prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Ett annat angeläget område som särskilt böruppmärksammas är eftervården. skall i närasamarbete med kommuner och landsting utveckla nya former för utslussning avungdomar från särskilda ungdomshem, bl.a genom att stödja lokalt utvecklingsarbete. skall i samverkan medFolkhälsoinstitutet följa och dokumentera hur långvarig arbetslöshet påverkarungdomars sociala anpassning och hälsotillstånd. Dessutom skall regeringensutredning om ungdomars levnadsvillkor och framtidsutsikter (C 92:07),, bland annat belysa ungdomars möjligheter att etablerasig på arbetsmarknaden. 1993/94:100 BU. Densvenska alkoholpolitiken har bl.a. syftat till att åstadkomjna en övergång frånstarkare till svagare alkoholdrycker. Denna politik har till stor del varitframgångsrik. Spritdryckernas andel av totalkonsumtionen har sedan 1970-taletminskat med medan vin- och öl-försäljningens andel ökat meddrygt vardera. Försäljning avspritdrycker, vin och öl iliter alkohol per invånare15 år och däröver :*T7tr;«"- 1978 1980 1982 1984 1986 1986 1990 1992 Den totala registrerade alkoholkonsumtionen (sediagram ovan) har Prop. 1993/94:100 varit ganska stabil under de senasteåren. Restaurangernas andel av den Bil. 6 alkohol som säljs har dock ökatfrån . Det som bidragit mesttill den ökningen är starkölet. av starkölskonsumtionen skeridag på restauranger. Deneuropeiska integrationsprocessen med EG-förhandlingar och innebär attdet ekonomiska, sociala och kulturella utbytet kommer att öka mellan Sverigeoch länder som av tradition för en mindre restriktiv alkoholpolitik. Bl.a. motden bakgranden har den av regeringen tillkallade Alkoholpolitiska kommissionen(S 1991:17) som främsta uppgift att formulera en mer effektiv strategi för attminska den totala alkoholkonsumtionen och därmed begränsa alkoholensskadeverkningar. Konunissionen skall därvid bl.a. konuna med förslag till hurdet opinionsbildande och attitydpåverkande arbetet inom alkoholområdet kanförstärkas. 1 kommissionens uppdrag ingår också att göra en översyn av vårdenav alkoholmissbrakare och bedöma behoven av förändringar av vårdformer ochvårdinnehåll. De kvinnliga missbrakamas vårdbehov skall därvid uppmärksammassärskilt. Konunissionen kommer att presentera sina förslag tillregeringen. Med tanke på den integrationsprocess som pågår m.edövriga behövs framöver en kraftfull mobilisering på alkoholområdet föratt ytterligare begränsa den totala alkoholkonsumtionen, tränga tillbakamissbraket och motverka alkhoholskadoraa. På nationell nivå behövs kraftfullainformationsinsatser för att öka kunskapen om alkoholens skadeverkningar.Förstärkta utbildningsinsatser till olika yrkeskategorier inom t.ex.primärvård, socialtjänst och restauranghantering blir också angeläget. På lokal och regional nivå bör kommuner ochlandsting bl.a. uppmuntras att ta fram alkoholpolitiska handlingsprogram. Detgäller här inte minst att intensifiera arbetet med tidig upptäckt ochutveckling av enkla behandlingsåtgärder. Dessutom behövs förstärkta insatsernär det gäller olika riskgrapper och risksituationer. Bara och ungdom bör uppmärksammassärskilt, liksom gravida kvinnor. Frågan hur missbrakares bam och anhöriga kanfå ett förstärkt stöd är vidare av stor betydelse. Alkohol och trafik ärexem.pel på ett annat område där det behövs intensifierade insatser. När denAlkoholpolitiska kommissionen överlämnat sitt slutbetänkande avser regeringenatt återkomma med förslag till ett alkoholpolitiskt program för att bättrekunna förebygga alkoholskador. Alkoholpolitiska kommissionen har i sittdelbetänkande Serveringsbestämmelser (SOU 1993:50) föreslagit att kommunernaskall överta länsstyrelsemas hantering av serveringstillstånd tillrestauranger samt att vissa andra ändringar görs i lagen (1977:293) om handelmed drycker (LHD) i syfte att minska krångel och detaljreglering och skapatydligare regler och skärpta krav där det behövs. Den s.k. LHD/LVM-utredningenhar också avlämnat ett betänkande Kommunernas roll på alkoholom- rådetoch inom missbrukarvården (SOU 1993:31) där utredaren föreslår Prop.1993/94:100 att länsstyrelsemas LHD-hantering skall kommunaliseras.Regeringen . 