prop · GG03257 · 1993-06-03 00:00:00 — Storleken av detta belopp bedöms inte vara oförenligt med EES-reglerna som innebär ett minimikrav för deponering uppgående till en fjärdedel av det minsta garantibelopp som företaget skall ha (jfr. första skadeförsäkringsdirektivet artikel 23.2 e och första livförsäkringsdirektivet artikel 27.2 e). I ett nytt sjätte stycke får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, rätt att meddela föreskrifter varigenom preciseras vilka uppgifter som skall finnas med i en verksamhetsplan och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. Prövningen av en ansökan skall innefatta bl.a. en allmän bedömning av omfattningen och beskaffenheten av den planerade verksamheten. Syftet med uppgifterna i verksamhetsplanen är att de skall komplettera de uppgifter om den tilltänkta verksamheten som finns i bolagsordningen. I ett nytt femte stycke görs en hänvisning till 23 a §. Ändringarna i övrigt är väsentligen av redaktionell art. I första stycket har sundhetsprincipen omformulerats och ett uttryckligt förbud mot behovsprövning införts. Motsvarande bestämmelser har föreslagits i 2 kap 3 § FRL och i 3 kap 2 § i EES-lagen. Den EG-rättsliga grunden för förslagen i förevarande paragraf är emellertid en annan än i de nämnda förslagen i FRL och EES-lagen. De sistnämnda förslagen grundas på EES-reglernas förbud mot behovsprövning vid ansökan om auktorisa- tion (se den allmänna motiveringen avsnitt 2.2 och specialmotiveringarna till bestämmelserna i och EES-lagen). Något sådant förbud gäller emellertid inte för etableringar som regleras i förevarande lag, jämför både första skadeförsäkringsdirektivet och första livförsäkringsdirektivet AVDELNING III A (ändrad lydelse enligt direktivet 90/618/EEG om gränsöverskridande verksamhet för motorfordonsförsäkring artikel 3.1 respektive andra livförsäkringsdirektivet artikel 8.1). Det är emellertid inte aktuellt att i införa någon behovsprövning i dessa fall. Den materiella koncessionsprövningen skall i princip grundas på samma kriterier som för försäkringsgivare med säte inom EES. Det nya fjärde stycket innebär att en koncession alltid skall avse bestämda försäkringsklasser, risker som hänför sig till sådan försäkringsklass eller grupper av försäkringsklasser. Den närmare innebörden härav framgår av special- motiveringen till 2 kap. 3 a och 3 b §§ FRL. Tredje och sista stycket har omarbetats redaktionellt. Ändringen i denna paragraf föranleds huvudsakligen av att bestämmelserna i 6 § om vad som skall fogas till en ansökan om tillstånd har förenklats. Ändringarna i paragrafen är redaktionella. Paragrafen reglerar bl.a. utländska försäkringsföretags placeringar. Ändringen i andra stycket är en följd av bestämmelsen i 16 a § att viss del av deponeringen skall beaktas vid bedömning av om kraven på garantibelopp uppfyllts. Den delen av deponeringen får inte användas för att motsvara värdet av de försäkringstekniska skulderna. I fråga om krav på lokalisering av tillgångarna föreslås ändring av femte stycket innebä- rande att utländska försäkringsföretags samtliga tillgångar som motsvarar värdet av de försäkringstekniska skulderna skall finnas i (se första livförsäkringsdirektivet artikel 28). Ett undantag har gjorts för återförsäkringsgivares ansvarighet på grund av livförsäkringar som har övertagits i återförsäkring. Undantaget är en följd av första livförsäk- ringsdirektivet artiklarna 17.3. och 28. Att det krävs medgivande från för att över huvud få använda återförsäkringsgivares ansvarighet för redovisning av de försäkringstekniska skulderna framgår av paragrafens första stycke. Paragrafen är ny och reglerar utländska försäkringsföretags placeringar såvitt avser skadeförsäkring. Beträffande den närmare motiveringen, se specialmotiveringen till 7 kap. 10 § FRL. Bestämmelsen är en följd av första skadeförsäkringsdirektivet artiklarna 15.3 och 24. Ändringarna i första stycket är en följd av den nya indelningen i försäk- ringsklasser och avskaffandet