prop · GH03111 · 1993-12-31 00:00:00 — har informerats om denna form av mUjöstyming i samband med behandUng av kompletteringspropositionen (prop. 1991/92:150 bifega 1:12). I sammanhanget bör ocksä noteras att vitisok om tiUväxt, konkurrenskraft och sysselsättning firamställer skatteväxling som en intressant och möjUg åtgärd för att förbättra mUjön och minska arbetslösheten. Avgiftenpå utsfepp av kväveoxider har på kort sikt bidragit tiU en ca 40-procentig reduktion av kväveoxidutsfeppen från de drygt hundratalet större förbmkningsanläggningar som omfettas av systemet. Systemets utformning med återbetalning av influtna avgiftsmedel innebär att avgiften inte gett upphcjv tUI någon påtagUg konkurrens nackdel för de större pannorna i förhållande tiU mindre aiUäggningar. UtöverskattefinansieUt neutrafe lösningar bör även möjUgheten för staten att minskautgiftema i kombination med en ökad grad av mUjöstyming övervägas genom att tabort mUjöskadUga subventioner. Detta är även något som stäUt sigbakom i samband med behandUngen av kompletteringspropositionen är 1992. Enform av ekonomiskt styrmedel som i teorin ger goda resultat men som ännu ejprövats i praktiken i är handel med överlåtbara utsfeppsrätter. Påregeringens uppdrag har utrett vissa fömtsättningar föratt i begränsad omfettning pröva tiUämpUgheten av utsfeppsrätter i praktiken.Natarvårdsverket kom tiU slutsatsen att ytterhgare utredning av frågan ärnödvändig för att närmare precisera svärigheter och möjUgheter. Frägan omutsläppskvoter för närsalter kommer att behandfes vidare, bl.a. inom enarbetsgmpp inom Helsing-forskonventionen. Regeringenavser att återkomma med ytterUgare försfeg tUl åtgärder för att begränsamUjöskulden. Iregeringens proposition 1993/94:30 Strategi för biologisk mångfeld föreslås att en svensk strategi med gmndläggande principer för bevarande och håUbart nyttjande av biologisk mångfeld antas av . har anslutit sig tUl regeringens förslag och beslutat att anta strategins gmndläggande principer (bet. 1993/94:JoU9, rskr. 1993/94:87). Sttategininnebär att mUjömålen skaU ges samma vikt och Prop. 1993/94:111 betydelse som skUcfe ekonomiska överväganden i syfte att bygga mänskUg verksamhetpå ekologisk gmnd. En helhetssyn skaU tiUämpas vad gäUer de ätgärder som måstevidtas för att upprätthåUa ekologiska processer cKh säkra arters långsUctigaöverlevnad. DenjämstäUdhet meUan mUjömål CKh ekonomiska aktiviteter som fegts fest CKh denhelhetssyn som skaU tiUämpas för att uppnå dessa mål, innebär bl.a. att enökande tyngd skaU feggas pä att mUjöanpassa verksamheten inom olikasamhäUssektorer. Utveckling av natarvårdsan-passade skogsbmksmetcxler ckU av ekologiskt anpassat jordbruk CKhfiske, anpassning av utsfepp av mUjöskadUga ämnen tiU de ekologiskabelastningsgränserna, bebyggelse- och infrastmktarpfenering pä ekologisk gmndCKh ett fortsatt arbete med att skydcfe särskUt värdefiiUa natarområden ärhörnstenarna i poUtiken. Attgenomföra denna omfettande poUtik kräver en utveckfed dialog mellan alfesektorer i samhäUet CKh de mUjövärdande myndighetema, både centtalt ochregionalt. Ett lokalt engagemang är avgörande för framgången i aibetet.Kommunernas arbete med lokafe mäste bygga pä dessa principer. EnskUdaföretagare och bmkare av biologiska resurser skaU engageras aktivt i arbetet.Kunskapema om hur den biologiska mångfelden skaU utayttjas håUbart