prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Vidare har, som närmare redogjorts för iinledningen till avsnittet B, lokala försök med finansiell samordning mellansocialförsäkring och hälso- och sjukvård inletts i enlighetmed beslut (prop. 1991/92:105, bet. 1991/92:SfU 17, rskr. 1991/92:347).Försöksverksamheten bedrivs inom vissa områden i fem län, nämligen ,, , och . Målen förförsöksverksamheten är att utnyttja resurseraa inom hälso- och sjukvård ochsocialförsäkring på ett mer effektivt sätt samt att minska desamhällsekonomiska kostnadema för socialförsäkringen genom att det s.k.ohälsotalet skall kunna minskas. och hari uppdrag att gemensamt följa upp och utvärdera dessa försök. Regeringen planerar vidare att under våren 1994förelägga en proposition med förslag som möjliggör lokalförsöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring,socialtjänst samt hälso-och sjukvård. Utvecklingeninom läkemedelsområdet Prop. ISverige finns omkring 3 000 olika läkemedel (farmacevtiska specialiteter),vilka är godkända av och säljs via apotek. Jämfört med andraIndustriländer är detta ett lågt antal. I finns t.ex. 18 000 ochi cirka 70 000 olika farmacevtiska specialiteter. Försäkringens kostnader för läkemedel har ökatkraftigt - i medeltal per år.Kostnadsökningen är en följd av såväl pris- och volymökningar som övergång tilldyrare preparat. Övergången till nya och dyrare preparat sker i snabbtakt. Kostnadsökningen har varit mest markant inom denöppna vården. av alla receptförskrivna läkemedel används i öppenvård. Kostnadema för läkemedelsförmånerna har ökat medmellan och utgör numera av de samlade öppenvårdskostnadema. 1 ett europeiskt perspektiv intar i frågaom läkemedelspriser och läkemedelskostnader en medelposition. På kort siktförväntas kostnadsutvecklingen avta genom ändrade avgifter och en ökandeanvändning av billigare generiska preparat. Ytteriigare insatser kommer dockatt krävas för att åstadkomma en rationell användning avläkemedel. Läkemedelskonunittéma i landstingen och de förskrivande läkaraa harett stort ansvar genom att i rekommendationer och vid val av läkemedel medverkatill att kostnaderaa för läkemedel inte blir onödigt höga. infördes särskilda regler förprisnedsättning av de läkemedel, som har generiska motsvarigheter, i enlighetmed beslut (prop. 1991/92:151, bet. 1991/92:SfU13, rskr.1991/92:341). Detta är ett led i strävandena att minska kostnadema påläkemedelsområdet. För varje läkemedel till vilket det finns en likvärdig motsvarigheti form av ett eller flera generiska läkemedel fastställer Riksförsäkringsverketett högsta rabattgrandande pris (referenspris), som skall ligga till grand förprissättning med utgångspunkt i det billigaste preparatet. Väljer förskrivarenatt - i samråd med patienten - förskriva originalpreparatet eller ett annatdyrare synonympreparat får patienten själv betala mellanskillnaden. Detta blirdock i praktiken inte så vanligt, eftersom de flesta tillverkare avoriginalpreparat, som omfattas av pris-nedsättningsregleraa i systemet, harvalt att sänka sina priser till referenspriset. En väl fungerande läkemedelskontroll är ett viktigtled i arbetet med att förbättra läkemedelsanvändningen. Den nya läkemedelslagen(1992:859) trädde ikraft . Inom ramen för det europeiskaintegrationsarbetet är det angeläget att verka för en stark position för densvenska läkemedelskontrollen mot bakgrand av verksamhetens betydelse för såvälhälso- och sjukvården som samhällsekonomin. Ett förslag om vissa ändringar i läkemedelslagenhar förelagts (prop. 1993/94:92). Regeringen har tillsatt en utredning i syfte attlämna förslag om den Prop. 1993/94:100 framtida läkemedelsförsörjningenoch Apoteksbolagets roll. 6 har avlämnat ettdelbetänkande. Läkemedel och kompetens (SOU 1993:106), som remissbehandlas.Parallellt med utredningsarbetet och remissbehandlingen bereds vissafinansiella frågor avseende Apoteksbolaget inom . Mot bakgrand av att Apoteksbolaget under de senasteverksamhetsåren genererat en betydande