prop · GH03197 · 1993-12-31 00:00:00 — Nägra förslag till ändringar i regelsystemetvad gäller det allmännas skadeståndsansvar för datafel har inte lagts fram. För skada som uppstår inom inskrivningsväsendet finnssärskilda bestämmelser i jordabalken och lagen (1973:98) ominskrivningsregister. Enligt 19 kap. 19 § jordabalken jämfört med 3 § lagen ominskrivningsregister gäller således att den som lider förlust till följd av feleller försummelse i fräga om handläggning av eller beslut i Inskrivningsärendeeller vid utfärdande av pantbrev har rätt till ersättning av staten. Bestämmelsen i 19 kap. 19 § jordabalken skall enligt 9 §lagen om inskrivningsregister tillämpas även pä förlust som har uppkommit tillföljd av tekniskt fel i inskrivningsregister eller i anordning som är anslutentill registret hos inskrivningsmyndighet, fastighetsbildningsmyndighet ellerfastighetsregistermyndighet. Medan skadeståndsregeln i 19 kap. 19 §jordabalken fömtsätter vållande, har staten vid tekniskt fel ett strikt ansvarför de skador som det tekniska felet orsakar (angående innebörden i begreppettekniskt fel, se prop. 1973:13 s. 48). Bestämmelsen äger dock inte direkttillämpning pä det fallet att inskrivningsregistret har ett innehåll somavviker från det beslut som inskrivningsmyndigheten avsett att meddela ochdetta beror på någon utomståendes inverkan. Departementschefen anfördevisserligen i förarbetena till lagen att goda skäl talade för att staten ocksåi sädana fall skulle svara för registrets Innehåll. Frågan överlämnades docktill rättstillämpningen (se prop. 1973:13 s. 49). Bestämmelsen omfattar inteheller fel i s.k. presentationsterminaler som är anslutna tillinskrivningsregistret men placerade utanför inskrivningsmyndigheten. Om den skadelidande har medverkat till förlusten genomeget vällande eller genom att utan skälig anledning låta bli att vidta åtgärderför att bevara sin rätt, skall skadeståndet efter en skälighetsprövnlng sättasned eller helt bortfalla (19 kap. 19 § första stycket andra meningenjordabalken). Någon motsvarighet till 19 kap. 19 § första stycketjordabalken finns Inte I lagen (1984:649) om företagshypotek eller I sjölagen (1891:35 s. 1). En skadelidandes rätt till ersättning av staten för fel eller försummelse i fråga om handläggningen av Inskrivningsärende på dessa omräden regleras därför av skadeståndslagen. Däremot Innehåller lagen om företagshypotek och sjö- 112 lagenbestämmelser om skadestånd på grund av tekniskt fel motsvarande Prop.1993/94:197 den som finns i lagen om inskrivningsregister. Äveni datalagen (1973:289) finns särskilda bestämmelser om skadestånd. Enligt 23 §första stycket skall den registeransvarige ersätta skada som en registreradtillfogas genom att ett personregister innehåller en oriktig eller missvisandeuppgift. Det skadeståndsansvar som här åläggs är ett strikt ansvar. 1förarbetena till lagen motiverades det strikta ansvaret med att den sombedriver en verksamhet som är förbunden med felrisker, beroende pä missöden sominte kan läggas någon till last som vållande, är närmare att bära uppkommenskåda än den enskilde som drabbas (se SOU 1972:46 s. 92). Skadeståndet tordekunna jämkas med stöd av bestämmelsen i 6 kap. 1 § skadeståndslagen om jämkningpä grund av den skadelidandes medvållande (se prop. 1973:33 s. 149). Vidbedömandet om och i vad mån en skada har uppstått skall man, enligt 23 § tredjestycket datalagen, ta hänsyn till lidande och andra omständigheter av annan änrent ekonomisk betydelse. Ersättning kan således utgå även för ideell skada. Densom bedriver kreditupplysningsverksamhet är enligt 21 § kreditupplysningslagen(1973:1173) skyldig att ersätta sådana skador som tillfogas någon genomotillbörligt intrång i hans personliga integritet eller genom att oriktigauppgifter lämnas om honom. Det behöver inte visas att skadan har orsakats uppsåtligeneller av vårdslöshet. Den som bedriver kreditupplysningsverksamheten har dockmöjlighet att exculpera sig, dvs, han går fri från skadeständsskyldighet om hanvisar att tillbörlig omsorg och varsamhet har iakttagits (presumtionsansvar).Det stränga ansvaret motiverades i förarbetena bl,a. med integritetsfrägomasstora betydelse för den enskilde (se prop. 1973:155 s,121). Enannan skadeständsmodell återfinns i aktiekontolagen (1989:827), En ligt 7 kap, 2 § har den som tillfogas skada till följd av oriktig ellermissvisande uppgift genom fel i sambänd med uppläggning eller förande av sådant regis ter rätt till ersättning av värdepapperscentralen (VPC), om inte VPC visar att felaktigheten beror på en omständighet utanför VPC:s kontroll