prop · GH03218 · 1993-12-31 00:00:00 — förslag: Utredmngen föreslår att detstatliga stödet främst skall mrflctas på stöd tfll intemationellt preventivtoch kontaktskapande arbete som gäller tortyr, trauma och orgaiuserat våld.Målen för den statiiga verksamheten bör avse information och kunskapsspridningom skadeverknmgar av tortyr, forsknmg om tortyr och organiserat våld, utvecklmgav rehabiliteringsprogram samt arbete med att förhmdra tortyr i de länder därden förekommer. Ett särskflt instimt med dessa uppgifter bör mrättas. Instimtetbör verka för att målen för den statiiga verksamheten uppnås. Instimtetsverksamhet skall dels inriktas på forskning och utbildning, dels på intemationelltförebyggande arbete mot tortyr och annat organiserat våld. Den statiigaverksamheten bör enligt utredningen fmansieras av den del av biståndsanslagetsom går tfll länder där tortyr förekommer. Remissinstanserna:En stor del av de remissinstanser som har yttrat sig över delbetänkandet anseratt åtgärder behöver vidtas för att rehabiliteringen av tortyrskadadeflyktmgar skall förbättras. Många uistanser är också positiva till att ettsärskilt instimt bildas för att hålla samman verksamheten på nationell mvå.Statens mvandrarverk () ser positivt på förslaget att staten skall ta ettövergripande ansvar för rehabilitering av torterade och traumatiseradeflyktmgar och andra invandrare genom att mrätta ett uistimt mot tortyr ochorganiserat våld. Svenska Röda korset (SRK) samtycker i sitt yttrande till attdet statiiga stödet mrflctas på stöd till forskning, utvecklmg, utbildmng ochinformation samt stöd tfll mtemationellt preventivt och kontaktskapande arbetevad gäller tortyr trauma och organiserat våld. SRK samtycker även till att ettinstimt inrättas. framhåller i sitt yttrande de förslag som hardirekt anknytning tfll hälso- och sjukvården nänfligen förslag om spridning avkunskap och information samt utveckling av väl fungerande rehabilitermgsprogram.Socialstyrelsen delar utredningens uppfattning att det är mycket angeläget atthälso- och sjukvårdspersonalen får tillräcklig utbfldning. Det fmns remissmstanser som ställer sig tveksamma tillutredmngens förslag om fmansiermg av de statiiga insatsema. Styrelsen förinternationell utveckling (SIDA) avvisar förslaget om att det föreslagnainstimtet och dess verksamhet skulle fmansieras genom biståndsanslaget istatsbudgeten. Enligt SIDA:s uppfattning handlar utredningen om svenskpsykiatri och dess möjligheter att möta behov hos flyktingar och mvandrare somkommer till . Ansvaret för svenskt flyktmgmottag- andevilar på Kulmrdepartementet och . Även är tveksamt till Prop.1993/94:218 utrednmgens förslag till finansiermg. Skälenför regeringens förslag: Av problemgenomgång framgår attdet fmns brister när det gäller vård och stöd till tortyrskadade flyktingar.Regeringen delar i huvudsak slutsatser beträffandebrister i dagens system även om flera verksamheter har byggts upp under desenaste åren. Vi anser därför att det är angeläget att åtgärder vidtas somförbättrar samhällets vård och stöd till de tortyrskadade. Regermgenanser att det i första hand bör vidtas åtgärder som på olUca sätt förstärkervårdgivamas insatser så att flyktmgar och invandrare med svåra fysiska ochpsykiska skador förorsakade av tortyr kan ges adekvat vård och stöd. Vi vill idetta sammanhang framhålla utbildningens centrala betydelse. Det är enligt vårmening viktigt att personal inom t.ex. hälso- och sjukvård och socialtjänst harerforderliga kunskaper om hur människor med tortyrskador skall bemötas ochbehandlas. Regermgen vUl även framhålla vikten av att hälso- och sjukvård ochsocialtjänst erhåller tillräckligt metodstöd i sitt arbete med mäimiskor medskador förorsakade av tortyr och organiserat våld. Det är därvid viktigt attdiagnostUc och tidig behandlmg kan ske i önskvärd utsträcknmg. Forskning,metodutveckling och kunskapsspridning har inte utvecklats tillräckligt.Dessutom saknas utvärdermgar och uppföljmngar av olika behandlmgsmetoder. Vianser att det är angeläget