prop · GG03216 · 1993-03-25 00:00:00 — I fråga skall 54 kap. 11 § om meddelade tredje stycket prövningstillstånd skall 54 kap. 11 § gälla. tredje stycket gälla i tillämpliga delar. Prövningstillstånd får meddelas endast om 1. det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att talan prövas av högre rätt, 2. det finns anledning till ändring i det slut vartill tingsrätten kommit eller 3. det annars finns synnerliga skäl att pröva talan. Kan talan mot Kan talan mot tingsrättens beslut tingsrättens beslut prövas av hovrätten prövas av hovrätten endast om denna endast om denna med- meddelat prövnings- delat prövnings- tillstånd, skall tillstånd skall tingsrätten i tingsrätten i sam- samband med under- band med under- rättelse om vad som rättelse om vad som gäller i fråga om gäller i fråga om fullföljd av talan överklagande upplysa upplysa parterna om parterna om detta detta och därvid och därvid också också ange ange 1Senaste lydelse 1989:358. Föreslagen lydelse Nuvarande lydelse innehållet i närmast innehållet i föregående stycke. närmast föregående stycke. Hovrättens beslut Hovrättens beslut får inte över- får inte överklagas klagas. Hovrätten av en enskild part. får dock tillåta Hovrätten får dock att beslutet tillåta att beslutet överklagas, om det överklagas, om det finns särskilda finns särskilda skäl skäl för en pröv- för en prövning om ning om tillstånd tillstånd skall ges skall ges enligt enligt 54 kap. 10 § 54 kap. 10 § första första stycket 1 stycket 1 rätte- . 11 § I tingsrätt och I tingsrätt, hovrätt för allmän hovrätt och Högsta åklagare det domstolen för allmän allmännas talan. åklagare det all- männas talan. Bestämmelserna i 54 kap. 9 § första stycket rätte- gångsbalken gäller inte talan som förs av Riksåklagaren. Denna lag träder i kraft . 5 4 Förslag till Lag om ändring i bötesverkställighets- lagen (1979:189) Härigenom föreskrivs att 23 § bötesverkställighetslagen (1979:189) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 23 §1 Ett beslut av Ett beslut av hovrätten i ett mål hovrätten i ett mål om bötesförvandling om bötesförvandling får inte över- får inte överklagas klagas. Hovrätten av enskild part. får dock tillåta Hovrätten får dock att beslutet tillåta att beslutet överklagas, om det överklagas, om det finns särskilda finns särskilda skäl skäl för en för en prövning om prövning om tillstånd skall ges tillstånd skall ges enligt 54 kap. enligt 54 kap. 10 § 1 rättegångs- 10 § 1 rättegångs- balken. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1989:359. 6 5 Förslag till Lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter Härigenom föreskrivs att 11 - 14 §§ lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 § beslut får inte beslut får inte överklagas i den överklagas i den del mån det innebär att det innebär att avräkning inte avräkning inte skall skall ske. I övrigt ske. I övrigt tillämpas i fråga tillämpas i fråga om om kronofogde- kronofogdemyndighe- myndighetens beslut tens beslut enligt enligt denna lag denna lag bestämmelserna om bestämmelserna om besvär över överklagande av utmätning i utmätning i allmänhet, i den allmänhet, om inte mån inte annat annat följer av följer av 12 §. I mål som avses i första stycket förs det allmännas talan av . 12 § beslut enligt denna beslut enligt denna lag gäller utan lag gäller utan hin- hinder av att det der av att det inte inte har vunnit har vunnit laga laga kraft. Tingsrättens Hovrättens beslut och hovrättens gäller först sedan beslut gäller först det har vunnit laga sedan det har vunnit kraft. 13 § Bestämmelserna i i 10 § andra och 10 § andra och tredje styckena tredje styckena skall tillämpas på skall tillämpas på belopp, som belopp, som överförts till överförts till krono- krono- fogdemyndigheten fogdemyndigheten men men på grund av på grund av beslut beslut av kronofog- av kronofogdemyn- demyndigheten i digheten i andra andra fall än som fall än som avses i avses i 10 § första 10 § första stycket stycket eller av eller av en domstol hovrätten eller inte skall tas i an- högsta domstolen språk genom inte skall tas i avräkning. anspråk genom avräkning. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 § Skall ett avräknat Skall ett avräknat belopp enligt belopp enligt beslut beslut av av kronofogdemyndig- kronofogdemyndighe- heten eller en ten, hovrätten domstol inte tas i eller högsta dom- anspråk genom stolen inte tas i avräkning, skall den anspråk genom som fått sin fordran avräkning, skall helt eller delvis den som fått sin betald genom avräk- fordran helt eller ningen överföra delvis betald genom beloppet till avräkningen över- kronofogdemyndig- föra beloppet till heten. Denna lag träder i kraft . I fråga om beslut som meddelats av kronofogdemyndighet före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. 7 6 Förslag till Lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att 20 och 55 - 58 §§ lagen (1990:746) om betal- ningsföreläggande och handräckning skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 § Är ansökningen så bristfällig att den inte kan läggas till grund för handläggning av målet, skall sökanden föreläggas att avhjälpa bristen. Sådant föreläggande får sändas till sökanden med posten under hans i målet uppgivna adress eller förmedlas på annat lämpligt sätt. Följer sökanden inte föreläggandet, skall ansökningen avvisas. Sökanden skall upplysas om detta i föreläggandet. Första stycket skall också tillämpas, om kronofogdemyndigheten begär att sökanden skall betala ansökningsavgiften i förskott. Om sökanden inte har betalat ansök- ningsavgiften i förskott men krono- fogdemyndigheten ändå har tagit upp ansökningen, får an- sökningsavgiften genast utsökas hos sökanden. 55 § Den som är Den som är missnöjd missnöjd med ett med ett utslag i ett utslag i ett mål om mål om särskild särskild handräckning, får handräckning, får överklaga utslaget överklaga utslaget hos tingsrätten inom genom besvär från hovrätten för utslaget. veckor Detsamma gäller om för utslaget. sökanden i ett mål Detsamma gäller om om betalningsföre- sökanden i ett mål läggande eller om betalnings- vanlig handräckning föreläggande eller är missnöjd med ett vanlig handräckning utslag. är missnöjd med ett utslag. 56 § Ett beslut Ett beslut, genom varigenom ett mål vilket ett mål har har avgjorts på avgjorts på annat annat sätt än genom sätt än genom ut- utslag får slag, får överklagas överklagas genom hos tingsrätten besvär till från hovrätten för beslutet. veckor Föreslagen lydelse för beslutet. Beslut att överlämna mål till tingsrätt och avskrivningsbeslut enligt 37 § får dock inte överklagas. 57 § beslut under beslut under handläggningen av handläggningen av ett mål får inte ett mål får inte överklagas sär- överklagas särskilt. Beslut som Beslut som avses i avses i 63 § får 63 § får dock dock överklagas överklagas särskilt särskilt genom hos tingsrätten inom besvär från hovrätten för beslutet. veckor för beslutet. 58 § Vid överklagande Vid överklagande av av kronofogdemyn- kronofogdemyn- dighetens utslag dighetens utslag och och beslut beslut samt vid tillämpas 18 kap. 8 handläggningen i - 11 §§ utsök- domstol tillämpas 18 ningsbalken. kap. 1, 8 - 11 och 16 a §§ utsöknings- balken. Föreskrifterna i 20 § träder i kraft . Om ansökan har gjorts före ikraftträdandet gäller dock äldre föreskrifter. Föreskrifterna i 55-58 §§ träder i kraft . I fråga om beslut som meddelats av kronofog- demyndighet före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. Utdrag ur protokoll vid regeringssamman- träde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , Proposition om prövningstillstånd i hovrätt och instansordningen i utsökningsmål tillkallades en parlamentariskt sammansatt kommitté för att se över domstolarnas uppgifter, arbetssätt och organisation. Kommittén antog namnet . Utredningens uppdrag begränsades 1991 genom tilläggsdirektiv till att inte längre omfatta