av begreppet personförsäkring i 2 §. I övrigt är ändringarna väsentligen redaktionella. Bestämmelsen har ändrats så att den inte gäller den del av de deponerade tillgångarna som beaktas vid bedömning av om kraven på garantibelopp uppfyllts. Efter lagrådsgranskningen har * i förtydligande syfte * även ombud för generalagenten nämnts i bestämmelsen. Paragrafen är ny och reglerar soliditets- kraven på utländska försäkringsföretag med avseende på rörelsen i (se första skadeförsäkringsdirektivet artikel 25 och första livförsäkringsdirektivet artikel 29). Vid tillämpningen av 1 kap. 8 a § och 7 kap. 22-27 §§ FRL samt 12 och 13 §§ lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder är det således endast verksamheten i som skall beaktas och inte företagets hela verksamhet. Den initialdeposition som måste göras enligt EES-reglerna skall beaktas vid bedömning av om kraven på garantibelopp uppfyllts. Eftersom ett företag måste göra en större deposition enligt LUF än EES-reglerna föreskriver (första skadeförsäkringsdirektivet artikel 23.2 e och första livförsäkringsdirektivet artikel 27.2 e) har den del av de deponerade tillgångarna som skall beaktas mot garantibeloppet begränsats i första stycket sista meningen till att motsvara deponeringens storlek enligt direktivbestämmelserna. Ett företag som ansökt om auktorisation att genom agentur eller filial driva verksamhet även i annat EES-land kan hos ansöka om vissa i 23 a § närmare angivna förmåner. I paragrafens sista stycke görs en hänvisning till 23 a §. Innebörden av enheten ecu har behandlats i protokoll 39 till . Bestämmelsen i andra stycket är nytt och motsvarar förslaget till 7 kap. 16 § andra stycket FRL. Paragrafen har omarbetats redaktionellt. I paragrafen har gjorts ett tillägg om att skall ha ett nära samarbete med andra, utländska tillsynsmyndigheter. Paragrafen är ny och innebär en anpassning till reglerna i EG:s första livförsäkringsdirektiv artikel 30 och första skadeförsäkringsdirektiv artikel 26 (i dess lydelse enligt artikel 12 i assistansdirektivet). Enligt paragrafens bestämmelser kan ett utländskt försäkringsföretag med säte utanför EES som ansökt om auktorisation att genom agentur eller filial driva verksamhet även i annat EES-land än ansöka hos om vissa förmåner innebärande undantag från bestämmelserna om beräkning av solvensmarginalen och lokalisering av tillgångarna. Ett medgivande av till undantag måste enligt direktiven omfatta samtliga förmåner gemensamt. Detaljregleringen har tagits bort. Kvar finns i första stycket en allmän bestämmelse om att generalagenten skall lämna de upplysningar som begärs om försäkringsföretaget och dess verksamhet här i landet och i andra stycket kravet på att generalagenten skall hålla tillgångar, räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för inspek- tionens granskning. I tredje stycket, som är nytt, har införts en möjlighet för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, att meddela närmare föreskrifter om vilka upplysningar, som skall lämnas. Ändringen i fjärde stycket är av redaktionell art. Paragrafen reglerar och regeringens befogenheter att ingripa mot utländskt försäkringsföretags verk- samhet här i landet. Ändringarna i första stycket är huvudsakligen redaktionella. Utformningen av paragrafen, som har sin förebild i det första skadeförsäkrings- direktivet artikel 20 och det första livförsäkringsdirektivet artikel 24, motsvarar i huvudsak utformningen av 19 kap. 11 § FRL och innebär främst att i enlighet med EES-reglerna i fortsättningen kommer att kunna ingripa och i sista hand hos regeringen väcka frågan om förverkande av koncessionen. Beträffande den närmare innebörden av 25 § hänvisas till specialmotiveringen till 19 kap 11 § FRL. För sådana företag som medgetts förmåner enligt 23 a § finns särbestämmelser i fjärde, sjätte och nionde styckena. Dessa bestämmelser har utformats i enlighet med det första skadeförsäkringsdirektivet artikel 27 jämfört med artikel 12 i