vinst föratsätts bolagstämman 1994besluta om en utdelning från bolaget om . Apoteksbolagetsmarginaler har dessutom sänkts med i genomsnitt vilketberäknas medföra en årlig kostnadsminskning om inomsjukförsäkringen. En av regeringen tillsatt arbetsgrapp med uppgiftatt överväga och lämna förslag till hur ett centram för läkemedelsepidemiologioch utveckling av läkemedelsterapier kan bildas lämnade enrapport (Ds 1992:104) - NEPl. Rapporten harberetts inom . Avsikten är att ochApotekarsocieteten tillsammans skall bilda en stiftelse för detta ändamål. Som en följd av detta kommer för främjande av farmacins utveckling och en godläkemedelsförsörjning att upplösas. Stiftelsen bildades i anslutning till atten ny organisation av läkemedelsförsörjningen beslutades (prop. 1970:74, SU 98och 2LU:37, rskr. 223 och 234). Villkoren för stiftelsen återfinns i ett avtalmellan staten och som godkändes av . Regeringen föreslår att bemyndigarregeringen att fatta nödvändiga beslut med anledning av stiftelsens upplösning. Uppföljningoch utvärdering av hälso- och sjukvårdens resultat och kvalitet Förändringarav hälso- och sjukvårdens organisation och styming, bl.a. med ett ökat antalprivata vårdgivare, ställer nya krav på uppföljning av kostnader och kvalitetsamt vårdens resultat. Utvecklingen av system för insamling och redovisning avadekvat information måste påskyndas. För att att bedöma produktivitetsutvecklingen inomhälso- och sjukvården behövs tillgång till jämförbara data över volym- ochkostnadsutveckling. Sådana data saknas i allmänhet. Produktivitetsdelegationenuppmärksammade dessa frågor i sitt slutbetänkande Drivkrafter för produktivitetoch välstånd {SOU 1991:82). Enligt delegationen fanns det dock mycket som tyddepå att produktivitetsutvecklingen hade försämrats inom sjukvården som helhetsedan 1960-talet. De studier produktivitetsdelegationen grandade sinanalys på var styckkostnadsstudier snarare än produktivitetsundersökningar, somblivit justerade för kvalitetsförändringar. Delegationen menade dock attkvaliteten inom sjukvården tycktes ha förbättrats på flera områden. Samtidigtkonstaterade den att en sådan kvalitetsförbättring måste vara betydande för attett kvalitetsjusterat produktivitetsmått skulle kunna uppvisa oförändrad ellerstigande produktivitet under den aktuella perio- den.Det redovisade materialet visade också på en stor spridning mellan Prop.1993/94:100 olika sjukhus vad gäller produktivitetsutvecklingen. 6 sats blev att det bör finnas en betydande potential för attöka produktiviteten inom denna liksom inom många andra sektorer. De nämnda studieraa gjordes . Sedandess har sjukvårdshuvudmännens ekonomiska situation försämrats. Det alltsnävare utrymmet för offentlig finansiering har bidragit till att ettomfattande effektiviseringsarbete har påbörjats. Denna utveckling understrykerbehovet av att utveckla relevanta kvalitets- och effektmått som kan ge underlagför jämförelser. Utan sådana mått finns det risk för att det sker en alltförstark fokusering på ekonomi och kvantitet. Detta kan få till följd att vissaangelägna vårdbehov kanske inte tillgodoses medan andra, kanske mindreangelägna åtgärder ur såväl ett folkhälsoperspek-tiv som patientemasvårdperspektiv, ges alltför stort utrymme. aktiva uppföljningvisar att både säkerheten och kvaliteten inom vissa verksamheter behöverförbättras. Dessutom används inte resurseraa optimalt. Således kan det t.ex.finnas onödigt stor akutverksamhet inom flera landsting. Vem/vilka som fårvård och vilka resultat som faktiskt uppnås med olika alteraativa metoder ochsystem måste redovisas som grand för beslut om resursfördelning, prioriteringaroch ekonomiska styrsystem. 