att det vidtas åtgärder för att stimulera,sammanställa och sprida forskning på området, att utveckla behandlingsmetoderoch stimulera kvalitetssäkrmgsarbetet. Det är också väsentiigt attintemationella erfarenheter om tortyr och organiserat våld tas till vara. Sverigehar enligt bl.a. åtagit sig att verka för att förhmdrauppkomsten av tortyr och annan kränkande och förnedrande behandlmg. I åtagandetmgår även att ge flyktmgar som varit utsatta för tortyr och andra traumatahjälp, stöd och behandling samt att bidra till art kunskaper om förekomst avtortyr och dess konsekvenser sprids. Vidare mgår att verka för att det ordnasutbildmng till berörd personal. har även ratificerat FN:sbarnkonvention som ställer krav på att adekvata åtgärder rUrtas tilltraumatiserade bam. Motbakgrund av de redovisade bristema och de åtaganden som har enligt deovan nämnda konventionerna m.m. är det enligt regermgens menmg angeläget attåtgärder vidtas för att förbättra rehabilitermgen av tortyrskadade flyktmgar.Vi föreslår därför att ett statligt stöd om avsätts /95 för att stimulera insatsema inom detta område. En särskildarbetsgrapp inom med representanter för berördaintressenter bör tillsättas för att närmare överväga hur dessa medel böranvändas och fördelas. 10 Vård och stöd till psykiskt störda barn och ungdomar Regeringensbedömning: En utredning bör tillsättas med uppgift att utifrån en kartläggningav psykiskt störda bams och ungdomars simation lämna förslag till nödvändigaåtgärder. Utredningen bör främst pröva hur samarbetet mellan ,inklusive de särskilda ungdomshemmen (§12-hemmen), och hälso- och sjukvårdenkan förbättras och om så bedöms lämpligt föreslå förändringar vad gälleransvarsfördelnmgen. Skälenför regeringens bedömning: I tilläggsdirektiven (dir 1990:71) tfllPsykiatriutredningen anges bl.a. att uppdraget främst skall inriktas på attöverväga och föreslå åtgärder vad gäller ansvarsfördelning och organisation avstöd och vård till psykiskt störda. Åtgärderna skall syfta till att förbättrade psykiskt stördas livssimation och öka deras möjlighet till gemenskap ochdelaktighet i samhällslivet. Av direktiven framgår vidare att utrednmgen skallgöra vissa överväganden utifrån kartläggnmg och analyser avseende psykisktstörda bam, ungdomar och vuxna. 1en skrivelse från som inkom till iseptember 1991 meddelade utrednmgen att den av resursskäl inte kunde genomföraden del av uppdraget som avser psykiskt störda barn och ungdomar. Regermgenbeslutade bl.a. att Psykiatriutrednmgen mte i särskild ordningskulle kartlägga och analysera psykiskt störda bams och ungdomars simation.Kommittén skulle dock i sina överväganden beakta organisatoriska och fmansiellaföratsättnmgar för vård och stöd till psykiskt störda bam och ungdomar (dir.1992:67). Psykisktstörda bam och ungdomars behov av stöd och vård Måletmed samhällets insatser rUctade till psykiskt störda bam och ungdomar är attutifrån en helhetssyn tillfredställa vård- och omsorgsbehoven. Bam- och mödrahälsovårdenär ett stöd för alla familjer men har en särskild roll när det gäller barn medsärskilda behov och deras familjer. Förtroendet för bam- och mödrahälsovårdenär i allmänhet mycket stort. Undersökningar visar också att bamhälsovården nåri stort sett alla bara vilket bidrar till att problem av såväl medicinsk somsocial karaktär kan upptäckas . Vad gäller allvarligare psykiska stömmgarhar bamhälsovården begränsade möjligheter att tillhandahålla de särskildainsatser som kan ges inom ramen för eller barn- ochungdoms-psykiatrm och remitterar därför vidare till dessa instanser. Allaeller åtminstone de allra flesta barn kommer i kontakt med bamomsorgen ochskolan. Det är därför viktigt att mari även här har en godkännedom om psykiska störmngar vUket kan möjliggöra en tidig Prop.1993/94:218 upptäcktså att vård och behandling kan sättas m på ett tidigt stadium i Socialtjänstensindivid- och familjeomsorg arbetar såväl med utrednings-som behandlingsarbete.Det behandlingsarbete som utförs har ofta praktisk och kurativ karaktär. Barn-och ungdomspsykiatrin är både en basresurs dit den enskilde kan söka direkt ochen specialistresurs dit barn- och ungdomar remitteras. Vid 1990-talets börjanfanns det cirka 170 öppenvårdsmottagningar, vilket är en betydande ökningjämfört med de förhållanden som BFU-81 (Bam- och ungdomspsykiatri- samtFamiljerådgivningsutrednmgen ) redovisade. Den sjukhusanknutna vårdenomfattade cirka 350 platser. Vidare fanns det cirka 145 platserpå behandlmgshem som drevs i sjukvårdshuvudmännens regi. Antaletslutenvårdsplatser har mmskt kraftigt . Somett led i Psykiatriutrednmgens arbete tillställdes kommunerna 1990 en enkät därsocialtjänstens syn på problem, samarbete och förändrmgs-behov när det gällerpsykiskt störda personer efterfrågades. Resultaten från enkätsmdien, som ävenavsåg bam och ungdomar, har publicerats i delbetänkandet Psykiskt stördassimation i kommunema - en problem-inventermg ur perspektiv (SOU1992:3). InnanPsykiatriutrednmgen befriades från uppdraget att särskilt kartiägga ochanalysera simationen för psykiskt störda bam och ungdomar uppdrog utrednmgenåt att genomföra en enkätundersökning rflctad till allaklinikchefer i bam- och ungdomspsykiatrm samt chefer för har genomförts men ej bearbetats och analyserats avSocialstyrelsen varför endast begränsade slutsatser kan dras. DenbUd som tonar fram visar dock att såväl som bam-ochungdomspsykiatrm upplever bristen på specialistkompetenta läkare inom dettaområde som ett mycket allvarligt problem. Efterfrågan på barn- ochungdomspsykiatrins tjänster, både vad avser konkreta behand-lingsmsatser ochstöd och handledmng till vårdgrannar, tycks vidare generellt sett vara störreän resurserna. Frånsocialtjänstens sida görs gällande att ett problem är att det är svårt art fåtillgång tUl psykiatrins resurser. Vissa av klienter har ocksåsvårt att passa in inom bam- och ungdomspsykiatrin. Det gäller framföralltutagerande, ofta missbrukande tonåringar i behov av både psykiatrisk vård ochsociala msatser. Depsykiatriska klinflcerna lyfter bland annat fram brister i vården av psykotiskaungdomar som är i gränslandet mellan bara- och ungdomspsykiatrin ochvuxenpsykiatrin. Många kliniker anser sig inte heller ha kompetens att mötabehoven hos barn och ungdomar med invandrarbak-grand, t,ex, flyktingbarn. Både de enkäter som mitierats av ochde erfaren- Prop, 1993/94:218 heter som vunnit från den s,k.Aktiva uppföljningen pekar på att samarbetet mellan och barn-och ungdomspsykiatrin utvecklas positivt på många håll i landet. Samarbetet kandock på de allra flesta håll förbättras ytterligare om det ges en fastarestrukmr och med en ökad förståelse för varandras kompetens, möjligheter ochkanske inte minst begränsningar. 1 sammanhanget bör också framhållas attSocial-tjänstkonunittén kommer att behandla msatser för bam ochungdomar i sitt kommande huvudbetänkande. En särskild utredmng med parlamentarisk förankring börtfllsättas med uppdrag att komplettera och uppdatera de kartläggnmgar ochanalyser som har gjorts vad gäller psykiskt störda bam och ungdomars simation.Utredningen bör utifrån dessa underlag lämna förslag tifl hur samarbetet mellansocialtjänsten och hälso- och sjukvården kan förbättras så att vården av ochstödet till dessa gmpper kan stärkas. I detta sammanhang bör utredningen ävenöverväga om nuvarande ansvarsgränser är de mest ändamålsenliga sett såväl urden enskildes som ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Utredningen bör även överväga möjlighetema att genom olUcainsatser förebygga uppkomsten av psykiska stömingar hos bam och unga, liksomatt förebygga att sådana stömmgar, sedan de väl uppstått inte fördjupas ochbefästs. Utredningen bör därvid bl.a. analysera vilken roll som bamhälsovården,bamomsorgen och skolan bör ha i relation till bam och ungdomar med psykiskaproblem. De frivilliga organisationernas insatser bör även uppmärksammas. En närmare genomgång av , som lämnas till regeringen , får visa om det fmns skäl attvidga utredningsuppdraget till att ta ett mer samlat grepp