assistansdirektivet och med det första livförsäkringsdirektivet artikel 30. Paragrafens första stycke har anpassats till reglerna i andra skadeförsäk- ringsdirektivet artikel 11.2 och andra livförsäkringsdirektivet artikel 6.2. Bestämmelsen innebär att överlåtelse till en i koncessionerad agentur eller filial till en försäkringsgivare med säte i ett annat EES-land kan medges endast om den övertagande försäkringsgivarens hemlandsmyndighet intygar att försäkringsgivaren har tillräcklig soliditet även med beaktande av överlåtelsen. De övriga fall av överlåtelse av försäkringsbestånd som regleras i andra skadeförsäkringsdirektivet artikel 11 och andra livförsäkringsdirektivet artikel 6 saknar aktualitet när den överlåtande försäkringsgivaren är hemmahörande i ett land utanför det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Andra och tredje styckena har omarbetats redaktionellt. Regleringen av vad som skall gälla övergångsvis för de utländska försäkringsföretag som redan har koncession att bedriva försäkringsrörelse i överensstämmer med övergångsbe- stämmelserna till de föreslagna ändringarna i FRL. Beträffande den närmare innebörden hänvisas till specialmotiveringen till dessa bestämmelser. För de utländska försäkringsföretag vars verksamhet reglerats av LUF men som till följd av den föreslagna bestämmelsen i 1 § första stycket skall regleras av lagen om EES-försäkringsgivares verksamhet i gäller övergångsbestämmelserna till den lagen. 7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till I bestämmelsen har ett tillägg gjorts om att undantag inte får strida mot EES-reglerna om försäkring. Paragrafen är ny. Första meningen innehåller ett tillägg i fråga om vilka poster som kan ingå i kapitalbasen. Den ytterligare post som avses är balanserad vinst. Någon sådan kan inte bli aktuell för traditionella livförsäkringsbolag på grund av vinstutdelningsförbudet. Försäkringsbolag som meddelar fondanknutna livförsäkringar omfattas dock inte av detta förbud, se även specialmotiveringen till 7 kap. 22 § FRL. I andra meningen har motsvarande tillägg gjorts avseende de poster som enligt 7 kap. 26 § tredje stycket FRL skall motsvara en sjättedel av solvensmarginalen eller hela garantibeloppet, jämför första livförsäkringsdirektivet artikel 20 punkterna 1 och 2 d. Paragrafen är ny och avser beräkningen av solvensmarginalen för försäkringsbolag som meddelar fondanknutna livförsäkringar. Bestämmelsen motsvarar första livförsäkringsdirektivet artikel 19 e. Förslaget innebär bl.a. att även den del av premiereserven som motsvarar åtaganden vilka inte innehåller en finansiell risk för försäkringsbolaget skall läggas till grund för beräkning av solvensmarginalen (i den delen är solvensmarginalen dock endast en procent mot normalt ). S-E-Banken Försäkring har ifrågasatt denna ordning och pekat på att bankernas kapitalkrav inte omfattar inlåningsmedel. Den aktuella direktivbestämmelsen innebär dock att det inte är möjligt att frångå kravet på solvensmarginal för den del av premiereserven som motsvarar åtaganden vilka inte innehåller någon finansiell risk. 7.6 Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Ändringar i fråga om trafikskadelagen tas upp i två skilda författningsförslag dels det förevarande, dels förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i trafikskadelagen. Sistnämnda förslag kommenteras i avsnitt 7.11. Det nya tredje stycket innebär att trafikförsäkring även kan meddelas av en försäkringsgivare som inte har koncession här i landet. Försäkringen skall dock meddelas av en försäkringsgivare hemmahörande inom EES. Samma förfarande skall tillämpas som har föreslagits för andra skadeförsäkringar i lagen om EES-försäkringsgivares verksamhet i , se även avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen. De försäkrings- givare som till gjort anmälan om att de har för avsikt att marknadsföra trafikförsäkringar är skyldiga att på begäran meddela sådan försäkring. Denna skyldighet kan, på samma sätt som