prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — E>ennaparagraf gäller endast om borgenären kan framställa krav mot begränsningsfondenvid den domstol eller myndighet som förvaltar fonden och han har möjlighet attav fondens medel få ut vad som belöper på hans fordran och föra över det tillett annat land. Ansvarsbegränsningkan åberopas även om en begränsningsfond inte upprättas. Hartalan väckts om en fordran som är föremål för ansvarsbegränsning, skallrätten, om någon begränsningsfond inte har upprättats, vid tillämpningen avbestämmelsema i detta kapitel endast beakta den fordran som målet gäller. Villsvaranden att även en annan fordran, för vilken samma ansvarsbelopp gäller,skall beaktas vid ansvarsbegränsningen, skall förbehåll om detta tas in idomen. Endom som inte innehåller förbehåll enligt andra stycket fär verkställas trotsbestämmelsema i 8 §. Innehåller domen ett sådant förbehåll kan den ändåverkställas, såvida inte en begränsningsfond upprättas ochkronofogdemyndigheten med tillämpning av 8 § finner att ansökningen omverkställighet skall avslås. Omen begränsningsfond inte har upprättats, kan partema hänskjuta frågan omansvarsbeloppets storlek och fördelning till utredning och avgörande genomdispasch. Bestämmelser om talan mot dispasch finns i 21 kap. Ansvarsgränsemaför örlogsfartyg och andra fartyg, som vid tiden för händelsen ägs eller bmkasav en stat och används uteslutande för statsändamål och inte för affärsdrift,får inte i något fall understiga de gränser som gäller för ett fartyg med endräktighet av 5 000. Om en fordran avser ersättning för skada som har orsakatsav ett sådant fartygs särskilda egenskaper eller användning, föreligger dockinte någon rätt till ansvarsbegränsning. Bestämmelsema i detta stycke gällerinte fartyg som huvudsakligen används för isbrytning eller bärgning. Ansvarsgränsemaför ett fartyg som är byggt eller anpassat för borming efter havsbottnens naturtillgångar skall vara 12 miljon- 205 erSDR för fordringar som avses i 5 § 2 och 20 miljoner SDR för fordringar somavses i 5 § 3, om fordringama gäller skada som har orsakats medan fartygetanvänds i bormingsverksamhet. påersättning för oljeskada gäller särskilda bestämmelser. Flyttbara plattformar som är avsedda för utforskning ellerutvinning av havsbottnens naturtillgångar anses som fartyg vid tillämpningen avbestämmelsema i detta kapitel. Ansvarsgränsema för sådana plattformar skalldock alltid motsvara de belopp som anges i andra stycket. När begränsning av ansvarighet åberopas inför svenskdomstol, skall 1-10 §§ tillämpas. Om det finns en fordran som avses i 3 § 5 ochär lagen i någon annan konventionsstat tillämplig på tjänsteavtalet, skalldock frågan om och till vilket belopp ansvarigheten är begränsad avgöras enligtden lagen. Bestämmelsema i 1 - 10 §§ hindrar inte tillämpningen av iövrigt gällande regler om jämkning av en skadevållares ansvar. Med konventionsstat förstås i detta kapitel en stat som ärbunden av konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar. Paragrafema i detta kapitel överenstämmer i sak med234-243 a §§ sjölag. I 1 § och 5 § 4. har lagtexten genom tillägg avorden "godsets avsändare" anpassats till den nya terminologin påstyckegodstransportemas område (jfr det äldre begreppet"styckegods-befraktare" i prop. 1982/83:159 s. 98-99). I övrigt harendast vissa språkliga ändringar gjorts. 5.1.10 10 kap. Om ansvar för oljeskada Om oljeskada finns särskilda bestämmelser i lagen(1973:1198) om ansvarighet för oljeskada till sjöss. Hänvisningen i paragrafen avser lagen (1973:1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss. Konstmktionen med en uttrycklighänvisning i detta kapitel föranleds av de nordiska sjölagamas gemensammastmktur. Reglema om oljeskada är inarbetade i motsvarande kapitel i de danskaoch norska sjölagama. 