prop · GH03197 · 1993-12-31 00:00:00 — Med åtgärdsaviseringavses att CFD tillhandahäller banker och andra kreditinstitut löpande uppgifterom de inskrivningar och andra uppgifter som har förts in iinskrivningsregistret och de andra register som ingår i fastighetsdatasystemet.Pantbrevssystemet skulle därvid kunna fungerande selekterande, dvs, det skullemed hjälp av pantbrevsregistret vara lätt att få fram uppgifter om defastigheter som berör en viss pantbrevshavare, åtgärdsavisering skulleavsevärt underlätta för pantbrevshavarna att bevaka sina säkerheter. Mot detta färvisserligen vägas de risker för integritetsintrång som sambearbetningar kaninnebära. Regeringen bedömer dock att dessa risker är synnerligen små,särskilt som de uppgifter som man skulle fä fram genom sådan sambearbetning ärav det slag som redan är tillgängliga i fastighetsdatasystemet. Det finnsdärför anledning att generellt tillåta sådan sambearbetning mellanfastighetsdatasystemet och pantbrevsregistret som fordras för en fungerande åtgärdsavisering.Närmare föreskrifter om detta bör meddelas av regeringen, Ettpersonregister skall föras för ett bestämt ändamål (se 7 § datalagen). Lagstiftningenbör därför innehålla en ändamålsbestämmelse för pantbrevsregistret. Av denbestämmelsen bör framgå bl,a, att registret får användas som underlag för ettsystem med åtgärdsavisering. Ifräga om personregister finns det anledning att ta ställning till om det bör gällanägra särskilda föreskrifter om bl.a. utförande av den automatiska databehandlingenoch bearbetning av personuppgifter (jfr 6 § datalagen). Behovet av sädanaföreskrifter skall bedömas med hänsyn till risken för otillbörligt inträng ipersonlig integritet. Som redan har konstaterats måste risken för sådantintrång bedömas vara mycket liten. Det finns därför inte något behov av att iförfattning meddela sådana särskilda föreskrifter. Skulle behov uppstå harDatainspektionen enligt 6 a § datalagen möjlighet att besluta om sådanaföreskrifter. Andraförhållanden som bör beaktas vid Inrättandet och förandet av ett personregister är vilken teknisk utrustning som kommer till användning jämte möjligheterna att fä till stånd terminalanslutning till systemet. Enligt regeringens mening bör både Inskrivningsmyndigheterna, kronofogdemyn- 45 digheterna och fastighetsbildningsmyndigheternaha terminalanslutning till registret. Myndigheternas rätt att med hjälp avterminal ta del av uppgifter om pantbrevshavare bör dock vara beroende av pantbrevshavarensmedgivande. Vidare bör alla företag, myndigheter och enskilda som har fåtttillstånd att uppträda som pantbrevshavare i systemet ha rätt till terminalanslutning.Den rätten bör innefatta en rätt att med hjälp av ADB ta del av uppgifter om"egna" inteckningar. I den prövning som CFD skall göra innan den gernågon tillstånd att vara pantbrevshavare bör, såsom har framhållits tidigare,beaktas bl.a. om vederbörande har de tekniska förutsättningarna förterminalanslutning med tillfredsställande teknisk säkerhet. 4.13 Elektronisk ingivning och ADB-stöd vid CFD:s prövning Regeringensförslag: En begäran om ändring i registret, utskrift av pantbrev och utfåendeav uppgifter ur registret skall i viss utsträckning kunna ske via terminal. CFD:sprövning skall göras med hjälp av ADB-teknik. Departementspromemoriansförslag överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 56-60). Remissinstanserna:Har lämnat förslaget utan invändning. Ett par remissinstanser har dock velatfä klargjort vilka krav som skall ställas pä ansökningar som sker päelektronisk väg. Skälenför regeringens förslag: Deansökningar som kommer att göras till CFD inom ramen för det föreslagnasystemet kommer normalt att ha en mycket enkel stmktur. Det kommer därför attfinnas tekniska förutsättningar att överföra ansökningarna frän ingivarna till CFDpå elektronisk väg. Enförebild för en sädan överföring är det system med "elektroniska dokument"som finns i tullagen (1987:1065). "Elektroniskt dokumenten upptagning vars innehålloch utställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande". I motivenhar understrukits att en gmndläggande förutsättning för att det elektroniska uppgiftslämnandetskall kunna fogas in I gällande regelmönster är att det elektroniskameddelandet kan jämställas med ett pappersdokument. Kraven på säkerhet mästealltså ställas höga, men det har överlämnats till attfastställa säkerhetsnivån pä "läs" för ett elektroniskt dokument.Tulldatasystemet medger även att uppgifter lämnas "pä annat sätt med hjälpav automatisk databehandling", dvs. utan användande av "lås" (jfrprop- 1989/90:40 s. 27). Ävenpå andra omräden har det öppnats möjlighet att ge In enansökan med hjälp av datateknik. Ett exempel finns I förordningen (1988:1108)om direktregistrering I bilregistret. Enligt den bestämmelsen får Trafiksäkerhetsverketmedge att uppgifter för registrering i bilregistret fär Pröp. 1993/94:197 lämnastill verket pä medium för automatisk databehandling eller genom da-takommunicering(1 §). Frågor om ägarbyte skall i sådant fall prövas av Trafiksäkerhetsverket.Andra exempel finns i 2 kap. 1 § utsökningsbalken, som öppnar vissa möjligheteratt göra en ansökan om verkställighet på medium för automatisk databehandling,och i 7 § förordningen (1991:1339) om betalningsföreläggande och handräckning,som medger att ansökan i vissa fall ges in pä medium för automatisk databehandling.I dessa senare fall fordras att ansökan kan ges in på ett "betryggande ochtekniskt ändamålsenligt sätt". Ifräga om pantbrevsregistret har det i departementspromemorian uttalats attingivarna bör ges möjlighet att ge in bl.a. ansökningar om registrering genomdatakommunikation pä i huvudsak samma vis som enligt tullagen. Det har fömtsättsatt ett sådant ingivande skall kunna ske genom att uppgiften överförs medhjälp av ADB. Uppgifterna skall förmedlas direkt från ingivarens terminal "elektronisk brevlåda" hos CFD. Underremissbehandlingen har inte riktats nägra invändningar mot förslaget attansökningar skall kunna ges in genom elektronisk inghning. vid har dock tagit uppfrågor om vad som närmare bör krävas av en pä elektronisk väg gjord ansökan.Datainspektionen har ifrågasatt om det är befogat att i detta sammanhang ställasamma höga krav på den elektroniska överföringen som i tullagen ställs pä"elektroniska dokument". har efterlyst ensamlad reglering av elektronisk meddelandeöverföring i rättsliga sammanhang. Enligtregeringens mening finns det skäl att sä långt möjligt ta till vara de rationaliseringsmöjlighetersom ADB-tekniken erbjuder pä detta område. Elektronisk ingivning skulleinnebära en förenkling för ingivama och även underlätta för CFD som därigenomskulle slippa att själv utföra en del av beredningen av ärendet. Detta talarför att uppgifter bör kunna lämnas till CFD pä elektronisk väg. Samtidigtställer givetvis den aktuella verksamhetens art stora krav på säkerhet ihanteringen. Formerna för den elektroniska överföringen mäste anpassas tilldetta. Att generellt nöja sig med den säkerhetsnivå som uppställs föransökningar om betalningsföreläggande eller utmätning är därför inte lämpligt.Beträffande sädana framställningar som får betydelse för registrets uppgifterom pantbrevshavare framstår det som naturligt att den elektroniskaöverföringen sker pä ett sådant sätt att meddelandet kan jämställas med ettpappersdokument. Sä mäste t.ex. systemet utformas sä att det går att verifieraatt en ansökan om byte av pantbrevshavare härrör frän den registrerade pantbrevshavaren.Olika slag av uppgiftsöverföring ställer emellertid olika krav päsäkerhetsnivå. Detfinns därför skäl att på detta omräde ställa samma krav och tillämpa samma terminologi som på tulldataområdet. Det innebär att framställningar bör få göras genom användande av "elektroniskt dokument". Med elektro niskt dokument bör därvid förstås en upptagning vars Innehåll och utställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande. 1 vissa fall bör detemeller tid vara möjligt att göra framstäUan med hjälp av