prop · GG03238 · 1993-03-25 00:00:00 — Vidare kan kronoandelen helt eller till viss del överlåtas eller upplåtas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får besluta i frågor om krono- andel. Regeringen har i mineralförordningen (1992:285) föreskrivit att () beslutar i frågor om kronoandel. Genom kronoandel erhåller staten enligt 12 kap. 6 § minerallagen s.k. brytningsvitsord, dvs. rätt att mot annan andelshavares vilja påbörja eller utöka undersökning eller bearbetning inom koncessionen. Gruvföretagen arrenderar genom avtal mellan NSG och resp. företag de kronoandelar som har ekonomiskt intresse. För detta erlägger gruvföretagen arrendeavgifter till staten. Dessa avgifter, som uppgick till sammanlagt jämfört med , uppfattas av gruvnäringen som en extra beskattning av branschen. Denna typ av avgifter finns i princip inte i med konkurrerande länder med marknadsekonomi. I sådana länder sker enbart en företagsbeskattning av verksamheten. Kronoandelssystemet innebär därför en konkurrensnackdel för svensk gruvnäring. Av flera utländska företag ses det som ett hinder av institutionell karaktär för dem att satsa på pro- spektering i . Minerallagstiftningen kan därför på denna punkt inte sägas ligga i linje med regeringens uttalade intresse av att främja utländska investeringar i landet. Arrendeavgifterna, dvs. ersättningen för upplåtelsen av kronoandelarna, minskar företagens ekonomiska utrymme för den prospektering efter brytvärda fyndigheter som är en grundförutsättning för en fortsatt gruvverksamhet i . Detta gäller i hög grad för den del av branschen som bryter och förädlar sulfidmalmer. När systemet med kronoandel genom gruvlag infördes i svensk rätt angavs behovet av samhällsinflytande över gruvnäringen som ett av de bärande motiven. Under förarbetena till motsvarande bestämmelser gruvlag framhölls möjligheterna att genom en aktiv statlig gruvpolitik få till stånd ett ändamålsenligt utnyttjande av gruvrätter för bearbetning. Kronoandelen förutsattes genom det s.k. brytningsvitsordet vid behov kunna användas som medel för att sätta igång undersökning eller gruvdrift på vilande gruvrätter i statlig regi. Statligt deltagande skulle således kunna användas som ett verksamt medel för att åstadkomma önskvärd aktivitet. Detta var också ett huvudargument för att ha kvar kronoandelssystemet minerallag. Staten har emellertid ännu inte i något fall använt sin kronoandel för att få till stånd brytning i egen regi eller tillsammans med in- nehavaren av gruvrätten. Det kan finnas flera skäl till detta. En orsak kan vara att det inte funnits faktiska skäl att framtvinga aktivitet. Oberoende av skälen härför kan det inte anses ligga i statens intresse att, i en marknadsekonomi som man vill skapa väl fungerande villkor för, ha spelregler som innebär att man genom ingripande med statligt del- tagande kan framtvinga gruvdrift inom ramen för en gruvrätt som koncessionshavaren inte bedömer som lönsam att starta. Med hänvisning till det anförda föreslås att bestämmelserna i 1 kap. 6 § och 11 kap. minerallagen om kronoandel tas bort. De kronoandelar som etablerats med stöd av äldre lagstiftning och som NSG inte avyttrat bör efter denna tidpunkt fortsätta att gälla. Regeringen kommer senare att besluta vilken myndighet som skall förvalta dessa kvarstående kronoandelar. En avveckling av kronoandelssystemet får även konsekvenser för vissa bestämmelser i 12 kap. minerallagen om gemensam förvaltning av kon- cessionsrätt. Vidare bör, med hänvisning till , kravet i 12 kap. 2 § på att en gruvföreståndare skall vara svensk medborgare tas bort. Skälet härför är att kravet på svenskt medborgarskap strider mot bestäm- melser om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet. 4.2.4 Hinder mot undersökningsarbete och bearbetning inomnationalpark m.m. Regeringens förslag: I minerallaggen införs ett förbud mot undersökningsarbete och bearbetning i nationalpark, område som statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till national- park, obrutna fjällområden samt naturreservat. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag utom såvitt avser obrutna fjällområden och naturreservat. Remissinstanserna: Flertalet av de instanser som tar upp frågan tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Bland dem kan nämnas , samt länsstyrelserna i , , och . anser att det är mycket tveksamt om det verkligen finns tillräckliga motiv för att införa det föreslagna totalförbudet mot undersök- ningsarbete i nationalparker. Bergmästaren i norra distriktet anser att nuvarande ordning bör bibehållas. Enligt denna kan undersökningsarbete bedrivas i den utsträckning det är förenligt med föreskrifterna för eller undantag från dem kan erhållas enligt nationalparksförordningen. Gruvindustriarbetareför- bundet delar i huvudsak denna uppfattning. SGU föreslår att regeringen får möjlighet att bevilja dispens för prospektering i nationalpark vid särskilda skäl. Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 6-7 §§ och 5 kap. 10 § minerallagen finns bestämmelser om hinder mot undersökningsarbete och bearbetning. De innebär att undersökning och bearbetning inte får äga rum inom vissa särskilt angivna områden, bl.a. befästningsområden, begravningsplatser samt i närheten av vägar, järnvägar, bostadshus, vissa allmänna byggnader och industriella anläggningar. resp. bergmästaren har möjlighet att bevilja dispens för undersökning och bearbetning inom de i hindersbestämmelserna angivna områdena. Det har i olika sammanhang riktats kritik mot att de nämnda hindersbestämmelserna inte innefattar nationalparker, naturreservat och obrutna fjällområden. I propositionen 1991/92:161 om ändringar i minerallagen anfördes att frågan om prövning av undersökningstillstånd i nationalpar- ker, naturreservat och obrutna fjällområden har aktualiserats i . Eftersom prospektering i vissa fall kan innebära kraftiga ingrepp i den fysiska miljön utan att för den skull bearbetningskoncession senare kan meddelas finns det skäl att överväga en förstärkning av möjligheterna att reglera prospektering inom en del områden (a. prop. s. 9). Regler om nationalparker och naturreservat finns i naturvårdslagen (1964:822) och nationalparksförordningen (1987:938). Syftet med att avsätta ett område som nationalpark är att ge dess natur ett kvalificerat skydd. Institutet används endast för de mest skyddsvärda områdena i landet. Beslut om att avsätta mark till nationalpark meddelas av regeringen efter medgivande. Ingrepp som kan påverka eller skada ett område som avsatts som nationalpark får i princip inte förekomma. Intrång i nationalpark får inte ske utan godkännande. Ett område kan av avsättas som naturreservat om det bör skyddas på grund av sin betydelse för kännedom om landets natur, sin skönhet eller eljest märkliga beskaffenhet eller om området är av väsentlig betydelse för landets friluftsliv. I ett beslut om bildande av naturreservat ges föreskrifter om vissa inskränk- ningar vad gäller markanvändningen till skydd för ändamålet med reservatsbildningen. Prospektering kan därför ske inom reservat i den utsträckning arbetet inte kommer i konflikt med dessa reser- vatsbestämmelser. Inom de områden som anges i 3 kap. 5 § naturresurslagen, s.k. obrutna fjällområden, får bebyggelse och anläggningar komma till stånd endast om det behövs för rennäringen, den bofasta befolk- ningen, den vetenskapliga forskningen eller det rörliga friluftslivet. Andra åtgärder inom områdena får vidtas endast om det kan ske utan att områdenas karaktär påverkas. Fråga om tillstånd till undersökning enligt minerallagen får prövas av bergmästaren utan att någon annan än sökanden haft tillfälle att yttra sig. För att ytterligare säkerställa skyddet för nationalparker, naturreservat och obrutna fjällområden bör man i minerallagen införa ett särskilt förbud mot att bedriva undersökningsarbete dels inom nationalpark och område som statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark, dels inom naturreservat och obrutet fjällområde. När det gäller möjlighet till dispens från förbudet gäller för nationalparker att intrång i nationalparker över huvud taget inte får ske utan att godkänner intrånget. När det gäller undantag från förbudet att bedriva undersökningsarbete inom obrutna fjällområden bör få besluta om dispens från förbudet att bedriva undersökningsarbete enligt mine- rallagen. Beträffande naturreservat kan dispens utverkas enligt bestämmelserna i naturvårdslagen. 