5.1.11 11 kap. Om ansvar för atomskada Om atomskada finns särskilda bestämmelser iatomansvarighetslagen (1968:45). Hänvisningen i paragrafen avser tills vidare endastatomansvarig hetslagen (1968:45). Ytterligare hänvisningar till lagstiftning om annat farligt gods än sådant som omfattas av olje-och atomansvarig- hetslagama kan aktualiseras och bör då lämpligen infogas i detta 206 5.1.12 12 kap. Ombegränsningsfond och begränsningsmål Prop. Bestämmelsemai detta kapitel gäller begränsningsfond som upprättas enligt 9 kap. 7 §(globalfond). Bestämmelsemai 3 - 15 §§ tillämpas också i vissa delar i fråga om begränsningsfond somupprättas enligt 6 § lagen (1973:1198) om ansvarighet för oljeskada till sjöss. 2§En globalfond skall motsvara 1. summanav de belopp som enligt 9 kap. 5 § utgör ansvarsgräns för de fordringar beträffande vilka ansvarsbegränsning görs gällande och som har uppkommit på gmnd av en och samma händelse, och 2. räntapå belopp som avses i 1, beräknad enligt 6 § räntelagen (1975:635), för tiden för händelsen till dagen för fondens upprättande. Densom ansöker om upprättande av en begränsningsfond skall betala fondbeloppettill rätten eller ställa tillfredsställande säkerhet för detta. Iansökningen, som skall vara skriftlig, skall sökanden redogöra föromständighetema i saken och lämna uppgift om namn och adress på dem som kanantas vilja anmäla fordringar mot fonden. Iärenden om begränsningsfond gäller lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden,om inte annat sägs i detta kapitel. Rättenskall fastställa fondens storlek och avgöra om erbjuden säkerhet kan godtas. Omdet inte finns särskilda skäl mot det, skall rätten även besluta att sökandentill rätten skall betala in eller ställa tillfredsställande säkerhet för etttilläggsbelopp avsett att täcka ersättning till förvaltare i fonden,rättegångskostnader och andra kostnader med anledning av fondens upprättandeoch fördelning samt ansvaret för ränta för tiden efter fondens upprättande. Framgårdet av beslutet att tillräcklig inbetalning har gjorts eller atttillfredsställande säkerhet har ställts, anses fonden upprättad den dag dåbeslutet har meddelats. I annat fall anses fonden upprättad den dag dåinbetalning har skett eller säkerheten har ställts. Beslutsom avses i första och andra styckena gäller till dess annat förordnas ellerfrågan om fondens fördelning avgörs. Innefattar ett sådant beslut att ett högrebelopp skall betalas eller ytterligare säkerhet ställas, skall rätten föreläggaden som har upprättat fonden att inom betala in felande beloppeller ställa ytterligare säkerhet. Om föreläggandet inte följs, förordnarrätten att fonden inte längre skall ha sådan verkan som avses i 9 kap. 8 § och8 § i detta kapitel. En upplysning om detta skall tas in i föreläggandet. Beslutsom avses i första och andra styckena och förordnande enligt fjärde stycket överklagas särskilt. 5 § Prop. När en begränsningsfond har upprättats, skall rättengenast låta kungöra detta. I kungörelsen skall samtliga borgenärer uppmanas attskriftligen anmäla sina fordringar hos rätten inom (anmälningsfrist), som inte fär understiga . En upplysning ombestämmelsema i 9 kap. 7 § tredje stycket och i 8 och 15 §§ i detta kapitelskall tas in i kungörelsen. Kungörelsen skall införas i Post- och Inrikes Tidningaroch i en ortstidning. Om det finns skäl till det skall kungörelse ske även iannan stat. Den som har upprättat fonden och alla kända borgenärerskall underrättas om kungörelsen genom särskilt meddelande. Om det är lämpligt med hänsyn till sakens beskaffenheteller omständighetema i övrigt, skall rätten när en begränsningsfond harupprättats förordna förvaltare i fonden. Förvaltaren skall, fömtom vad som angesi 11 § andra stycket, ha till uppgift att biträda vid handläggningen avfondärendet eller begränsningsmålet och vid förhandlingar mellan partema. Enförvaltare skall vara lagfaren och ha den särskilda insikt och erfarenhet somuppdraget kräver. Ersättning till förvaltaren fastställs av rätten. En borgenär som anmäler en fordran skall lämna rättenuppgift om fordringens storlek och gmnden för denna. Har dom meddelats angåendefordringen eller pågår särskild