domstolarnas organisation. avgav utredningen (Ledamöter: presidenten i Försäk- , ordförande, samt ledamöterna av , , och , lagmannen , ledamöterna av och , jur.lic. , riksdagsledamoten , lagmannen , riksdagsledamoten samt hovrättspresidenten .) betänkandet (SOU 1991:106) Domstolarna inför 2000-talet Arbetsuppgifter och förfaranderegler. Förslagen i betänkandet tar sikte på arbetsfördelningen mellan domstolar och förvaltning och mellan de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utredningen tar också upp omprövning, överklagande och instansordningen och vissa processrättsliga frågor. Jag tar i detta ärende upp två av de frågor utredningen har behandlat. Det gäller dels utredningens förslag om att reglerna om prövningstillstånd i hovrätt skall utvidgas, dels förslaget att kronofogdemyndighetens avgöranden i mål om utsökning, avräkning samt betalningsföreläggande och handräckning skall överklagas först till tingsrätt i stället för som direkt till hovrätt. Betänkandet har remissbehandlats. Utredningens lagförslag i här aktuella delar bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns intagen i Ds 1993:5 (i bilaga 1), liksom en sammanställning av remissvaren (i avsnitt IV:21.4 och IV:22.9). Vidare diskuterar jag i detta sammanhang ett förslag som () har fört fram i en delrapport om översyn av utsökningsbalken (RSV Rapport 1990:5 Översyn av utsökningsbalken) och som gäller kronofogdemyndighetens omprövning av sina egna beslut. Jag för dock inte fram några förslag till regler om om- prövning. En sammanfattning av RSV:s förslag bör fogas till protokollet som bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över rapporten bör fogas till protokollet som bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i Justi- tiedepartementet (dnr 90-1697). Slutligen tar jag i detta sammanhang upp ett förslag från hovrätterna om att avskaffa särreglerna om hovrättsting. Förslaget har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av , , , Hovrätten över och , Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , Hovrätten för samt , , , , , , och kommuner. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr 93-677). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som utarbetats i ärendet. Remissen till Lagrådet omfattade dock inte förslaget till ändring i 2 kap. 5 §, 51 kap. 4 och 10 a §§ . De till Lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Lagrådet har lämnat vissa allmänna synpunkter på förslagen som gäller prövningstillstånd i hovrätten och har i ett avseende förordat en annan lagteknisk utformning av reglerna. Jag återkommer till Lagrådets synpunkter i min följande framställning (avsnitt 2.6.1, 2.6.3 och 2.6.4). Lagrådet har i övrigt lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 5. Jag har gjort vissa redaktionella ändringar i lagtexten. Dessutom har jag gjort en smärre saklig ändring i förhållande till det remitterade förslaget vilket jag återkommer till i specialmotiveringen. 2 Prövningstillstånd i hovrätt Vid tillkomsten av (RB) och därefter fanns det i princip inga begränsningar när det gällde en parts möjligheter att få ett tingsrättsavgörande fullständigt överprövat av hovrätten. Rättsmedlen vad och besvär stod i huvudsak öppna i alla de fall en tingsrätt meddelat en dom respektive ett beslut. Ett undantag utgjordes och utgörs alltjämt av tredskodomar meddelade av tingsrätt. Sådana kan inte överklagas till högre instans utan får i stället angripas genom återvinning vid tingsrätten. Ett annat fall då ett tingsrättsavgörande inte kan överklagas är då parterna har avtalat att tingsrättens avgörande skall vara slutgiltigt (se 49 kap. 1 § tredje stycket RB). infördes en regel som innebär ett undantag från den angivna ordningen. I samband med den s.k. småmålslagens tillkomst infördes nämligen också de regler om prövningstillstånd för tvistemål om mindre värden, s.k. småmål (eller FT-mål), som - efter vissa ändringar - återfinns i . Dessa