prop · GG03257 · 1993-06-03 00:00:00 — För sådan livränta eller sjukränta som tillhör skadeförsäkring gäller de särskilda bestämmelserna om livförsäkring i 3 kap. 2 § andra stycket, 3 § första och andra styckena, 5 kap. 2-7 och 9-11 §§ samt 7 kap. 2 § i tillämpliga delar. 3 § Med EES-land där risken är belägen avses i denna lag 1. när försäkringen avser byggnad eller byggnad och dess innehåll, till den del byggnaden och innehållet täcks av samma försäkring, det EES-land i vilken egendomen är belägen, 2. när försäkringen avser registreringspliktigt fordon, det EES-land där registreringen skall ske, 3. när försäkringen har en giltighetstid av eller mindre och oberoende av försäkringsklass täcker rese- eller semesterrisker, det EES-land där försäkringstagaren har tecknat försäkringen, 4. i andra fall än de som uttryckligen omfattas av 1-3, om försäkringstagaren är en fysisk person, det EES-land där för- säkringstagaren har sin vanliga vistelseort eller, om försäkringstagaren är en juridisk person, det EES-land där det driftställe som försäkringen gäller för är beläget. Det land där försäkringsgivaren har sitt säte anses som försäkringsgivarens hemland. Försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning skall anses ha sitt hemland i det land där sammanslutningens verkliga ledning finns. 4 § Med stora risker avses i denna lag 1. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 4-7, 11 och 12 försäkringsrörelselagen (1982:713), 2. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 14 och 15 försäkringsrörelselagen, om försäkringstagaren är näringsidkare och den försäkrade risken avser näringsverk- samheten, och 3. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 3, 8-10, 13 och 16 försäkringsrörelselagen, om för- säkringstagaren är näringsidkare och minst två av följande förutsättningar är uppfyllda enligt senast fastställda resultat- och balansräkning: a) försäkringstagaren har en balansomslutning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 6 200 000 ecu, b) försäkringstagaren har en bruttoomsättning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 12 800 000 ecu, c) försäkringstagaren har haft i genomsnitt minst 250 personer anställda. Om försäkringstagaren ingår i en koncern som avger koncernredovisning skall förutsättningarna i första stycket 3 gälla koncernen. 5 § Angående trafikförsäkring meddelas vissa särskilda bestämmelser i trafikskadelagen (1975:1410). I fråga om livförsäkring endast för dödsfall, som meddelas för av längst eller mot en premie som är beräknad och bestämd för längst i sänder, får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, medge undantag från de särskilda bestämmelserna om livförsäkring samt, i mån av behov, besluta att bestämmelser som särskilt gäller skadeförsäkring skall tillämpas i stället. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får i fråga om sådan livförsäkring som avses i 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäkringsrörelselagen (1982:713) medge undantag från 5 kap. 5 § och, om det finns särskilda skäl, från övriga bestämmelser om livförsäkring. Ett undantag skall vara förenligt med förpliktelser i fråga om försäkring enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2 kap. Rätt att driva verksamhet i 1 § Utländska försäkringsgivare får driva försäkringsrörelse här i landet, om de har fått tillstånd av regeringen (koncession) till detta. Rörelsen skall drivas 1. genom en generalagent som syssloman, 2. genom ett avdelningskontor med självständig förvaltning (filial), eller 3. såvitt avser försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning, genom en generalrepresentation. En generalagent skall vara bosatt här i landet. Han får inte vara underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Som generalagent får även svensk juridisk person anlitas. För fullgörande av de skyldigheter, som åligger generalagenten, skall den juridiska personen utse en fysisk person som uppfyller kraven i första och andra meningarna. Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för generalagenten att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt ta emot stämning för den utländska försäkringsgivaren och själv eller genom annan tala och svara för denne. För verksamhet som drivs genom filial gäller även bestämmelserna i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Verkställande direktör för en utländsk försäkringsgivares filial skall dock vara bosatt i . En generalrepresentation för försäkringsgivare i en försäkrings- sammanslutning skall förestås av ett ombud som uppfyller kraven i andra stycket. De utländska försäkringsgivarna skall utfärda fullmakt för ombudet att vid tvister som rör ingångna försäkringsavtal