1 samband med överenskommelseraa om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen m.m. - de s.k.Dagmar-överenskommelseraa - har behovet av förbättrad uppföljning och utvärderingframhållits liksom behovet av ett bättre informationssystem inom hälso- ochsjukvården. Flera insatser har också gjorts inom dessa områden. Bl.a. börinrättandet av det epidemiologiska centramet vid ses som led iarbetet med att förbättra informationsförsörjningen. Men ytterligare insatseroch en fortsatt nära samverkan mellan staten och landstingen behövs. Destatistikuppgifter och de redovisningssystem, som finnstillgängliga, är inte tillräckliga och inte utformade på ett sådant sätt att enåterkommande samlad uppföljning och utvärdering av hälso- och sjukvårdensutveckling mot angivna mål skall kunna göras. Som ett led i detta arbete har fåtti uppdrag att i samarbete med , SCB och Spri utveckla enregelbunden rapportering till regering och riksdag om förhållandena i hälso-och sjukvården. Ett förslag till uppläggning och innehåll kommer att redovisasi . Inom pågår ett arbete med attutveckla öppenvårdsstatistiken. Arbetet sker i nära samarbete medLandstingsförbundet och och har stor betydelse för detuppföljnings-och utvärderingsarbete som åligger bl.a. medanledning av husläkarreformen, Ädel-reformen och försöksverksamheten medkommunalt huvudmannaansvar för primärvården. Avtalet mellan staten och verksamhet betonar vidare att "huvuddelen av Spris verksamhet skallligga inom området metoder och hjälpmedel för att förbättra kvalitet,effektivitet 6 1993/94. Nr 100 Bilaga 6 och produktivitet ivården". Utvecklingsarbete pågår bl.a. i syfte att Prop. 1993/94:100 utveckla en infrastraktur för sjukvårdens informationsförsörjning. Inom den slutna vården har data omfardigbehandlade, patienter utvecklats och samlats in av Landstingsförbundet.Från och med år 1991 inhämtar och redovisar förbundet också uppgifter omväntetider till de åtgärder som omfattas av den centrala vårdgarantin. 1 de senaste Dagmar-överenskommelsema har avsatts20 för resp. för föråtgärder som syftar till att förbättra informationsförsörjningen inom hälso-och sjukvården. Medlen avser utvecklingsarbete för att bättre kunna beskrivaoch mäta prestationer i hälso- och sjukvården, kvalitetsuppföljning och ettmedicinskt förvarningssystem för att förbättra framförhållningen innan nyamedicinska metoder tas i brak. Arbetet med att utveckla metoder och instrament förkvalitetssäkring inom hälso- och sjukvården konuner att ha hög prioritet underde närmaste åren. Den s.k. Nationella samrådsgrappen för kvalitet i hälso-ochsjukvården har en central och samordnande funktion i detta sammanhang. Grappenär ett gemensamt och fristående samarbetsorgan för , ,och . Dess uppgift är att ta till vara svenskaoch utländska erfarenheter och verka för att enhetliga mått och metoderutvecklas. Samrådsgrappen stimulerar och stödjer såväl nationellt som lokaltkvalitetssäkringsarbete, förmedlar kunskap och verkar för att undervisning ikvalitetssäkring skall ingå i olika vårdutbildningar. har i en föreskrift (SOSFS 1993:9)fastlagt att all legitimerad personal skall bedriva ett systematiskt,fortlöpande och dokumenterat kvalitetssäkringsarbete. I föreskriften gesanvisningar om vad som bör ingå i kvalitetssäkringsarbetet. Vidare poängterasledningens ansvar. Nationella register om vårdkonsumtion m.m. saknarofta uppgifter om vårdens kvalitet och behandlingsresultat. Av denna anledningbör de försök som den medicinska professionen driver att utveckla särskildanationella kvalitetsregister stödjas. Erfarenhetema från arbetet med att utvecklainformationsförsörjning och kvalitetssäkring inom hälso- och sjukvården visaratt uppföljning och utvärdering ger starka incitament för såväl kunskaps- somverksamhetsutveckling när arbetet bedrivs med respekt för professionens rolloch verksamhetens starkt decentraliserade karaktär. Frågor som avser informationsförsörjning ochkvalitetssäkring har också uppmärksammats särskilt i samband med denförestående husläkarreformen. Ett uttryck för detta är att en inte oväsentligdel av det statliga stimulansbidraget i samband med reformens genomförandeanvänds för att stimulera utvecklingen inom dessa områden. förallmänmedicin (SFAM) har en betydelsefull roll i detta sammanhang och bedriverett aktivt arbete, som