prop · GH03197 · 1993-12-31 00:00:00 — Avparagrafen följer också att pantbrevshavaren även i andra sammanhang därsärskilda regler gäller för innehavaren av pantbrev skall behandlas som sådan. Ansökningarom åtgärder som avses i 6, 7, 8 och 10 §§ samt framställningar om utlämnande avuppgifter i pantbrevsregistret fär av den som har fått tillstånd enligt 14 §ges in till nämnden genom ett elektroniskt dokument eller pä något annat sättmed hjälp av automatisk databehandling. Ansökningarom åtgärder som avses i 8 och 11 §§ fär av kronofogdemyndigheten ges in medhjälp av automatisk databehandling. Medett elektronisk dokument avses en upptagning vars innehåll och utställare kanverifieras genom ett visst tekniskt förfarande. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, nämnden fär meddela föreskrifter för dettekniska förfarandet. (Jfr14 § I promemorians förslag) Paragrafenbehandlar frågor om användande av elektroniska dokument eller andra former avdatakommunikation. Dessa frågor har behandlats I den allmänna motiveringen,avsnitt 4.13. Inhämtandeav uppgifter tiU regbtret Prop. Isamband med registreringsätgärder enligt 5,6 oeh 9 §§ fär nämnden hämtauppgifter om inteckningen från inskrivningsregistret med hjälp av automatiskdatabehandling, (Jfr16 § i promemorians förslag) Paragrafenbehandlar möjligheten till sambearbetning mellan pantbrevsregistret ochinskrivningsregistret. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen,avsnitt 4,12, Av2 § första stycket 4 datalagen (1973:289) följer att det för inhämtande avuppgifter genom sambearbetning mellan personregister fordras tillstånd avDatainspektionen, om inte registreringen av uppgifterna eller utlämnandet avdessa sker med stöd av författning. Datainspektionens beslut eller den registreradesmedgivande. Bestämmelsen är i princip tillämplig även pä inhämtande avuppgifter till pantbrevsregistret. Förevarande paragraf innehåller ett stödför att uppgifter om inteckningar får hämtas till pantbrevsregistret genomsambearbetning med inskrivningsregistret. Densom har fått tillstånd enligt 14 § fär ha terminalätkomst till pantbrevsregistret.Sädan terminalätkomst får avse endast uppgifter om inteckningar för vilka tillståndshavarenär registrerad som pantbrevshavare. Termlnalät-komsten fär dock avse ävenuppgifter om andra inteckningar om den berörda pantbrevshavaren har medgivitdet. Äveninskrivningsmyndigheter, kronofogdemyndigheter och fastighetsbildningsmyndigheterfär ha terminalåtkomst till pantbrevsregistret. Sädan terminalåtkomst får dockavse endast uppgifter som enligt pantbrevshavarens medgivande fär lämnas uttill myndigheten. (Jfr15 § i promemorians förslag) Iparagrafen finns bestämmelser om terminalätkomst till pantbrevsregistret. Medterminalåtkomst avses här endast en teknisk möjlighet att med användning avterminal ta del av de uppgifter som är införda i registret. Mot denna möjlighetsvarar en skyldighet för CFD att tillhandahålla uppgifterna. Föruppgifter i pantbrevsregistret uppställs i de föreslagna nya bestämmelserna i8 kap. 22 § sekretesslagen särskilda sekretessbestämmelser med ett s.k. omvänt skaderekvislt(se den allmänna motiveringen, avsnitt 4.11). Syftena bakom dessa bestämmelsermedför att en helt fri terminalätkomst för myndigheter och för enskilda intekan komma i fräga. I denna paragraf har därför uppställts vissa begränsningar irätten till terminalätkomst. Dessa begränsningar ansluter nära tillsekretessbestämmelserna. Iförsta stycket finns allmänna bestämmelser om i vilken utsträckning enskildaoch myndigheter har rätt att ta del av pantbrevsregistret via terminal. För detförsta måste vederbörande har tillstånd enligt 14 §, dvs. tillstånd att bliregistrerad som pantbrevshavare. Även om det finns ett sådant tillstånd, har tillståndshavaren interätt att ta del av alla uppgifter i registret. 