ingå för försäkringsgivarna i sammanslutningen bindande rättshandlingar och att ta emot stämning för försäkringsgivarna och själv eller genom annan tala och svara för dem. Särskilda bestämmelser om ombud för försäkringsgivare i försäkringssammanslutning finns i 4 kap. Med företrädare avses i denna lag generalagent, verkställande direktör för en filial och ombud för försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning. skall efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvida koncession enligt första stycket krävs för en planerad verksamhet. Ett sådant förhandsbesked är bindande för den myndighet som har lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i fråga om förhandsbesked är även bunden av detta besked. 2 § Efter anmälan till får en försäkringsgivare marknadsföra försäkringar här i landet från ett fast driftställe i ett annat EES-land. Marknadsföring som avser livförsäkringar och som riktas till enskilda personligen skall ske genom förmedling av ett försäkringsbolag som har koncession i och som tillhör samma koncern som försäkringsgivaren eller som denne har samarbetsavtal med. Efter tillstånd av (koncession) får sådan marknadsföring som avses i första stycket andra meningen ske utan förmedling av ett försäkringsföretag med koncession i . 3 § Bestämmelserna i 2 § gäller inte försäkring av följande risker enligt 2 kap. 3 a § första stycket försäkringsrörelselagen (1982:713): 1. arbetsolycksfall (klass 1), 2. civilrättsligt ansvar för kärnenergi och produktansvar för läkemedel (klass 13) och 3. byggnadsarbeten, om sådan försäkring är obligatorisk (klass 9 och 13). Den som deltar i koassuransavtal avseende stora risker på annat sätt än som ledande försäkringsgivare behöver inte göra sådan anmälan som avses i 2 §. Bestämmelserna i 2 § om livförsäkring tillämpas även på verksamhet avseende tontiner och sådan kapitaliseringsverksamhet som grundas på försäkringstekniska beräkningar. Annan verksamhet än försäkringsrörelse 4 § Om det finns särskilda skäl, får en försäkringsgivare som har fått sådan koncession som anges i 1 § medges att driva annan rörelse här i landet än försäkringsrörelse. Medgivande lämnas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av . Om det finns skäl, får ett medgivande enligt första stycket återkallas av den som får lämna sådant medgivande. 5 § Försäkringsgivare får här i landet bara driva sådan försäkringsrörelse som försäkringsgivaren driver i sitt hemland. Rörelse som avses i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen (1982:713), direkt livförsäkringsrörelse, får här i landet förenas endast med direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § klasserna 1 och 2 försäk- ringsrörelselagen samt med rörelse avseende återförsäkring av sådan försäkring och livförsäkring om inte annat följer av fjärde stycket. En försäkringsgivare som i sitt hemland förenar direkt livförsäkringsrörelse med någon annan skadeförsäkringsrörelse än sådan som avses i andra stycket, får genom agentur eller filial här i landet endast driva skadeförsäkringsrörelse om inte annat följer av fjärde stycket. Utöver vad som följer av andra och tredje styckena får direkt livförsäk- ringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse här i landet bedrivas av samma försäkringsgivare om sådan samtidig verksamhet bedrevs för undertecknandet av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, . Direkt livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse som här i landet bedrivs av samma försäkringsgivare enligt andra eller fjärde stycket skall hållas åtskilda inom försäkringsgivaren. 3 kap. Koncession m.m. 1 § Ansökan om koncession för etablering görs hos regeringen. I ansökan skall anges den försäkringsklass, som rörelsen skall avse. Ansökan skall lämnas in till . Till ansökan skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten i . Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vad verksam- hetsplanen skall innehålla och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. skall överlämna planen och uppgifter om inspektionens iakttagelser vid granskning av planen till behöriga myndigheter i försäkringsgivarens hemland för yttrande. Om ett yttrande inte avgetts efter det att de överlämnade handlingarna tagits emot av behöriga myndigheter i försäkringsgivarens hemland, skall det anses som om ett yttrande avgetts till försäkringsgivarens förmån. skall med eget yttrande överlämna ansökan till rege- ringen. 