6 avser att presentera en proposition medanledning av dessa båda betänkanden. En av uppgifter inom alkohol-och drogområdet är att ta fram och tillhandahålla basfakta ochinformationsmaterial. Institutet skall vidare stimulera, utveckla och stödjalokala drogförebyggande verksamheter som bedrivs av organisationer ochmyndigheter. Andra viktiga uppgifter är att initiera forskning och samla annankunskap för att få fram underlag för samhäUets fortsatta insatser inom detalkohol-och drogpolitiska området. Att utveckla nya och effektiva metoder fördet förebyggande arbetet är också en central uppgift för institutet. Med anledning av den pågående europeiskaintegrationsprocessen kommer uppgifter när det gäller attfå fram underlag för samhällets fortsatta insatser inom det alkohol- ochdrogpolitiska området att bli allt viktigare. Information och attitydpåverkanär här viktiga instrament för att försöka förändra det svenska dryckesmönstretoch begränsa alkoholskadoraa. Folkrörelsemasdrogförebyggande insatser utgör viktiga komplement till det arbete sommyndigheteraa bedriver. Deras insatser blir allt betydelsefullare sett utifrånde förändringar som sker i samhället i riktning mot en ökad mångfald för attbättre kunna möta individuella behov. De enskilda organisationema bör därförutforma sina insatser utifrån den egna organisationens särart så att mångfaldeni det drogförebyggande arbetet vämas. Därigenom kan större trovärdighet ochbättre effekt av insatsema uppnås. Statsbidrag kommer även fortsättningsvis att utgåtill organisationer, dels i form av centralt organisationsstöd, dels somprojektmedel till drogförebyggande verksamheter. och vissa andra organisationerfår organisationsstöd för sin centrala verksamhet. Under anslaget F 4.Folkhälsoinstitutet beräknas organisationsstöd till vissanykterhetsorganisationer m.fl. liksom medel som skall fördelas avFolkhälsoinstitutet till kommuner, landsting, organisationer och andra somgenomför lokala drogförebyggande projekt. Bidrag till länkorganisationer och andraorganisationer som arbetar med att stödja och hjälpa f.d. missbrakare utgår,dels i form av centralt organisationsstöd, dels i form av bidrag till lokalastöd- eller rehabiliteringsinsatser i organisationemas regi. Bidragetredovisas under anslaget E 2. Bidrag till organisationer. Vårdav missbrukare Prop. Institutionemaför vuxna missbrakare befinner sig i ett skede av stora förändringar. Dettaframgår av en rapport från , Miss-brukarvård till rätt pris (1993:7).Institutionsvården har byggts ut kraftigt . Antalet platserökade från ca 5 1982 till över 8 1991. Utbyggnaden har samtidigtinneburit en ökad privatisering av vården eftersom det uteslutande är privatdrivna platser som tillkommit. kan dock ett trendbrott iakttas.Ökningen av antalet platser har upphört och platsantalet har minskat med ca 300mellan . Institutionsvårdens föratsättningar har under desenaste åren delvis förändrats genom att kommunemas ekonomiska situationförsämrats allt mer. Kostnaden för den institutionella missbrukarvården förvuxna kan beräknas till rant . När kommunema måstespara, är det naturligt att man i kommunerna överväger mindre kostsamma öppnaaltemativ till den institutionella vården. Kostnadema för institutionsvård förmissbrukare i landets kommuner varierar dock kraftigt. Det är här viktigt attkommunema aktivt arbetar med att öka kostnadseffektiviteten vid upphandling avvård. Antalet anmälningar enligt lagen (1988:870) om vårdav missbmkare i vissa fall (LVM) har minskat i landet som helhet under år 1992jämfört med . Detta framgår av en rapport från iGävleborgs län, LVM - anmälningar, omhändertagna. Stora skillnader förekommerdock länsvis. Vissa län, framför allt storstadslänen, uppvisar en klarminskning medan andra haft en extrem ökning . Enligt