gäller för koncessionerade försäkringsgivare, begränsas. Eftersom något tillstånd inte krävs för den gränsöverskridande verksamheten får frågan om sådan begränsning avgöras av efter ansökan från försäkringsgivaren. Enligt det nya fjärde stycket skall den försäkringsgivare som meddelar trafikförsäkring genom gränsöverskridande verksamhet alltid ha en representant i . Representanten skall ha behörighet att företräda försäkringsgivaren mot skadelidande. Bestämmelsen motsvarar andra skadeförsäkringsdirektivet artikel 12 a.4 (införd genom artikel 6 i direktivet 90/618/EEG om gränsöverskridande verksamhet för motorfordonsförsäkring). Att en representant utses innebär inte att den utländska försäkringsgivaren skall anses ha etablerat sig här i landet (andra skadeförsäkringsdirektivet artikel 12 a.4 femte stycket). har anfört att det av hänsyn till främst tredjemansintressen kan vara av vikt att en representant uppfyller vissa kompeten- skrav. En möjlighet för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, att föreskriva sådana ytterligare krav på representanten finns i styckets sista mening. Ändringen i första stycket avser att förtydliga att fördelningen av ersättningsansvaret skall ske på grundval av de som härrör från trafikförsäkringsverksamhet här i landet. Förtydligandet behövs eftersom det blir möjligt med gränsöverskridande verksamhet med trafikförsäkring. 7.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:508) om försäkringsmäklare Bestämmelserna i lagen om försäkringsinspektionen har ändrats så att de i stället avser . Bakgrunden till ändringen har beskrivits i specialmotiveringen till ändringarna i LUF. Bestämmelsen, som är ny, motsvarar i sak förslaget till 7 kap. 16 § andra stycket FRL. Till skillnad från den paragrafen är förevarande bestämmelse endast tillämplig beträffande sådana som här i landet varit verksamma som försäkringsmäklare. Enligt det nya andra stycket skall en försäkringsmäklare i vissa fall överlämna en handling till uppdragsgivare för undertecknande. Så skall ske när uppdragsgivare önskar erhålla upplysningar om livförsäkringsavtal som tillhandahålls av utländska för- säkringsgivare som inte har koncession här i landet eller om uppdragsgivare önskar ingå ett livförsäkringsavtal med sådan försäkringsgivare. Handlingen skall innebära ett bekräftande av uppdraget och skall överensstämma med formulär som fastställs av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finans- inspektionen. Bestämmelsen motsvarar andra livförsäkringsdirektivet artikel 13.1 andra stycket andra strecksatsen. 7.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:000) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt antog en proposition om individuellt pensionssparande i vilken föreslås ändringar i bl.a. 2 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, SIL (prop. 1992/93:187, bet. 1992/93:SkU31, rskr. 1992/93:359). Den ändring som föreslås görs med utgångspunkt i paragrafens lydelse enligt den propositionen. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till den i propositionen föreslagna ändringslagen måste justeras till följd av den nu föreslagna ändringen. 2 § 6 mom. I sjunde stycket har, i enlighet med ändringen i 7 kap. 1 § FRL, uppräkningen av de poster som utgör försäkringstekniska skulder kompletterats med utjämningsreserven för kreditförsäkring. Enligt 7 kap. 1 § FRL skall dock den del av utjämningsreserven som eventuellt överskrider det föreskrivna beloppet för reserven i 12 kap. 9 a § FRL inte räknas in i de försäkringstekniska skulderna, se även specialmotiveringen till de nämnda paragraferna. Försäkringsföretagen får enligt gällande bestämmelser göra avdrag för ökning av de försäkringstekniska skulderna. Vid minskning av de försäkringstekniska skulderna skall motsvarande intäktsföring ske. En ökning eller minskning av utjämningsreserven får betydelse i skat- tehänseende i den utsträckning som förändringen av reserven påverkar de försäkringstekniska skulderna. Den del