2 § Regeringen beviljar koncession om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund för- säkringsverksamhet. I samband därmed godkänner regeringen en företrädare. Koncession får inte vägras på den grunden att det inte finns behov av ytterligare etableringar på försäkringsmarknaden. I samband med beviljandet av koncessionen godkänner regeringen de grunder för verksamheten som anges i 5 kap. 3 §. Grunderna skall godkännas om de överensstämmer med denna lag och andra författningar. Koncession skall meddelas i enlighet med den indelning som anges i 2 kap. 3 a och 3 b §§ försäkringsrörelselagen (1982:7- 13). 3 § Bestämmelserna i 1-2 §§ gäller också när en försäkringsgivare avser att ändra grunderna eller utvidga sin verksamhet till en ny försäkringsklass eller ett nytt verksamhetsområde. Avser ansökan endast ändring av grunderna, utvidgning av beviljad kon- cession till en ny försäkringsklass eller utbyte av koncession för en viss försäkringsklass mot koncession för en annan klass, får besluta i ärendet i regeringens ställe, om ärendet inte är av principiell betydelse eller i övrigt av synnerlig vikt. Utses en ny företrädare skall denne godkännas av . Koncession och anmälan vid 4 § Ansökan om koncession för gränsöverskridande verksamhet enligt 2 kap. 2 § andra stycket skall göras hos . Till ansökan skall fogas dels en plan för den tilltänkta verksamheten i , dels bestämmelser om hur premiereserv skall beräknas, om försäkringstagarnas rätt till återköp och fribrev, om återbäring till försäkringstagarna samt, om inte medger undantag, om hur försäkringspremier skall beräknas. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vad verksamhetsplanen skall innehålla och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. Koncession skall beviljas om de uppgifter försäkrings- givaren lämnat står i överensstämmelse med denna lag och andra författningar. Har koncession inte beviljats inom den angivna tiden skall det anses som att ansökan avslagits. Sedan koncession beviljats får försäkringsgivaren inte utan Finans- inspektionens tillstånd ändra uppgifterna i verksamhetsplanen eller de bestämmelser som avses i första stycket. Vad som anges i första-tredje styckena skall gälla för sådana ändringar. 5 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka handlingar som skall fogas till en anmälan om gränsöverskridande verksamhet enligt 2 kap. 2 § första stycket. När har fått del av en anmälan om gränsöverskridande verksamhet och de handlingar som skall fogas till denna får försäkringsgivaren starta sin verksamhet. Sedan anmälan skett enligt första stycket får en försäkringsgivare inte ändra de slag av risker som skall försäkras förrän han har anmält ändringen till . 6 § En försäkringsgivare som har koncession att driva försäkringsrörelse här i landet genom agentur eller filial och som har för avsikt att från agenturen eller filialen marknadsföra försäkringar avseende risker i ett annat EES-land skall underrätta om detta med angivande av i vilket land marknadsföringen skall ske och vilket slag av risker denna skall avse. Vad som anges i första stycket skall gälla även när en försäkringsgivare avser att utvidga sin verksamhet. får från försäkringsgivaren infordra en plan för den tilltänkta verksamheten. skall på ansökan utfärda intyg om vilka försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession här i landet omfattar och om att inspektionen inte har någon invändning mot att försäkringsgivaren i ett annat EES-land marknadsför försäkringar genom agenturen eller filialen. Intyg skall utfärdas om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund försäkringsverksamhet i det land där marknadsföringen skall ske och det kan antas att den inte leder till skada för verksamheten här i landet. Medgivande till annan verksamhet än 7 § Ansökan om medgivande för en försäkringsgivare att driva annan rörelse här i landet än försäkringsrörelse skall ges in till och vara åtföljd av fullmakt för företrädaren att beträffande den med ansökan avsedda verksamheten företräda försäkringsgivaren gentemot tredje man samt vid domstolar och andra myndigheter. Särskilda bestämmelser om ombud för försäkringssammanslutningar 1 § I en generalrepresentation för en försäkringssammanslutning ansvarar ombudet för den verksamhet som försäkringsgivarna i sammanslutningen driver enligt denna lag. Ombudet är skyldigt att rätta sig efter svenska myndigheters beslut och föreskrifter i alla de förhållanden som hänför sig till verksamheten. 2 § Ombudet skall föra en förteckning över dels de särskilda medhjälpare som har rätt att för försäkringsgivarna i sammanslutningen förvärva försäkringsaffärer, dels de försäkringar som dessa medhjälpare förmedlar för sammanslutningen. Härvid skall för varje försäkring anges de och skadeersättningar som är att hänföra till försäkringen. Uppgifterna skall föras in fortlöpande och grundas på handlingar som härrör från affärshändelser. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om förteckningen och handlingarna enligt första stycket. 5 Kap. Om försäkringsrörelsens bedrivande 1 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller för försäkringsrörelse som bedrivs här i landet genom en generalagent, en filial eller, i fråga om försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning, en general- representation. För sådan gränsöverskridande verksamhet som avses i 2 kap. 2 § andra stycket gäller 2 § första-fjärde styckena, 5-7 och 9 §§. Vad som där sägs om företrädare skall i stället avse försäkringsgivaren. 2 § Företrädaren skall för varje räkenskapsår upprätta en redogörelse för försäkringsgivarens verksamhet här i landet. Redogörelsen skall upprättas enligt formulär som fastställts av . I redogörelsen skall, under beteckningen försäkringstekniska skulder, som skuld tas upp det beräknade värdet vid räkenskapsårets utgång av för- säkringsgivarens ansvarighet på grund av 1. löpande försäkringar (premiereserv), 2. försäkringsersättningar för inträffade försäkringsfall (ersättnings- reserv), 3. utgifterna för reglering av inträffade försäkringsfall (skadebehand- lingsreserv), 4. sådan tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelse som inte har för- fallit till betalning och 5. sådan tilldelad återbäring inom skadeförsäkringsrörelse som inte har förfallit till betalning. Sådan tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelsen som har förfallit till betalning men inte kunnat betalas ut skall föras till ersättningsreserven. Ansvarar flera försäkringsgivare solidariskt för en försäkring, skall i den enskilda försäkringsgivarens redovisning av försäkringstekniska skul- der endast beaktas den del av försäkringen som enligt avtal mellan för- säkringsgivarna belöper på denna försäkringsgivare. En försäkringsgivare som från ett fast driftställe här i landet driver gränsöverskridande verksamhet avseende skadeförsäkring skall särskilt redovisa det försäkringstekniska resultatet avseende denna verksamhet om den årliga premieintäkten, utan avdrag för återförsäkring, från ett EES-land överstiger ett belopp som motsvarar 2 500 000 ecu. får meddela närmare föreskrifter avseende denna redovisning. 3 § För livförsäkring skall, om det inte med hänsyn till försäkringens särskilda natur finns anledning till undantag, grunder upprättas beträffande 1. beräkning av försäkringspremier och premiereserv, 2. försäkringstagares rätt till återköp och fribrev, 3. belåning av försäkringsbrev hos försäkringsgivaren, 4. verkan av underlåten premiebetalning, 5. försäkringstagares rätt när försäkringen upphör av annan anledning än som avses i 2 och 4 eller försäkringsgivaren annars är fri från ansvar för försäkringsfall, 6. förräntning av försäkringsbelopp som förfallit till betalning. 4 § Med avseende på de i 3 § 1-4 angivna grunderna tillämpas 7 kap. 3 §, 4 § första-fjärde styckena samt 5-7 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). Beträffande övergångsgrunder enligt 7 kap. 4 § första-fjärde styckena nämnda lag gäller dock 3 kap. 3 § i fråga om ändring av grunder och 8 kap. 1 § i fråga om kungörande. Som villkor för god- kännande av övergångsgrunder får bestämmas, att försäkringsgivaren skall införa tillgångar utöver vad som motsvarar de försäkringstekniska skulderna i det register som avses i 9 §. 5 § Tillgångar motsvarande värdet av de försäkringstekniska skulderna för livförsäkring skall redovisas i sådana tillgångar som anges i 7 kap. 9 § första stycket 1-8 och 10-12 försäkringsrörelselagen (1982:713) eller, i den mån medger det, värdet av återförsäkringsgivarnas ansvarighet på grund av livförsäkringar som har övertagits i återförsäkring. Utan hinder av första stycket får ett belopp, motsvarande högst tjugo procent av de försäkringstekniska skulderna för egen räkning, redovisas i andra tillgångar än sådana som nämns i första stycket, dock inte i aktier. Med de försäkringstekniska skulderna för egen räkning förstås den del av de försäkringstekniska skulderna, som inte motsvarar värdet av åter- försäkringsgivarnas ansvarighet. 6 § För de tillgångar som används för redovisning av de försäkringstekniska skulderna gäller 7 kap. 9 a § försäkringsrörelselagen (1982:713). 7 § Värdehandlingar får vid redovisning enligt 5 § inte tas upp till högre värde än som följer av bestämmelserna i bokföringslagen (1976:125) om värdering av omsättningstillgångar. De får dock tas upp till samma värde som beräknats närmast föregående räkenskapsår eller, om värdehandlingen anskaffats under räkenskapsåret, anskaffningsvärdet. Detta gäller endast om värdehandlingarna kan avyttras till ett värde, som motsvarar detta högre värde som får anses tillfredsställande med hänsyn till de försäkringsutfästelser som värdehandlingarna säkerställer. 