regler innebär att den som vill överklaga ett tingsrättsavgörande i ett tvistemål där tvisteföremålets värde uppenbart inte överstiger hälften av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, måste beviljas prövningstillstånd av hovrätten för att få en fullständig överprövning till stånd (49 kap. 12 § RB). Enligt 49 kap. 13 § RB får sådant prövningstillstånd meddelas i tre fall, nämligen om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att talan prövas av högre rätt (prejudikatdispens), om det finns anledning till ändring i det slut vartill tingsrätten kommit (ändringsdispens) eller om det annars finns synnerliga skäl att pröva talan (extraordinär dispens). I och med att småmålslagen upphävdes och reglerna inarbetades i kom reglerna om prövningstillstånd att bli tillämpliga på ytterligare några kategorier av mål, nämligen vissa mål vid fastighetsdomstolarna. Ännu ett liknande undantag infördes då regler infördes om prövningstillstånd i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. har vissa andra reformer tagit sikte på förhållandena i hovrätterna, bl.a beträffande domförhetsreglerna i olika typer av mål. reformerades hovrättsförfarandet på flera punkter (prop. 1988/89:95). Till grund för reformen låg arbete, framför allt dess slutbetänkande (SOU 1987:46) Översyn av 4. Hovrättsfrågor, sammansättningsfrågor m.m. Syftet var främst att förenkla och effektivisera förfarandet så att hovrättsarbetet kan koncentreras till de viktigaste frågorna. Hovrättens skyldighet att pröva skuldfrågan inskränktes i sådana brottmål där endast påföljdsfrågan hade överklagats. Parternas möjlighet att i tvistemål införa nytt processmaterial (nya omstän- digheter och nya bevis) inskränktes också. Flera andra ändringar om för- farandet vid hovrätterna genomfördes. Bl.a. blev hovrätterna domföra med tre i stället för fyra juristdomare i ännu flera fall än dittills. slutbetänkande innehöll inte några regler om prövningstillstånd i ledet tingsrätt-hovrätt. Tvärtom föreslog man att dispensprövningen i småmålen skulle avskaffas. Utredningen var emellertid inte enig på denna punkt. I en reservation föreslogs att kravet på prövningstillstånd skulle utvidgas för tvistemålens del och införas vad gäller vissa brottmål. I propositionen (prop. 1988/89:95) förutskickades att frågan om en utvidgning av systemet med prövnings- tillstånd skulle tas upp i en departementspromemoria. Frågan behandlades i departementspromemorian (Ds 1989:2) Domstolarna - en idéskiss och togs därefter upp i direktiven till . föreslår att prövningstillstånd införs i vissa brottmål och att systemet utvidgas för tvistemålens del. Bakgrunden till utredningens förslag är att arbetsläget vid de allmänna domstolarna är ansträngt och att några lättnader i arbetsbördan inte kan skönjas under en överblickbar framtid. Särskilt ansträngda är hovrätterna. har det kommit in fler mål till hovrätterna än det närmast föregående året. Trots en ökande målavverkning bedöms nu balanserna på flera hålla vara så stora att läget är svårbemästrat. redovisar att flera hovrätter påpekat att det krävs snabba åtgärder för att hovrätterna skall kunna fungera godtagbart. 2.2 Gällande rätt och allmänna utgångspunkter De allmänna domstolarna tillhandahåller tre instanser, tingsrätt (tidigare rådhusrätt och häradsrätt), hovrätt och . Möjligheterna att få såväl tvistemål som brottmål prövade fullständigt i de två lägre instanserna var i princip obegränsade innan de redovisade reglerna om prövningstillstånd i de s.k. småmålen infördes (avsnitt 2.1). Möjligheten till prövning i den högsta instansen har däremot alltid varit förbunden med vissa restriktioner. I fråga om vissa hovrättsavgöranden får överklagande till överhuvudtaget inte ske (fullföljdsförbud). Så är exempelvis fallet när hovrätten har överprövat interimistiska beslut av tingsrätt i familjemål (18 kap. 4 § , ÄktB, och 20 kap. 12 § , FB). har det också i vissa fall införts regler om