på frågan omkommimeraas och hälso- och sjukvårdens olika psykosociala insatser för bam ochungdomar och deras familjer. Analysen bör utgå från de olika behov av vård och stöd somolika grapper av bam och ungdomar med psykiska problem kan ha. Härmed avsesexempelvis neuroser, psykoser, persoiflighetsstörmngar och störningar somanorexi- och bulimi. Många bam och imgdomar med funktionshinder som t,ex.autism, DAMP, dyslexi och psykisk utvecklingsstörning får sekundära psykiskaproblem. Även dessa bams och ungdomars behov av vård och stöd böruppmärksammas. Det har tagit emot flyktmgar somi sina hemländer har varit utsatta för tortyr och andra former av förföljelseeller på annat sätt utsatts för svåra trauma. Det torde därför finnas ett stortantal invandrarbarn som har haft traumatiska upplevelser i hemlandet.Utredningen bör särskUt överväga hur dessa barn kan få sma behov av vård ochstöd tillgodosedda. I utredningsarbetet bör FN:s konvention om bametsrättigheter beaktas. Utredningen som bör varaslutförd bör vid uppdragets genomförande samråda medUtrednmgen om hälso- och sjukvårdens finansiermg och organisation (HSU 2000, S1992:04) och Kommittén om översyn av socialtjänstiagen (S 1991:07) 11 Psykiatrisk vård till vissa grupper 11.1 Psykiatrisk vård till intagna i kriminalvården Regeringensbedömning: Det är angeläget att åtgärder vidtas så att intagna i kriminalvårdenkan erhålla adekvat psykiatrisk vård i tillräcklig omfattnmg. Till grund förregeringens fortsatta beredningsarbete i denna fråga bör ligga de förslag somlänmats av och . Psykiatriutredningensförslag: Kriminalvården ges möjlighet att köpa sluten och öppen psykiatriskvård av psykiatriska vårdgivare. Kriminalvården skall därvid kunna tecknaavtal om vårdplatser och konsultmsat-ser. Fmansieringen skall ske genom attstatsbidraget till sjukvårdshuvudmännen minskas och att anslagen tillkrimuialvården ökas med motsvarande belopp. Remissinstanserna: Deflesta remissmstanser som yttrat sig i frågan är positiva till utrechimgensförslag om art kriminalvården skall kunna köpa vård av landstingen. Bland dessainstanser fmns nio landsting. Några instanser avstyrker detta förslag ochhänvisar bl.a. tUl risken för bristande normalisermg av den psykiatriska vårdenav de intagna i krimmalvården. Skälenför regeringens bedömning: Intagnai kriminalvården har enligt normalisermgsprincipen samma rätt till samhälletshälso- och sjukvårdsmsatser som andra medborgare. Detta innebär att landstingetenligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) har ansvaret för att ge bl.a.frivillig psykiatrisk vård till mtagna mom kriminalvården. Landstingenhar enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård även ansvar för att gepsykiatrisk tvångsvård - s,k, rättspsykiatrisk vård - till bl,a, de som ärintagna i kriminalvårdanstalt och i häkte. Denna vård får endast ske påsärskilda vårdinrättmngar som är godkända av regermgen. Förpatienter som behöver vård som ställer särskilda krav på säkerhet, utredningoch behandling finns särskilda vårdenheter inom den landstingskommunalapsykiatrin. Denna vård är i stor utsträcknmg regionalt organiserad.Vårdplatsresurserna uppgår till totalt drygt 300 vårdplatservarav 60 fums vid s.k. specialenheter och resten vid Prop. 1993/94:218regionvårdsenheter. Kriminalvårdenhar inom sm organisation vissa vårdresurser för bl.a. psykiatrisk vård till deintagna. 1 37 § lagen om kruninalvård i anstalt föreskrivs att om en mtagen äri behov av hälso- och sjukvård skall han vårdas enligt de anvisningar som gesav läkare. Kan erforderlig undersöknmg och behandlmg mte lämpligen ske inomanstalten bör den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs får den intagneföras över tfll allmänt sjukhus. Inomkrunmalvården fmns f n. drygt 70 vårdplatser vid särskilda psykiatriskaavdelningar på vissa anstalter. Några av dessa anstalter har heltidsanställdpsykiatriker medan andra har konsultpsykiatriker. Det bör framhållas att detinte är möjligt att i medicinskt hänseende jämställa en psykiatriskvårdavdelning mom kriminalvården med en psykiatrisk avdelning mom den offentligahälso- och sjukvården. Justitiedepartemertietsseminarium om behovet av psykiatrisk vård för irtiagtm i kriminalvården Iseptember 1989 anorcUiade ett seminarium om behovet avpsykiatrisk vård för mtagna i krimmalvården. Vid seminariet konstaterades bl.a.att psykiatrm bör ge sluten psykiatrisk vård åt mtagna med psykos när dettabehov föreligger. Det konstaterades även att krimmalvården borde få ökadekunskaper om vad psykiatrin kan behandla och att krimmalvården i samarbete medpsykiatrm behöver utveckla en mer realistisk inställning tUl psykiatrmsmöjligheter. Vidare framkom att psykiatrm ofta saknar metoder för att behandlapersoner med tidiga personlighetsstörningar och att många av dessa klienter om hand inom kriminalvärden vid särskilda enheter med stöd av psykologisksakkunskap. Dessa personlighetsstörda intagna är ofta inte i behov av slutenpsykiatrisk vård utan av tillfälliga konsult- och stödmsatser. Vidsemmariet konstaterades vidare att vistelselandstmget enligt HSL är skyldigtatt bereda behövlig vård men att det inte fmns motsvarandeskyldighet när det gäller icke-akut vård. Ettresultat av semmariet blev att sände ut ett meddelandebladtfll aUa psykiatriska klimker med vissa riktlinjer för deras samarbete medkriminalvården (meddelandeblad 2/90). Psykiatriutrednmgenbedömer att behovet av vårdplatser för anhållna, häktade och mtagna ikriminalvård är betydligt större än det som tUlgodoses . Enligt utredmngensuppskattning är kriminalvårdens behov av sluten psykiatrisk vård 9 000 - 11 000vårddagar vilket motsvarar 25 - 30 vårdplatser. Psykiatriutredningenanser att kriminalvården bör abonnera på vårdplatser vid de rättspsykiatriskaregionvårdsenheterna. Skälen till detta är bl.a. att samhällsskyddet skulleförbättras och att det finns särskilt kvalificerade vårdresurser vid dessaenheter. Psykiatriutrednmgen anser att kriminalvården bör få ekonomiska Prop. 1993/94:218 resurserför att teckna avtal direkt med enskilda psykiatriska konsulter. För attfinansiera kriminalvårdens ökade kostnader bör medel föras över från denlandstmgskommunala sektora tUl staten. 1utredningen framhålls att många av de intagna i krimmalvården har personlighetsstörningar.För många personlighetsstörda och för lindrigt psykiskt utvecklmgsstörda kanpåfrestningaraa i fängelsemiljön motverkas och behovet av slutenvård mmskas omde får tillgång till egna enheter med psykologiskt stöd, Utrethiingen anserdärför att kriminalvården bör imätta särskilda enheter med adekvat vårdmiljöför dessa grapper. Socialstyrelsensrapport om Psykiatrisk tvångsvård - effekter av ny lagstiftning Regermgengav i uppdrag att utvärdera tillämpningen avden nya lagstiftnmgen om psykiatrisk tvångsvård m,m. Socialstyrelsenslutrapporterade uppdraget tUl regeringen . Resultatetredovisas i rapporten om Psykiatrisk tvångsvård - effekter av ny lagstiftning.I rapporten anges att antalet dagar som intagna i krimmalvården vårdats ipsykiatrisk slutenvård har ökat under /93 jämfört medföregående verksamhetsår. Under /92 erhöll intagna ikrimmalvården psykiatrisk slutenvård totalt på allmänt /93 har antalet vårddagar i sluten psykiatrisk vårduppgått till 6 777 vilket motsvarar 19 vårdplatser. framhållervUcten av att skilja på psykiatriskt vårdbehov och psykiatrisk vårdefterfrågan.Den senare är vanligtvis mer omfattande än ett konstaterat psykiatrisktvårdbehov. har intagna, exempelvis personlighetsstörda, behov avsocialt och psykologiskt stöd i stället för psykiatrisk specialistvård.Bedömningar i enskilda fall föratsätter att krimmalvården har tillgång tillpsykiatrisk kompetens. Socialstyrelsenhar mte haft möjlighet att bedöma om den nya lagstiftningen har inneburit attfler personer döms till fängelsestraff i stället för att överlämnas tillpsykiatrisk vård. Skälet är att styrelsen har saknat underlag för att göradenna bedömning. har dock funnit trender som visar att flerpsykiskt störda döms till fängelsestraff. harrättspsykiatriska