automatisk databehandling med en lägre säkerhetsnivå, "på annat vis med hjälp av automatisk databe handling". Enligt regeringens uppfattning bör lagstiftningen Intedefiniera 47 säkerhetsnivånnärmare än så. Det bör i stället överlämnas till Centralnämn- Prop.1993/94:197 den för fastighetsdata att fastställa den säkerhetsnivå som skallgälla för olika slag av framställningar. Omansökan sker med hjälp av ADB, kräver det - oavsett om ansökan bifalls eller ej- att innehållet i det elektroniska meddelandet till CFD sparas hos CFD. Dettaär en fömtsättning för att man i efterhand skall kunna kontrollera om deåtgärder som har vidtagits har varit korrekta. Arkiveringen bör av praktiskaskäl ske pä ADB-medium. Tiden för arkiveringen bör inte sättas kortare än vadsom motsvarar normal preskriptionstid, tio är. Därefter bör uppgifterna kunnagallras enligt arkivlagens (1990:782) bestämmelser. Enannan fräga som har diskuterats i departementspromemorian är i vad månhandläggningen av registreringsärendena skulle kunna ske med hjälp av ADB-teknik.Det konstateras i promemorian att de beslut som CFD har att fatta inom ramenför det föreslagna systemet normalt kommer att vara okomplicerade. I mänga fallkräver de inte annan prövning än en kontroll av att ingivaren är behörig attbegära den sökta åtgärden. Om ansökan sker på maskinell väg, kan en sådanprövning i huvudsak ske med hjälp av ADB-teknik. Även här kan hänvisas tilltulldatasystemet där initialkontrollen sker på automatisk väg med hjälp av isystemet inbyggda mekaniska spärrar (jfr prop. 1989/90:40 s. 13 f.). Sådanaspärrar förekommer även i fastighetsdatasystemet. Om ansökan inte uppfyllervissa gmndläggande krav, reagerar systemet och ger varningssignaler tillhandläggaren. På samma sätt skulle CFD:s kontroll av om sökanden är behörig attansöka om registreringsåtgärden kunna utföras maskinellt, t.ex. såsom enkontroll av att ansökan har gjorts pä en terminal till vilken sökanden harensam dispositionsrätt. Den prövningen skulle därigenom i flertaletfall bli helt obetydlig och i praktiken komma till uttryck huvudsakligen i enkontroll av att systemet fungerar. I departementspromemorian har dock betonatsatt CFD alltid mäste ha möjlighet att råda över om en begäran skall leda tillregistrering eller någon annan åtgärd. Systemet fär därför utformas sä attframställningar som görs med hjälp av ADB samlas i en s.k. "elektroniskbrevlåda". Framställningarna fär alltså inte påverka innehållet iregistret eller leda till annan åtgärd förrän de har passerat de rutiner somhar uppställts för godkännande hos CFD. Underremissbehandlingen har inte riktats nägra invändningar mot att rutinerna förprövning och kontroll utformas på det vis som har föreslagits idepartementspromemorian. Regeringen ansluter sig till promemorians förslag. Detbör tilläggas att den elektroniska prövningen i nägra typer av ärenden mästekombineras med vissa insatser från CFD:s sida. Vid konvertering måstesålunda CFD - innan myndigheten vidtar den egentliga regl-strerlngsätgärden -ta emot och granska de skriftliga pantbrev som ges in till myndigheten. Idepartementspromemorian har föreslagits att även CFD:s handläggning av frågor om utlämnande av uppgifter ur registret bör kunna ske med hjälp 48 Regeringen delardenna bedömning. Eftersom en begäran från en pantbrevshavare att få tillgångtill uppgifter om eget innehav regelmässigt skall beviljas (jfr 14 kap. 4 §sekretesslagen), bör systemet utformas så att sädana uppgifter alltid kanlämnas ut om begäran härrör frän pantbrevshavarens egen terminal. Systemet börockså utformas sä att inskrivningsmyndigheter, kronofogdemyndigheter ochfastighetsbildningsmyndigheter får tillgång till uppgifter om pantbrevshavarei de fall då pantbrevshavaren på elektronisk väg har lämnat sitt medgivandetill detta. I de nu nämnda fallen kommer det därför normalt inte att fordrasnågon prövning frän CFD:s sida. Även andra framställningar att fä tadel av uppgifter i registret bör få framställas med hjälp av ADB. I