rapportenberor minskningen av anmälningaraa troligtvis på att kommuneraa i ställeterbjuder vård i öppna former. Totalt i landet har andelen omedelbaraomhändertaganden ökat. En tänkbar orsak är att öppenvårdsinsatser erbjuds istörre utsträckning än tidigare och tycks tillämpas även i fall där missbrakettrots hjälpinsatser inte upphör. Missbrakaraa kan få vänta för länge på adekvatvård och till slut kan en situation uppstå då ett omhändertagandeär nödvändigt. LHD/har i sitt betänkande (SOU1993:31) föreslagit att ansökningsförfarandet enligt LVM förs över frånlänsstyrelserna till kommuneraa. Betänkandet har remissbehandlats och en stormajoritet av remissinstanserna har tillstyrkt utredningens förslag. Medanledning av förslaget har regeringen därför beslutat överlämnaen proposition (prop. 1993/94:97) till med förslag om att kommuneraatar över länsstyrelseraas hantering av LVM-ärendena. Förändringen föreslåsträda ikraft . Tvångsvården måste ses som den allra ytterstalänken i en rad av olika samhällsinsatser för personer med missbruksproblem.Det är oklart i vad mån kommunernas öppenvårdsinsatser kan möta behoven hos demest utsatta missbrakargrapperna. Om de kommunala insatsema är otillräckligafinns det en risk för att allt fler utvecklar så allvarliga problem att tillsist endast tvångsvård återstår. Detär viktigt att det råder balans mellan å ena sidan den tunga institu- Prop. 1993/94:100 tionsvården och å andra sidan de kommunala insatsema. 6 tinerade statsbidraget till nussbrakarvården bördärför tillsvidare behållas och inriktas mot att stödja utvecklingen avkommuneraas öppenvårdsinsatser. Medlen för statsbidraget redovisas underanslaget E 1. Enligten genomförd kartläggning av det tunga narkotikamiss-brakets omfattningi finns det uppskattningsvis mellan 14 000 och 19 000 personer, somregelbundet missbrakar narkotika. Detta är en ökning jämfört med vad somframkom i den förra kartläggningen som gjordes . Då beräknades antalettunga missbrakare till mellan 10 000 och 14 000. ochnarkotikaupplysning, CAN, som genomfört båda undersökningarna menar attnyrekryteringen till grappen tunga missbrakare huvudsakligen inträffade islutet av och . Andelen unga personer med etttungt missbrak har minskat påtagligt . Då var under 25år. är motsvarande andel . Missbrakama har blivit äldre och dehar missbrakat . av de tunga missbrakama är över35 år. Närmare hälften har missbmkat . Uppgiftema om ett minskat drogmissbrak blandungdomar stöds av de regelbundna undersökningar som görs av drogvanor blandskolungdom i årskurs 9. Andelen ungdomar som prövat narkotika lågunder på . I en särredovisning från undersökningen avnarkotikamissbrakets omfattning har CAN visat att denna positiva trend dockinte tycks gälla invandrarangdomar. som nyrekryteringen av ungamissbrakare till tungt missbrak har minskat avsevärt sedan första hälften av1980-talet tycks nyrekryteringen av andra generationens invandrarangdomar liggapå en hög nivå, åtminstone i storstäderaa. Siffrorna är små och bör tolkas meden viss försiktighet, men de tyder på att invandrarangdomar under äröverrepresenterade. Vuxna utomnordiska invandrare är däremotunderrepresenterade. Cannabis är det vanligaste narkotiska preparatet iSverige. Injektions-missbraket domineras av centralstimulantia.Kokainmissbraket har fortfarande en mycket liten utbredning i landet. Detfinns vissa tecken på att droger som inte injiceras, såsom ecstasy och amfetaminanvänds i ökad omfattning i vissa ungdomskretsar. Ett annat oroande tecken ären viss ökning av det s.k. rökheroinet. Blandmissbrak är snarare regel änundantag och i CAN:s undersökning rapporteras att av missbrakaraahar missbrakat två eller flera narkotiska preparat. gällerdet tunga missbraket där består av injektionsmiss- Prop.1993/94:100 brak men där missbrak av cannabis eller alkohol är vanlig. Tillgångenpå narkotika i världen är mycket stor. Produktionen av illegal narkotika ökar,som den illegala handeln med narkotika blir alltmer välorganiseradoch