prop · GH03190 · 1993-12-31 00:00:00 — domen är överkfegad (avparten efler någon annan). att målen i dessa feU skaUhandfeggas gemensamt i hovrätten enUgt 50 eUer 51 kap. motsvarar dennuvarande regeln om att talan mot beslutet skaUföras antingen i samma ordning som talan mot domen eUer att beslutet får överklagasendast i samband med överkfegande av dom (se nuvarande 49 kap. 3 §, 5 §andra stycket CKh 8 § förste stycket). EnUgtnuvarande 49 kap. 5 § förste stycket behandlas emeUertid sådana feU där ett idomen uppteget beslut rör ett ombud, en försvarare, ett vitme, en sakkunnigeUer någon annan som inte är part eUer intervenient pä ett annat sätt. TalanskaU nämUgen enligt de nuvarande reglema föras genom besvär. I försfeget kommersamma princip tiU uttryck genom ett undanteg i paragrafens andra stycke fördessa feU frän den i förste stycket givna huvudregeln. Uttrycket "var parteUer intervenient i tingsrätten" inbegriper CKkså den som inträder somintervenient i processen först genom överklagandet. Att det i de fåU som avsesi andra stycket inte skall ske en "gemensam" handläggning utesluterinte att målen vid behov handläggs "". Humvida50 eller 51 kap. blir tillämpligt i förste styckets fåll bestäms i förste handav om det gäUer en tvistemåls- eller brottmålsdom (se även 51 kap. 30 § sommedför att ett överklagande av en brottmålsdom i vissa feU skall behandlasenhgt tvistemälsreglema). Omendast beslutet överklagas, sker handfeggningen i hovrätten med nuvaranderegler enligt bestämmelsema för "vad". Enligt förslaget kommer isfellet reglema om överklagande av beslut att vara tfllämpliga. Målet fårdärmed en både enklare och mer adekvat behandling. SkuUe vid gemensamhandläggning överklagandet av domen återkallas eUer förfella, skaU måletangående det överkfegade beslutet i fortsättningen handläggas erfligt 52 kap.Detsamma gäUer om dispens skulle bevfljas encfest såvitt avser beslutet. Denuvarande bestämmelsema i 13 § har av skäl som angetts under fegmbriken intenågon motsvarighet i förslaget. Ikapitehubriken har orden "av hovrätt" tegits bort (jfr mbriken tiflbalkens femte avdelning). Ändringamai paragrafen är av redaktionell natur 53 kap. 2 § Prop. Iparagrafen som reglerar fÖrferandet i sådana brottmål som skafl tes uppomedelbart i hovrätt har en regel om skriftUgt svaromål gjorts obUgatorisk. Ipraktiken torde skriftUga svaromål afltid krävas in även med de nu gäUandereglema. I fråga om de i andra punkten for närvarande använda uttrycken"delgivas" och "erforderUg", se kommentaren tiU 50 kap. 10§). Kapitietupptar bestämmelser om överkfegande av hovrättsavgöranden. Det som sägs ikommentaren tiU 49 kap. angående överkfeganden av tingsrättsavgöranden har istor utsträckning betydelse även när det gäUer överkfeganden avhovrättsavgöranden. I fråga om kapitelmbriken, se det som sägs om mbriken tiU49 kap. 1 och 2 §§ Ändringamai paragrafema är en fÖIjd av att i försfeget uttrycket "överklagande"ersätter flera äldre uttryck (se avsnittet 5). Paragrafema har fått sammautformning som 49 kap. 1 (Kh 2 §§. Paragrafenhandlar om överklagande av hovrätts slutiiga beslut. Ändringama i paragrafemaär en följd av att i försfeget uttrycket "överklagande" ersätterflera äldre uttryck (se avsnittet 5). Förste stycket överensstämmer i sak meddet som gäller enligt 2 §. I andra stycket har införts bestämmelser frånnuvarande 6 § om överkfegande av ett hovrättsbeslut genom vilket målåterförvisas tifl tingsrätt. När ett sådant beslut får överklagas rör det signänfligen om ett slutUgt beslut (se t.ex. kommentar tiUrättegångsbalken av m.fl. s. 815). Somett tredje stycke har i paragrafen tegits in bestämmelsema om överklagande avbeslut om ersätming i nuvarande 2 a §. Också i det fåflet är det ett slutiigtbeslut som överklagas. 