även inkluderar intemationella kontakter. Dencivila hälso- och sjukvården i krig Prop. Huvuddelenav det totala sjukvårdsbehovet i krig skall ombesörjas av den civila hälso- ochsjukvården. Målsättningen är att varje skadad eller sjuk under kriser och krigskall ges en medicinskt acceptabel behandling och vård. Ambitionen är att hållade medicinska behandlingsresultaten på fredstida nivå för det stora flertaletpatienter, trots att den allmänna vårdstandarden inte kan vara densamma som ifred. , som funktionsansvarig myndighet, redovisar att de målför den civila hälso- och sjukvården i krig, som lagts fast genom 1992 årsförsvarsbeslut, kommer att nås under den senare delen av . Hälso-och sjukvårdens organisation och finansiering Regeringenhar tillkallat en parlamentarisk kommitté (HSU 2000, S 1992:04)med uppdrag att dels analysera hälso- och sjukvårdens resursbehov fram till år2000, dels överväga hur hälso- och sjukvården bör finansieras och organiseraspå den övergripande samhällsnivån. Kommitténs överväganden skall enligt direktiven(dir. 1992:30) grandas på en analys och värdering av i första hand tre olikafinansierings-och organisationsmodeller - en reformerad landstingsmodell, enmodell där hälso- och sjukvårdens samtliga resurser läggs hos primärvården samten modell där resursema samlas hos en eller flera försäkringsgivare. En fristående expertgrapp har i rapporten sjukvården - Tre modeller (SOU 1993:38) utvecklat ochanalyserat de angivna modellema. Den reformerade landstingsmodellen grandar sig pånuvarande hälso-och sjukvårdssystem. Det demokrafiska inflytandet över hälso-och sjukvården utövas i första hand på regional nivå. Expertgrappen redovisartvå olika alteraativ för att finansiera verksamheten i en sådan modell. Detförsta är en renodlad regional finansiering via landstingsskatten. 1 det andraaltemativet finansierar staten hälso- och sjukvården genom enbefolkningsbaserad ersättning till sjukvårdshuvudmännen. Expertgrappen konstaterar att den reformeradelandstingsmodellen gör det möjligt att anpassa hälso- och sjukvården tilllokala föratsättningar och att den är öppen för variationer. Men expertgrappenmenar också att det är viktigt med tydliga regler för hur sjukvårdstjänsterskall produceras då denna modell uppvisar klara begränsningar när det gälleratt utveckla marknadslika arrangemang. Den primärvårdsstyrda modellen för hälso- ochsjukvårdens finansiering och organisation bygger på att sjukvårdsresurseraaför en definierad befolkning koordineras via primärvården. Expertgrappen harvalt att utveckla en modell där kommuneraa svarar för hela finansieringen avsjukvården. Den enskilde väljer en husläkare som tillsammans med patientenavgör vilken vård han har behov av - hos husläkaren själv eller hos andravårdgivare. Expertgrappen konstaterar att om husläkaraa Prop. skulledisponera samtliga resurser för hälso- och sjukvård skulle detta BU. innebäraett avsevärt risktagande och ställa stora krav på administrativ och ekonomisk kompetenshos husläkama. 1 denna modell ändras också ägar- och styrformer försjukhusen vilket kräver en genomtänkt strategi för huvudmannaansvar ochägande. Vad gäller den obligatoriska sjukvårdsförsäkringenhar expertgrappen valt att som huvudaltemativ utveckla en modell där sjukvårdsförsäkringenadministreras av försäkringsgivare med monopol inom sex geografiska regioner.Det politiska inflytandet sker emellertid på nationell nivå där riksdagenbeslutar om vilka rättigheter försäkringen skall omfatta. Riksdagenfastställer vidare en övergripande budget för hälso- och sjukvården. Avsiktenär att finansieringen skall ske solidariskt oberoende av risk. I likhet medden primärvårdsstyrda vården medför den obligatoriska sjukvårdsförsäkringenförändringar av ägar- och styrformer för sjukhusen. Expertgrappen har haft till uppgift att värdera deolika modellema efter de kriterier som anges i direktiven men inte att taställning för eller emot de enskilda modellema. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansieringoch organisation (HSU 2000) har genomfört en stor mängd seminarier ochkonferenser med utgångspunkt från expertgmppens rapport för att inhämta synpunkterinför kommitténs slutgiltiga ställningstagande. Arbetet skall slutredovisasunder . Prioriteringarinom hälso- och sjukvården Socialutskottetanordnade i samråd med statens medicinsketiska råd en offenfligriksdagsutfrågning om prioriteringar inom hälso-och sjukvården. Socialutskottetansåg att det fanns skäl att mer ingående överväga frågor om prioriteringarinom vården. Mot denna bakgrand har regeringen tillsatt enparlamentarisk utredning (Utredningen om prioriteringar inom hälso- ochsjukvården, S 1992:02) med uppgift att bl.a. överväga hälso- och sjukvårdensroll i det moderna välfärdssamhället och läinna förslag till vilka etiskaprinciper som bör ligga till grand för prioriteringar inom hälso- ochsjukvården (dir. 1992:8). Utredningen överlänmade i november 1993delbetänkandet Vårdens svåra val (SOU 1993:93) som är föremålför en bred remissbehandling i utredningens regi. Utredningen konstaterar attmänniskovärdesprincipen skall ligga till grand för alla prioriteringar inomhälso- och sjukvården. Enligt denna princip har den enskilda människan ettunikt värde och alla människor har samma värde. Människovärdet påverkas inteav personliga egenskaper eller funktion i samhället. Människovärdesprincipenbör enligt utredningen kompletteras med behovs- eller solidaritetsprincipen.Denna innebär att resurseraa bör satsas på de områden, de verksamheter och deindivider där behoven är störst. Sjukvården skall därför särskilt beaktabehoven hos de svagaste,hos dem som inte är medvetna om sitt människovärde eller Prop.1993/94:100 kangöra sin röst hörd, t.ex. bam, åldersdementa och gravt psykiskt Bil. Effektivitetsprincipen bör vara ytterligare grandför prioritering enligt utredningen. Vid val av olika verksamhetsområden elleråtgärder bör man satsa på det som är mest kostnadseffektivt, om allt i övrigt ärlika. Utredningen finner dock att ofullständigt underlag beträffande nyttan avolika åtgärder begränsar möjUgheteraa att tillämpa effektivitetsprincipen. Ensatsning på tillämpad klinisk forskning och utvärdering skulle kunna ökakostnadseffektiviteten i vården. Accepteras dessa tre principer innebär detta enligtutredningen också att andra möjliga prioriteringsgrander avvisas, exempelvisefterfråge-principen. Utredningenskall ha slutredovisat sitt arbete vid utgången av . Ensärskild utredningsman (92, S 1992:07)har fått regeringens uppdrag att göra en översyn av den svenskaläkemedelsförsörjningen, särskilt med avseende på Apoteksbolagets framtida rolloch verksamhetsinriktning. 1 uppdraget (dir. 1992:53) ingår att föreslåriktlinjer för såväl parti- som detaljhandel med läkemedel och tillhörandeinformationsfrågor, att föreslå nödvändiga förändringar i gällande avtal mellanstaten och samt att pröva frågan om Apoteksbolagetsägandestraktur. Utredningen har överlämnat delbetänkandetLäkemedel och kompetens (SOU 1993:106) till regeringen. Utredningen föreslåratt läkemedel delas in i tre klasser: en som endast utlämnas motrecept (receptläkemedel), en som kräver att farmacevtiskt utbildad personalfinns tillgänglig för frågor vid försäljning (handköpsläkemedel) och en tredjeklass där den information som finns i och på läkemedlets förpackning bedöms somtillräcklig (allmänna läkemedel). Staten har enligt lagen (1970:205) omdetaljhandel med läkemedel ensamrätt till sådan detaljhandel. Utredningenföreslår att denna ensamrätt bibehålls och att regeringen efter ansökan kanlämna tillstånd för försäljning av receptläkemedel (apotek), handköpsläkemedel(egenvårdsapotek) och fria läkemedel (annat försäljningsställe).Försäljningsrätten skulle därvid kopplas till den kompetens som erfordras, intetill ett visst företag. Betänkandet är föremål förremissbehandling. Utredningen kommer att lämna förslag i övriga delar undervåren 1994. Regeringenhar tillkallat en särskild utredare (, S 1992:11)med uppdrag att