svårare att bekämpa. De politiska och ekonomiska förändringama i Öst- ochCentraleuropa har ökat riskema för att narkotika skall spridas såväl inomregionen som till andra länder. Många människor oroar sig för att slopandet avde inre gränskontrollerna inom EU skall leda till en ökad tillgång pånarkotika. För att uppväga borttagandet av systematiskagränskontroller för varor och personer kommer ett flertal s.k. kompensatoriskaåtgärder att vidtas i syfte att upprätthålla en tillräcklig kontrollnivå påinförselsidan. Med ikraftträdande ökar möjligheterna effektiv och samordnad politik på narkotikaområdet. Inom den Europeiska unionenär narkotikabekämpningen ett prioriterat område. I finns en del grapper som propagerar för enliberalisering av narkotikakontrollen. Somliga förespråkar till och med enlegalisering av i första hand cannabis. Det är dock inte fråga om en politiksom är förankrad på regeringsnivå i något europeiskt land. Inte heller inomEuropeiska unionen finns det gehör för en sådan politik. Tvärtom tar EU somorganisation absolut avstånd från kraven på legalisering. Syftetmed den svenska narkotikapolitiken är att på alla nivåer och områden markeraett avståndstagande från narkotikan som företeelse. Vi har i sedan långtid tillbaka lagt fast vår narkotikapolitik och vi har valt att mötanarkotikahotet med offensiva insatser från konununer, myndigheter ochorganisationer. Genom en konsekvent politik inriktad på att minska tillgångenpå narkotika och dämpa efterfrågan har vi lyckats hålla detexperimentella braket av narkotika och nyrekryteringar till tungtnarkotikamissbrak på en interaationellt sett låg nivå. Det finns därför intenågra skäl att ändra på granderaa för denna poli tik. Stora insatser bör göras även för attupprätthålla och förstärka den negativa inställning till narkotika som finns iSverige. svarar för samordning och utveckling av deförebyggande insatsema när det gäller alkohol och narkotika. Som nämntsplanerar institutet en stor kampanj för att motverka drogmissbrak bland ungdomar.Mot bakgrand av uppgiftema om att andra generationens invandrarangdomar äröverrepresenterade bland missbrakande ungdomar bör deras situationuppmärksanunas särskilt. Åtgärder mot s.k. penningtvätt är av strategiskbetydelse vid bekämpningen av organiserad narkotikabrottslighet. En lag, sombygger på på området, har trätt i kraft. Avstrategisk betydelse är också åtgärder för att kontrollera att Prop.1993/94:100 kemiska ämnen, som har viktiga legala användningsområden, intekom- Bil. 6 mer på avvägar och används vid illegal framställning avnarkotika. Genom ett tillägg i narkotikakontrollagen har sådana kontrollmekanismerinförts. I syfte att än tydligare markera attnarkotikamissbrak inte accepteras i vårt samhälle har straffskalan vid ringanarkotikabrott skärpts. Fängelse har förts in i straffskalan för eget brak avnarkotika. Detta innebär att det blir möjligt att ta urinprov för attkontrollera misstänkt narkotikabrak och att den som använt narkotika kan dömastill en påföljd som innefattar behandling av missbraket. har betydande medelsatsats på en offensiv narkomanvård. En aktiv och offensiv narkomanvård har avriksdagen betraktats som en föratsättning för att förebygga spridningen av HIVbland intravenösa missbrakare. Målet är att nå samtliga missbrakare förprovtagning, avgiftning, vård och behandling. Enligt utvärderingar av verksamheten som har gjortsav både och har dessa insatser varitframgångsrika och vi har en interaationellt sett mycket låg andelnysmittade injektionsmissbrakare. Huvudparten av injektionsmissbrakama beräknasha genomgått provtagning. Av det totala antalet aids-sjuka i utgörinjektionsmissbrakaraa . 