fullföljdsförbud med s.k. ventil. Med detta avses att det i princip råder fullföljdsförbud, men att hovrätten i ett enskilt fall kan tillåta ett överklagande om saken har prejudikatintresse. Ett exempel på detta är när hovrätten har överprövat ett tingsrättsbeslut angående ersättning till offentlig försvarare (54 kap. 2 a § RB). I övrigt finns normalt inga begränsningar i rätten att överklaga hovrätternas avgöranden till . Rätten att få målet fullständigt prövat är dock kraftigt inskränkt genom reglerna om prövningstillstånd. kan inte bevilja ändringsdispens utan endast prejudikatdispens och extraordinär dispens. Ett prövningstillstånd kan vidare begränsas till viss del av domen eller beslutet (partiell dispens) eller till en viss prejudikatfråga i målet. Instansordningen bygger på en viss funktionsfördelning mellan de olika domstolsnivåerna. Man skiljer mellan underrätter och överrätter. Tingsrätt är allmän underrätt, om inte annat är föreskrivet (1 kap. 1 § RB). Tingsrättens funktion är att som första instans döma i alla mål som har väckts i behörig ordning. Hovrätt är sedan överinstans i alla mål som överklagas från tingsrätt (2 kap. 1 § RB) och är överinstans i alla mål som överklagas från hovrätt (3 kap. 1 § RB). Från dessa huvudregler finns vissa undantag. Ett exempel är att åtal mot underrättsdomare för brott begångna i tjänsten skall väckas vid hovrätt respektive som första instans (2 kap. 2 § och 3 kap. 3 § RB). är även första instans i mål om ansvar på grund av brott som begåtts i tjänsten av vissa andra högre befattningshavare (3 kap. 3 § RB). Dessa undantag är emellertid inte av intresse i detta sammanhang. Tingsrätterna handlägger alltså såväl brottmål som tvistemål som första instans. Detta innebär i praktiken att de allra flesta målen inte kommer att prövas av någon ytterligare instans. Tingsrätternas avgöranden blir därför i hög utsträckning det slutliga avgörandet. Av bl.a. det skälet är det givetvis väsentligt att processen vid tingsrätterna är utformad så att avgörandena håller en hög kvalitet; att den är snabb, billig och säker. I många sammanhang har det också framhållits att tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga i första instans. är det angeläget att mål som är av särskild vikt för parterna eller som från allmän synpunkt är viktiga inte fördröjs, därför att resurser binds till mer bagatellartade mål eller ärenden. En ledstjärna för tingsrättsprocessen är att förfarandet skall präglas av muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Av olika skäl, bl.a effektivitetsskäl finns det ibland anledning att göra avsteg från dessa principer. års reformer har inneburit att tingsrättsförfarandet har blivit mer flexibelt. Möjligheterna för den enskilde domaren att ta hänsyn till det enskilda målets beskaffenhet har blivit större. Sålunda kan tingsrättsdomaren exempelvis under förberedelsen i tvistemål växla förhållandevis fritt mellan muntlig och skriftlig handläggning. Denna ökade flexibilitet och smidighet - som till stora delar är en frukt av mångåriga arbete - har till syfte att befästa tingsrätternas grundläggande funktion, som alltjämt är att tillhandahålla en process som så snabbt och enkelt som möjligt leder fram till ett avgörande av hög kvalitet. Hovrätterna befinner sig i den speciella situationen att de är såväl över- som underinstans. De skall överpröva tingsrätternas avgöranden och deras avgöranden kan i sin tur bli överprövade av . En väsentlig skillnad jämfört med tingsrätterna är att hovrätternas avgöranden, på grund av de kraftiga begränsningarna i möjligheterna att få till stånd en fullständig prövning i , i de flesta fall inte går att få överprövade. Tingsrätternas avgöranden kan däremot med ytterst få undantag bli fullständigt överprövade av hovrätten. Vad är då utmärkande för hovrättsprövningen och vilka funktioner har närmare bestämt hovrätten? I fråga om de till hovrätten överklagade målen lämnar ett ganska stort utrymme