4.2.5 Ersättning till sakägare vid bearbetning Regeringens bedömning: Bestämmelserna om ersätt- ning till fastighetsägare och andra sakägare vid bearbetning bibehålls oförändrade. I promemorian har föreslagits att ersättningen till fastighetsägare och andra sakägare vid bearbetning förbättras. Syftet är att stärka deras ställning. Förslaget har under remissbehandlingen utsatts för kritik. , och avstyrker förslaget. Motivet härför är att en höjning innebär en icke oväsentlig kostnadsökning för gruvor som behöver ta mark i anspråk inom tätbebyggda områden. Som exempel framhålls gruva i . Även Bergmästaren i norra distriktet pekar på detta förhållande. framhåller att det framlagda förslaget innebär ett avsteg från de principer som gäller i annan liknande lagstiftning (expropriationslagen, vattenlagen). De skäl som promemorian innehåller är enligt tingsrättens mening inte tillräckliga för en särreglering. uttrycker tveksamhet till förslaget. Den kommitté som har tillkallats för att utreda frågan om grundlagsskydd för äganderätten m.m. (dir. 1991:119) har fått i uppdrag att överväga preciseringar som förstärker den enskildes rätt till ersättning vid expropriation och liknande för- foganden. I avvaktan på kommitténs förslag och remissbehandlingen av detta avstår regeringen från att lägga fram förslag till ändrade regler i detta ämne. 4.3 Lagen om vissa torvfyndigheter Regeringens förslag: Möjligheten att i koncession föreskriva om statligt deltagande i verksamheten eller om avgift till staten tas bort. Promemorians förslag: Överensstämmer med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av de instanser som kommenterat det. Bergmästaren i norra distriktet påpekar att arealavgifter för har inbetalats i förskott . Promemorieförslaget medför att det sätts i fråga om hälften av avgiften skall återbe- talas. Bergmästaren föreslår därför att angivet koncessionsvillkor upphör att gälla först vid utgången av . Skälen för regeringens förslag: Undersökning och bearbetning av torv för energianvändning är reglerad i lagen (1985:620) om vissa torvfyndig- heter (torvlagen). Regleringen innebär att det for- dras särskilt tillstånd (koncession) för att undersöka eller bearbeta torv för energianvändning. I torvlagen finns en bestämmelse om att som villkor för koncession får bestämmas att staten skall ha rätt att delta i verksamheten eller att koncessionshavaren skall betala avgift eller produktionsandel till staten eller iaktta liknande villkor (12 § andra stycket). Denna föreskrift syftar till att tillförsäkra staten möjlighet till visst ekonomiskt utbyte av den koncessionerade verksamheten. Detta kan ske genom direkt statligt engagemang i verksamheten eller genom att staten uppbär royalty eller liknande avgifter eller får andel av produktionen. I de flesta meddelade koncessionerna enligt torvlagen och dess föregångare minerallag har som villkor föreskrivits dels att koncessions- havaren skall erlägga en viss årlig arealavgift till staten, dels att staten skall ha andel i fyndigheten med hälften. får koncessionshavarna betala en årlig produktionsavgift till staten, vilken grundar sig på utnyttjandet av statens hälftenandel i fyndigheten. Båda avgifterna utgår per kalenderår. Arealavgiften betalas i förskott och produktionsav- giften i efterskott. Som nämnts är syftet med bestämmelsen i 12 § andra stycket torvlagen att tillförsäkra staten möjlighet till visst ekonomiskt utbyte av den koncessionerade verksamheten. Detta är även ett av huvudsyftena med