rättegång om denna, skall uppgift lämnas omdetta. För en fordran, som inte har anmälts till rätten innanhandläggningen av frågan om fondens fördelning avslutas vid tingsrätten, kanersättning endast betalas ut enligt 14 § andra stycket. Fonden kan inte upplösas förrän anmälningsfristen har gåttut och såväl den som har upprättat fonden som de borgenärer vilka har gjortgällande fordringar mot fonden samtycker till det. Med begränsningsmål avses ett mål i vilket frågor omansvar och dess begränsning och om anmälda fordringar avgörs samt fonden fördelas.Ett begränsningsmål inleds genom att talan väcks genom stämning vid dendomstol där fonden är upprättad. Sedan målet har inletts kan talan väckas utanstämning. Om inte annat sägs i detta kapitel, gäller ibegränsningsmål regler om tvistemål vari förlikning om sakenär tillåten. I begränsningsmål skall rätten, sedan den anmälningsfristsom anges i 5 § har gått ut, hålla fondsammanträde. Till sammanträdet skall 208 rätten kalla förvaltaren, den som har upprättat fonden,den som har inlett begränsningsmålet och borgenärerna. Även annan person, varsrätt är berörd, skall kallas. Vid fondsammanträdet skall behandlas frågor om ansvar och dess begränsning, om ansvarsbeloppetsstorlek Prop. 1993/94:195 och om anmälda fordringar. Före fondsammanträdet skall förvaltaren granska anmäldafordringar samt, om det kan ske, upprätta förslag till fondens fördelning.Förslaget skall översändas till dem som har kallats till sammanträdet. Harnågon förvaltare inte förordnats skall rätten vidta dessa åtgärder. Om någon invändning mot förslaget, med de ändringar somkan ha gjorts vid fondsammanträdet, inte kvarstår när detta avslutas, skallförslaget läggas till gmnd för fondens fördelning. Kvarstår någon invändning när fondsammanträdet avslutas,skall rätten bestämma , inom vilken den som har framställtinvändningen skall ange om han vidhåller den och begär rättens prövning avtvisten. Har en sådan begäran inte framställts i rätt tid, anses invändningenförfallen. Om den vidhålls skall rätten pröva tvisten. Parter i en sådan tvist som anges i fjärde stycket är densom har framställt en invändning och den mot vilken invändningen riktas. Ett fondsammanträde är att jämställa med muntligförberedelse, om inte annat sägs i detta kapitel. Tredskodom fär inte meddelas vid utevaro från ettfondsammanträde. Uteblir någon som har kallats till ett sådant sammanträde,får målet handläggas och avgöras trots utevaron. Detta skall anges i kallelsentill sammanträdet. Efter utgången av anmälningsfristen kan rätten förordnaatt en viss del av de fordringar som har visats föreligga skall betalasomedelbart. Tingsrättens beslut i frågor som avses i första stycketöverklagas särskilt. Hovrättens beslut i sådana frågor fär inte överklagas. När samtliga tvister är avgjorda skall rätten besluta omfördelning av fonden. Om huvudförhandling inte behövs med hänsyn till utredningen,får målet avgöras utan sådan förhandling. Rätten kan avsätta ett visst belopp till att täckafordringar som inte har anmälts innan handläggningen av frågan om fondensfördelning har avslutats vid tingsrätten. Detta belopp fördelas när samtligaanmälda fordringar har behandlats och det kan antas att ytterligare fordringarinte kommer att anmälas. Fördelning av fonden skall ske även om den som harupprättat fonden inte har rätt till ansvarsbegränsning. I ett sådant fall kanrätten på yrkande meddela dom avseende den del av en fordran som inte fårutdelning ur fonden. Ettlagakraftvunnet avgörande i begränsningsmålet i frågor om ansvar, rätten tillansvarsbegränsning, ansvarsbeloppets storlek, anmälda fordringar och fondensfördelning gäller mot alla som kan göra gällande fordringar mot fonden, oavsettom de har anmält sina fordringar eller inte. Paragraferna i detta kapitel överenstämmer i sak med350-364 §§ sjölag. Endast språkliga ändringar har gjorts. 14 1993/94. 