av utjämningsreserven som eventuellt överskrider den föreskrivna nivån enligt 12 kap. 9 a § FRL medför ingen rätt till avdrag utan skall redovisas som en fri fond under fritt eget kapital. Utjämningsreserven för kreditförsäkring har väsentligen samma syfte som säkerhetsreserven. Den sistnämnda reserven är en frivillig reserv i skadeförsäkringsbolagens balansräkning och utgör en kollektiv förstärkning av premie- och ersättningsreserverna. Försäkringsföretagen får göra avdrag för ökning av säkerhetsreserven. En minskning av säkerhetsreserven är skattepliktig. föreskriver den maximala storleken för säkerhetsreserven i normalplanen för skadeförsäkringsbolag (FFFS 1992:8). Normalplanens föreskrifter om säkerhetsreserv behöver troligen justeras med hänsyn till bestämmelserna om utjämningsreserven för kreditförsäkring. En sådan justering får övervägas av . Justeringen är en följd av att bestämmelserna om ikraftträdande och tillämpning av den nu föreslagna ändringen i 2 kap. 6 § mom. SIL avviker från motsvarande bestämmelser i den nämnda propositionen om individuellt pensionssparande. 7.9 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Ändringen innebär att bestämmelserna om försäkringstagares förmånsrätt blir tillämpliga i fråga om verksamhet som en utländsk EES-försäkringsgivare bedriver här genom etablering, dvs. genom generalagent, filial eller, beträffande försäkringsgivare i försäkringssammanslutningar, generalrepresentation. 7.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1324) om ändring i lagen (1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Ändringen i punkt 4 innebär att hänvisning görs också till den nya lagen om EES-försäkringsgivares verksamhet i . 7.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Som anmärkts i inledningen av avsnitt 7.6 är ändringarna i trafikskadelagen uppdelade på två författningsförslag. Ändringen innebär att det solidariska ansvaret även gäller för sådana för- säkringsgivare som till anmält att de har för avsikt att marknadsföra trafikförsäkringar i . Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen avsnitt 2.6 och motsvarar andra skadeför- säkringsdirektivet artikel 12 a.2 som införts genom direktivet 90/618/EEG om gränsöverskridande verksamhet för motorfordonsförsäkring. Jag hemställer att regeringen föreslår att dels anta de av Lagrådet granskade förslagen till 1. lag om EES-försäkringsgivares verksamhet i , 2. lag om vissa avtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring, 3. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 4. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i , 5. lag om ändring i lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder, 6. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 7. lag om ändring i lagen (1989:508) om försäkringsmäklare, 8. lag om ändring i lagen (1993:000) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 9. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 10. lag om ändring i lagen (1992:1324) om ändring i lagen (1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., dels anta förslaget till 11. lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410). Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden lagt fram. Förteckning över remissinstanser vid beredning av betänkandet (SOU) Försäkringsrörelse i förändring Efter remiss har yttrande över betänkandet avgetts av fullmäktige i riksbank, , Kammarrätten i , , , , , , (), Statens pris- och konkurrensverk, , , , Försäkringsbolaget ömsesidigt, , , , stadshypotekskassa, Statens bostadsfinansieringsaktiebolag (), Allmänna pensionsfonden, första - tredje fondstyrelserna, , , Lands- organisationen i (LO), (), , (), , , , Föreningen revisorer (), Stiftelsen , , , AMF-Pension, AMF-Arbetsmarknadsförsäkringar, AFA-Arbetsmarknadens Försäkringsaktiebolag, och . Centralorganisationen och har förklarat sig avstå från att lämna remissyttranden. Förteckning över remissinstanser vid beredningen av promemoria med utkast till