sådana fallmäste emellertid frågan om uppgiften skall lämnas ut prövas av en handläggare. Regeringensförslag: För felaktigheter som uppkommer i samband med uppläggning ellerförande av pantbrevsregistret skall staten bära ett s.k. kontrollansvar. Detinnebär att den skadelidande skall ha rätt till ersättning, om det inte visasatt felaktigheten beror på en omständighet utanför CFD:s kontroll vars följderCFD inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Ersättningen skall kunnajämkas om den skadelidande har medverkat till skadans uppkomst. Departementspromemoriansförslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 61-69). Remissinstansema:Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan invändning. Någraremissinstanser - däribland och - harförordat att staten åläggs ett strikt skadeståndsansvar. Kammarrätten iSundsvall har ansett att frågan om ett strikt skadeståndsansvar för staten böranalyseras närmare. Datainspektionen har - under hänvisning till att förslagetger den enskilde ett sämre skydd än 23 § datalagen - avstyrkt förslaget såvittgäller skadestånd till enskilda. Även har uttalat sigi den riktningen. Skälen för regeringensförslag: Det går inte att helt bortse från risken för att det vid förandet avpantbrevsregistret uppkommer skador för pantbrevshavare eller tredje man.Sådana skador kan bero pä felaktig handläggning, tekniska fel eller obehörigaInträng, Detta aktualiserar frågor om skadestånd. Man kan tänka sig ihuvudsak tre olika möjligheter att reglera frågor om skadestånd. En möjlighetär att tillämpa skadeståndslagens regler, främst dess principer om statensskadeståndsansvar på grund av myndighetsutövning. En annan möjlighet är attöverlämna skadeståndsfrägorna till en av-talsmässig reglering. En tredjemöjlighet är att reglera skadeständsfrägor enligt en specialreglering som tarsikte pä den särskilda typ av verksamhet som det här är fräga om. Enkortfattad redovisning av hur skadeständsfrägor regleras på olika rättsområdenfinns i bilaga 6. 4Riksdagen 1993/94. De skador som kan uppkommatill följd av felaktigheter vid uppläggandet Prop. 1993/94:197 och förandet avpantbrevsregistret kan i enstaka fall bli omfattande. Rättighetshavama blir påett särskilt sätt beroende av att datorsystemet fungerar riktigt. Det kantänkas uppstå tekniska fel utan att någon skuld kan konstateras på något håll.Mot den bakgrunden anser regeringen att skadeståndslagens regler om skadeståndpå gmnd av fel eller försummelse vid myndighetsutövning inte utgör en lämpligreglering av de ersättningsfrågor som kan aktualiseras vid förandet avpantbrevsregistret. Denverksamhet som det här är fråga om utgör myndighetsutövning. Det är därför avprincipiella skäl inte lämpligt att överlämna frågor om skadestånd till attregleras genom avtal mellan CFD och pantbrevshavarna. Vidare är det givetvisuteslutet att tillämpa kontraktsrättsliga principer på förhållandet mellan CFDoch en utomstående som inte har haft något inflytande på beslutet attregistrera inteckningen i pantbrevsregistret. Regeringenanser att det i stället är lämpligast att i lag uppställa skade-ständsrättsligaregler som är särskilt avpassade för den aktuella verksamheten. Idepartementspromemorian har förordats att staten skall åläggas ett s.k. kontrollansvar.Det innebär att, om någon tillfogas skada genom att registret innehåller enoriktig eller missvisande uppgift eller genom annat fel i samband medregistrets uppläggande och förande, han skall vara berättigad till ersättningav staten, såvida inte staten visar att felaktigheten beror pä en omständighetutanför CFD:s kontroll vars följder CFD skäligen inte kunnat övervinna ellerundvika. En sådan skadeståndsregel skulle - till skillnad från skadeståndslagensregler - ge den skadelidande ett skadeständsskydd även i de fall dä det intekan konstateras vad felaktigheten beror pä. Den skadelidande skulle dessutomsom regel kunna fä skadestånd även om felaktigheten inte beror pä vårdslöshetfrån CFD:s sida. Staten skulle å andra