5.1.13 13 kap. Omstyckegodstransport Prop. Idetta kapitel avses med transportör:den som ingår avtal med en avsändare om transport av styckegods till sjöss, undertransportör:den som till följd av ett uppdrag av transportören utför transporten eller endel av den, avsändare:den som ingår avtal med en transportör om transport av styckegods till sjöss, avlastare:den som avlämnar godset för transport, transportdokument:ett konossement eller ett annat dokument som utfärdas till bevis omtransportavtalet, konventionen:1924 års intemationeUa konvention rörande konossement med de ändringar somskett genom 1968 och tilläggsprotokoll (Haag-Visbyreglema), och konventionsstat:en stat som är bunden av konventionen. (jfr251 § i utredningens förslag) Genomparagrafen införs i lagtexten några gmndläggande begrepp påstyckegodstransportemas område. Den systematiska uppställningen av begreppenhar i stort hämtats från artikel 1 i Hamburgreglema. Motsvarande definitionerbeträffande befraktningsavtal finns i 14 kap. Blandbestämmelsema i paragrafen finns ingen definition av begreppet transportavtalEn sådan definition finns dock intagen i artikel 1:6 i Hamburgreglema. Härmedavses ett avtal varigenom en transportör mot betalning av frakt åtar sig atttransportera gods till sjöss från en hamn till en annan. Om ett transportavtalfömtom sjötransport avser även transport med ett annat transportmedel, omfattasendast sjödelen. Avtalet kan dokumenteras med konossement, fraktsedel ellerannat transportdokument eller slutas utan att något dokument utfärdas. Undantaggörs endast för avtal om befraktning av fartyg som sker genom certeparti ochför ramavtal av typen kvantumkontrakt (se vidare den allmänna motiveringenunder avsnitt 3.2.2). Densom åtar sig transport av styckegods betecknas transportör medan begreppetbortfraktare enbart används vid rese- och tidsbefraktning (se 14 kap. I §).Termen avsändare betecknar transportörens motpart i avtalsförhållandet. Vid1973 års sjölagsändringar infördes bestämmelser som reglerar ansvaret när en annan transportör än den som ingått transportavtalet helt eller delvis utför transporten. Någon definition av en sådan utförande transportör togs dock inte in i lagen. På gmnd av det ökade bmket av olika transportörer i olika transportled har 210 detemellertid ansetts lämpligt att för sistnämnda transportör införa detsärskiljande begreppet uruiertransportör. I definitionen anges som en fömtsättning att annanutför transporten "till följd av ett uppdrag Prop. av transportören".Med detta avses att klargöra att inte bara den transportör som fatt detdirekta uppdraget av den avtalsslutande transportören är att ansesom undertransportör utan även den som i en kedja av transportörerutför del av transporten på uppdrag av en Begreppetavlastare förekommer också sjölag. Uttrycket har sin bakgmnd i atttransportörens motpart i det enskilda transportavtalet själv kan utföraavlastarfunktionen, dvs. det faktiska avlämnandet av godset på kaj eller iterminal, men lika gäma låta detta ske genom en fristående avlastares försorg.Avlastare är den som avlämnar godset för transport. Han står utanförtransportavtalet; de särskilda rättigheter och skyldigheter som föreliggermellan honom och transportören kan kallas avlastningsförhållandet. Bestämmelsemaom styckegodstransport är, såsom nämnts ovan, inte begränsade till avtal genomkonossement. Reglema är tillämpliga även på avtal som kommit till uttryck iandra dokument, t.ex. sjöfraktsedel, och till och med då något dokument överhuvud inte utfärdats. I definitionen av begreppet transportdokument angesdärför endast att dokumentets syfte är att vara bevis om ett transportavtal.Endast certepartier av olika slag faller utanför begreppsbestämningen eftersomde är bevis om ett befraktningsavtal (se 14 kap. 1 §). En annan sak är, att detbakom konossementet kan ligga ett befraktningsavtal, som är manifesterat i ettcerteparti (jfr 3 §). En närmare definition av begreppen konossement ochsjöfraktsedel finns i 42 och 58§§. Slutligenanger paragrafen att med konventionen avses konossementskonvention medtilläggsprotokoll 1968 och 1979 (Haag-Visbyreglema) samt med konventionsstat enstat som är bunden av konventionen. En stat behöver dock inte ha tillträtt 1979års till-läggsprotokoll för att anses som en konventionsstat eftersom dettaprotokoll endast avser ändring av beräkningsenhet från Poincaréfrancs till SDR(särskilda dragningsrätter). Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsemai detta kapitel är tillämpliga på avtal om sjötransport i inrikes fart iSverige och i fart mellan , , och . Beträffandeavtal om sjötransport i inrikes fart i , och gäller lageni det land där transporten utförs. Iannan fart gäller bestämmelsema på avtal om sjötransport mellan två stater när 1, den avtalade lastningshamnen ligger i enkonventionsstat, 2, den avtalade lossningshamnen ligger i ,, eller , 3, flera lossningshamnar anges i avtalet och en avdessa är den faktiska lossningshamnen samt denna ligger i , ,eller , 4. transportdokumentet har utfärdats i enkonventionsstat, eller Prop. 5. i transportdokumentet bestäms att konventioneneller lag som gmndas på konventionen skall gälla. Omvarken den avtalade lastningshamnen eller den avtalade eller faktiskalossningshamnen ligger i , , eller får dock avtalasatt avtalet om sjötransport skall vara underkastat lagen i en annan bestämdkonventionsstat. (jfr252 § i utredningens förslag) Dennaparagraf anger styckegodsreglemas geografiska tillämpningsområde. Enligtförsta meningen gäller bestämmelsema om styckegodstransport vid inrikes fart iSverige samt vid intemordisk fart. Gentemot regleringen i 169 § första stycketi sjölag, där det anges att lagen i den stat där avgångsorten är skalltillämpas, föreligger således den skillnaden att svensk rätt kommer tillanvändning vid svenska domstolar även när transporten äger mm från ett annatnordiskt land eller mellan nordiska länder. I andra meningen görs undantag frånprincipen om tillämpning av domstolslandets lag vid inrikes transporter iDanmark, och . Andrastycket är uppdelat i punkter. I samtliga angivna fall skall svensk lagtillämpas. Punkt1 anger som fömtsättning att den avtalade lastningshamnen ligger i enkonventionsstat. Detta innebär att all fart från en konventionsstat ärunderkastad svensk lag även om bestämmelseorten ligger i enicke-konventionsstat. Punkterna2 och 3 anger all avtalad fart till som lex fori-gmndande.Styckegodsreglema skall således tillämpas antingen när den lossningshamn somavtalats ligger i , , eller eller när den faktiskalossningshamnen ligger i en nordisk stat och denna avtalsvis har angetts som enav flera altemativa lossningshamnar. Punkt4 gäller fart där transportdokumentet har utfärdats i en konventionsstat. Punkt5 anger de fall då transportdokumentet innehåller en paramountklausul, dvs. enbestämmelse som anger att transporten är underkastad konventionen såsom dendefinierats i 1 § eller en på denna gmndad lag i en konventionsstat. Även idessa fall skall de svenska styckegodsreglema tillämpas. I förhållande till vadsom gäller enligt 169 § andra stycket första meningen och 170 § i 1891 årssjölag föreligger således den skillnaden att som huvudregel annankonventionsstats lag inte tillämpas respektive att paramountklausuler somhänvisar till annat lands konventionslagstiftning inte godtas. Tredjestycket Genom tredje stycket får avtalspartema möjlighet att hänvisa till annan konventionsstats lagvid cross trade, dvs. fart där fartygen inte Prop. 1993/94:195 anlöper någon nordiskhamn. Detta kan vara lämpligt om exempelvis linjefart bedrivs mellan tvåicke-nordiska Haag-Visbystater och lagstiftningen där skiljer sig från denordiska reglema på vissa punkter. Lagvalet behöver dock inte ha anknytningtill lastnings- eller lossningshamnen eller annars till stat som anges i andrastycket. Den enda fömtsättningen är att hänvisningen sker till lag i någon konventionsstat. Bestämmelsenskall ses i sammanhang med reglerna i 60 och 61 §§ om en motsvarande möjlighetatt avtala om jurisdiktion och skiljeförfarande. Bestämmelsemai detta