prop · GG03222 · 1993-03-25 00:00:00 — 12 § På avtal om obligatorisk skadeförsäkring tillämpas, i stället för vad som annars skulle följa av 6-11 §§, lagen i den EES-stat som har föreskrivit skyldigheten att teckna försäkring. 13 § Om en tvist om försäkringsavtal handläggs här i riket, skall utan hinder av bestämmelserna i denna lag sådana svenska bestämmelser tillämpas som inte får åsidosättas oavsett vilken stats lag som i övrigt är tillämplig på avtalet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen tillämpas endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. 79 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Härigenom föreskrivs att det i lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall införas två nya paragrafer, 97 a § och 119 a §, av följande lydelse. 97 a § Om försäkringens avtalade giltighetstid överstiger , har försäkringstagaren rätt att säga upp försäkringen från den dag då han fick kännedom om att avtalet ingåtts. Detta gäller dock inte försäkringar som grundas på kollektivavtal eller som grundas på gruppavtal och handhas av företrädare för gruppen. Om försäkringstagaren säger upp avtalet enligt första stycket, befrias han från alla framtida förpliktelser som annars följer av avtalet. Förbehåll, som i jämförelse med första och andra styckena är till nackdel för försäkringstagaren, får inte åberopas av försäkringsgivaren. 119 a § Bestämmelserna i 97 a § om försäkringstagarens uppsägningsrätt gäller även sådan olycksfalls- eller sjukförsäkring som tecknats som tillägg till livförsäkring, dock inte försäkring som grundas på kollektivavtal eller som grundas på gruppavtal och handhas av företrädare för gruppen. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen tillämpas endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. 80 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över departementspromemorian (1992:28) EG-anpassning av svensk försäkringsavtalsrätt Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av Hovrätten för , , , , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , Svenska avdelningen av Association Internationale de Droit des , , , , , . Vidare har avgett ett yttrande. , , , , och har beretts tillfälle att avge yttranden men har avstått från att yttra sig. Lag om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas på sådana avtal om livförsäkring som har anknytning till två eller flera stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-stater), om försäkringstagaren är en fysisk person som har hemvist i en EES-stat. Är försäkringstagaren en juridisk person, tillämpas lagen, om det driftställe som avtalet gäller för är beläget i en EES-stat. Med livförsäkring avses i denna lag dels sådana försäkringar som anges i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelse- lagen (1982:713)[2], dels sådana försäkringar som avses i 1 § lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder[1]. 2 § Denna lag tillämpas också på sådana avtal om skadeförsäkring som har anknytning till två eller flera EES-stater, om den försäkrade risken är belägen i en EES-stat. Med skadeförsäkring avses i denna lag sådana försäkringar som anges i 2 kap. 3 a § försäkringsrörelselagen (1982:713)[1]. 3 § Med EES-stat där risken är belägen avses i denna lag a) när försäkringen avser antingen byggnad eller byggnad och dess innehåll, till den del byggnaden och innehållet täcks av samma försäkring, den EES-stat i vilken egendomen är belägen, b) när försäkringen avser registreringspliktigt fordon, den EES-stat där registreringen har skett, c) när försäkringen har en giltighetstid av eller mindre och oberoende av försäkringsklass täcker rese- eller semesterrisker, den EES-stat där försäkringstagaren har tecknat försäkringen, d) i andra fall än de som uttryckligen omfattas av a-c, om försäkringstagaren är en fysisk person, den EES-stat där han har hemvist eller, om försäkringstagaren är en juridisk person, den EES-stat där det driftställe som avtalet gäller för är beläget. 4 § Lagen gäller inte återförsäkring eller försäkring som avses i lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1979:84) om delpensionsförsäk- ring eller lagen (1991:1047) om sjuklön. Tillämplig lag för avtal om livförsäkring 5 § På ett avtal om livförsäkring tillämpas lagen i den EES-stat där försäkringstagaren, om han är en fysisk person, har hemvist. Om försäkringstagaren är en juridisk person, tillämpas lagen i den EES-stat där det driftställe som avtalet gäller för är beläget. Om försäkringstagaren är en fysisk person som har hemvist i en annan EES-stat än i den EES-stat där han är medborgare, får parterna avtala att lagen i den EES-stat där han är medborgare skall tillämpas. Om den lag som är tillämplig enligt första stycket är utländsk och medger det, får parterna avtala att lagen i någon annan stat skall tillämpas. Tillämplig lag för avtal om skadeförsäkring 6 § Om försäkringstagaren har hemvist eller har sin centrala förvaltning i den EES-stat där risken är belägen, skall lagen i den staten tillämpas på ett avtal om skadeförsäkring. Om den lagen är utländsk och medger det, får parterna avtala att lagen i någon annan stat skall tillämpas. 7 § Om försäkringstagaren inte har hemvist eller inte har sin centrala förvaltning i den EES-stat där risken är belägen, får parterna avtala att tillämplig lag för ett avtal om skadeförsäkring skall vara antingen lagen i den EES-stat där risken är belägen eller lagen i den stat där försäkringstagaren har hemvist eller har sin centrala förvaltning. Om försäkringstagaren bedriver näringsverksamhet och avtalet omfattar två eller flera risker hänförliga till sådan verksamhet och belägna i skilda EES-stater, får parterna i stället för vad som sägs i första stycket avtala att tillämplig lag för avtalet skall vara lagen i någon av dessa EES-stater eller i den stat där försäkringstagaren har hemvist eller har sin centrala förvaltning. Om lagen i de EES-stater som avses i första eller andra stycket ger parterna större frihet att avtala om tillämplig lag för avtalet, får parterna utnyttja denna avtalsfrihet. 8 § Om de risker som omfattas av försäkringsavtalet är begränsade till händelser som uppkommer i en annan EES-stat än den EES-stat där risken är belägen, får parterna avtala att lagen i den förstnämnda staten skall tillämpas trots bestämmelserna i 6 och 7 §§. 9 § Trots bestämmelserna i 6 och 7 §§ får parterna avtala vilken stats lag som skall vara tillämplig på försäkringsavtalet, om detta gäller en risk som hänför sig till 1. någon av de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 4-7, 11 och 12 försäkringsrörelselagen (1982:713)[1], 2. någon av de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 14 och 15 försäkringsrörelselagen[1], om försäkringstagaren är näringsidkare och den försäkrade risken avser näringsverksamheten, eller 3. någon av de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 3, 8, 9, 10, 13 och 16 försäkringsrörelse- lagen[1], om försäkringstagaren är näringsidkare och minst två av följande tre förutsättningar är uppfyllda: a) Försäkringstagaren har en balansomslutning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 6 200 000 ecu. b) Försäkringstagaren har en omsättning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 12 800 000 ecu. c) Försäkringstagaren har under det senaste räkenskapsåret haft i genomsnitt minst 250 personer anställda. Om försäkringstagaren ingår i en koncern som avger kon- cernredovisning, skall förutsättningarna i första stycket 3 gälla koncernen. 10 § Om parterna i ett fall som avses i 6 eller 9 § har avtalat att en viss stats lag skall tillämpas men alla övriga omständigheter av betydelse vid tiden för lagvalet anknyter till en och samma EES-stat, skall sådana bestämmelser i den sistnämnda statens lag tillämpas som enligt den lagen inte får åsidosättas genom avtal. 11 § Parternas val av tillämplig lag enligt 6-9 §§ skall antingen uttryckligen anges i försäkringsavtalet eller framgå av omständigheterna. Om så inte är fallet skall, såvida inte annat följer av 6 §, på avtalet tillämpas lagen i den av staterna enligt 7, 8 eller 10 § till vilken avtalet har sin närmaste anknytning. Om inte annat visas, skall avtalet anses ha sin närmaste anknytning till den EES-stat där risken är belägen. Har en avskiljbar del av avtalet en starkare anknytning till någon annan av de stater som avses i 7, 8 eller 10 § än till den stat vars lag enligt första stycket andra meningen skall tillämpas på avtalet, får lagen i den förstnämnda staten tillämpas på denna del av avtalet, om det finns synnerliga skäl för det. Tillämplig lag för avtal om obligatorisk skadeförsäkring 12 § På ett avtal om obligatorisk skadeförsäkring tillämpas, i stället för vad som annars skulle följa av 6-11 §§, lagen i den EES-stat som har föreskrivit skyldigheten att teckna försäkring. 13 § Om en tvist om försäkringsavtal handläggs i , skall utan hinder av bestämmelserna i denna lag sådana svenska bestämmelser tillämpas som inte får åsidosättas oavsett vilken stats lag som i övrigt är tillämplig på avtalet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen tillämpas endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. **FOOTNOTES** [2]Föreslagen lydelse enligt promemoria med utkast till lagrådsremiss om EES-anpassad lagstiftning om försäkringsverksamhet (Finansde- partementet dnr 3682/92). [1]Föreslagen lydelse enligt promemoria med utkast till lagrådsremiss om EES-anpassad lagstiftning om försäkringsverksamhet (Finans- departementet dnr 3682/92). 82 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Härigenom föreskrivs att det i lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall införas en ny paragraf, 97 a §, av följande lydelse. 