måsteförstärkas. Ipropositionen redovisas därför särskUda satsningar på forskning genominrättande av en vetenskapUg kommitté för biologisk mångfeld samt ett centmmför forskning om biologisk mångfald. Vidare görs särskUcfe satsningar påmformation och utbUdning samt inventeringar. Förstärkta möjUgheter förkommunema att aktivt planera för bevarande och häUbart nyttjande av biologiskmångfeld skaU utredas. Behovet av en förstärkt och aktiv dialog mellan olikaaktörer lyfts fram. SärskUda aktionsplaner för bevarande ckU håUbart nyttjande av biologiskmångfald inom de areelfe näringama skaU utarbetas. Tidigarebeslutade skyddsbestämmelser i natarvårdsfegen skaU tiUämpas genom beslut ombiotopskydd ckU förbud motmarkawattning i defer av . Ipropositionen ges också en ingående redogörelse för de nya fömtsättningar ochmöjUgheter som konventionen om biologisk mångfeld innebär för det svenskautvecklingssamarbetet. Frägan om utvecklingssamarbetet och Riobesluten kommeratt behandlas ytterUgare i det följande i anslutning tiU behandlingen avfirågor om det globafe samarbetet. Iproposition 1992/93:227 har regeringen föreslagit att rikscfegen skaU godkännakonventionen om biologisk mångfald för svenskt vidkommande. hargodkänt vad regeringen föreslagit (bet. 1993/94:JoU4, rskr. 1993/94:27).Regeringen beslutade att ratificera konventionen ombiologisk mångfald. 4.2.5 HushåUning med markoch vatten - fysisk planering Regeringensbedömning: Det svenska planerings- och beslutssystemet motsvarar tiU storadefer de krav som beslutades vid . Formema för planeringen ochför prövning av förändringar i mark- cKh vattenanvändningen behöver emeUertidutvecklas för att kunna bidra tiU en håUbar samhäUsutveckling. Pågåendeöversyn av planfegstitftningen syftar tiU att stärka planeringens möjUgheteratt förebygga mUjöproblem och öka mUjöhänsynen. Översiktsplanen enUgt plan- CKhbyggfegen bör utayttjas som ett led i arbetet med lokafe Agencfe 21.Regionpfe-neinstmmentet bör förstärkas. Skälen för regeringensbedömning: Den svenska mark- och planfegstift-ningen - dvs. i första hand plan-CKh byggfegen, PBL, (1987:10) och fegen (1987:12) om hushållning mednatarresurser m.m. (NRL) -Överensstämmer i väsentiiga avseenden med de bärandeprincipema i och Riodekferationen. Erferenheten har visat att hefesamhäUet måste anpassas i mUjövänUg ckU resurshushåUanderiktning. De nationelfe mUjömål som beslutat om är viktiga uttryckför den insikten. Vi har ett ansvar att leva upp tiU Ricxieklarationensprinciper om ett långsUctigt håUbart samhäUsbyggande. Målen kan förverkUgasbara om den lokala och regionala samhäUsplaneringen mobiUseras för en varaktigthåUbar utveckling. Detta kräver en öppen cKh demokratisk beslutsprcKess. Olika exploateringsprojektskaU självfeUet genomföras bara under fömtsättning att de prövas tiUåtUga CKhlämpUga enUgt gällande fegstiftning. MUjökonsekvensema skaU cfe varaomsorgsfiiUt belysta. Kommunema har planeringsansvar för markanvändning ochnuljö inom sina gränser och länsstyrelserna är statens förettädare i dessafrägor. Kvalificerade insatser behövs från länsstyrelsemas och kommunernassicfe för att se tiU att projekten lokaUseras CKh utformas pä ett sätt som ärförenUgt med en häUbar utveckling. översynav plan- och byggkigen Detsvenska planerings- och beslutssystemet kännetecknas av en långtgåendedecentraUsering tiU kommunema, utvecklade former