kapitel är inte tillämpliga på certepartier för hel- ellerdelbefraktning av fartyg. Om ett konossement har utfärdats enligt ettcerteparti, skall emellertid bestämmelsema tilUämpas på konossementet när dettabestämmer förhållandet mellan transportören och innehavaren av konossementet. Omett avtal gäller transport med fartyg av gods fördelat på flera resor under enangiven tidsrymd, skall bestämmelsema i detta kapitel tillämpas på varje resa.Utförs resan enligt ett certeparti gäller dock första stycket. (jfr253 § i utredningens förslag) Idenna paragraf regleras styckegodsreglemas tillämplighet i förhållande tillbl.a. Somnämnts vid 1 § skall styckegodsreglema som huvudregel inte gälla certepartier.Har konossement utfärdats enligt ett certeparti blir dock enligt första stycketi denna paragraf bestämmelsema tillämpliga på konossementet om detta bestämmerrättsförhållandet mellan den som utfärdat konossementet ochkonossementsinnehavaren. Denna regel, som reflekterar principema i artiklama 1b) och 5 i Haag-Visbyreglema och som motsvarar bestämmelsen i 169 § andrastycket sjölag, innebär att styckegodsreglema blir tillämpliga vidskada på godset inte i förhållandet mellan trampredaren och dennes befraktareutan först när konossementet är utfärdat till annan än befraktaren eller haröverlåtits på ny innehavare (tredje man). Men reglema kan även åberopas av enbefraktare i den mån de hänför sig till konossementets övriga funktioner,exempelvis att vara bevis om godsets tillstånd vid avlämnandet eller attreglera utlämningsför-farandet. Andrastycket innehåller vissa särbestämmelser för kvantumkon- 213 trakt,dvs. avtal som gäller befordran med fartyg av gods fördelat på flera resorunder en angiven tidsrymd. finns i artikel 2:4 iHamburgreglema. Vid sådana kontrakt skall Prop. styckegodsreglematillämpas på varje resa. att reglerna inte ärtillämpliga på själva ramavtalet. resan är underkastad ettcerteparti gäller dock reglema i första Bestämmelsemastillämplighet inträder i och med att en resa konkretiseras genomnomineringen av ett fartyg (se 14 kap. 47 §). Enbestämmelse i ett transportavtal eller ett transportdokument är ogiltig i denmån den avviker från bestämmelsema i detta kapitel eller från bestämmelsema i19 kap. 1 § första stycket 5 och fjärde stycket. Ogiltigheten påverkar integiltigheten av avtalet eller dokumentet i övrigt. En bestämmelse som gertransportören rätt till försäkringsersättning för godset eller annan liknandebestämmelse är ogiltig. Förstastycket gäller dock inte 5, 8-11 §§ och 14-23 §§ och utgör inte heller hindermot att det tas in bestämmelser i transportavtalet om gemensamt haveri.Transportören fär även utöka sitt ansvar och sina förpliktelser enligt dettakapitel. är underkastat konventionen eller på denna gmndad lag i en konventionsstat,skall transportdokumentet innehålla uppgift om detta samt om att villkor somavviker från konventionens eller lagens bestämmelser till avsändarens,avlastarens eller mottagarens nackdel är ogiltiga. Ärdet, med hänsyn till godsets ovanliga beskaffenhet eller tillstånd eller desärskilda förhållanden eller villkor under vilka transporten skall utföras,skäligt att genom avtal inskränka transportörens ansvarighet eller utvidgahans rättigheter enligt detta kapitel, skall ett sådant avtal gälla. (jfr254 § i utredningens förslag) Idenna paragraf anges omfattningen av den tvingande regleringen. Bestämmelsemamotsvarar i huvudsak 168 § sjölag samt artikel 3:8 iHaag-Visbyreglema och artikel 23 i Hamburgreglema. Iförsta stycket slås fast att styckegodsreglema är tvingande. Detta gäller ävende särskilda preskriptionsreglema i 19 kap. 1 § första stycket 5 och Qärdestycket vid styckegodstransport. Varje avtalsklausul som strider mot dessabestämmelser, och inte bara sådana som strider mot ansvarsreglema, är såledesogiltig. För att någon oklarhet om vad som i övrigt gäller när avtaletinnehåller en ogiltig klausul inte skall föreligga har angetts att övrigabestämmelser i avtalet förblir giltiga.