lagrådsremiss om EES-anpassad lagstiftning om försäkringsverksamhet Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av fullmäktige i riksbank, , Kammarrätten i , Kommers- kollegium, , , , , Datainspektionen, Riks- skatteverket, , , , , , , (), , Fri- och rättighetskommittén (Ju 1992:01) och AMF-sjukförsäkring. i (LO), Centralorganisationen , och Kommittén om översyn av redovisningslagstiftningen (Ju 1991:07) har förklarat sig avstå från att lämna remissyttranden. Förteckning över remissinstanser vid beredning av tilläggspromemoria med utkast till lagrådsremiss om EES-anpassad lagstiftning om försäkringsverksamhet Efter remiss har yttranden över tilläggspromemorian avgetts av hov- rätt, , , , Riks- skatteverket, , Svenska Försäkrings- mäklares förbund, , , i (LO), (), , (Fi 1990:11) och (Ju 1992:04). Centralorganisationen och har förklarat sig avstå från att lämna remissytranden. Lag om utländska EES-försäkringsgivares verksamhet i Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Tillämpningsområde m.m. 1 § Denna lag tillämpas på verksamhet i av utländska försäkringsgivare med säte i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-land). Lagen gäller dock inte för 1. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare, om a. bolagsordningen medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmåner, b. verksamheten inte omfattar kredit- eller borgensförsäkring eller annan ansvarsförsäkring än sådan som försäkringsgivaren enligt 2 kap. 3 a § fjärde stycket försäkringsrörelselagen (1982:713) får meddela utan att det särskilt anges i koncessionsbeslutet, c. den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp motsvarande en miljon ecu, och d. minst hälften av premieinkomsten härrör från medlemmar i försäkrings- givaren, 2. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare som enligt avtal med en annan sådan försäkringsgivare (den mottagande försäkringsgivaren) fullt ut åter- försäkrar alla sina avtal om direkt försäkring eller överlåter samtliga sina förpliktelser enligt försäkringsavtalen, 3. lokala skadeförsäkringsgivare som endast meddelar sådan försäkring som avses i 2 kap. 3 a § klass 18 försäkringsrörelselagen (assistans) i form av naturaförmåner och vilkas årliga premieinkomst inte överstiger ett belopp motsvarande 200 000 ecu, 4. ömsesidiga livförsäkringsgivare, om a. bolagsordningen medger uttag av extra bidrag, minskning av förmåner eller uttag av bidrag från personer som förbundit sig till sådant bidrag, och b. den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp motsvarande 500 000 ecu, 5. ömsesidiga understödsinstituts verksamhet där förmånerna varierar med tillgången på medel medan bidragen från medlemmarna utgörs av ett fastställt belopp. Lagen gäller inte återförsäkring. Med försäkringssammanslutning avses i denna lag en sammanslutning av fysiska eller juridiska personer som utan solidarisk ansvarighet meddelar försäkring. När denna lag hänvisar till försäkringsgivare avses, såvitt angår försäkringssammanslutningar, medlemmarna i sammanslutningen. 2 § Med skadeförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som anges i 2 kap. 3 a § försäkringsrörelselagen (1982:713). Med livförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som anges i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen. Bestämmelserna i denna lag om livförsäkring behöver inte tillämpas för sådana livförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § klasserna 1 b och 4 försäkringsrörelselagen om premien är beräknad och bestämd för längst . De får tillämpas för skadeförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § klasserna 1 och 2 försäkringsrörelselagen samt för avgångsbidragsförsäkringar. Ersättning, som betalas i form av livränta eller sjukränta, tillhör endera livförsäkring eller skadeförsäkring beroende på vilket av dessa slag av för- säkring som har meddelats. Har sådan ränta köpts i ett livförsäkringsföretag, skall den dock i detta företag höra till livförsäkring.