för insyn ochmedborgarinflytande samt av förhåUandevis effektiva och ändamålsenUgabeslutsprocesser. Flera remissmstanser, bl.a. , ,och , har emeUertid föresfegit förändringar ilagstiftningen och redcjvisat nya arbetssätt och planeringsmetoder som syftartiU att bättre än skaU kunna uppfylfe intentionema ihandlingsprogrammet. Genom beslutmed anledning av proposition om riktlinjer för en kretsloppsanpassad utveckling(prop. 1992/93:180) har den inledande paragrafen i (PBL)också ändrats så att det klart firamgår attplanfeggmng och beslut om markanvändningen syftar tiU Prop. 1993/94:111 attfrämja en gcxl CKh långsUctigt håUbar UvsmUjö. Regeringenhar vidare tiUsatt en särskUd uttiedare med uppgift att se övervissa frågor i plan- och byggfegen m.m. (dir. 1992:104). I direktivenkonstaterar regeringen bl.a. att om nuljö CKh utveckling måsteföljas upp, bl.a. genom att skapa fömtsättningar för en långsUctigt håUbarutveckling och inrikta samhäUet efter kretsloppsprincipen. Uttedningen skaUdärför bl.a. belysa hur planeringen i ökad utsträckning kan bidra tiU attförebygga mUjöproblem, åstadkomma ett effektivt resursutayttjande och en godhushållning med natarresursema. I detta sammanhang pekas pä den kommunafe översiktsplaneringensCKh den regionala planeringens roU i det övergripande mUjöarbetet. Uttedningenhar vidare tiU uppgift att överväga möjUghetema tUI att stärkamedborgarinflytandet, utan att planeringsprocessen för den skuU blirineffektiv. Uttedningen syftar även tiU avregleringar CKh förenklingar.Utredningens resultat i dessa frägor redcjvisas . Idetta sammanhang kan konstateras att om översiktsplan istora defer stämmer överens med principema i handlingsprogrammet Agencfe 21.Översiktsplanen enligt PBL erbjuder bl.a. sådana former för medborgarinflytandeoch förankring som fömtsätter. Arbetet med översUctspfenen fömtsätteri hög grad ett sektorövergripande arbetssätt i syfte att den antagnaöversUctspfenen skaU ge underfeg för breda och aUsidiga avvägningar.Kommunernas översiktsplanering bör därför kunna utgöra ett vUctigt led i derasaibete med lokafe handlingsprogram, lokafe . Nästanalfe kommuner har en antagen översUctsplan enUgt . Endynamisk samhäUsutveckling medför nya fömtsättningar och behov av nya idéer CKhnya analyser. Lagstiftningen fömtsätter därför att kommunemas översUctsplanerskaU håUas aktaeUa och levande. Behovet av genomtänkt planering gäUer inteminst utvecklingen av bebyggelse, ttafik och energiförsörjning men också frågorsom berör exploatering av odlingslandskapet, skogsmark CKh vattenområden.Landsbygdsperspektivet har lyfts firam i regeringens direktiv rörande översynav plan- och byggfegen m.m. Genom natarresursfegen knyts alfe fegar om hurmark-och vattenområden skaU användas samman. Den skaU tillämpas av alfemyndigheter som arbetar med utvecklingen av vår yttre mUjö. TiU ytterUgareledning för detta arbete gäUer sedan den 1 juU 1993 förordningen om tillämpningav natarresurslagen. Förordningen tydUggör bl.a. ansvarsfördelningen mellanoUka myndigheter i fråga om kunskapsförsörjningen. Översiktplanens nyckelroUvid tillämpningen av natarresursfegen markeras. Påregionplaneområdet pågår verksamhet i alfe de tre storstadsom rådena. Regeringen har med anledning av den s.k. överenskommelsen beslutat att pröva regionplanen för enUgt 12 kap. 5 § . Prövningen avser firågan om planen 3 1993/94. tUlgodoser riksintressen enhgt natarresursfegen. 