1993/94:197 terminalåtkomstfår nämligen inte omfatta annat än uppgifter om inteckningar för vilka hansjälv är registrerad som pantbrevshavare. Med "uppgift om inteckning"avses här även den till inteckningen fogade uppgiften om pantbrevshavare. Detskall som huvudregel inte finnas någon möjlighet att via terminal ta del avuppgifter om andras innehav, uppgifter för vilka det ju kan råda sekretess. Attuppgifter om eget innehav kan lämnas ut via terminal - och alltså utansärskild sekretessprövning - sammanhänger med att sekretess till skydd förenskild enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen inte gäller i förhällande till denenskilde själv. Itredje meningen finns ett undantag från huvudregeln om att terminalåtkomstinte får avse andras innehav. Eftersom sekretess till skydd för enskild kanefterges av denne själv, har det ansetts att den som har tillstånd enligt 14 §skall kunna få terminalätkomst även till uppgifter om inteckningar för vilkahan själv inte är registrerad som pantbrevshavare under den förutsättningenatt den berörde pantbrevshavaren har medgivit det. Dekrav som uppställs i första stycket gäller inte i fråga om inskrivningsmyndigheter,kronofogdemyndigheter och fastighetsbildningsmyndigheter. Deras rätt till terminalätkomstregleras i stället i andra stycket. I departementspromemorian föreslogs attinskrivningsmyndigheterna och kronofogdemyndigheterna skulle ha rätt till terminalåtkomstbeträffande uppgift som "berörs av ärende hos myndigheten". Underremissbehandlingen har ifrågasatts om inte detta skulle leda till att helapantbrevsregistret blev att anse som allmän handling hos de myndigheter som harterminalätkomst. I paragrafens slutliga utformning har därför myndigheternasbefogenhet att via terminal göra överföringar av uppgifter i registretavgränsats till sädana uppgifter som pantbrevshavaren har medgivit får lämnasut till myndigheten. Inskrivningsmyndighetensmöjligheter att via terminal ta del av uppgifter i pantbrevsregistret torde främst fä betydelse i ärenden om inteckningsåtgär der enligt 22 kap. 7 - 11 §§ jordabalken. Det rör sig här om de situationer dä myndigheten enligt 22 kap. 13 § jordabalken måste kontrollera att den uppgivne innehavaren är registrerad som pantbrevshavare. 'Pör kronofogde myndigheten torde möjligheten till terminalåtkomst främst fä betydelse be träffande uppgifter som behövs i ärenden om exekutiv försäljning. En sädan situation är dä någon begär exekutiv försäljning av en fastighet utan att ge in något pantbrev och kronofogdemyndigheten därför mäste kontrollera att sökanden är registrerad som pantbrevshavare. Möjligheten till terminalät komst kan också få betydelse när kronofogdemyndigheten fullgör sin skyl dighet enligt 12 kap. 4 § utsökningsbalken att införskaffa utredning om de rättigheter som belastar fastigheten. En ytterligare situation dä kronofogde myndigheten kan ha Intresse av att ta del av en uppgift om pantbrevshavare är vid redovisningen av influtna medel, om borgenären visar upp en pantför skrivning frän fastighetens nye ägare och begär att bli befriad från skyldighe ten att visa upp pantbrev. Förfastigketsbildningsmyndigketen kan tillgång till uppgifter om pantbrevshavare vara av värde när myndigheten i samband med bl.a. fastighetsregleringsförrättningar skall skaffa medgivanden till vissa åtgärder frän fordringshavare I fastigheten (se exempelvis 5 kap. 18 § andra stycket fastighetsbildningslagen /1970:988/). Det är emellertid inte myndighetens behov av uppgiften somavgör om Prop. 1993/94:197 det finns en rätt till terminalätkomst. Rätten till terminalätkomstär i stället beroende av om pantbrevshavaren har medgivit att uppgiften skallfå lämnas ut. Ett sådant medgivande frän pantbrevshavaren kan begränsas tillvissa fastigheter eller vissa inteckningar. Medgivandet kan också lämnas ianslutning till ett särskilt ärende. I de mtiner som CFD har utvecklat inomramen för den pågående försöksverksamheten ger pantbrevshavaren i samband med att pantbrevshavaren initierar ett hinder mot avregistrering(se 10 §) och denna rätt till terminalåtkomst består sedan sä länge hindretkvarstår. Ett sådant förfarande får anses förenligt med lagtexten. Det är CFDsom skall pröva att pantbrevshavaren har lämnat sitt medgivande tillterminalåtkomsten. Medgivandet bör kunna lämnas pä elektronisk väg och CFD:sprövning kunna ske genom i systemet inbyggda mekaniska spärrar. Nämndens beslut enligt denna lag fär överklagas hoslänsrätten. (Jfr 17 § i promemorians förslag) I paragrafen stadgas att överklagande av CFD:s beslutenligt lagen skall prö- - vas av länsrätten. I fråga om överklagande gäller 22- 25 §§ förvaltningslagen (1986:223) samt, beträffande förfarandet iförvaltningsdomstolen, förvaltningsprocesslagen (1971:291). Enligt 22 §förvaltningslagen fär ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om dethar gått honom emot och beslutet kan överklagas. CFD:s beslut enligt 5 - 8 §§ färanses överklagbara (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 4.10). Till debeslut som kan överklagas hör även beslut enligt 14 och 15 §§ och beslut omföreskrifter enligt 17 § fjärde stycket. Eftersom CFD är belägen i skall CFD:s beslutöverklagas till Länsrätten i . Paragrafen omfattar enbart överklagande av "beslutenligt denna lag". Det får till följd att paragrafen inte regleraröverklagande av beslut att inte lämna ut uppgift från registret. Här gäller istället särskilda bestämmelser om överklagande i 15 kap. 7 och 8 §§sekretesslagen. Tillfogas någon skada genom oriktig eller missvisandeuppgift i pantbrevsregistret eller i annat fall genom fel I samband meduppläggning eller förande av registret, har han rätt till ersättning av staten,om det inte visas att felaktigheten beror pä en omständighet utanför nämndenskontroll vars följder nämnden inte skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Ersättningen enligt första stycket kan efter skälighetsättas ned eller falla bort, om vällande pä den skadelidandes sida harmedverkat till skadan. (Jfr 13 § I promemorians förslag) 72 Skadeståndsfrågan harbehandlats i den allmänna motiveringen, se avsnitt Prop. 1993/94:197 4.14.Regleringen i denna paragraf innebär att staten åläggs ett kontrollansvar förskada som beror på oriktig eller missvisande uppgift i pantbrevsregistreteller pä fel i samband med uppläggning eller förande av registret. Statensskadeståndsansvar inträder sålunda när de felaktigheter som har orsakat skadanligger inom CFD:s kontrollsfär. En motsvarande bestämmelse om kontrollansvarfinns i det kontobaserade aktiesystemet och kommer där till uttryck ibestämmelserna i 7 kap. aktiekontolagen (1989:827). De uttalanden som gjordesi prop. 1988/89:152 om innebörden I 7 kap. 2 § första stycket nämnda lag (se s.115 och 116) bör kunna tjäna som vägledning även vid tillämpningen avförevarande bestänunelse. Bestämmelseninnebär att, om en felaktighet ligger Inom CFD:s kontrollsfär, ersättninglämnas för alla skador som beror på felaktigheten under förutsättning att detfinns adekvat kausalitet mellan felaktigheten och skadan. Ett exempel pä enskada som kan komma att ersättas till följd av bestämmelsen är den förlust somen borgenär kan drabbas av genom att en felaktig registrering försenar ettexekutivt förfarande som fastighetspriserna sjunker. Berorfelaktigheten på omständigheter inom CFD :s kontrollsfär, skall ersättninglämnas för förlusten. Inågra avseenden skiljer sig dock bestämmelsen från skadeständsbestäm-melserna iaktiekontolagen. Kontrollansvaret enligt aktiekontolagen omfattar ävenfelaktigheter som har förekommit hos de s.k. kontoförande instituten. Detinnebär att VPC även kan komma att bära ett kontrollansvar för felaktigheterhos kreditinstitut som är anslutna till systemet. I pantbrevssystemet kommerstatens kontrollansvar att omfatta endast fel hos CFD. Det kommer alltså Inteatt aktualiseras vid felaktigheter som beror pä handläggningsfel hosterminalanslutna ingivare, tekniska fel I ingivarnas utrustning eller fel vidöverföringen mellan ingivarna och CFD. Såsomhar uttalats i den allmänna motiveringen kommer den nu angivna skadeståndsregleringeninte heller att gälla för alla skador som har samband med CFD:s verksamhet.Utanför bestämmelsen faller skada till följd av oriktigt utiämnande av sekretesskyddadeuppgifter liksom skada till följd av fel vid CFD:s prövning av tillståndsfrågorenligt 14 och 15 §§. Det har ansetts lämpligt att sådana skadeståndsfrågor idetta sammanhang bör bedömas enligt samma regler som vid annanmyndighetsverksamhet, dvs. skadeståndslagens regler om skadestånd på grund avfelaktig myndighetsutövning. Vidare kommer skada som beror på oriktigheter handläggning att falla utanför bestämmelsen omkontrollansvar även när sädana oriktigheter återspeglas I pantbrevsregistret. Iandra stycket har upptagits en bestämmelse om jämkning av skadestånd. Bestämmelsenhar en motsvarighet I 7 kap. 4 § aktiekontolagen. 7.2 Förslaget till lag om ändring i jordabalken Ägareav en fastighet, som vill upplåta panträtt I denna till säkerhet för förd- _. ran, har rätt att i denordning som anges i 22 kap. hos inskrivningsmyndighe- Prop. 1993/94:197 tenerhålla inskrivning i fastigheten av visst penningbelopp (inteckning). Bevisom inteckningen kallas pantbrev. Ett pantbrev utfärdas antingen i skriftlig form(skriftlig pantbrev) eller genom regbtrering i pantbrevsregbtret enligt lagen(1994:000) om pantbrevsregister (datapantbrev). Inteckningkan enligt 22 kap. beviljas i fiera fastigheter (gemensam inteckning).Gemensam inteckning kan också uppkonuna genom att intecknad fastighet delas. (Jfr6 kap. 1 § i promemorians förslag) Paragrafeninnehåller de grundläggande bestämmelserna om inteckning ochpantbrev. I paragrafens/örato stycke har skett vissa ändringar. Pantbrevhar alltid utfärdats i form av pappersbaserade dokument. Det nyasystemet Innebär emellertid att pantbrevet kan vara antingen ett skriftligpantbrev eller ett datapantbrev. Det skriftliga pantbrevet motsvarar dagens pappersbaseradedokument. framträder enbart såsom en särskild registrering ipantbrevsregistret och det anses utfärdat i och med att uppgift om inteckningenförs in i detta register. Detta kommer till uttryck i den nya lagtexten. Ihittills gällande rätt har inskrivningsmyndigheten alltid stått som utfär-dareav pantbrev. Hädanefter kommer även CFD att ha viss behörighet att utfärdapantbrev (se 22 kap. 5 a § jordabalken). beskrivs därför inte längresom "inskrivningsmyndighetens bevis om inskrivning" utan som "bevisom inteckning". Panträttenupplåtes genom att fastighetens ägare överlämnar pantbrevet som pant förfordringen. Ettdatapantbrev skall anses ka överiämnats till borgenären, när denne eller någonsom företräder honom har regbtrerats som pantbrevshavare i pantbrevsregistret Bestämmelserom fastighetsägarens rätt när pantbrev icke alls eller delvis utnyttjats förpantsättning (ägarhypotek) finns i 9 §. (Jfr6 kap, 2 § i promemorians förslag) Paragrafeninnehåller bl,a, bestämmelser om hur panträtt upplåts. Enligtsvensk rätt gäller att en sakrättsligt giltig panträtt i fast egendomhar uppkommit först när tre bestämda fömtsättningar är för handen. För detförsta mäste det finnas en fordran. För det andra mäste fastighetsägaren avgeen pantsättningsförklaring, dvs, en muntlig eller skriftlig förklaring att hanupplåter panträtt i fastigheten till säkerhet för fordran. För det tredje skallfastighetsägaren överlämna pantbrevet till borgenären eller någon somföreträder borgenären. Dessa rekvisit sammanfattas I lydelsen av 6 kap. 2 §första stycket: "Panträtten upplåtes genom att fastighetens ägare överiämnarpantbrevet som pant för fordringen". Denya bestämmelserna om datapantbrev avser Inte att åstadkomma nå gon förändring i den grundläggande strukturen av dessa pantsättningsregler. Liksom tidigare kommer alltså en förutsättning för uppkomsten av en giltig panträtt att vara att fastighetsägaren har pantförskrivit fastigheten tillsäker het för en fordran. Det har emellertid ansetts att kravet på "överiämnande" 74 stänunermindre väl överens med det nya pantbrevsbegrepp som införs. Prop,1993/94:197 I ett nytt andra stycke har därför tagits in en bestämmelse somavser att fastlägga vad som i fräga om datapantbrev fordras i stället för"överlämnande". Syftetmed bestämmelsen om överlämnande är att avskära fastighetsägaren fränmöjligheten att förfoga över pantbrevet för ytterligare pantsättning. Det hardärför ansetts att i fräga om datapantbrev kravet pä tradition av pantbrevetskall anses uppfyllt om borgenären (dvs, den till vilken panträtt har blivit utfäst)eller någon som företräder borgenären har registrerats som pantbrevshavare ipantbrevsregistret. Genom en sädan registrering förhindras nämligenfastighetsägaren frän att förfoga över pantbrevet pä egen hand. Detbör understrykas att förekomsten av en sädan registrering inte utan vidareinnebär att det har uppkommit en giltig panträtt. Även om avsikten medregistreringen är att åstadkomma en panträtt för pantbrevshavaren -något som iden enskilda situationen inte behöver vara fallet - uppkommer inte någonpanträtt sä länge det inte också finns en fordran samt en giltig pantförskrivningfrån fastighetsägarens sida (här bortses från de i 6 kap, 7 och 7 a §§ angivna godtrosfallen).Registreringen kan alltså tjäna som substitut enbart för det sakrättsligamomentet i pantsättningen, dvs, för vad som beskrivs som"överlämnande", Ihittills gällande rätt har det ansetts att panträtt kan uppkomma även pä andrasätt än det som beskrivs i 6 kap, 2 §, Vid s,k, förtida pantförskrivning (dvs,pantförskrivning före inteckningens beviljande) har sålunda en sakrättsligtgiltig panträtt ansetts ha uppkommit redan vid inskrivningsdagens slut trotsatt det då ännu inte finns något pantbrev. Vidare har - enligt reglerna ilagen (1936:88) om pantsättning av lös egendom som innehaves av tredje man -panträtt ansetts uppkomma redan när borgenären denuntierar tredje man sominnehar pantbrevet om pantsättningen. Den nya lydelsen av 6 kap, 2 § avser inteatt göra någon ändring i detta. Registreringenkommer alltså inte att vara helt avgörande för frågan om och när panträttuppkommer. Den blir inte heller alltid avgörande för frågan om panträttensbestånd. Om pantförskrivning har skett till en viss borgenär ochpantupplåtelsen har fullbordats genom att borgenären registrerats som pantbrevshavarei registret, påverkas den sålunda uppkomna panträtten givetvis inte av attregistreringen (datapantbrevet) senare byts ut mot ett skriftligt pantbrev somöversänds till borgenären. Inte heller påverkas panträtten av att enregisteruppgift faller bort genom ett tekniskt fel eller ett handläggningsfel.Ett sådant fel fär I stället samma verkan som uppkommer när ett skriftligtpantbrev försvinner. Panträtten består men den kan inte åberopas förränsärskilda rättelseåtgärder har vidtagits. Vidarekan givetvis panträtten upphöra trots att registreringen består. Sä är falletom den fordran, för vilken pantsättning har skett, betalas. Så är också falletom pantavtalet upphör att gälla till följd av överenskommelse om detta eller pägrund av att avtalet förklaras ogiltigt. Redantidigare har gällt att den som Innehar ett pantbrev - antingen det är på grund av pantsättning, förvaringsavtal eller på annan grund - är skyldig att lämna tillbaka det till fastighetsägaren när det bakomliggande rättsförhål landet upphör. Har pantbrevet pantsatts I andra hand, skall innehavaren I stället lämna pantbrevet till andrahandspanthavaren (beträffande skyldlghe- 75 ten att lämna utpantbrevet till andrahandspanthavaren, se NJA II 1936 s.Prop. 1993/94:197 161). Sker Inte detta, kan fastighetsägaren - eller, vid andrahandspantsättning,andrahandspanthavaren - i sista hand väcka talan mot innehavaren. I motsvarandesituation är det pantbrevshavarens skyldighet att föranstalta om utskrift avett skriftligt pantbrev som kan bli föremål för sedvanlig tradition.Alternativt kan han ansöka om byte av pantbrevshavare (se 7 § lagen ompantbrevsregister) sä att den som har rätt till pantbrevet blir registrerad sompantbrevshavare. Försummar han det, kan talan väckas vid domstol. Avlagen om pantbrevsregister följer att registrering i pantbrevsregistret (dvs.utfärdande av datapantbrev) kan ske såväl i anslutning till beviljandet avinteckningen som i ett senare skede (se 5 och 6 §§ lagen om pantbrevsregister). Idet första fallet torde panträtt i många fall redan ha uppkommit vid inskrivningsdagensslut enligt vad som gäller om s.k. förtida pantförskrivning (se NJA 1981 s.507). I annat fall fullbordas pantupplätelsen när inteckningen förs in ipantbrevsregistret med borgenären eller någon som företräder denne som pantbrevshavare.Detta blir i praktiken vanligen i anslutning till inskrivningsdagensgodkännande. Omdet redan har utfärdats ett skriftligt pantbrev som lämnas in för konverteringtill datapantbrev (se 6 § lagen om pantbrevsregister), torde det vanligen redanha uppkommit en giltig panträtt som har fullbordats genom sedvanlig traditionav ett skriftligt pantbrev. Lagenom pantbrevsregister innehåller också regler om byte av pantbrevshavare (se 7§ lagen om pantbrevsregister). Om en sädan åtgärd har föregåtts av enpantförskrivning till säkerhet för den nye pantbrevshavarens fordran, kommer pantupplätelsenatt fullbordas senast i och med registreringen av bytet. I mänga fall tordeemellertid - såsom framgår av det följande - panträtten ha uppkommit redantidigare. Ensituation då reglerna om byte av pantbrevshavare får särskild betydelse är närden ursprungliga fordran har betalats och pantbrevet i omedelbar anslutningtill detta används som säkerhet för en ny kredit hos en annan borgenär. Dennye borgenären (B) kan därvid inte göra gällande den panträtt som den försteborgenären (A) har haft. Ny pantsättning mäste ske. En grundläggandeförutsättning är givetvis även i detta fall att det finns en pantförskrivningfrån fastighetsägaren till säkerhet för B:s fordran. I gällande systemhar pantupplätelsen till B fullbordats genom att denne tar emot det skriftligapantbrevet frän A. Därigenom har tradition skett. I mänga fall harpantupplåtelsen fullbordats ännu tidigare genom att B, medan A fortfarande , denuntierat A om den nya pantupplätelsen i enlighet medbestämmelserna lag. Genom denuntiationen uppkommer en skyldighet förA att Inte lämna över pantbrevet till fastighetsägaren eller någon annan.Strängt taget är det alltså Inte nödvändigt att B efter en sådan denuntlationkommer i besittning av pantbrevet, låt vara att detta är praktiskt lämpligtoch skyddar B mot risken för att A förfar med pantbrevet till skada för B. OmInteckningen är Införd i pantbrevsregistret kommer pantupplåtelse till B att fullbordas när B registreras som pantbrevshavare I registret. En sådan registrering kan dock endast komma till stånd på ansökan av den tidigare 76 pantbrevshavaren, dvs. B mäste alltså ta kontakt med Aför att få till Prop. 1993/94:197 stånd registreringsätgärden. En sädanunderrättelse torde ofta kunna utformas som en denuntlation enligt 1936 ärslag. Eftersom A blir att anse som innehavare av pantbrev (se 16 § lagen ompantbrevsregister), fär en sådan denuntlation till följd att pantupplätelsentill förmän för B fullbordas redan innan B registreras som pantbrevshavare.Uppfyller emellertid underrättelsen inte fömtsättningama i 1936 ärs lag,fullbordas pantupplåtelsen först i och med att B eller någon som företräderdenne registreras som pantbrevshavare i pantbrevsregistret. I tredje styckethar upptagits det hittillsvarande andra stycket. Om det inte ftnns hinder enligt 3 eller 4 §, skallinskrivningsmyndigheten bevilja inteckning. Om ansökningen harförklarats vilande, får den dock inte beviljas förrän vilandebevbet har givitsin. (Jfr 22 kap. 5 § första stycket i promemorians förslag) I paragrafen har tidigare funnits bestämmelser omutfärdande av pantbrev. Dessa har flyttats till de nya paragraferna,5 a och 5b. Återstoden av paragrafen har genomgått vissa redaktionella ändringar. När en inteckning har beviljats, skall ett pantbrevutfärdas på gmndval av inteckningen. Skriftliga pantbrev utfärdas avinskrivningsmyndigheten, om inte annat följer av lagen (1994:000) om pantbrevsregbter.Datapantbrev utfärdas av .