1 är medeltalet . diagnostiseras nya fall av HlV-smittabland narkotikamissbrakare. Det rör sig om 2 ä 3 fall . DetHlV-förebyggande arbetet bland narkotikamissbrakare måste därför fortsätta. Regeringen har gett nya direktivnär det gäller det fortsatta arbetet. Ett huvudmoment utgör en fortsattsatsning på kompetensutveckling inom framför allt den öppna vården. Det gällermetoder för motivationsarbete, behandlingsplanering och omhändertagande av demest utsatta grappema såsom psykiskt störda och HIV-smittade missbrakare. Olika försöksverksamheter kommer att initieras föratt utveckla nya stöd- och omhändertagandeformer som är mindre ingripande äninstitutionsvård. En fortsatt utveckling av samverkan mellansocialtjänsten och kriminalvården är nödvändig för att ytterligare förbättravården när det gäller narkotikamissbrakare som är dömda till någon form avkriminalvårdspåföljd. Regeringens samordningsorgan för narkotikafrågor(SAMNARK) har i uppdrag att verka för en förbättrad samordning av samhälletsinsatser mot narkotikan. Detta gäller såväl på nationell som interaationellnivå. Den illegala narkotikahanteringen är ett globaltproblem. deltar mycket aktivt i det interaationella samarbetet motnarkotika inom FN och . hör till de länder som ger destörsta frivilliga bidragen till FN:s arbete mot narkotika. har underår 1993 avslutat sitt medlemskap i . kommerdock att kvarstanna i kommissionen som observatör. är medlem i samarbetsgrapp inarkotikafrågor, Prop. 1993/94:100 den s.k. Pompidougrappen. Vi har därbidragit med ekonomiskt stöd till Bil. 6 för att möjliggöradeltagande därifrån i Pompi-dougrappens olika verksamheter. Ett av de viktigaste arbetsområdena inomPompidougrappen är det epidemiologiska. Bland annat har en metod förundersökning av skolelevers drogvanor utvecklats. Metodens praktiska användbarhetkommer att prövas , då skolundersökningar kommer att genomförassamtidigt i ett stort antal europeiska länder. Detta sker efter ini-tiafiv avCAN, som också kommer att samordna arbetet. deltar i ett västeuropeiskt forskningssamarbeteinom vars ram man samordnar nationella forskningsprojekt rörande utvärdering avaktioner mot drogmissbrak. Universitet i har av regeringen fått iuppdrag att svara för den svenska samordningen. Regeringenhar för avsikt att ytterligare stärka roll i det internationellasamarbetet. Detta samarbete är utomordentligt betydelsefullt, inte minst motbakgrand av den pågående europeiska integrationen och de genomgripandeförändringaraa i . Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård 1992/93 Utgift 990 701031 1993/94 Anslag 480 000 000 1994/95 Förslag 480 000 000 Sedankommunaliseringen av tvångsvårdens institutioner har statsbidrag utgåttdels till kommuneraa enligt en schablon för att fritt disponeras tillmissbrakarvård och ungdomsvård, dels till institutioneraa i form avplatsbidrag. Vid ett antal tillfällen har beslutats om vissa justeringar avdessa principer i syfte att påverka utvecklingen av vård-strakturen ellervårdresursema. har i enlighet med regeringensproposition (1992/93:61) om ändrat huvudmannaskap för vissa institutioner inomungdomsvård och missbrakarvård beslutat att ge staten ett samlat huvudmannaskapför de särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen. En ny statlig myndighet. Statensinstitutionsstyrelse, har inrättats . Institutionsstyrelsenblir huvudman för institutionema. Förhandlingar om övertagande av deinstitutioner som berörs av huvudmannaskapsförändringen pågår och övertagandetberäknas kunna ske . Av det tidigare statsbidraget till missbrakarvårdoch ungdomsvård på överfördes /94 totalt 470miljoner kronor till . För /95föreslås att disponerar drygt 20 miljoner för dencentrala myndigheten och 450 miljoner för driften av institutionema samtuppföljning, utvärdering, verksamhetsutveckling och personalutbildning. Statens bidrag till vård inom missbraks- ochungdomsområdet bör ses som en helhet med övergripande syfte att garantera attresurseraa på såväl institutionssidansom inom öppenvården överensstämmer med Prop. 1993/94:100 behov ochefterfrågan. Det finns ett starkt intresse att det råder balans Bil. 6mellan den tunga institutionsvården å ena sidan och tidigt förebyggandeinsatser, öppenvård eller andra frivUliga insatser å andra sidan. Den