vars följ der den inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit {kontrollansvar). Ersättningen kan efter skälighet sättas ned delvis eller helt falla bort, om vållande pä den skadelidandes sida har medverkat till skadan (7 kap, 4 § samma lag). Skadeståndsregelns utformning är bl,a. betingad av att det i ett kontobaserat system inte alltid är möjligt att konstatera vem som är skuld till ett fel (se prop, 1988/89:152 s, 79 f.). De felaktigheter som omfattas av bestämmelsen kan vara av olika slag. Själva registemppgiften kan vara orik tig eller missvisande. Uppgiften kan också till följd av fel i telelinje m.m. komma att saknas i VPC:s register. Vidare kan uppgiften ha hamnat pä ett oriktigt ställe och därför Inte heller kommit med I ett registemtdrag (se prop. 1988/89:152 s. 115). Om VPC vill undgå att bli ersättningsskyldig, mäste det visas att felaktigheten beror pä en omständighet som ligger utanför dess kon troll. För ersättningsansvar är det tillräckligt att felaktigheten beror pä om ständigheter som I princip är kontrollerbara för VPC. Huruvida VPC:s handlande i något avseende är klandervärt saknar däremot betydelse. Innan för VPCs kontrollsfär ligger typiskt sett sådant som kan hänföras till an ställda och till egna åtgärder eller handlingar. Kontrollsfären omfattar om- 113 ständigheter som direkteller indirekt kan päverkas genom planeringen, or- Prop. 1993/94:197 ganisationen,styrningen eller övervakningen av den egna verksamheten. Bilaga 6 Ansvaretomfattar således felaktigheter som har sin orsak i interna förhållanden,oberoende vad de konkret beror på. De kan t.ex. bero på bristande beräkning avdatakapacitet eller på tekniska störningar i datorerna. Också renaolyckshändelser omfattas av kontrollansvaret, såvida inte orsakerna liggerutanför det som VPC kan kontrollera. Enytterligare fömtsättning för att VPC skall undgå ersättningsskyldighet är attden inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit följdema av den omständighetsom orsakat skadan. Det är ofta möjligt att på förhand vidta åtgärder för attavvärja att en omständighet inträffar. VPC torde ha att vidta långtgåendeåtgärder för att motverka risken för strömavbrott, naturkatastrofer m.m. Detanses t.ex. rimligt att VPC skall ha reservkraft för att förhindra omedelbarafunktionsstörningar, att man fortlöpande tar säkerhetskopior m.m. (se prop1988/89:152 s. 116). Liknanderegler om kontrollansvar finns numera också i den nya köplagen (1990:931; 27och 40 §§), den nya konsumentköplagen (1990:932; 14 och 30 §§) och konsumenttjänstiagen(1985:716; 31 och 32 §§), Iavtalsförhållanden får allmänna avtalsprinciper tillämpas även på skadeständsfrägor.Vilka skadeständsprinciper som gäller i kontraktsrättsliga förhållanden kandock inte anges generellt. Utgångspunkten är dock givetvis att parterna självahar möjlighet att träffa överenskommelse om hur framtida skador skall regleras.Har de inte träffat någon sådan överenskommelse eller omfattar denna inte denaktuella skadesituationen är det ofta naturligt att uppdragstagaren blirskyldig att ersätta den skada som drabbar uppdragsgivaren genom att uppdragetinte fullgörs ordentligt. Detta gäller emellertid inte i alla situationer. Vid s.k.företagsuppdrag avseende immateriella tjänster har, i vart fall tidigare, iallmänhet förutsatts vällande {culpaansvar) för att skadestånd skall utgå (jfrNJA 1930 s. 158). Vid vissa slag av uppdrag, t.ex. förvaring, har dock culpaansvaretvarit särskilt strängt, eftersom det har utformats som ett presumtionsansvar.För skada som uppkommit under förvaring har således förvararen fått svara omhan inte kunnat visa att skadan beror på annat än culpa frän hans eller hansanställdas sida (jfr NJA 1951 s. 365). Detta torde gälla även vid förvaring avpantbrev (jfr , Panträtt s. 285). 1 senare doktrin har dessutom uttalatsatt det i vissa situationer, särskilt när vederlaget är betydande och skadanhar uppstått inom den sfär där uppdragstagaren har ensam kontroll, kanföreligga skäl att ålägga ett rent strikt ansvar (bortsett från fall av force majeure;se , Särskilda avtalstyper I s. 201), Det kan tilläggas att principen omkontrollansvar (se ovan) pä senare tid har vunnit ytteriigare Insteg i denallmänna obligationsrätten genom bl.a. den nya köplagen (se 27 och 40 §§ dennalag). Bilaga 6 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden . , , ,, , , , , , , , ,, , P. , Regeringenbeslutar proposition 1993/94:197 Datapantbrev 1993/94:197 Bilaga 6 Bestänunelser som inför, ändrar, upphäver eller uppreparett normgivningsbemyndigande Lag om pantbrevsregister(1994:000)