prop · GG03198 · 1993-03-25 00:00:00 — I ett nytt tredje stycke har införts en bestämmelse om att begäran om omprövning eller överklagande inte inverkar på skyldigheten att betala skatt, ränta eller avgift. Bestämmelsen är en följd av att den generella hänvisningen i andra stycket till om indrivning slopats och innebär inte någon saklig förändring. Ändringen i fjärde stycket innebär att den möjlighet som före tillkomsten av lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter fanns att hos skattemyndigheten göra avräkning för vissa andra slags motfordringar än fordran på mervärdesskatt återinförs. Bestämmelsen har utvidgats till att avse också särskild löneskatt. Skälen för detta har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 13). Ändringen i sjätte stycket är redaktionell. Ändringen i första stycket är av samma slag som ändringen i 48 § första stycket första meningen lagen om mervärdeskatt. Ändringarna i andra stycket samt tillägget av ett nytt tredje stycke är lagtekniska ändringar som följer av att allmänna bestämmelser om indrivning flyttas från UBL till den nya indriv- ningslagen. I sak påverkas inte indrivningen av kupongskatt. I ett nytt fjärde stycke har införts en bestämmelse om att besvär över beslut inte inverkar på skyldigheten att betala skatt eller dröjsmålsav-gift. Bestämmelsen är en följd av att den generella hänvisningen i andra stycket till om indrivning slopats och innebär inte någon saklig förändring. Ändringarna i första och andra styckena är av redaktionell natur. Ändringen i tredje stycket är en följd av ändringen i 22 § andra och tredje styckena. 17.10 Lagen om felparkeringsavgift Ändringen är föranledd av att begreppen avskrivning och avkortning utmönstras inom uppbördssystemet. De skall därför inte heller finnas kvar i förevarande paragraf. Dessutom har bestämmelsen om att införsel får ske flyttats till indrivningslagen (2 §). 17.11 Lagen om saluvagnsskatt Paragrafen har inte redigerats om som flertalet andra paragrafer vilka innehåller hänvisningar till om indrivning. Skälet till att hänvisningen behålls är i första hand att den utgör grunden för påförandet av dröjsmålsavgift. Som en följd av de föreslagna ändringarna i UBL, vilka bl.a. innebär att föreskrifterna om dröjsmålsavgift föregås av en särskild rubrik, bör det redan av första stycket i förevarande paragraf uttryckligen framgå att dröjsmålsavgift kan tas ut. Eftersom avskrivningsinstitutet upphävs och föreskrifterna om avkortning utmönstras ur uppbördslagstiftningen har begreppen i fråga också tagits bort från förevarande paragraf. Bestämmelsen i andra stycket om införsel har flyttats till indrivningslagen (2 §). Böter och därmed enligt lagen jämställda medel handläggs hos kronofogdemyndigheten enligt bestämmelserna för allmänna mål (1 kap. 6 § UB) och omfattas därigenom av förslaget till indrivningslag. De materiella bestämmelserna om indrivning i bötesverkställighetslagen har därför upphävts. De redaktionella ändringarna i första stycket första meningen är en konsekvens av tillkomsten av den nya indrivningslagen av vilken det bl.a. framgår att det är kronofogdemyndigheten som ombesörjer indrivning. Föreskriften i nuvarande andra meningen, som anger exekutionstitlarna för indrivningen av böter m.m., kom till före det att UB trädde i kraft och behövs inte längre. Mot bakgrund av vad som anges i 3 kap. 1 § första stycket 1 och 3 samt 3 kap. 24 § UB har den aktuella föreskriften i stycket upphävts. Här har i stället tagits in en bestämmelse om ett regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Det nya andra stycket hänvisar till den nya indrivningslagen. Första stycket innehåller nu en föreskrift om att indrivningen skall inledas med att den bötfällde (av kronofogdemyndigheten) avkrävs betalning om det inte finns särskilda skäl att underlåta krav. Föreskriften har sin motsvarighet när det gäller skatt i 31 § uppbördsförordningen (1967:626). Enligt 4 kap. 12 § och 15 kap 8 § UB föreligger vidare en skyldighet för kronofogdemyndigheten att * utom i vissa fall * lämna särskild underrättelse innan utmätning eller införsel får ske. Enligt de rutiner som kronofogdemyndigheten tillämpar sänds en handling till gäldenären som är så utformad att den anses utgöra både krav och underrättelse. I avsnitt 3 förutskickas en förordningsreglering av ett allmänt påminnelseförfarande redan på uppbördsstadiet. Med en sådan reglering, som avses träda i kraft med de nu aktuella lagarna, kan första stycket upphävas. När det gäller böter innebär en sådan reglering att den bötfällde får en betalningsanmaning från uppbördsmyndigheten och att anmaningen går ut i ett tidigare skede än vad som är fallet. Mot