kronoandelssystemet i minerallagen. Som framgått tidigare (avsnitt 4.2.3) föreslås att kronoandelssystemet avvecklas. De motiv som där framförts för avveckling av kronoan- delssystemet vad avser ekonomiskt utbyte för staten har samma relevans för ett borttagande av bestämmelsen om produktionsavgift m.m. i torvlagen. Dessutom skapar en sådan förändring förutsättningar för konkurrensneutralitet mellan detta energislag och andra inhemska bränslen vad avser statliga pålagor. Med hänsyn härtill bör 12 § andra stycket torvlagen tas bort. Villkor som har meddelats med stöd av 12 § andra stycket i gällande koncessioner för energitorv bör då också upphöra att gälla. Eftersom avgifterna utgår per kalenderår och arealavgiften dessutom redan har betalats för bör dock dessa koncessionsvillkor upphöra att gälla först vid utgången av . 5 Upprättade lagförslag I enlighet med vad som anförts har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i minerallagen (1991:45), 2. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. Lagrådet har granskat lagförslagen. 6 Specialmotivering 6.1 Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45) 3 kap. 6 § I paragrafen har införts ett förbud mot undersökningsarbete inom nationalpark eller område som statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas som nationalpark. I motsats till vad som gäller för de områden som tidigare angavs i paragrafen kan dispens från förbudet inte medges. Vidare införs ett förbud mot att bedriva undersökningsarbete inom naturreservat i strid med de föreskrifter som gäller för reservatet. Enligt 7 § naturvårdslagen fattar beslut om att avsätta ett område som naturreservat. I beslut om att bilda ett naturreservat skall , enligt 8 § naturvårdslagen, bl.a. föreskriva om de inskränkningar i rätten att förfoga över fastig- heten som behövs för att trygga ändamålet med reservatet. kan också, med stöd av 10 § naturvårdslagen, meddela föreskrifter om vad allmänheten har att iaktta inom reservatet till skyddande av ändamålet med reservatet. Genom den nya bestämmelsen i minerallagen markeras att undersökningsarbete i naturreservat måste bedrivas med iakttagande av de bestämmelser som gäller för reservatet och som har meddelats med stöd av naturvårdslagen. Om ett planerat undersökningsarbete kommer i konflikt med dessa bestämmelser kan prospektören hos ansöka om undantag från reservatsföreskrifterna enligt 12 § naturvårdslagen. Dessutom införs i minerallagen ett förbud mot undersökningsarbete inom obrutna fjällområden. Beträffande dessa områden kan dock meddela dispens från förbudet. Man bör observera att paragrafen inte utgör en uttömmande beskrivning av områden där hinder mot undersökning kan föreligga. Den verksamhet som regleras i minerallagen måste alltid bedrivas med iakttagande av all övrig lagstiftning. I 1 kap. 7 § anges ett antal lagar som ofta berör verksamhet enligt minerallagen. Vid undersökningsarbete bör man särskilt beakta lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Bestämmelserna i den lagen innebär att undersökningsarbete inte får bedrivas så att fast fornlämning eller annat kulturskyddat objekt skadas. 4 kap. 2 § Som har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.1) har, som förutsättning för att få bearbetningskoncession, lämplighetskravet tagits bort utom vid ansökningar som avser olja eller gasformiga kolväten. 4 kap. 3 § I paragrafen behandlas företrädesrätten då flera har ansökt om bearbetningskoncession i samma område. Enligt första stycket har den företräde som har undersökningstillstånd i området för något som omfattas av dennes ansökan om koncession. Denna bestämmelse bibehålls. Om ingen av sökandena har undersökningstillstånd skall en lämplighetsbedömning av sökandena göras varvid särskilt skall beaktas om någon av sökandena har utfört ändamålsenligt undersökningsarbete inom området. Eftersom någon lämplighetsprövning i de flesta fall numera inte skall göras enligt 4 kap. 2 § har även i förevaran- de paragraf