för de grundläggande processprinciperna om muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Det finns emellertid viktiga undantag från dessa principer. Vid en jämförelse med vad som gäller för tingsrättsprocessen går dessa undantag längre. För det första gäller de nämnda principerna inte alls för besvärsprocessen. Den processen är i princip alltid skriftlig, även om det finns möjlighet att hålla muntliga förhör (52 kap. 10 § RB). Denna möjlighet utnyttjas emellertid sällan. I tvistemål och brottmål gäller i och för sig de grundläggande process- principerna. Det finns dock möjligheter att avgöra även sådana mål efter enbart skriftlig handläggning. Reglerna innebär dock - med undantag för dispensprövningen för småmål - att hela processmaterialet kan komma att prövas på nytt i hovrätten. I hovrätten kan det dessutom tillkomma ytterligare processmaterial, även om det finns vissa restriktioner. I dispositiva tvistemål får sålunda en part åberopa nya omständigheter eller bevis endast under vissa stränga förutsättningar (50 kap. 25 § RB). I brottmål är part oförhindrad att åberopa nya omständigheter, så länge det är fråga om samma gärning (45 kap. 5 § tredje stycket RB). Ny bevisning i brottmål får åberopas utan inskränkning, så länge den är relevant (35 kap. 7 § RB). Hovrättens prövning i brottmål kan dock inskränkas, om den tilltalade dömts för den åtalade gärningen av tingsrätten och han överklagar domen bara beträffande annat än skuldfrågan (51 kap. 23 a § RB). I sådana fall kan huvudförhandlingen i hovrätten förenklas och förkortas avsevärt. En annan inte oviktig skillnad mellan tingsrätt och hovrätt är rättens sammansättning. Sammansättningen i hovrätt är mer kvalificerad än i tingsrätt. I brottmål deltar normalt tre juristdomare i hovrätt mot normalt en domare i tingsrätt. I dispositiva tvistemål deltar i hovrätt tre juristdomare om tingsrätten har bestått av en domare och fyra domare om tingsrätten har bestått av tre domare. I brottmål och vissa familjemål deltar dessutom i allmänhet nämndemän i såväl tingsrätt som hovrätt. Sammanfattningsvis kan konstateras att hovrätternas prövning i viss mån kan begränsas jämfört med vad som har prövats vid tingsrätten. I det stora flertalet fall skall dock enligt den gällande ordningen en fullständig prövning ske. Hovrättens huvudsakliga funktion kan därvid sägas vara korrigerande i det att hovrätten skall rätta till eventuella felaktigheter i tingsrätternas avgöranden. I viss mån har dock hov- rätterna en rättsskapande funktion bl.a. i det att vissa frågor inte kan föras vidare till . För att tillgodose den huvudsakliga, korrigerande funktionen har hovrätten en starkare sammansättning än tingsrätten. Det har inte på allvar ifrågasatts att ändra på detta. Frågan är om den korrigerande funktionen kan bibehållas, eller kanske till och med stärkas, om man inför ytterligare begränsningar beträffande hovrätternas prövning. För utformningen av reglerna om prövning av mål i domstol har det betydelse vilka åtaganden har gjort i förhållande till andra stater. En sådan folkrättslig förpliktelse finns i artikel 14 i Internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter . Denna konvention ställer bl.a. krav på att den som har dömts för ett brott skall ha rätt att få skuldfrågan och det ådömda straffet prövade av högre instans i enlighet med lag. Det i praktiken viktigaste internationella åtagandet finns i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () som reglerar i vilken omfattning den enskilde har rätt till domstolsprövning och hur domstolsförfarandet skall vara organiserat. Av artikel 6 framgår att den enskilde har rätt till domstolsprövning beträffande såväl tvister om civila rättigheter och skyldigheter som anklagelser om brott. Den enskilde ges med andra ord genom artikel 6 tillträde till domstol. Vidare ställs vissa krav på förfarandet vid domstol i dessa fall, bl.a. att rättegången skall vara opartisk och offentlig.