bakgrund av vad som sagts har föreskriften i första stycket upphävts. I andra stycket finns föreskrifter om uppskov och avbetalning. Eftersom motsvarande regler återfinns i förslaget till indrivningslag (7-9 §§) har stycket, och därmed paragrafen i dess helhet, kunnat upphävas. Paragrafen anger nu att om betalning inte kan erhållas med tillämpning av 7 § eller avräkningslagen, sker indrivning genom utmätning eller införsel enligt vad som är särskilt föreskrivet. Motsvarande framgår av 2 § förslaget till indrivningslag. Något behov av föreskriften i förevarande paragraf finns därför inte. Nuvarande föreskrifter i paragrafen om konkursansökan och antagande av ackordsförslag har sin motsvarighet i förslaget till indrivningslag (15-17 §§) och förslaget till lag om ackord rörande statliga fordringar m.m. Paragrafen har därför kunnat upphävas. I paragrafen behandlas nu frågor om avkortning och avskrivning. I avsnitt 11 har det föreslagits att avskrivningsinstitutet skall avskaffas och ersättas med en möjlighet att avbryta indrivningen. Det förfarandet regleras i indrivningslagen och kommer således att omfatta även böter. Vidare har det i avsnitt 12 förslagits att reglerna om avkortning skall utmönstras ur lagstiftningen. Föreskrifterna om avskrivning och avkortning har därför upphävts i bötesverkställighetslagen. I paragrafen har det inte ansetts vara nödvändigt att ange att det är fråga om ådömda böter. Ändringen i övrigt beror på att begreppet avkortning har utmönstrats ur uppbördslagstiftningen. Förslaget till indrivningslag innehåller bl.a. regler om sådan gäldenärs-utredning som kronofogdemyndigheten skall verkställa för att få under-lag för valet av indrivningsåtgärd (6 §). Av det förslaget följer också att skatteregistren skall få användas vid gäldenärsutredningar. I paragrafens tredje stycke förslås därför den ändringen att ändamålen för skatteregistren utvidgas till att omfatta även gäldenärsutredningar. Det kan påpekas att ändringen ger kronofogdemyndigheten rätt att använda skatteregistren för gäldenärsutredning även i allmänt mål där fordringen inte avser sådan skatt eller avgift beträffande vilken uppgift för beskattningsverksamheten inte registreras i skatteregistren. Ändringen i fjärde stycket är en direkt följd av ändringen i tredje stycket. 17.14 Lagen om preskription av skattefordringar De nuvarande hänvisningarna till om indrivning har i flertalet andra lagar ersatts av direkta hänvisningar till indrivningslagen. Även UBL hänvisar för övrigt till indriv- ningslagen. Av det som sagts följer att kopplingen till UBL i förevarande paragraf måste ändras. I annat fall kommer flera skatter och avgifter som omfattas av preskrip- tionsbestämmelserna i lagen att falla utanför dess tillämpningsområde. De fordringar som tillkommer det allmänna och som drivs in enligt UBL kommer samtliga att drivas in enligt indrivningslagen. Indrivningslagen kommer emellertid att omfatta vissa slags fordringar som inte drivs in enligt de nuvarande bestämmelserna i . Bl.a. kommer fordringar enligt tullagen (1987:1065) att drivas in med tillämpning av indrivningslagen. Den nuvarande kopplingen i paragrafen till UBL och tullagen har därför ersatts med en koppling till indrivningslagen. Fordringar som drivs in enligt bötesverkställighetslagen skall även fortsättningsvis ligga utanför preskriptionslagens tillämpningsområde. Detsamma gäller fordringar avseende vissa domstolskostnader m.m. Detta har uppnåtts genom de undantag som föreskrivs i sista meningen. Undantagen har kompletterats så som Lagrådet förordat. Hänvisningen till har tagits bort i paragrafen och ersatts med en hänvisning till indrivningslagen. Ändringen innebär inte någon förändring i sak när det gäller indrivning av övertidsavgift. Dessutom har stycket kompletterats med en bestämmelse om att rege- ringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. 17.16 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter Enligt det nuvarande första stycket kan indrivning ske om skatt inte har betalats i behörig tid och ordning. Tolkad efter sin ordalydelse innebär föreskriften att indrivning kan ske om betalningen har gjorts i rätt tid men på ett felaktigt sätt. En sådan ordning har inte ansetts vara lämplig och stycket har, på samma sätt som 48 § första stycket lagen om mervärdeskatt och 22 § första stycket kupongskattelagen, ändrats så att indrivning får ske endast om skatt inte betalats i rätt tid. Som framgår av avsnitt 11 och 12 föreslås avskrivningsinstitutet avskaffat och föreskrifterna om avkortning utmönstrade ur lagstiftningen. De båda begreppen skall därför inte längre finnas kvar i andra stycket. Ändringarna i övrigt i paragrafen är av samma slag som ändringarna i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. 