lämna förslag om hur regleraa för ersättning vidbehandlingsskada inom hälso- och sjukvården skall vara utformade (dir. 1992:101). Balcgranden är att förändringama av vårdformerna samtEES-avtalet och ett medlemsskap iEU gör att ett frivilligt försäkringssystem, av det slag som den nuva- Prop. 1993/94:100 rande patientförsäkringen representerar, kan upprätthållas. Utredarensarbete kommer att redovisas . (S 1993:04) har i uppdrag (dir. 1993:36) att se över bestämmelsema för hälso-och sjukvårdspersonal när det gäller att i tjänsten utfärda intyg ochutlåtanden samt föreslå de förändringar som kan behövas för att dessa uppgifterskall kunna fullgöras på bästa sätt. Det är väsenfligt att bestänunelsema blirutformade och tillämpade på ett sådant sätt att rimliga krav på sakkunskap,objektivitet och rättsäkerhet uppfylls. Regleraa måste också anpassas till denya förhållanden som följer av utvecklingen i samhället och anslutningtill EU. Utredningsuppdraget skall vara slutfört före . Författningsregleringav personregister inom hälso- och sjukvårdens område Regeringentillsatte en kommitté (S 1993:12) med uppdrag (dir. 1993:111) attutreda och lägga förslag till författningsreglering av personregister inomhälso- och sjukvårdens område. Konmiittén, som kan redovisa sitt uppdrag ietapper, skall ha slutfört sitt arbete . Befolkningenshälsa har successivt blivit bättre i takt med att den allmännalevnadsstandarden har höjts. Hälsoläget i har förbättrats genom bättrehygien och kost, förbättrade livsvillkor och arbetsmiljöer, allmän skolgång,bättre boende samt medicinska insatser och är bättre än i de flesta andrajämförbara länder. Medellivslängden är bland de högsta och spädbamsdödlighetenbland de lägsta i världen. Den medicinska och tekniska utvecklingen bidrartill att allt fler patienter i alla åldrar kan behandlas och rehabiliteras. Skillnadema i hälsa mellan olika grapper är dockfortfarande stora. Det finns betydande skillnader mellan olika sociala grapperliksom mellan infödda svenskar och invandrare. Det finns även tendenser tillatt vissa hälsoproblem ökar. Detta gäller t.ex. sjukdomar i rörelseorganen ochallergier samt insjuknande i vissa cancerformer. Utvecklingen av olika riskfaktorer för ohälsafordrar också uppmärksamhet. Den höga arbetslösheten blandungdomar är ett stort problem. Det har också visat sig att andelen kvinnligarökare särskilt i vissa åldersgrapper har ökat . För attbryta derma utveckling krävs att de primärpreventiva insatsema, dvs. förhindra att skadauppkommer eller sjukdom bryter ut, intensifieras. 1993/94:100 Dehälsofrämjande åtgärdema syftar inte i första hand till att undvika Bil.6 framtida sjukvårdskostnader utan till att minska sjukligheten och att ökavälbefinnandet. En viktig åtgärd i arbetet mot en förbättradfolkhälsa är den tobakslag (1993:581) som trädde ikraft den 1 juli 1993.Tobakslagen innehåller regler om vissa miljöer där rökning inte skall få ägaram eller där vissa utrymmen skall hållas fria från tobaksrök. Bland de miljöersom tas upp finns lokaler för baraomsorg, skolverksamhet och annan verksamhetför bara och ungdom, färdmedel i inrikes kollektivtrafik, lokaler för hälso-ochsjukvård, lokaler avsedda för gemensamt brak i bostäder och inrättningar medsärskild service eller vård. Även lokaler för hotell- och restaurangverksamhetsamt lokaler där allmänna sanunankomster anordnas eller andra lokaler ditallmänheten har tillträde omfattas av regleringen. Det finns ocksåbestämmelser för hur rökning på arbetsplatser skall hanteras. Bestämmelseraa ommarknadsföring i lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring avtobaksvaror flyttades i huvudsak oförändrade över till tobakslagen. Regeringen har på begäran av lagtfram en proposition (1993/94:98) om vissa ändringar i tobakslagen. 1propositionen föreslås en skärpning av bestämmelseraa avseende rökning ilokaler där allmänna sanunankomster anordnas eller andra lokaler ditallmänheten har tillträde. Rökförbud föreslås nu införas i dessa lokaler.