4 och 5 §§ Paragrafemamotsvarar nuvarande 3 cKh 4 §§. De ändringar som görs i paragrafema föranledsav att bestämmelsema i 49 kap. har disponerats om. 6 § Prop. Paragrafenmotsvarar nuvarande 5 §. Ändringama i paragrafema är en följd av att iförslaget uttrycket "överkfegande" ersätter flera äldre uttryck (seavsnittet 5). De nuvarande bestänunelsema i 6 § har tegits in i 3 § andrastycket. 7 - 10 §§ Ändringamai paragrafema är av redaktioneU natur Paragrafenmotsvarar i sak nu gällande ordning. Innebörden av paragrafen är att ett prövningstiUständkan bevfljas i en vidare om-fetttiing än som följer av kravet på dispensskäl i10 §. Tredje stycket andra punkten avser sådana fåfl där parten med nu gällanderegler skall föra talan mot ett beslut i samma ordning som telan mot domenefler det slutiiga beslutet (se nu gällande 49 kap. 5 § andra stycket och 49kap. 5 § i förslaget). Tredje stycket tredje punkten avser sådana fell därparten får överklaga ett beslut endast i samband med överklagande av domenefler det slutiiga beslutet (se nu gällande 49 kap. 3 § och 8 § förste stycketoch 49 kap. 3 § andra stycket och 4 § i förslaget). Tredje stycket förstepunkten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 12 - 15 §§ Paragrafemaöverensstämmer i sak med nuvarande - 14 §§. Ändringama i paragrafema är enföljd av att i försfeget uttrycket "överklagande" ersätter fleraäldre uttryck (se avsnittet 5). Paragrafenöverensstämmer i sak med nuvarande 15 §. Vissa ändringar i paragrafen är enföljd av att uttrycket "överklagande" ersätter flera äldre utttyck(se avsnittet 5). Lagrådetpåpekar i sitt yttrande att avfetmingen av paragrafen kan ge upphov tfll tvekan angående bestämmelsens närmare innebörd. I sin urspmngliga lydelse upptog 12 § bestämmelser om att vid överklagande av ett hovrättsavgörande prövningstfllstånd enligt 10 § i vissa fåfl inte fick meddelas annat än på viss angiven gmnd. I 14 § andra stycket upptogs fömtom nuvarande bestämmelser även en bestämmelse om att hovrätten i domzu" och beslut skulle ange på vflka gmnder pröv ningstfllstånd med hänsyn till utgången i hovrätten fick meddelas. Pro- 142 cessfegberedningen uttalade i samband med balkens införande bl.a. att dä hovrätten enhgt 14 §meddelat underrättelse rörande förbud mot Prop. 1993/94:190 fuUföljd av talaneUer rörande begränsning i rätten att erhålfe prövningstillstånd parten i vissutsträckning syntes böra ha möjUghet att påkaUa prövning av hovrättens beslut(se NJA II 1943 s. 706). ftirten borde enhgt beredningen hadenna rätt "så snart han ansåg hovrättens beslut oriktigt". Enhgtberedningen borde parten ha att söka ändring i domen eUer beslutet.Bestämmelsema om dette togs in i 15 § förste stycket som kom att hänvisa tifl14 § i dess helhet. Bestämmelsemai 14 § om att hovrätt i samband med dom efler slutUgt beslut skuUe ha att angepå vilken gmnd prövningstiUstånd kunde meddelas togs bort i samband med enfuUfÖljdsreform är 1971 (prop. 1971:45; SFS 1971:218). Som en följd av dettabegränsades hänvisningen i 15 § tfll att gälfe 14 § förste stycket. Emeflertidkom i 15 § att kvarstå en