17.17 Lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter I första stycket har tagits in en bestämmelse om indrivning och att regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Även stämpelskatt som fastställs av inskrivningsmyndigheten skall drivas in enligt bestämmelserna i indrivningslagen. En upplysning om det har tagits in i ett nytt andra stycke i paragrafen. I stycket finns också en bestämmelse om att verkställighet enligt UB får ske vid indrivningen. Därmed avses att verkställighet får ske utan föregående dom. 17.18 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare Hänvisningen till UBL i nuvarande andra stycket innebär i första hand att fordringen i fråga handläggs som ett allmänt utsökningsmål. Genom föreskriften i sista meningen kan införsel äga rum. Som framgått tidigare bör hänvisningar till UBL när det gäller indrivning undvikas . Samma effekt som uppnås genom hänvisningen till UBL fås i förslaget genom att fordran på betalningsskyldighet enligt paragrafen drivs in på samma sätt som arbetsgivaravgifter. Att införsel får ske framgår av 2 § indrivningslagen. Bestämmelsen om införsel har därför slopats i förevarande paragraf. Ändringen i tredje stycket är en direkt följd av ändringen i andra stycket. Ändringen har samma innebörd som ändringen i 15 §. I enlighet med vad som gäller får införsel äga rum. Det förhållandet klargörs genom en särskild föreskrift i 2 § indrivningslagen. I paragrafen finns bestämmelser om regressrätt för den som fullgjort betalningsskyldighet enligt 16 §. Nuvarande föreskrift i tredje stycket första meningen innebär bl.a. att regresskravet handläggs som allmänt mål hos kronofogdemyndigheten trots att fordringen inte tillkommer staten utan en enskild. I enlighet med vad som sägs i kommentaren till 15 § innebär ändringen i stycket inte någon förändring i det avseendet. Inte heller i övrigt får ändringen några konsekvenser i sak. Nuvarande föreskrift i paragrafen har i förslaget flyttats till den nya 28 a §. I likhet med vad som gäller i UBL bör bestämmelserna om dröjsmålsavgift, som finns i 28 §, komma före bestämmelsen om indrivning. Det uppnås genom ändringen. Indrivningslagens tillkomst innebär att allmänna regler om indrivning flyttas från UBL till den nya lagen. Det medför att förevarande lag bör hänvisa till den nya lagen i fråga om indrivning. Så sker också genom förslaget till 28 a §. Som framgår av avsnitt 11 och 12 skall avskriv- ningsinstitutet avskaffas och föreskrifterna om avkortning utmönstras ur lagstiftningen. De båda begreppen skall därför inte längre finnas kvar i förevarande paragraf. Bestämmelser om ackord, som bl.a. omfattar arbetsgivaravgifter, återfinns i förslaget till lag om ackord rörande statliga fordringar m.m. och har därför upphävts här. Föreskriften i sista meningen har förts till 2 § indrivningslagen. Med ändringsförslaget kommer 28 § att innehålla föreskrifter som endast rör dröjsmålsavgift. Det är därför lämpligt att paragrafen föregås av en särskild rubrik som utvisar det förhållandet. Ändringarna är av samma slag som i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Genom ändringarna återfinns lagens samtliga föreskrifter om indrivning av arbetsgivaravgifter i 28 a §. 17.19 Lagen om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter Som framgått kommer så gott som samtliga nuvarande hänvisningar till UBL:s föreskrifter om indrivning i olika skatte- och avgiftsförfattningar att ändras till att avse den nya indrivningslagen. Även bötesverkställighetslagen och tullagen (1987:1065) föreslås innehålla hänvisningar till indrivningslagen. Mot den bakgrunden bör även förevarande paragraf gälla fordringar som drivs in enligt indrivningslagen. För det fall att en lag även hänvisar till faller även fordringar enligt den lagen inom paragrafens tillämpningsområde eftersom UBL i sin tur hänvisar till indrivningslagen. Ändringen innebär att avräkningslagens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta även det allmännas fordringar avseende domstolskostnader m.m. Ändringen i första stycket är av redaktionell natur. får utsökningsregistret användas för verkställighet enligt UB och andra författningar. Av förslaget till indrivningslag följer att registret också skall få användas för gäldenärsutredning. En sådan gäldenärsutredning behöver inte mynna ut i någon verkställighetsåtgärd utan kan exempelvis leda till indrivningsåtgärd i form av uppskov och avbetalningsplan. Genom ändringen i paragrafen klargörs att utsökningsregistret på det här sättet får ett användningsområde som går utanför den renodlade verkställigheten. Med