97 a § Försäkringstagaren har rätt att säga upp försäkringen från den dag då han fick kännedom om att avtalet kommit till stånd. Detta gäller dock inte 1. försäkringar som grundas på kollektivavtal eller som grundas på gruppavtal och handhas av företrädare för gruppen, eller 2. försäkringar med en avtalad giltighetstid eller mindre. Om försäkringstagaren säger upp avtalet enligt första stycket, befrias han från alla framtida förpliktelser som annars följer av avtalet. Förbehåll, som i jämförelse med första och andra styckena är till nackdel för försäkringstagaren, får inte åberopas av försäkringsgivaren. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen tillämpas endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal, m.m. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet. Lagrådet anser att de remitterade lagförslagen i allt väsentligt väl svarar mot önskemålet om en nära anslutning till EG-direktiven om livförsäkring och skadeförsäkring. På en punkt vill lagrådet dock ifrågasätta valet av terminologi. Det gäller beskrivningen i förslaget till lag om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal av den anknytning som fysiska personer har till ett visst land på grund av bosättning där. Några länder gör skillnad mellan "domicile" och "habitual " och det förekommer att dessa termer används vid sidan av varandra i en och samma text. Ett exempel är artikel 5.2 i , där de båda begreppen i den svenska versionen återgetts med uttrycken "hemvist" respektive "vanliga vistelseort". I EG-direktiven om livförsäkring och skadeförsäkring används termen "habitual ", medan det remitterade lagförslaget genomgående använder uttrycket "hemvist". Även om det från rent internrättsliga synpunkter knappast hade funnits något att erinra mot detta ordval (jfr prop. 1991/92:128 s. 174), anser lagrådet att önskemålet om en nära anslutning till direktivtexten gör det motiverat att i den nu aktuella internationellt privaträttsliga regleringen välja ett annat uttryck. I den svenska översättningen av direktiven används uttrycket "stadigvarande bosatt", vilket i och för sig kunde ha varit ett godtagbart ordval. Lagrådet vill emellertid erinra om att det remitterade förslaget till lag om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter, som också ansluter till EG-direktiv där termen "habitual " används, innehåller uttrycket "vanliga vistelseort", dvs. samma uttryck som i den svenska versionen av . För enhetlighetens skull förordar lagrådet att det uttrycket används också i lagen om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal. Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal lämnas utan erinran. Regeringens proposition......................1 Propositionens huvudsakliga innehåll.........1 Propositionens lagförslag....................3 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .............................8 1 Inledning..................................8 2 Allmän motivering.........................10 2.1 Allmänna utgångspunkter...............10 2.2 Regler om lagval......................12 2.2.1 Gällande rätt...................12 2.2.2 EG-reglerna om lagval vid för- säkringsavtal...................16 2.2.3 Lagvalsreglernas införande i svensk rätt.....................19 2.2.4 Parternas möjligheter att välja tillämplig lag..................21 2.2.5 Tillämplig lag vid obligatorisk skadeförsäkring.................24 2.2.6 Vissa tvingande regler..........25 2.2.7 Stater med mer än ett rätts- system..........................27 2.3 Rätt för försäkringstagaren att säga upp avtal om livförsäkring............27 2.3.1 Bakgrund........................27 2.3.2 En ny regel om uppsägningsrätt..29 2.4 Kostnader och resursbehov.............34 2.5 Ikraftträdande m.m....................34 3 Upprättade lagförslag.....................35 4 Specialmotivering.........................35 4.1 Förslaget till lag om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal............35 4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal.........51 5 Hemställan................................54 6 Beslut....................................54 Bilaga 1 Utdrag ur EG:s andra skadeförsäk- ringsdirektiv (88/357/EEG) i engelsk version....................55 Bilaga 2 Utdrag ur EG:s andra livförsäk- ringsdirektiv (90/619/EEG) i engelsk version....................62 Bilaga 3 Utdrag ur EG:s andra skadeförsäk- ringsdirektiv (88/357/EEG) i svensk version.....................66 Bilaga 4 Utdrag ur EG:s andra livförsäk- ringsdirektiv (90/619/EEG) i svensk version.....................73 Bilaga 5 Sammanfattning av departements- promemorian (Ds 1992:28) EG-an- passning av svensk försäkrings- avtalsrätt.........................77 Bilaga 6 Promemorians lagförslag............78 Bilaga 7 Förteckning över remissinstanserna.82 Bilaga 8 Lagrådsremissens lagförslag........83 Bilaga 9 Utdrag ur protokoll vid Lagrådets sammanträde ....88