med dette fortiöpande kommit att tillmätes aUtstörre betydelse inom EG. Den tydUgaste förändringen i det hänseendet inttäffadeden , då ti:aktoten om Europeiska unionen (EU) trädde i kraft.Genom har ett särskilt avsnitt om konsumentskydd för förstogången togits in i (avdelning XI, artikel129 a). Här slås bl.a. fest att gemenskapen skaU bidra tUl att en högkonsumentskyddsnivå uppnås. De rättsakter på konsumentområdet som omfetfes avEES-avtalet ttäder samtiiga i kraft med avtalet. Andra rättsakter avsenare datum kommer att omfettes av tilläggsavtalet tiU . Det finns skäl att räkna med att konsumentpolitikenfortsätter att utvecklas inom EG/EU, som en följd av den ökade betoning somdenna således har fått genom . Man kan då också räkna medatt det sker i linje med den handUngsplan för konsumentpoUtiken för åren1993-1995 som lade fast . Insatsområden sompekas ut här är bl.a. konsumentinformation -bl.a. genom utgivning av enkonsumenfguide och inrättandet av s.k. informationscentra vid gränsema - ettutbyggt rättsligt konsumentskydd - "access fo ", bl.a. genomatt man skapar former för tvistiösning ufanför domstolarna - och ett förbättratkonsumentskydd när det gäller finansiella tjänster. Konsumentskyddet i är välutvecklat, och vihar på många områden uppnått lösningar som ännu infe har någon motsvarighetinom EG (exempelvis tvistiösning i reldamationsnämnder). kan därförbidra tUl utvecklingen inom genom konstmktiva insatser som gmndas påegna, nationeUa erfarenheter. En sådan påverkan är tiU fördel uite bara förkonsumenterna i övriga ufan också för dem i . Flera modeUer för konsumentskydd i harmotsvarigheter i de andra nordiska ländema. pågår ett nordisktsamarbete på konsumentområdet. Det bidrar tiU bättre lösrungar men ger ocksåeffektivitetsvinster av olika slag, liksom lägre kostnader. Det nordiska samarbetetpå området har aUtmer kommit att inriktes på frågor med en europeisk dimension.Som exempel kan nämnas spörsmål som har att göra med gränsöverskridandemarknadsföring och handel, liksom med marknadskonttoU.Antalet frågor med en sådan dimension kommer att öka, och redan av denarUedningen finns det skäl att fortsätta att för- Prop. 1993/94:100 djupadet nordiska samarbetet på onuådet. Ett nytt nordiskt handUngs- Bil. 14program, som gäller från ingången av , utgör utgångspunkt för dettesamarbete. Denlokala konsumentverksamheten spelar en viktig roU för konsumentema. Genom denkan konsumentema utan omvägar och byråkratiska hinder på sina bosfedsorter fåråd och vägledning och hjälp att klara av problem av oUka slag. De kommunalakonsumentvägledama bidrar också med att medla i tvister som uppkommer meUankonsumenter och näringsidkare. Att konsumentema kan få stöd på nära håU på ettin-formeUt sätt har särskUt stor betydelse för utsatte och svaga gmpper. Underde har inte minst verksamheten med budgefrådgiv-ning visat sigvara särskUt betydelsefiiU för hushåU med ekonomiska problem. I januari år 1993fanns det konsumentverksamhet i 237 av landets 286 kommuner. MångahushåU har stora ekonomiska problem. Det hänger bl.a. samman med enkreditgivning som ofta har varit aUtför lättsinnig, i kombination med atthushållen har överskattet sin förmåga att bära en omfettande lånebörda. EnytterUgare faktor är att många hushåU har svårigheter att ÖverbUcka sin ekonomioch i rätt tid vidte sådana ekonomiska dispositioner som minskar risken förproblem. Regeringen har enUgt en nyUgen beslutedlagrådsremiss föreslagit att en lag om skuldsanering för privatpersoner införs.En sådan lag bör kunna tjäna som ett viktigt instmment för att råda bot på devärst drabbade hushåUens ekonomiska problem. Detto har tidigare berörts ibUaga 3 tUl denna budgetproposition. Likaså har budgettådgivningen på kommunalnivå visat sig vara en värdefuU verksamhet för att bemästra problemen.Budgettådgivning erbjuds i 179 kommuner och skuldsanering i 107 kommuner. Den kommunafe budgettådgivningen kommer att spelaen ännu vUctigare roU - infe minst förebyggande - när skuldsaneringslagenttäder i kraft. Den försöksverksamhet med budgettådgivning ochskuldsanering som på regeringens uppdrag bedriver i Stockhohnoch SkeUefteå håUer på att utvärderas. skallsenast den lämna en rapport om verksamheten tiU regeringen. 1993/94. Nr 100 Bilaga 14