förslaget får uppgift om förekomsten av gäldenärsutredning enligt indrivningslagen registreras i utsökningsregistret. Registreringen skall endast utvisa att en gäldenärsutredning har ägt rum och tidpunkten för utredningen. Uppgifter som ingår i en gäldenärsutredning avses få registreras endast om det är tillåtet enligt någon annan bestämmelse i lagen. Ändringarna är av samma slag som i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Ändringen är en konsekvens av ändringen i UBL och indrivningslagens tillkomst. Den förändrade lagstiftningstekniken innebär att de medelsslag som inte direkt regleras i UBL måste ha vissa egna bestämmelser om indrivning. Eftersom 60 § UBL inte längre skall vara tillämplig ifråga om bl.a. tull eller annan skatt enligt tullagen behövs det en särskild bestämmelse med innebörd att beslut om fastställd tull och annan skatt får verkställas när fordran förfallit till betalning. En sådan bestämmelse har tagits in i första stycket. Därmed kan fordringen på samma sätt som tas ut utan föregående dom (3 kap. 1 § 6 UB). Indrivningslagen skall omfatta bl.a. tull och annan skatt enligt tullagen som inte betalas . Det följer i första hand av att fordringarna i fråga, som ju tillkommer staten, enligt 1 kap. 6 § UB handläggs i allmänt mål. Föreskriften i tredje meningen är en upplysning om det. får införsel inte äga rum för fordran enligt tullagen. Den ordningen följer av 60 § andra stycket UBL och den nu aktuella paragrafen. Någon ändring av det förhållandet skall inte ske. Detta framgår av att införsel inte medges enligt 2 § indrivningslagen. Ändringen är en direkt följd av bl.a. ändringen i föregående paragraf. Samma effekt som uppnås genom hänvisningen till UBL har uppnåtts genom att fordran grundad på betalningsskyldighet enligt paragrafen drivs in på samma sätt som tull och annan skatt enligt tullagen. Dessa skatter hanteras ju på samma sätt som skatter enligt UBL när det gäller indrivning. Inte heller när det gäller utkrävande av ställföreträdaransvar enligt första stycket får införsel äga rum. Ändringen är föranledd av förslaget att bestämmelser om avkortning skall utmönstras ur lagstiftningen. Avkortning kan ske enligt 65 § UBL då någon vunnit nedsättning i eller befrielse från honom påförd debitering. Genom att ordet "avkortas" byts mot "sättas ned" sker ingen saklig förändring av förutsättningarna för anstånd. Innebörden av första stycket är alltså fortfarande att anstånd kan beviljas om det finns skäl att anta att betalningsskyldigheten för skatt kan komma att sättas ned helt eller delvis. Av första stycket framgår att skatt som inte betalas i rätt tid skall lämnas för indrivning. Detsamma gäller skattetillägg, förseningsavgift, ränta och dröjsmålsavgift (jfr 2 § fordonsskattelagen). För att undvika att kronofogdemyndigheten belastas med ärenden avseende mycket små belopp har tagits in en bestämmelse om att regeringen får föreskriva att fordringar avseende ringa belopp inte behöver lämnas för indrivning. Bestämmelserna i om indrivning har slopats och i stället samlats i indrivningslagen. En upplysning om att bestämmelser om indrivning finns i indrivningslagen har därför tagits in i första stycket. I stycket finns också en bestämmelse om att verkställighet enligt UB får ske vid indrivningen. Därmed avses att verkställighet får ske utan föregående dom. Ändringen i andra stycket är liksom ändringen i 60 § bl.a. föranledd av att avkortningsinstitutet utmönstras ur uppbördslagstiftningen. Som framgår bl.a. av avsnitt 12 är avkortning en bokföringsåtgärd som vidtas då någon vunnit nedsättning i eller befrielse från honom påförd debitering av skatt. I sak innebär ordbytet inte någon förändring utan har betal- ningsskyldighet för fordonsskatt satts ned, exempelvis efter omprövning, får det ändrade betalningsansvaret även fortsättningsvis bokföras genom automatisk databehandling på grundval av uppgifter i bilregistret. Den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket har slopats eftersom det av 2 § indrivningslagen framgår att införsel får ske vid indrivning av fordonsskatt. I stället har införts en bestämmelse om att begäran om omprövning eller överklagande inte inverkar på skyldigheten att betala skatt. Bestämmelsen är en följd av att hänvisningen i andra stycket till om indrivning slopats och innebär inte någon saklig förändring. Hänvisningen till i paragrafen har tagits bort, eftersom dessa bestämmelser slopats och ersatts av indrivningslagen. I stället har stycket kompletterats med en bestämmelse om att regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för fordringar avseende ringa belopp samt en hänvisning till indrivningslagen. De nya bestämmelserna innebär inte någon saklig förändring. 17.25 Lagen om tillstånd för anställning på fartyg Ändringarna är av samma slag som ändringarna i 10 kap. 8 § utlänningslagen. 17.26 Lagen om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. Ändringarna i första och andra styckena är av samma slag som ändringarna i 10 kap. 8 § utlänningslagen. I andra stycket har dessutom tagits in en bestämmelse om att verkställighet enligt UB får ske vid indrivningen. Därmed avses att verkställighet får ske utan föregående dom. I ett nytt tredje stycke har införts en bestämmelse om att överklagande inte inverkar på skyldigheten att betala skatt eller avgift. Bestämmelsen är en följd av att hänvisningen i andra stycket till om indrivning slopats och innebär inte någon saklig ändring. 17.27 Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta Ändringen är en direkt följd av de tidigare redovisade ändringarna i UBL som bl.a. innebär att 57 a § upphävs. En hänvisning till 58 § UBL, som innehåller bestämmelser om dröjsmålsavgift, bör därför inleda den nu ändrade hänvisningen till vissa bestämmelser i . I 59 § UBL finns bestämmelser om när indrivning skall ske. Bestämmelserna om ansvar för avlidens och dödsbos skatt i 61 § UBL ändras inte. Förevarande paragraf skall således även fortsättningsvis hänvisa till 59 och 61 §§ UBL. Eftersom 62*67 §§ UBL har upphävts skall de utgå ur förevarande paragraf. Dock kommer bestämmelserna i 62 §, om konkursansökan och ackordsförslag, och i 66 §, om avskrivning, att ha sin motsvarighet i den föreslagna indrivningslagen och lagen om ackord rörande statliga fordringar m.m. Genom hänvisningen till 59 § UBL kommer skatt som avses i förevarande lag att drivas in enligt bestämmelserna i indrivningslagen. Paragrafen har ersatts av 2 § första stycket 11 indrivningslagen. 17.28 Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. Ändringarna är av samma slag som ändringarna i 21 § lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Paragrafen har ersatts av 2 § första stycket 12 indrivningslagen. 17.29 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter Förutvarande 2 kap. 10 § reglerade förutsättningarna för fysisk person att lämna förenklad självdeklaration. Bl.a. får förenklad deklaration inte lämnas om, under intäkt av tjänst, avdrag yrkas för kostnader för fullgörande av tjänsten. Paragrafen har numera upphört att gälla, men skall fortfarande tillämpas vid taxering. Genom ändringar i övergångsbestämmelserna har den skattskyldige givits möjlighet att lämna förenklad självdeklaration, även om avdrag yrkas för kostnader för resor till och från arbetsplatsen med allmänna kommunikationsmedel. Avdrag för det belopp som överstiger avdragsbegränsningen får yrkas genom tilläggsuppgift i deklarationen. Jag hemställer att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om indrivning av statliga fordringar, 2. lag om ackord rörande statliga fordringar m.m., 3. lag om ändring i utsökningsbalken, 4. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 5. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 6. lag om ändring i lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt på acku-mulerad inkomst, 7. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt, 8. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 9. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt, 12. lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189), 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343), 14. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar, 15. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673), 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 18. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 19. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 20. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617), 21. lag om ändring i (1987:10), 22. lag om ändring i tullagen (1987:1065), 23. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327), 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529), 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg, 26. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m., 27. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., 29. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom prositionen föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Sammanfattning av förslagen i betänkandet (SOU 1987:10) Indrivningslag m.m., avgivet av (B 1981:02) I detta betänkande behandlar utredningen det allmännas ställning som borgenär vid indrivning av skatter och avgifter m.m. hos kronofogdemyndigheten. Bakgrunden till översynen är den stora balansen av oredovisade, restförda skatter och avgifter.