lämplighetsprövningen tagits bort. I stället görs nu uteslutande en prövning av om någon har utfört ändamålsenligt undersökningsarbete i området och om så är fallet får denne företrä- desrätt. I annat fall blir dagen då ansökan om koncession kom in avgörande. Om ansökningarna har kommit in har sökandena lika rätt till andel i koncessionen, dvs. de får gemensamt koncession. Bestämmelserna i 12 kap. blir därvid tillämpliga. Paragrafen reglerar förhållandet mellan enskilda parter. Detta förhållande bör inte rubbas beträffande ansökningar som är under behandling då de nya föreskrifterna träder i kraft. Därför stadgas i övergångsbestämmelserna att äldre föreskrifter gäller i fråga om ansökningar som har kommit in före . 4 kap. 7 § Som har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.2) blir nu koncessionstiden . 4 kap. 9 § I paragrafen regleras möjligheten att i vissa fall få koncessionstiden förlängd då regelbunden bearbetning ännu inte har påbörjats vid koncessionstidens utgång. Paragrafen är , enligt första stycket, tillämplig då tillredningsarbete eller anläggningsarbete för upp- tagande av bearbetning eller undersökningsarbete av större omfattning pågår vid koncessionstidens utgång. Som har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.2) blir paragrafen nu också, enligt den nya tredje punkten i första stycket, tillämplig då mineraltekniskt, metallurgiskt eller annat utvecklingsarbete av större omfattning i syfte att möjliggöra utvinning av fyndigheten pågår vid kon- cessionstidens utgång. Man bör observera att, till skillnad mot första och andra punkten, krävs enligt den nya punkten inte att arbetet bedrivs inom koncessionsområdet. Om ansökan om förlängning bifalls sker , enligt första stycket, förlängning med minst fem och högst . Den bestämmelsen ändras nu så att förlängning alltid sker med om inte kon- cessionshavaren begär . Andra stycket har ändrats i enlighet med denna nya bestämmelse. Enligt tredje stycket har koncessionshavaren rätt att få förhandsbesked huruvida ett planerat undersökningsarbete skall anses ha sådan större om- fattning som ger rätt till förlängning enligt denna paragraf. utvidgas möjligheten att få sådant förhandsbesked till att omfatta även arbete enligt den nya tredje punkten i första stycket. 6 kap. 1 § Kriterierna för att få överta en koncession har anpassats till de nya kriterierna för att få koncession. Dock skall, som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.1), en lämplighetspröv- ning alltid göras av förvärvaren oavsett vilken typ av som avses med ansökan. Som har nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.3) upphör statens rätt till kronoandel . Bestämmelserna i 11 kap. reglerar uteslutande frågor om kronoandel, varför kapitlet nu upphävs. Som framgår av övergångsbestämmelserna tillämpas dock det upphävda kapitlet på kronoandelar som har uppstått före . Sådana äldre kronoandelar äger ju alltjämt bestånd, vilket har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.3). 12 kap. 1 § 12 kap. innehåller ett antal bestämmelser om gemensam förvaltning av koncessionsrätt. I 1 § anges i vilka fall kapitlets bestämmelser gäller. Dessa fall definieras som koncessioner i vilka det finns kronoandel eller där annars flera har andel i koncessionen. Genom att systemet med kronoandel nu tas bort inskränks definitionen till att avse endast koncessioner där flera har andel i kon- cessionen. 12 kap. 2 § Paragrafen handlar om gruvföreståndare och anger bl.a. behörighetskraven för denne. I detta hänseende stipuleras att gruvföreståndare skall vara svensk medborgare och vara bosatt i . Kravet på svenskt medborgarskap strider, som har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.3), mot bestämmelser om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet, varför detta behörighetskrav nu slopas. Befogenheten för regeringen eller myndighet som regeringen utser att medge undantag från kravet på svenskt medborgarskap blir därmed överflödig och tas därför bort. Bestämmelsen har anpassats till den nya lydelsen av 4 kap. 2 och 9 §§. 