bestämmelse om att parten skufle ha rätt att påkaflaprövningen enhgt paragrafen "i samband med fiiflföljande av talan motdomen efler beslutet". Som framgår av åtskiUiga rättsfåfl har parten ävenefter reform kvar sin rätt att genast överklaga ett beslut av det slagsom avses med hänvisningen tifl 14 §. Att orden "domen eller" behöllsttots att 14 § förste stycket inte kom att innehålfe någon bestämmelse om domarkan inte toUcas på det sättet att parten altemativt skufle kunna vänte med ettöverklagande tfll dess att hovrätten meddelar dom efler slutUgt beslut. Ensådan ordning skulle generellt sett lecfe tiU nackdelar med avseende på bl.a.prcKesskosmadema genom att det slutUga avgörandet av de viktigarättegångsfrågor det gäller skjuts upp. Mot den nu redovisade bakgmnden har ipropositionsförslaget orden "domen eller" utgått. Paragrafenöverensstämmer i sak med nuvarande 16 §. Ändringama i paragrafen är en följd avatt uttrycket "överklagande" ersätter flera äldre uttryck (seavsnittet 5). Kapitietavser rättegången i Högste domstolen vid överkfegande av en hovrättsdom.Ändringama i kapitiet överensstämmer i huvudsak med de ändringar som har gjortsi 50 och 51 kap. I fråga om kapitelmbrikens utformning, se kommentaren tfll 50kap. Paragrafen handlar om överklagande av hovrättsdomar. gällande regler är fristenför överklagande till Högste domstolen fyra 143 veckor föreslår att den skall förkortes till tre veckor som är den vanUgenförekommande fristen för olika sfegs över- Prop. kfeganden (se dock ävent.ex. 13 kap. 65 § vattenfegen cKh 17 kap. 1 § festighetsbfldningslagen).Uttedningen anger som skäl att en längre frist förr torde ha kunnat varamotiverad med hänsyn tifl att parter vid överklagande tifl Högstedomstolen normalt hade att skaffa fram och nedsatte fiiflföljdsavgiftoch belopp tifl säkerhet för motparts kostnader (jfr processfegberedningeni NJA II 1943 s. 710). att dessa skyldigheteravskaffats men att man for brotttnålens del också kan åberopa att endastRiksåkfegaren är aUmän åkfegare vid Högste domstolen och att därförden åkfegare som drivit målet i fegre rätt måste informera honom ommålet inom kfegotiden. emeUertid att sådaninformation numera kan ges snabbare cKh enklare Riksåklagarenavstyrker förslaget om en förkortning av fristen. Han påpekar att en åklagaresom anser att en hovrättsdom bör överklagas först måste för egen del bedöma omdet finns tillräckliga skäl för fuflfÖljd (Kh därefter understäUa Riksåklagarenfrågan. Ett överkfegande till Högste domstolen kräver enUgt vad Riksåklagarenuttalat ofta ingående rättsUga och sakliga överväganden och erferenhetsmässigtuppstår inte sällan svårigheter att inom den utsatte tiden färdigställa ckU inge en revisionsinlaga. FörslagetskuUe enhgt vad Rflcsåklagaren uttalar leda till ytterUgare tidspress med riskför att mer ingående bedömningar som ofta är nödvändiga inte hinner göras.EnUgt Rflcsåklagarens merung kan det mte anses vara förenat med någraolägenheter att tiden för fullföljd till Högste domstolen behåUs, ttots attdet innebär en avvUcelse i förhållande tfll det som gäller bettäffande t.ex.Regeringsrätten. ÄvenÖveråklagaren i har avstyrkt förslaget om en ned-kortning av tidenfrån fyra tiU medan Överåklagaren i ställt sig tvekande.Hovrätten för samt , och tingsrätterhar i motsats härtill uttryckUgen tillstyrkt en avkortning av tiden. Meden klagotid uppgående tiU endast skulle verkstälUghet kunna kommatiU stånd något snabbare i en del fåll. De krav som stäUs på den som medframgång viU överkfega tfll Högste domstolen är dock genereUt sett större än desom annars ställs på en klagande, och mot den bakgmnden behålls i försfeget dennuvarande klagotiden I övrigt har paragrafen utformats med 50kap. 1 § som förebfld. 2 - 6 §§ Paragrafemamotsvarar nuvarande 3 - 7 §§. Ändringama i paragrafema är en följd av att iförslaget uttrycket "överklagande" ersätter flera äldre uttryck (seavsnittet 5). Paragrafema har utformats i nära anslutning tfll motsvarandeparagrafer för tvistemål och brottmål i hovrätt (se 50 kap. 3-7§§och51 kap.3-7§§). 7 § Prop. Paragrafensom handlar om prövnmgstiUstånd vid överkfegande av en dom motsvarar nuvarande11 §. Försfegen i fegrådsremissen innebär inte någon ändring i sak av reglerrtei nuvarande 8 § om att ett överklagande av en dom skafl delges motparten. I sakbehåfls även regleringen i nuvarande 11 § om att Högste domstolen i de fefl därprövningstiUständ behövs sedan skriftväxlingen avslutets skaU bestämma omsådant tiUstånd skaU meddefes men att när det finns skäl tiU det frågan får tesupp utan att skriftväxling har skett. Lagrådet påpekar i sitt yttrande attkommunikation av en revisionsinlaga som regel sker enbart närrevisionssvaranden antes kunna tiflföra tiflståndsprövningen viktiga synpunkterMot den bakgmnden (Kh med förebfld i utformningen av nuvarande 56 kap. 8 §föreslår fegrådet att reglema i nuvarande 55 kap. 8 § ändras så att ettöverkfegande av en hovrättsdom i tvistemål skafl delges om "Högstedomstolen finner att klagandens motpart bör höras angående överkfegandet".Lagrådet menar att det kan fömtsättes att Högste domstolen även utan enuttrycklig regel därom kommer att iaktte att en parts intressen inte träds förnär. Regeringenhar förståelse för de skäl som ligger bakom Lagrådets förslag. Regleringen föröverklagande av domar bör emellertid vara sådan att det mte ens formeUt ärmöjligt att ändra en dom utan att den i fegre rätt vinnande parten hörts. Desyften som ligger bakom Lagrådets förslag synes dock kunna uppnås genom enomdisponering av vissa bestämmelser i 55 kap. utan att man gör avkall på detkravet. I propositionsförslaget upptes för den skuU redan i 7 § nuvarande bestämmelseri 11 § om prövningstiUstånd viUca i fegrådsremissen togs upp i 10 §. Förslagetfår tiU följd att nuvarande 8 - 10 §§ som i lagrådsremissen betecknats som 7-9kan behålla sina nuvarande beteckningar 8 - 10 §§ Ändringamai paragrafema - som i lagrådsremissen hade beteckningama 7 - 9 §§ - är enföljd av att i förslaget utttycket ""överklagande" ersätterflera äldre uttryck (se avsnittet 5). Bestämmelsema i 8 § förste stycket harutformats i huvudsakUg överensstämmelse med det Lagrådet föreslagitbeträffande 7 § förste stycket i det till lagrådet remitterade fönlaget. Paragrafemamotsvarar nuvarande 12 - 15 §§. De ändringar som görs är av redaktionefl natur Bestämmelsema i nuvarande 11 § har tegits in i 7 §. De nuvarande bestämmelsema i 16 § har inga motsvarigheter i förslaget (se det som sägs i anslutning till fegmbriken). 10 1993/94. i 55 kap. 13 § andrastycket har utformats i enUghet med Lagrådets Prop. 1993/94:190 förslag. Kapitietavser rättegången i Högste domstolen vid överkfegande av ett hovrättsbeslutsamt handfeggningen av vissa tifl Högste domstolen hänskjuma prejudUcatfrågorÄndringama överensstämmer i huvudsak med de som gjorts i 52 kap. Iparagrafen finns bestämmelser om bl.a. fristen för överklagande av hovrättsbeslut. När det gäfler utgångspunkten fÖr beräkningen av fristen är dennuvarande regeln i fråga om beslut under rättegången som meddelats vid ettsammanträde den dag då beslutet meddelas. För övriga beslut räknas tiden fråndet att den som vfll överklaga fick del av beslutet. 