8 § För skadeförsäkring av annat slag än sådan sjuk-, olycksfalls- och avgångsbidragsförsäkring beträffande vilken bestämmelserna om livförsäkring tillämpas med stöd av 1 kap. 2 tredje stycket, gäller bestämmelserna i 7 kap. 10 § andra och tredje styckena försäkringsrörelselagen (1982:713). 9 § Det skall föras ett register som utvisar de tillgångar som motsvarar de försäkringstekniska skulderna enligt 5 §. Om en tillgång, som antecknats i registret, har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas till täckning av försäkringstekniska skulder enligt 2 §, skall detta antecknas i registret. Försäkringstagarnas förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) omfattar de tillgångar som finns upptagna i registret, när försäkringsgivaren försätts i konkurs eller utmätning äger rum eller särskild administration träder in. Förmånsrätten följer med fordran som grundas på avtal om livförsäkring eller på avtal om återförsäkring avseende livförsäkring. En fordran på grund av ett avtal om livförsäkring har företräde framför återförsäkrares fordran. Företrädaren skall se till att det till sänds in dels beräkningar av de försäkringstekniska skulderna, dels kopior av registret. 10 § Om en försäkringsgivare, genom en agentur eller filial här i landet, driver gränsöverskridande verksamhet i ett annat EES-land och om det krävs tillstånd där för sådan verksamhet, skall för den delen av verksamheten bestämmelserna i det landet gälla om 1. beräkning av försäkringstekniska skulder, 2. redovisning av tillgångar motsvarande de försäkringstekniska skulderna, 3. var dessa tillgångar skall vara lokaliserade och hur de skall skyddas mot valutakursförluster, samt 4. såvitt avser livförsäkring, återbäring samt försäkringars fribrevs- och återköpsvärde. 11 § Försäkringstekniska utredningar och beräkningar som angår försäkringsgivares här i landet drivna livförsäkringsrörelse skall utföras under överinseende av en av godkänd aktuarie. 12 § En försäkringsgivare eller företrädare får inte till fördel för en- skilda försäkringstagare eller grupper av försäkringstagare, på annat sätt än genom återbäring, medge direkt eller indirekt nedsättning av de livförsäkringspremier, som försäkringsgivaren enligt fastställda grunder bestämt för sin rörelse här i landet. 13 § Företrädaren skall övervaka att anskaffning av ansökningar om försäkring hos företaget sker på ett sätt som överensstämmer med god affärssed i . I fråga om en försäkringssam- manslutning åligger detta försäkringsgivarna. 14 § På begäran av den som biträtt en försäkringsgivare i dennes anskaff- ningsverksamhet skall utfärda intyg över verksamhetens omfattning och innehåll om sådant intyg krävs för att få driva liknande verksamhet i ett annat EES-land. Försäkringsgivaren och den som begärt intyg skall lämna inspektionen de upplysningar som behövs för att inspektionen skall kunna fullgöra denna skyldighet. 15 § Om företrädaren inte kan utöva sitt uppdrag, om han avsäger sig det eller om fullmakten återkallas, skall Finansin- spektionen för tiden till dess hindret upphört eller en ny företrädare blivit befullmäktigad och godkänd förordna ett ombud att på försäkringsgivarens vägnar ta emot stämning och i övrigt företräda denne med avseende på redan meddelade försäkringar. Ett sådant förordnande skall inspektionen genast kungöra i Post- och . Till dess att en sådan kungörelse skett får, beträffande andra försäkringsgivare än försäkringsgivare i försäkrings- sammanslutning, försäkringstagare hos inspektionen sätta in förfallen försäkringspremie med samma verkan som om den blivit betald till försäk- ringsgivaren. 6 kap. Om tillsyn över 1 § Verksamhet som bedrivs enligt denna lag skall stå under tillsyn av i den utsträckning som följer av lagen. Inspektionen skall verka för en sund utveckling av verksamheten. Inspektionen skall lämna de uppgifter till behöriga myndigheter i försäk- ringsgivarnas hemländer som dessa myndigheter behöver för kontroll av försäkringsgivarnas soliditet samt i övrigt ha ett sådant nära samarbete med övriga EES-länders behöriga myndigheter som föranleds av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Vid verksamhet genom etablering 2 § När försäkringsgivaren börjat sin verksamhet här i landet skall företrädaren genast underrätta om detta. 3 § Företrädaren skall lämna de upplysningar som inspektionen begär om försäkringsgivaren och den verksamhet som denne driver här i landet genom etablering. Företrädaren skall hålla tillgångar samt räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för granskning av . Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka upplysningar som en försäkringsgivare skall lämna till inspektionen.