tungamissbrakarvården och ungdomsvården påverkas av vilka tidiga insatser somkommunema gör. Regeringen beslutade omfördelning av statsbidraget till kommunemas missbrakarvård och ungdom.svård.Totalt fördelades mellan kommunema enligt de kriterier somgällde under /93. Särskilda utvecklingsmedel om 50 miljonerkronor ställdes till länsstyrelsemas förfogande för att stimulera framväxten avadekvata öppenvårdsinsatser i sådana kommuner som har särskildautvecklingsbehov. Regeringen har uppdragit åt att inom ramenför en beredningsgrapp med representanter från länsstyrelseraa. Statensinstitutionsstyrelse och planera och styra denallmänna inriktningen av utvecklingsarbetet, samt uppföljning och utvärderingav de verksamheter som kommer fill stånd. Somtidigare beskrivits finns behov av att utveckla alteraativ till institutionsvårdgenom förebyggande insatser och öppenvård. Den tendens till minskning avantalet institutionsplaceringar som kan skönjas ställer krav på attvårdbehoven kan tillgodoses m.ed adekvat öppenvård, bl.a. olika typer avmellanvårdsformer som fyller ut det glapp som finns mellan institutionema ochsocialbyråemas traditionella vård- och stödinsatser. Statsbidraget till missbrakarvård och ungdomsvårdbör under budgetår 1994/95 behållas som riktat statsbidrag till kommunemasmissbraks-och ungdomsarbete, varvid särskilda utvecklingsmedel bör avsättas föratt stimulera kommunema att utveckla öppenvårdsinsatser. Länsstyrelsema som ärtillsynsmyndighet över kommuneraas arbete inom har god kännedomom kommunemas missbrakarvård och ungdomsvård och om vilka brister eller behovav särskilda medel som föreligger. Utvecklingsmedlen bör därför disponeras avlänsstyrelserna. bör i samarbete med berördaintressenter lägga stor vikt vid uppföljning cch utvärderi;:g av deverksamheter som kommer till stånd, samt fånga upp och sprida kännedom om godaexempel inom missbraks- och ungdomsområdet. tillBidrag till missbrukarvård och ungdomsvård för /95 anvisar ettreservationsanslag på . Bidrag till organisationer Prop. 1992/93 Utgift 29 930 267 '- 1993/94 Anslag 31 630 000 1994/95 Förslag 31 630 000 Socialstyrelsenhar under innevarande budgetår påbörjat en utvärdering av de störreorganisationeraa som erhåller bidrag ur anslaget . Utvärderingen avserverksamheteraas inriktning och ekonomi samt vilka effekter de har inom sinarespektive områden. Resultatet av utvärderingen avses läggas till grand förden fortsatta bidragsgivningen. hemställer att 31 630 000 kronoranvisas för /95. Idellaorganisationer gör viktiga insatser inom det sociala området. Det gäller såvälinom missbraksområdet som inom bam- och ungdomsområdet. Bidrag bör utgå till organisationer och stiftelsersom arbetar med stödjande insatser till f.d. missbrakare inom såväl alkohol-som narkotikaområdet. Medlen bör disponeras av och fördelasmed hänsyn taget till den uppföljning och utvärdering som genomförs. Den del avanslaget som avses att gå till lokala länkorganisationer skall utbetalas tilllänsstyrelsema som har att besluta om fördelningen av dessa lokala bidrag. Organisationer som inriktar sitt arbete på utsattabam och familjer, t.ex. Bamens rätt i samhället (), solidaritet ochfamiljehemmens organisationer, bör även erhålla bidrag ur anslaget. Stöd bör också kunna utgå till kvirmojouremasriksorganisation och till utvecklingsarbete som kvinnojoureraa bedriver lokaltsamt till invandrarorganisationer som stödjer misshandlade kvinnor. Medel fördet lokala utvecklingsarbetet bör fördelas av riksorganisationen i enlighet medrikflinjer som meddelar. 1993/94:100 Bil. Förslag 1994/95 Bidragtill samanslutningar av f.d. alkoholmissbrukare m.fl. Bidrag till organisationer som arbetar för utsatta barnoch deras familjer Bidrag till kvinnojourernas riksorganisation m.m. tillBidrag till organisationer för /95 anvisar ett reservationsanslagpå . E 3.Bidrag till sning 1992/93 Utgift1993/94 Anslag 1994/95 Förslag 7 964 000 7 964 OCO 7 964000 Anslaget avser bidrag till verksamJieten ().