undersökningar och domar till rättspsykiatrisk vård minskatkontinuerligt. har brottsligheten och användningen av fängelsestraffökat. Socialstyrelsenföreslår bl.a. att landstingens planeruigsansvar enligt HSL också bör gällaintagna i kriminalvårdsanstalt belägen inom landstingskommunen även om deintagna mte är bosatta inom kommunen. Syftet med detta förslag är att skapabättre föratsättningar för samarbetet mellan sektorspsykiatrin ochkriminalvårdsanstaltema på den ort där anstalten är belägen. Regermgenbeslutade om direktiv tUl Fängelseuttedningen den 2 aprfl 1992 (dir. 1992:36).Utrednmgens uppdrag har varit att göra en genomgripande översyn av de prmciperoch det regelverk som som lades fast genom kriminalvårdsreform. 1direktiven föreskrivs att kommittén skall analysera och redovisa konsekvensemaför kriminalvården av den ändrade lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård ochföreslå de förändringar som kan vara motiverade. En lösning som enligtdirektiven kan bli akmell är att ändra ansvarsfördelningen i fråga omkostnadema för den psykiatriska vård som ges mtagna i kriminalvården inom denallmänna hälso- och sjukvården. En annan lösning som kan övervägas är attutveckla psykiatriska vårdresurser mom krimmalvården. Analysen bör göras utifrånvårdens tillgänglighet och föratsättningama att bedriva en vård av högkvalitet. lämnade sitt slutbetänkande Krimmalvård ochpsykiatri (SOU 1994:5) till regermgen , Betänkandetremissbehandlas , Fängelseutreditingenanser att målsättningen som normalisermgsprm-cipen ger uttryck för måsteupprätthållas. De problem som utredningen har funnit bör därför lösas mom ramenför nuvarande ordning dvs, psykiatrm mom den allmänna sjukvården har ansvaretför vården av intagna i kriminalvårdsanstalt, Fängelseutrednmgenanför att de problem som fmns när det gäller den psykiatriska utomlänsvårdenför mtagna kan motverkas genom att det mellan sjukvårdshuvudmännen ingåsöverenskommelser om att den sjukvårdshuvudman inom vars område enkriminalvårdsanstalt är belägen skall svara för den psykiatriska vården. Denlösning av problemet som utredmngen föreslår är dock att HSL ändras så att densom är intagen i krimmalvårdanstalt oberoende av hemvist får även andravårdinsatser än de som är rent akuta vid sjukhus i anstaltens närhet. Dessutomföreslås att varje kriminalvårdsanstalt genom avtal mellan kriminalvården ochlandstingen knyts till en viss sjukvårdsimättmng. Fängelseutrecmingenföreslår att kriminalvårdens personal ges bättre kunskap om vad psykiatrm kanbehandla och hur behandlingen är utformad. Anstalterna bör anlita vårdanknumapsykiatriker för att bedöma de intagnas psykiska tillstånd. Utredningenanser att det är särskilt angeläget med differentiermg av mtagna med hänsyntill deras psykiska stöming. Enligt utredningen skapar en viss kategori intagnasom är psykiskt störda särskilda problem vid straffverkställigheten. Det gällerintagna med personlighetsstörningar som tar sig uttryck i ert utagerandebeteende, förhöjd aggressivitet och benägenhet för självdestruktiva handlingar.Tidigare skulle många av dessa symptom föranlett intagning för slutenpsykiatrisk vård. Att sluten psykiatrisk vård inte längre kommer i fråga berori första hand på art de personlighetsstördas psykiska tillstånd i allmänhetinte anses behandlingsbart och att psykiatrisk vård därför oftast bedöms somverkningslös. föreslår att det vid vissakriminalvårdsanstalter skall imättas s.k, stödavdelningar förpersonlighetsstörda. delningar bör rekryteraspersonal med mentalskötaratbildmng. Dessutom bör psykolog vara knuten tillavdelnmgen. Prop, 1993/94:218 Fråganom hur intagna i kriminalvården skall kunna få bättre tillgång till psykiatriskvård har som framgått ovan behancUats i flera olflca sammanhang. Orsakernatill problemen har uppgetts vara bl,a, att vårdresurserna inte är tillräckligtanpassade, oklarheter i ansvarsfördelnmgen mellan krimmalvård och hälso- ochsjukvård, brister i kompetens samt att nuvarande regelsystem har hmdrat eneffektiv samverkan.