1fråga om överklaganden av tingsrätters beslut genomfördes den ändringenatt fristen skall räknas från cfegen för beslutet, om beslutet meddelas vidett sammanträde eller om det vid ett sammanträde har tflflcännagetts närbeslutet kommer att meddefes (se prop. 1983/84:78 s. 60). Motsvarande föreslåsnu for hovrättsbeslutens del. Därför har paragrafen i det nu berörda hänseendetutformats med 52 kap. 1 § som förebfld. 2 - 10 §§ Paragrafemamotsvarar nuvarande 3 - 11 §§. Ändringama i paragrafema är en följd av att iförslaget uttrycket "överklagande" ersätter uttrycket"besvär" (se avsnittet 5). Paragrafema har utformats i nära anslumingtifl motsvarande bestämmelser for hovrätt i 52 kap. 2 - 6 §§, 7 § förstostycket och 8-10 §§. HänvisningentiU nuvarande 52 kap. 10 § behöver i fortsätmingen avse 52 kap. 11 §. Bestämmelsema i nuvarande 52 kap. 11 § föreslås upphävda. I 52 kap. 13 § har tegits in en regel om det fallet att såväl en dom som ett i domen uppteget beslut överkfegas. Den regehi innebär att det skafl ske en gemensam handläggning enligt 50 efler 51 kap. Samma princip behöver tiUämpas vid överklagande hos Högste domstolen av ett beslut, men i sådant fell behöver 55 kap. tillämpas i sfellet för 50 eller 51 kap. 146 56 kap. 12 § Prop. Ändringamai paragrafema är en följd av att i försfeget uttrycket "överkfegande"ersätter uttrycket "besvär" (se avsnittet 5). 13 - 15 §§ Ändringamaavser endast hänvisningar tiU paragrafer som fått ett nytt nummer Ändringama i kapitiet är av redaktionell namr I fråga om kapitelmbriken,se kommentaren tiU mbriken tiU 53 kap. Kapitietupptar bestämmelser om de särskilda rättsmedlen "resning" och"återställande av försutten tid" (se 59 kap. om det särskildarättsmedlet "besvär över domviUa"). Högstedomstolen har i sitt remissyttrande tegit upp en fråga som inte har berörts avDomstolsutredningen men som enligt domstolens mening förtjänar att övervägas idet fortsatte fegstiftningsarbetet. Högste domstolen påpekar att om enskrivelse med överklagande i rätt tid har getts in till överrätten i ställetför till den domstol som dömt eller beslutet den omsfendigheten att skrivelsenkommit in tfll den lägre domstolen först därefter inte skafl föranleda att denavvisas (se t.ex. 50 kap. 3 §). Bestämmelser om detta infördes (prop.1973:30; JuU 1973:17; rskr. 1973:168; SFS 1973:240). Motsvarande bestämmelsersaknas när det gäller de särskilda rättsmedlen. Högste domstolen uppger atteftersom hovrättema numera kan pröva inte bara domvillobesvär utan ävenansökningar om resning och återställande av försutten tid problemen medansökningar som ges in tfll fel instans har ökat. Domstolen finner detangeläget att lagstiftningsåtgärder vidtes fÖr att hindra att det uppkommerrättsförluster när en ansökan eller infega i ett extraordinärt mål eller ärendevisserligen kommit in tifl Högste domstolen men inte tifl hovrätten elleromvänt (se 58 kap. 4 CKh 12 §§ samt 59 kap. 2 §). Enreform med den inriktning Högste domstolen föreslagit kan inte komma tifl ståndutan att det har förekommit en remissbehandling. Frågan får därför tes upp iett senare sammanhang. Enligtparagrafens nuvarande lydelse får för fiiUfÖljande av talan 147 mot dom eller beslut ellerför ansökan om återvinning eller åtempp- tegande återstäflas, omansökan görs av den som försuttit tiden pä gmnd Prop. 1993/94:190 av fegaförfell som han inte kunnat i rätt tid anmäfe. föreslåratt man tar bort orden "som han inte kunnat i rätt tid anmäla",eftersom dessa syftar på den regel i 32 kap. 7 § som föreslås upphävd. Hovrättenfor har förklarat sig ha svårt att förstå skälet för att te bortkravet på att fega förfeU om möjUgt skaU anmälas i rätt tid och avstyrkerdärför förslaget. förslag förefaller emellertid välgmndat(Kh har därför fegts tiU gmnd fÖr den nya lydelsen. 1 - 9 §§ Ändringamai kapitiet föranleds av att uttrycket "klagan över domvflla" ersätteruttrycket "besvär över domvflla" och att uttrycket "överklagande"ersätter flera äldre uttryck (se avsnittet 5). Rubriken samt 3 och 9 §§ harutformats i enlighet med Lagrådets föslag. Deallra fleste bestämmelser i särskilda fegar på de allmänna domstolamas områdevflka inte är förenliga med ändringama i föreslås nu ändrade.Som angetts i avsnittet 5 kommer dock några sådana bestämmelser att finnas kvarunder ett övergångsskede. Det gäller bl.a. bestämmelser om besvär frånlänsstyrelse till hovrätt. För den skull föreskrivs i andra punkten att om deti en feg eller för-fetming som har beslutets av regeringen förekommer enhänvisning tiU en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag istäUet den nya bestämmelsen skall tillämpas. innebär i de fell där talanskaU fullföljas hos hovrätt genom besvär att reglema om överklagande avtingsrätts beslut kommer att gälla. Nären dom eUer ett beslut har meddelats före flcraftträdandet bör äldre besfemmelser gälla i fråga om rätten att överklaga domen eller be slutet och i fråga om vad parten skaU iaktte. innebär vid över klagande av ett tingsrättsavgörande som meddelats före flcraftträdandet att dels 49 kap., dels 50 kap. 1,2 och 4 §§ efler 51 kap. 1, 2 och 4 §§ eller 52 kap. 1 och 3 §§ skafl gälla i sin äldre lydelse. Såvitt gäller rättegången i den högre instensen och såvitt gäller vidare överklagande bör dock de nya reglema gäfla. kan innebära att enstaka mål vilka redan börjat handläggas enligt de nuvarande reglema för vademål efler revisionsmål i fortsätmingen skall handläggas enligt de nya reglema fÖr rättegången vid överklagande av beslut. leder i så fåll till att må let kan ges en enklare och mera adekvat behandling. Det kan knappast uppstå några större praktiska ofegenheter av den föreslagna ordningen. Ett byte av handläggningsordning behövs endast när det gäller sådana fåll i viflca ett beslut som tegits upp i dom, t.ex. angående ansvaret för rättegångskosttiader,har överkfegats utan att CKkså själva domen har Prop. 1993/94:190överklagats. Någon formeU ondottning behöver inte ske. 11.2 Förslaget till lag om ändring i Hänvisningeni 17 kap. 9 § tiU 59 kap. RB behöver i fortsättningen avse 5 § med dessbestämmelser om den situationen att överklagande skuUe ha skett hos tingsrätt. 11.3 Förslaget till lag om ändring i jordabalken Bestämmelsemai 12 kap. 21 § om överkfegande från länsstyrelse tiU hovrätt lämnas av skäl somangetts i den allmänna motiveringen (avsnittet 5) utanför reformen. Bestämmelsemai 19 kap. 14 § om besvär tfll hovrätt har ändrats i enUghet med det som harsagts i avsnittet 5. Delvis har bestämmelsema utformats med 2 kap. 19 §sjölagen (1994:000) som förebild. Det skall nämnas att enhgt 19 kap. 3 § andrastycket jordabalken är subsidiärt tillämplig hosinskrivningsmyndigheten. Idet föreslagna uttryckssättet "besfemmelsema i rättegångsbaUcen omöverklagande av tingsrättsbeslut" hgger inte någon begränsning tfllbestämmelsema i 52, 54 och 56 kap. RB. Vid prövningen i hovrätt av ettöverklagat tingsrättsbeslut gäller nämligen även baUcens tre försto avdelningar(och Qärde avdelningen i den utsträckning det sker hänvisningar tfll denavdelningen). Som exempel på kapitel i viUca kan behövatfllämpas vid överkfegande av ett beslut av inskrivningsmyndigheten kan nämnas11 kap. om part och ställföreträdare, 12 kap. om rättegångsombud, 16 kap. omomrösming, 32 kap. om frister och fega förfåll och 33 kap. om inlagor Attförferandets i princip skriftliga och enkla nattir gör att en tillämpning av dei exemplen anförda kapitien sällan ställs på sin spets är en annan sak. Detskall nämnas att i samtiiga fåU tvistemålsbestämmelsema och inte brottmålsbestämmelsemai balkens tre förste avdelningar bör tillämpas, eftersom målet inte angår någonfråga om ansvar för brott. Ändringamai lagen ingår som ett led i arbetet med att på sflct kunna upphäva 21 §rättegångsbaflcens promulgationslag. Detbör observeras att enUgt 58 a § fegen (1970:995) om införande av nyajordabalken bestämmelsema om besvärstid i 19 kap. 14 § andra stycketjordabalken träder i kraft först den dag regeringen bestämmer TiU dess gälleratt klagotiden är från den dag expeditionen i ärendet hölls sökandentill banda, dock minst från den inskrivningsdag tiU vilkenbeslutet är att hänföra. I dette fege föreslås inte någon avkorming avklagotiden tfll , som är den normala när det gäller beslut avmyndigheter 11.4 Förslaget till lag om ändring i Prop. Bestämmelsemai 37 kap. 8 § om överkfegande av ett beslut av övervakningsnämnd genom besvärtiU hovrätt har ändrats i enhghet med det som har sagts i avsnittet 5. Dettemnebär bl.a. att tiU paragrafen har fegts en bestämmelse om att skrivelsen medöverkfegandet skaU ges in tiU nämnden. I sak gäUer dette redan nu som en följdav att förvaltningslagen (1986:223) är tiUämplig hos nämnden (se 23 § denfegen). Klagotiden är enhgt förvaltningsfegen i normafe feU från dendag då kfeganden fick del av beslutet. Nämnden har vid överkfegande att iakttebl.a. reglema angående omprövning i 27 och 28 §§ förvaltningslagen. Detskall nämnas att ett överkfegande enUgt paragrafen av ett beslut angåendeomhändertagande enhgt 28 kap. II§ i undan-tegsfåll kankräva en munflig förhandling i hovrätten. En särskfld besfemmelse om rättentfll munthghet kan tills vidare undvaras med hänsyn till de förslag somDomstolsutredningen lagt fram beträffande övervakningsnämndema. Dessa övervägsfÖr närvarande inom . 11.5 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken Bestämmelsemai 3 kap. 10 - 12 §§ samt 13 kap. 14 och 16 §§ om besvär till hovrätt harändrats i enlighet med det som har sagts i avsnittet 5. Detsamma gäller mbrikentill 18 kap. Rubrken närmast före 18 kap. 17 § är missvisande ochföreslås därför upphävd. 11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1955:227) ominskrivning av rätt till luftfartyg Bestämmelsernai 51 och 52 §§ om besvär till hovrätt har ändrats i enlighet med det som harsagts i avsnittet 5. innebär bl.a. att tfll 51 § har lagts en bestämmelseom att en klagande skall ge in sin skrivelse till inskrivningsdomaren.