sidan inte kunna åläggasskadeståndsskyldighet för sådana skador som CFD inte haft någon möjlighet attförhindra. Fleraremissinstanser har förespråkat en mera långtgående skadeståndsregel. Ett skälför att ålägga staten ett strikt skadeståndsansvar är givetvis att det kan gedem som berörs av systemet ett ännu starkare skadeståndsskydd än kontrollansvarsregelnger. Ett strikt skadeståndsansvar förekommer redan på ett näraliggande område,nämligen för tekniska fel i inskrivningsregistret. Detfinns skäl som talar för att det I detta sammanhang är lämpligast att regleraskadeståndsfrågor genom en bestämmelse om kontrollansvar. Det bör först noterasatt redan en regel om kontrollansvar är mycket långtgående och ger denskadelidande ett omfattande skydd. Det är enbart I sädana situationer dä detvisas deb att skadeorsaken har legat utanför CFD:s kontroll deb att CFD inte skäligenhade kunnat göra något för att undvika skadan som något skadestånd Inte kommeratt utgå. Skillnaden mellan de båda skadeständsprinciperna gäller väsentligenom staten skall svara även för skador som det i praktiken har varit omöjligtatt förhindra. Felaktigheteri det nya systemet lär typiskt sett medföra skador i första hand för pantbrevshavare. Frän deras synpunkt kommer systemet att ersätta traditionell förvaring av pantbrev. Sådan förvaring har skett pä pant- 50 Att i ett ADB-baserat pantbrevssystem ålägga staten /94:197 ett strikt ansvar skulle innebära att pantbrevshavaren ges ettstarkare skydd än vad han har haft. Det skulle möjligen kunna hävdasatt detta är motiverat med hänsyn till registreringsverksamhetens karaktär ochsärskilda risker. Här är det emellertid fråga om ett frivilligt system. Motdenna bakgmnd är det knappast befogat att ålägga staten ett ansvar för skadorsom det inte har varit möjligt att förhindra. Såsomnågra remissinstanser har påpekat kan visserligen situationen framstå somannorlunda om skador drabbar en tredje man, t.ex. den enskildefastighetsägaren. Denne kommer inte att ha något inflytande över beslutet attregistrera inteckningen i pantbrevsregistret. En regel om kontrollansvar skulleockså ge den enskilde ett något sämre skydd än den skadeståndsregel som finns i23 § datalagen. Den sistnämnda bestämmelsen innebär att den registeransvarigehar ett strikt ansvar för skador som beror på oriktiga eller missvisandeuppgifter i ett personregister. Defall där ekonomiska skador kan tänkas drabba en fastighetsägare torde emellertidbli ovanliga och skadoma kan antas bli mycket begränsade. Det torde främst bli frägaom situationer där fastighetsägaren till följd av den uppkomna felaktigheten,fram till dess felet rättas till, inte kan utnyttja ett eller fleradatapantbrev som säkerhet och därför förhindras att ta upp ett nytt lån. Tilldet nu anförda kommer att det inte heller finns anledning att anta att riskenför skador ökar jämfört med de motsvarande risker som finns i dagens system. Enbestämmelse om kontrollansvar ger inte heller fastighetsägaren sämre skydd ändet skadeständsskydd (presumtionsansvar för pantbrevets innehavare) som han hari dag. Detfinns också anledning att beakta att principen om kontrollansvar under senareär har fått ökad användning inom skadeständsrätten. Ett exempel på detta är aktiekontolagen.Aktiekontosystemets skadeståndsregler bygger på att staten bär ettkontrollansvar. Pantbrevssystemet uppvisar väsentliga likheter med aktiekontosystemet.Detta utgör ett tungt skäl att utforma skadeståndsreglerna pä samma sätt ipantbrevssystemet. Sammantagetanser regeringen därför att rätten till skadestånd på gmnd av felaktigheter ipantbrevssystemet bör bygga på principen om ett kontrollansvar för staten. Bestämmelsenom kontrollansvar bör omfatta felaktigheter i register och registemtdrag,oriktig makulering av pantbrev, felaktigheter i nya pantbrev m.m. Vissa skadorbör dock falla utanför kontrollansvaret. Det gäller t.ex. skada pä grund avfelaktigt utlämnande av sekretesskyddade uppgifter. På sådan skada bör istället skadeståndslagens regler om ansvar vid myndighetsutövning tillämpas.En särskild fräga är om bestämmelsen om kontrollansvar bör gälla även fel I determinaler och den övriga tekniska utrustning som pantbrevshavarna kommer attanvända för att på elektronisk väg begära byte av pantbrevshavare, utskrift avpantbrev m.m. samt fel i telelinjer mellan dessa terminaler och CFD. I aktiekontosystemetomfattar kontrollansvaret även fel som beror pä de kontoförande institutensutrustning, fel i telelinjer m.m. Ianalogi med vad som gäller på aktiekontolagens område kan det synas ligga nära till hands att låta staten bära ett kontrollansvar även för skador 51 som kan ha sin orsak iingivarnas utrustning eller i överföringen mellan ingivarnas terminaler och CFD.Det finns emellertid en principiell skillnad mellan aktiekontolagen och detföreslagna systemet. Aktiekontolagen bygger på att registreringsätgärden vidtasav det kontoförande institutet. I det föreslagna systemet skulle däremotregistreringsåtgärden vidtas av CFD efter begäran frän pantbrevshavaren. Detär i det senare fallet naturligt att tillämpa vad som allmänt gäller om attbefordran av en ansökan eller underrättelse sker pä avsändarens risk. Felaktigheteri ingivarnas terminaler och i telelinjerna frän ingivarna till CFD bör därförligga utanför kontrollansvarsregeln. I likhet med vad somgäller på fastighetsdataområdet bör staten inte heller svara för fel i s.k.presentationsterminaler hos anslutna användare. Detsamma bör gälla skrivaresom används för att få utdrag frän registret. Beror emellertid en felaktiguppgift som presentationsterminalen eller skrivaren återger på ett felaktigt registerinnehälleller på ett tekniskt fel hos CFD skall givetvis statens kontrollansvar kunnaaktualiseras. En annan särskild fräga ärom den skadelidande skall ha rätt till ersättning för ideell skada. Sådanersättning kan lämnas enligt 23 § datalagen. Däremot ersätts ideell skadainte enligt aktiekontolagens kontrollansvarsbe-stänunelse. I förarbetena till aktiekontolagen(se prop. 1988/89:152 s. 85) ansågs att det inte finns behov av någon regel omersättning för ideell skada. Sädan skada bedömdes vara sä pass opraktisk vid derent ekonomiska transaktioner som aktiekontolagen gäller. Enligt regeringensmening finns det inte anledning att göra någon annan bedömning pä det nuaktuella området. Det bör därför inte uppställas nägra särskilda regler omskadestånd för ideell skada. I överensstänunelse medvad som gäller i den allmänna skadeståndsrätten (se 6 kap. 1 §skadeståndslagen) och pä aktiekontolagens område (se 7 kap. 4 § nämnda lag) börkontrollansvarsregeln förenas med en bestämmelse om jämkning vid medvållande. Regeringensförslag: bör finansieras med avgifter. Avgifterna bör tas uti samband med registrering och avregistrering. De bör bestämmas av regeringenoch sättas till en sådan nivå att de ger full kostnadstäckning. Härutöver bör CFDges möjlighet att inom ramen för sin uppdragsverksamhet ta ut avgifter för attuppgifter i registret tillhandahälls med hjälp av terminal. Departementspromemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se promemorian s.69-74). Remissinstanserna: Har iväsentliga delar lämnat förslaget utan invändning. och dock förordat en annan avgiftskonstruktion. CFD har vidare förordat att nämndenges bemyndigande att själv bestämma avgifternas storlek. Bakgrund:I avgiftsförordningen (1992:191) finns bestämmelser om rätt för myndigheter att ta utavgifter för sin verksamhet. Förordningen gmndar Prop. 1993/94:197 sig pä deprinciper som lades fram i prop. 1989/90:138 och som senare godkändes avriksdagen (bet. 1989/90:FiU38, rskr. 1989/90:289). Enligt3 § i förordningen fär en myndighet ta ut avgifter för varor och tjänster somden tillhandahäller bara om det följer av lag eller förordning eller av ettsärskilt beslut av regeringen. Hämtöver har myndigheter enligt 4 § en generellrätt att ta ut avgifter i vissa särskilt angivna fall, bl.a. för upptagning avautomatisk databehandling som utgör allmän handling.