7. b. Bestämmelsen har anpassats till den nya föreskriften om koncessionstidens längd i 4 kap. 7 §. 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:620) omvissa torvfyndigheter Som har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3) slopas möjligheten för staten att i meddelade koncessioner föreskriva om rätt till statligt deltagande i verksamheten, skyldighet att utge avgift eller produktionsandel till staten eller annat liknande villkor. Möjligheten att förena koncessioner med villkor enligt 12 § andra stycket upphävs . De villkor som redan har meddelats i beviljade koncessioner upphör dock att gälla först vid utgången av , vilket har berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3). Som där också har anmärkts innefattar villkoren en skyldighet att erlägga produktionsavgift. Denna avgift utgår per kalenderår men erläggs i efterskott. Skyldigheten att erlägga produktionsavgift för och eventuella övriga skyldigheter som uppkommit före utgången av skall dock fullgöras. 7 Ärendet till Regeringen föreslår att antar förslagen till 1. lag om ändring i minerallagen (1991:45), 2. lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. Förslag till Lag om ändring i minerallagen (1991:45) Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen (1991:45) dels att 1 kap. 6 § och 11 kap. skall upphöra att gälla, dels att 3 kap. 6 §, 4 kap. 2, 3, 7 och 9 §§, 6 kap. 1 §, 12 kap. 1 och 2 §§ samt punkterna 5 f och 7 b i övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Förelagen lydelse 3 kap. 6 § Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som statlig myndighet hos regeringen har begärt skall avsättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har meddelats Undersökningsarbete får beträffande naturreservat inte utan medgivande av med stöd av naturvårds- äga rum lagen (1964:822). inom Undersökningsarbete får 1. befästningsområde inte heller, utan och sådant område medgivande av läns- utanför detta som styrelsen, äga rum inom regeringen bestämmer, 1. befästningsområde och 2. kyrkogård och annan sådant område utanför begravningsplats. detta som regeringen bestämmer, 2. kyrkogård och annan begravningsplats, 3. område som avses i 3 kap. 5 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. 4 kap.[1] 2 § Koncession skall Koncession skall meddelas, om meddelas, om 1. en fyndighet som 1. en fyndighet som sannolikt kan sannolikt kan tillgodogöras ekonomiskt tillgodogöras ekonomiskt har blivit påträffad, har blivit påträffad och 2. sökanden är lämplig 2. fyndighetens att bearbeta fyndigheten belägenhet och art inte och gör det olämpligt att sö- 3. fyndighetens kanden får den begärda belägenhet och art inte koncessionen. gör det olämpligt att Koncession för sökanden får den begärda bearbetning av olja eller koncessionen. gasformiga kolväten får beviljas endast den som visar att han är lämplig att bedriva sådan bearbetning. I ärenden om beviljande av koncession skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. tillämpas. Om ett ärende om beviljande av koncession avser ett företag vars tillåtlighet skall prövas enligt flera av de lagar som anges i 1 kap. 2 § lagen om hushållning med naturresurser m.m., skall 2 och 3 kap. samma lag tillämpas endast vid den prövning som sker i koncessionsärendet. I ärenden om beviljande I ärenden om beviljande av koncession skall en av koncession skall en miljökon- miljökon- sekvensbeskrivning sekvensbeskrivning enligt enligt 5 kap. lagen om 5 kap. lagen om hushållning med natur- hushållning med natur- resurser m.m. fogas till resurser m.m. fogas till ansökan. Denna beskrivning skall även beskrivning skall även ligga till grund för ligga till grund för tillämpningen av 2 och 3 tillämpningen av 2 och 3 kap. samma lag enligt kap. samma lag enligt andra och tredje tredje och fjärde stycket. Koncession får inte strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras.