prop · GH03218 · 1993-12-31 00:00:00 — Reformen har på detta sätt varUframgångsrik. Statsbidragen för nybyggnad och ombyggnad av särskildaboendeformer harresulterat i en ökmng av boende/vårdplatser, vilket innebär ett Prop,1993/94:218 trendbrott jämfört med de senaste årens utveckling på området, RUcsdagenbeslutade i samband med Ädelreformen att statsbidrag skulle utgå för attstimulera till en kraftfull utbyggnad av grappbostäder och andra alternativaboendeformer för äldre och handflcappade. Bland de personer som avses fmnsbl,a, psykiskt långtidssjuka. Anslagsmedel anvisas inom en sammanlagd ram på 3miljarder kronor och är fördelade på två bidrag. framhåUer isin rapport att anmärkningsvärt få ansökningar gäller målgrappen psykisktlångtidssjuka. av det totala antalet ansökningar om bidrag tillgrappbostad gäller denna målgrapp. Det är därför - enligt Socialstyrelsensmening -angeläget att reservera en särskild andel av stimulansbidragen fördenna målgrapp. Regeringenlänmar i avsnitt 14.4 förslag som syftar tUl att dessa medel - istörre utsträckning än - skall komma psykiskt långtidssjuka till del. Propositionom kommunemas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård m.m. Regermgenfattade beslut om propositionen om kommunemasbetalnmgsansvar för viss hälso- och sjukvård m.m. (prop. 1993/94:121). Ipropositionen redovisades resultaten av uppföljnmgen av Ädelreformen. Vidareföreslogs vissa ändrmgar i lagen (1990:1404) om kommunemas betalningsansvar förviss hälso- och sjukvård. Lagändringarna syftade till att ge kommuner ochlandsting möjlighet att avtala om annan ersättning för medicinsktfärdigbehandlade patienter vid enheter för somatisk akutsjukvård och geriatriskvård mom hälso- och sjukvård än de av regermgen fastställdabeloppen. Dessutom syftade lagändringama till att förtydliga omfattningen avkommunernas betalningsansvar för sådana patienter. Regermgen ansåg det intemöjligt eller lämpligt att i lagstiftnmgen närmare precisera begreppetmedicinskt färdigbehandlad. Tillgången till resurser och medicmsk utvecklmgkunde medföra att bedömnmgen förändrades över tiden vilket kunde komma attpåverka ansvars- och kostnadsfördelningen mellan huvudmännen. Frågor som rörtolkning av begreppet medicinskt färdigbehandlad borde därför - enligtregeringens menmg - följas ingående inom ramen för Social styrelsens fortsatta utvärdering av Ädelreformen. Regeringensförslag: Kommunema ges ett lagreglerat obligatoriskt betalnmgsansvar för vissalångvarigt psykiskt störda. Betalningsansvaret skall gälla långvarigt psykisktstörda personer som av specialistkompetent psykiatriker bedömts vara medicmsktfärdigbehandlade inom sådan sluten psykiatrisk vård som bedrivs vidpsykiatrisk klinik eller annan enhet där aktiv psykiatrisk vård ges. För attkomma ifråga för ett kommunalt betalnmgsansvar skall den enskilde ha vårdatssammanhängande inom psykiatrin . skall möjlighetenupphöra för kommuner och landsting att träffa frivilliga överenskommelser omett kommunalt betalningsansvar för patienter inom psykiatrin. Psykiatriutredningen:Ett kommunalt betalningsansvar för psykiskt långtidssjukas boende införs. Dettabetalningsansvar bör ersätta den nuvarande möjligheten för kommuner och landstingatt träffa frivilliga överenskommelser om ett kommunalt betalningsansvar förpatienter mom psykiatrm. Betalnmgsansvaret genomförs i två steg. Under enövergångsperiod får kommunerna ett betalningsansvar för frivilligtvårdade personer som vårdats sammanhängande eller längre mompsykiatrisk slutenvård eller familjevård. Detta första steg skall efter tre årersättas med ett betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade inompsykiatrisk vård som är baserat på bedömning av läkare. Den ekonomiskaöverföringen skall regleras genom en skatteväx-Img från landstmgen tillkommunerna och baseras på avtal mellan berörda huvudmän. Remissinstanserna: Denhelt övervägande delen av remissinstanserna instämmer i utredningens förslag omatt införa ett kommunalt betalmngsansvar för psykiskt långtidssjukas boende.Några mstanser framför viss tveksamhet med anledning av svårigheten attavskilja boendet från vård vad gäller kategorin psykiskt långtidssjuka. Främstkommunerna menar att det är en brist att utredningen inte redovisat hur ansvarsfrågornakan lösas med kommunerna som huvudsaklig huvudman när det gäller ytterligaredelar av psykiatrin. I samband därmed har också flera kommuner ochkommunförbund i länen förordat ett kommunalt huvudmannaskap för stora delar aveller hela psykiatrin samt primärvården. Några andra instanser menar attÄdelreformen först bör utvärderas och någon instans anser att ansvarsfrågornaskall regleras genom ett sjukförsäkringssystem. De allra flesta instanser har ocksåförordat att betalnmgsansvaret regleras och införs vid ett och samma tillfälleoch inte i två steg. Däremot skiljer sig remissinstanserna angående fråganvilket steg som skall vara det enda steget. Skälen för regeringensförslag: Mot bakgrund av bl.a. de redovisade problemen (avsnitt 6.1)beträffande psykiskt stördas boendesimation och de positiva erfarenheterna avsystemet med kommunalt betalmngsansvar föreslår vi att kommunemages en skyldighet att betala ersättmng för de Prop. 1993/94:218 patienter somtrots att de mte längre behöver sådan vård finns kvar inom den psykiatriskavård som lämnas eller finansieras av landstingen. Syftet med betalningsansvaretär att stimulera kommuner och landsting att genom ökad samverkan användatillgängliga resurser på ett bättre sätt och att främja en utveckling avanpassade boendeformer till långvarigt psykiskt störda som vistas inompsykiatrin. Vidare är syftet att mmska betydelsen av huvudmannaskapsgränser därsådana annars skulle inverka negativt på vården av den enskilde. Vihar tidigare redovisat att det betalningsansvar som infördes i samband medÄdelreformen har inneburit att psykiskt stördas behov av anpassade boendeformerinte tillgodoses eftersom kommunema prioriterar de grapper som obligatorisktomfattas av betalningsansvaret. Enligt vår mening är en förändring i enlighetmed Ädelreformens principer lika angelägen för långvarigt psykiskt störda somför andra personer med långvariga service- och vårdbehov. En snabb utvecklmg avaltemativa vård- och stödformer är som vi tidigare framhållit nödvändig föratt psykiskt störda inom rimlig tid skall kunna erbjudas goda levnadsförhållanden.Problemen med samordningen av insatsema liksom riskerna för att det uppståroklarheter och dåligt utnyttjande av resurser är minst lika stora för psykisktstörda som vistas inom mstimtioner som för andra grapper med långvarigmstimtionsvård. saknade hälften av alla personer som vårdas inom slutenpsykiatrisk vård egen bostad och många av dessa personer var yngre än 65 år.På grund av att ett tillräckligt stöd inte har kunnat tillförsäkras dem saknarde psykiskt störda i stor utsträcknmg en bostad där frUieten och integritetenär skyddad. Insatser som påskyndar utvecklingen mot altemativa boende- ochvårdformer och som innebär att fler långvarigt psykiskt störda kan erbjudasegna bostäder med egna kontrakt är därför mycket angelägna. Som vi nämndetidigare bör dessa insatser ges i så öppna former som möjligt ute i det lokalasamhället. Införandetav ett betalningsansvar innebär enligt regeringens mening att kommunema fårökade möjligheter och ekonomiska incitament för att prioritera utbyggnaden avsådana alternativa vård- och stödformer som kan ersätta den instimtionsbundnavården. Vi anser att särskilda boendeformer och bostäder med särskilt stöd kanvara akmella som ersättning för boende inom psykiatriska kliniker eller andraenheter där aktiv psykiatrisk vård ges. Detta ligger i linje med regeringensuppfattning om hur det framtida systemet för service och vård till långvarigtpsykiskt störda bör vara utformat. Somnämndes tidigare fick kommunema genom Ädelreformen skyldighet att svara försådant boende som kan ersätta olika former av långvarig psykiatrisk vård.Eftersom kommunerna inte övertagit några psykiatriska enheter ellerfått betalmngsansvaret för den psykiatriska vård som bostäder med särskildservice kan vara en ersättning för har kommunerna således inte fått särskildaresurser för att kunna ta sitt utvidgade ansvar för de psykiskt stördas boende.Kommunerna är hänvisade till att träffa frivilliga överenskommelser medlandstingen. harenligt vår mening mte visat sig vara ändamålsenligt eftersom det Prop.1993/94:218 inte träffats några sådana överenskommelser. Det finns därförbetydande risker för att oemghet skall uppstå mellan huvudmännen när det gällerdet ekonomiska ansvaret för de långvarigt psykiskt störda som är medicmsktfärdigbehandlade och vistas vid en psykiatrisk klinik eller på annan enhet sombedriver aktiv psykiatrisk vård. Den enskilde kan också skrivas ut frånlandstingens enheter utan att tillräckligt stöd fmns ordnat i det lokalasamhället. Vissaav de enheter som landstmgen driver torde vara att betrakta som särskildaboendeformer. Detta gäfler även vissa enskilda vårdhem. Inte hellerfamiljevården har ett aktivt psykiatriskt innehåll som kan jämställas med detsom ges vid psykiatrisk klmik. Regeringen har tidigare anfört atthuvudmannaskapet för dessa verksamheter, efter lokala överläggnmgar, böröverföras till kommunerna. Kommunerna bör även teckna kontrakt direkt medfamiljevården och de berörda enskilda vårdhemmen. Vid vissa enskilda vårdhemges dock en aktiv psykiatrisk vård. Dessa bör förbli ett landstingskommunaltansvar, 1 överläggningama mellan kommuner och landsting bör dessaidentifieras, Landstmgen bör redovisa vid vilka enheter det pågår en aktivpsykiatrisk vård, Alla andra enheter bör i prmcip överföras till kommimema ominte särskilda skäl talar emot det. Vi vfll framhålla att det är angeläget attansvaret för driften av olika verksamheter skyndsamt ut och fastställsmellan huvudmännen. Inriktningen i detta arbete bör vara att de socialaverksamheter som är inrUctade mot sysselsättning och boende bör föras över tillkommunen. Landstingen bör endast undantagsvis -och efter avtal med kommunerna -svara för dessa insatser. Motbakgrand av vad vi här har sagt föreslår vi att kommimema genom en ändring avlagen (1990:1404) om kommunemas betalnmgsansvar för viss hälso- och sjukvårdges ett obligatoriskt betalningsansvar för medicmskt färdigbehandlade inompsykiatrisk klinik eller inom andra enheter som bedriver aktiv psykiatriskvård. Detta obligatoriska ansvar skall ersätta den nuvarande möjligheten attträffa avtal beträffande psykiatrisk långtidssjukvård. Att betalningsansvaretinte skall omfatta sådan vård som ges enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisktvångsvård eller lagen (1991:1129) om rältspsykiatrisk vård följer avbegränsningen av betalmngsansvaret till de medicmskt färdigbehandladepatienterna, 6.3 Medicinskt färdigbehandlade i sluten psykiatrisk vård Vihar tidigare nänmt att det inte är acceptabelt att människor annat än iundantagsfall skall behöva vistas på vårdinstitutioner. I de falldet krävs långvariga behandlingar måste vården enligt vår mening organiseras såatt det finns föratsättningar för eget boende. Detta ställer i många fall nyakrav på den psykiatriska öppenvården. Föratt det föreslagna systemet med kommunalt betalmngsansvar skall kunna fungeraeffektivt måste det finnas goda föratsättningar att avgöra vilka patienter inompsykiatrin som bör omfattas av betalningsansvaret. För att betalnmgsansvaretsom vi föreslår skall kunna vara ett effektivt Prop. 1993/94:218instrament är det vUctigt att begreppet medicinskt färdigbehandlad definierasoch preciseras så alt de medicinska bedömningama av vilka som skall omfattas avbegreppet inte blir godtyckliga. Begreppetmedicmskt färdigbehandlad används i lagen om kommunernas betalningsansvar förviss hälso- och sjukvård (1990:1404). I 6 § i denna lag anges vad som avses medmedicinskt färdigbehandlad inom somatisk akutsjukvård eller geriatrisk vård. 1lagen föreskrivs följande: Enkommun har betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade patienter vidlandstingskommunens enheter för somatisk akutsjukvård eller geriatrisk vård.Medicinskt färdigbehandlad är en patient som är intagen på en sådan enhet meninte längre behöver den medicinska vård som ges vid enheten eller vid annanenhet inom den landstmgskommu-nala hälso- och sjukvården. Frågan om patient ärmedicinskt färdigbehandlad avgörs av ansvarig läkare. Socialstyrelsenhar i meddelandeblad Nr 27/92 angett att det är först när patienten inte längrebehöver medicinsk vård vid någon enhet mom sjukhuset eller vid annat sjukhussom patienten är "medicinskt färdigbehandlad". Socialstyrelsenhar i en skrivelse angett att patient inom den slumapsykiatriska vården är att betrakta som medicmskt färdigbehandlad när hon/haninte längre är i behov av de medicinska resurser som sjukhuset har att erbjudautan skulle kunna få sitt psykiatriska vårdbehov tUlgodosett inom denpsykiatriska öppenvården och sitt omvårdnadsbehov tillgodosett av anhöriga,primärvård och socialtjänst. Omvård och stöd utanför sjukhuset - t.ex. psykiatrisk öppenvård och socialtjänst- mte har anpassats tillräckligt till de behov som finns bör trots dettapatienten anses vara medicmskt färdigbehandlad. Mångaav de patienter som vistas vid psykiatrms sjukhem och enskilda vårdhem ochsannolikt alla de patienter som vistas inom den psykiatriska familjevården ärmed denna defimtion att anse som medicinskt färdigbehandlade. Avgörande förbedömnmgen skall således vara om patienten kan bo i eget boende eller isärskilda boendeformer. I ett sådant boende som är kommunernas ansvar skallfinnas personal dygnet mnt för de som behöver det. I de fall då detpsykiatriska vårdbehovet är så omfattande att nära tillgång tfllspecialistkompetent psykiatrUcer krävs skall patienten fortfarande vårdas vidpsykiatrisk klinik eller annan enhet där det bedrivs aktiv psykiatrisk vård. Bedömningenav om patientema är medicinskt färdigbehandlade bör enligt vår mening göras aven specialistkompetent psykiatriker. Vidare bör diagnosen kontinuerligtomprövas för att säkerställa att patienten erhåller rätt vård och stöd. Somnänrnts tidigare skaU kommunerna erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem sombor i en sådan boendeform eller bostad som avses i 20 § och 21 § SoL. VidareskaU kommunema i samband med dagverksamhet, som omfattas av 10 § SoL, erbjudaen god hälso- och sjukvård åt dem som vistas där. En kommun får även i övrigterbjuda dem som vistas i kommunen hemsjukvård. Kommunens ansvar omfattar inte sådan hälso- och sjukvårdsom meddelas av läkare. Detta betyder att Prop, 1993/94:218 landstingenfortfarande har skyldighet att erbjuda den hälso- och sjukvård som skalllämnas vid t,ex, vårdcentraler och psykiatriska öppenvårdsmottagningar samt ienskildas hem inom det ordinarie boendet. Landstingen har också ansvaret föralla läkarmsatser även vid de särskilda boendeformerna, vid bosteder medsärskild service och vid de kommunala dagverksamheterna. Detta betyder enligtvår memng att landstingen har ansvaret bl.a. för att ställa diagnos och gepsykiatrisk behandlmg till psykiskt störda i särskilda boendeformer ochbosteder med särskild service. Mednuvarande organisering av psykiatrin bedrivs mte långtidssjukvården avpatienter med psykiatriska sjukdomar inom någon avgränsad organisation. Dettakan medföra vissa svårigheter när det gäller avgräns-mngen av den gmpp somskall omfattas av det betalningsansvar som vi har föreslagit. Detär enligt vår mening viktigt att förändringsarbetet bedrivs med stor försiktighetså att tillräcklig hänsyn tas till den enskildes egna val. Det kommunalabetalmngsansvaret får inte tolkas så att alla de äldre eller andra som avsociala skäl har vårdats långvarigt inom psykiatrin skaU skrivas ut tiU ettboende med särskUd service. När det exempelvis gäller vård i livets slutskedevill regeringen betona att, om utskrivnmg till annan vårdform övervägs,särskild hänsyn måste tas till den enskildes och anhörigas önskemål. Även iövrigt måste en prövnmg göras i det enskilda faUet av var den enskilde bäst kanfå den hjälp och det stöd han är i behov av. 6.4 Avgränsning av betalningsansvaret Psykiatriutredningenhar föreslagit att kommunernas betalningsansvar -- bör gälla samtliga patienter som har vårdats eller längre inom psykiatrisk slutenvård eller familjevård. skulle detta system ersättas med ett betalningsansvar för medicinsktfärdigbehandlade inom psykiatrisk vård som är baserat på en bedönming avläkare. Detfinns enligt regeringens mening väsentliga nackdelar med den schablontidsgränspå som föreslår. Kommunema kommer genom dennatidsgräns att bli betelningsansvariga för viss aktiv psykiatrisk vård. Bland depsykiskt sjuka för vilka det ekonomiska ansvaret skulle föras över frånlandstingen till kommunerna vid en sex-månaders tidsgräns finns det personersom genomgår sådan psykiatrisk behandling som kräver vistelse vid psykiatriskklinUc. Det är därför enligt regermgens mening mte lämpligt att dessa människorskall omfattas av betalningsansvaret. Vi föreslår mot denna bakgrand attkommunerna får betalningsansvar för personer med långvarig psykisk stömmg somav specialistkompetent psykiatriker bedöms vara medicinskt färdigbehandladeenligt den defmition av begreppet som redovisats i avsnitt 6.3. Vi ansersåledes att betalnmgsansvaret för den psykiatriska vården bör avgränsas enligtden princip som gäller för den somatiska akutsjukvårdenoch den geriatriska vården, dvs. genom att Prop. 1993/94:218 kommunen får ettbetalmngsansvar när patienten bedöms vara medicinskt färdigbehandlad avspecialistkompetent psykiatriker. För att komma ifråga för ett kommunaltbetalningsansvar bör den enskilde ha vårdats sammanhängande inom psykiatriskklmik eller annan enhet som bedriver aktiv psykiatrisk vård i mmst tre månader.Syftet med det kommunala betalningsansvaret för långvarigt psykiskt störda somvårdas inom psykiatrisk klinik, är att dessa skall kunna erbjudas ett anpassatboende utanför den psykiatriska vårdorganisationen. Betalningsansvaret skallmotverka att patienter som är medicinskt färdigbehandlade blir kvar inom denpsykiatriska vården p.g.a, att det saknas anpassade kommunala boendeformer. Vianser därför att betalningsansvaret måste avgränsas på ett sådant sätt att detinte kommer att omfatta patienter som har vistats inompsykiatrin. En avgränsning av betalningsansvaret till att gälla patienter somvårdats sammanhängande mmst skapar föratsättningar för att endastpersoner med psykiska stömingar av långvarig karaktär skall omfattas avbetalningsansvaret. Ettviktigt led i arbetet med att förbättra stöd och service i boendet förlångvarigt psykiskt störda är att samverkan mellan psykiatri och socialtjänstfungerar väl. För att åstadkomma detta krävs bl.a. att den för landsting ochkommun gemensamma vårdplaneringen utvecklas. Regermgen anser att det krävsriktlinjer för hur patienter skall överflyttas och hur olflca simationer i detdagliga arbetet skall hanteras. Det är också angeläget att lägga fast hurmformation mellan bl.a huvudmän och olika vårdnivåer skall överföras. Regermgenanser att det är i första hand den enskilde patientens val och prioriteringarsom bör vara styrande vid val av boende- eller vårdform. Det är ävennödvändigt att kommunens företrädare får möjlighet att tillsammans medlandstmgets personal medverka i den mdividuella vårdplanermgen. Landstingetspersonal bör före en patient flyttar i samråd med denne ta kontaktmed företrädare för kommunen. Inriktningen bör vara att kontakten sker i såpass god tid att patienten kan flytta från inrätt-nmgen somutskrivnmg bedömts kunna ske. Förde fall patienten inte flyttar från mrättnmg bör det kommunalabetalningsansvaret inträda efter det att hos kommunenanmält patienten som medicmskt färdigbehandlad. Härigenom tillgodoses bl.a.kravet på att kommunen får någon tid på sig att ombesörja patientens vård ochomsorg ute i samhället. Enföratsättmng för att kommunaU betalningsansvar för långvarigt psykiskt stördasboende skall kunna införas är att en ekonomisk reglering genomförs därkommunerna tillförs medel för de nya åtaganden som föreslås. Medel motsvarandedet minskade åtagandet bör därvid tas från landstingen och överföras tillkommunema. En väsentlig del avberedningsarbetet har bestått i att ta fram ett Prop, 1993/94:218 underlag somgör det möjligt att bedöma omfattningen av de ekonomiska resurser som börföras över från landsting till kommuner. Som ett led i detta arbete harsamtiiga landstmg samt , och Gotiands kommuner beretts tUlfälleatt mkomma till med uppgifter om hur många medicinsktfärdigbehandlade personer som var mskrivna i sluten psykiatrisk vård ochenskilda vårdhem samt antalet patienter mom familjevården den 15 febraari1994, I detta sammanhang har även den genomsnittiiga vårddagskostnaden fördenna del av den psykiatriska vården efterfrågats. Kartläggningsmaterialet, somlandstingen har tagit fram i samråd med kommunerna och kommunförbunden ilänen, håller nu på att analyseras inom regermgskansliet. Någon särskildinventermg av de verksamheter som bör överföras från landstingen till kommunemahar inte gjorts. Desenaste åren har det genomförts en omfattande omläggning av statens styrning avden kommunala ekonomin. Med en omläggning av denna omfattnmg är det oundvUcligtatt vissa icke föratsägbara problem och effekter kan uppstå, Regermgen har motdenna bakgrund konstaterat att det finns behov av att samordna det genomfördaoch pågående utredningsarbetet avseende utjämmngssystemen för såväl kommunersom landsting och fmna en lösning med bred förankrmg inom kommunvärlden. Enparlamentariskt sammansatt beredning har därför tillkallats (dir, 1993:137),Beredningen skall föreslå utfommingen av ett system för statsbidrag ochutjämning av ekonomiska föratsättningar för kommuner och landsting. Systemetbör också klara ekonomiska regleringar såväl mellan staten och kommunsektornsom mellan landsting och kommuner, I avvaktan på att ett nytt system skallkunna träda ikraft kommer, med vissa övergångsregler, för detnuvarande statsbidragssystemet m,m. för kommuner att förlängas. Medhänsyn till de mera betydande förändringar som kan föratses vad gäller statensreglering av den kommunala sektorn anser regermgen att en temporärlösnmg, som ej bygger på skatteväxling, bör sökas för vad avser denekonomiska regleringen av det här föreslagna kommunala betalnmgsansvaret förlångvarigt psykiskt stördas boende. Det slutliga ställningstagandet till hurden ekonomiska reglermgen bör utformas bör således enligt regeringens meningberedas vidare i samband med ställningstagandena till ett nytt system förutjäm-nmg av de ekonomiska föratsättningama för kommuner och landsting. Vadgäller den ekonomiska regleringen för avser regeringen att återkommamed förslag i annat sammanhang under innevarande . 7Nationell översyn av innehållet i den psykiatriska vården Regeringensbedömning: En översyn och analys av innehåll och kvalitet i den psykiatriskavården bör göras. Syftet med översynen bör vara att dels ta fram riktlinjer förhur innehållet i den psykiatriska vården bör utvecklas, dels uppnå en samsynnär det gäller kriterier för kvalitet i den psykiatriska vården. Regeringenavser att ge i uppdrag att genomföra den nämnda översynen. Skälenför regeringens bedömning: Denpsykiatriska vårdens innehåll och kvalitet är föremål för granskning i fleravästländer. Gransknmgsarbetet syftar till att ta fram rUctiinjer för god vårdsamt att utveckla vårdorganisationer och utbildmngssystem som möjliggör detta.Människor med psykisk ohälsa har rätt till behandlmg som grandas påvetenskapligt beprövade metoder oavsett om det gäller medicinska, psykologiskaeller sociala åtgärder. Psykiatriskabehandlingsmetoder bygger både på ett namrvetenskap-ligt- och ett humanvetenskapligtsynsätt. Det namrvetenskapliga synsättet innebär i princip att vetenskapligtarbete utförs med krav på objektivitet och exakt mätbarhet. Dethumanvetenskapliga synsättet mnebär att man försöker uppnå kunskap genom attförstå och tolka känslor och beteende hos den enskilda individen.