1993/94:111kommunalförbund har ansökt om förlängt förordnande som regionplaneförbundenUgt 7 kap. 1 § plan- och byggfegen. För har regionberedningenföresfegit att en regional fysisk stmktarpfenering bör bedrivas inom ramen förett för gemensamt s.k. regionförbund. Densvenska kunskapsnivån inom lanttnäteri- och festighetscfetaom-rådet, fysiskplanering och geografiska informationssystem håUer hög intemationeU kfess.Swedesurvey AB och Swedeplan bedriver verksamheter utomlands, bl.a. inom dessaområden, både i närområdet cKh i genom finansiering av de svenskabiståndsorganen. Den1 juU infördes föreskrifter i natarresurslagen (NRL) med krav pämUjökonsekvensbeskrivningar inför beslut enUgt de fegar som anknyter tiUnatarresursfegen. Pågmndval av regeringens proposition 1992/93:60 om ändring i mUjöskyddsfegen m.m.har beslutet om vissa ändringar i den svenska fegstiftningen för attuppfylfe EG:s direktiv pä mUjöområdet. Bl.a. skaU en mUjökonsekvensbeskrivningi vissa feU ingå i underfeget för detaljplan enUgt plan- och byggfegen. Boverkethar regeringens uppdrag att i samråd med Stetens natarväids-verk, RUcsantUcvarieämbetetCKh Svenska kommunföibundet införa mUjökonsekvensbeskrivningar i det svenskaplanerings- och beslutssystemet. Arbetet omfettar i huvudsak tre områden:information/utbUdning, försöksverksamhet och föreskrifter/allmänna råd.Boverket har nyUgen lämnat en underhandsrapport om arbetet tiU regeringen. Avrapporten framgår bl.a. att arbetet med föreskrifter och allmänna råd pågår medinriktning mot ett ikraftträdande . Iregeringens proposition 1992/93:80 om utökat älvskydd föreslogs genom etttillägg tiU natarresursfegen att ytterUgare 13 älvar cKh älvsträckor skyddasmot vattenkraftsutijyggnad och att de fyra största outbyggcfe älvarna skaUutgöra nationalälvar. Dessutom föreslogs att regeringens rätt attförbehåUa sig prövning av ett vattenförefeg förtydUgas genom en ändring ivattenlagen (1983:291). SlutUgen aviserade regeringen fortsatt inventering avvärdefiilfe vattenområden cKh älvsträckor som bör skyddas motvattenkraftsuöjyggnad. Riksdagenföljde regeringens försfeg om utökat älvskydd (bet.1992/93:BoU 07, rskr. 1992/93:214). EnUgt borde dock ytterUgareöverväganden göras beträffande vissa älvsträckor i , ,Gimån och . Regeringenbeslutade att tiUsätta en särskUd utredare (1993:12) som skaU lämna förslag om vUka ytterUgare värdefiiUa vattenområden och älvsträckor i landet som bör skyddas mot vattenkrafts- utijyggnad. Uttedaren skaU redovisa resultatet av sitt arbete före . Riksdagenuttalade att en samfed handlingsplan mot buUer skyndsamt bordeföreläggas (bet. 1990/91 :JoU17, rskr. 1990/91:27). Regeringen hartiUkalfet en särskUd utredare som överlämnade sitt betänkande (SOU 1993:65,Handlingsplan mot buUer) den 1 juU 1993. Utredaren lämnar försfeg för att bl.a.komma tiU rätte med buUerproblemen inom transportsektom, t.ex. att enbuUerklassad bU med väsentUga skatteförmåner skaU ingå i det nyamUjöklassystemet för bilar samt att ett buUersaneringsprogram skaU genomföras isärskUt störda bostedsområden och att dette skaU finansieras med en ökadfordonsskatt. Exempel pä förslag som ges inom andra områden är att ett särskUtmUjömärke skaU införas för den maskin eUer apparat som är särskUt tyst samt attett Ijudklassningssystem skaU införas för alfe nya bostäder. Utt:ecferensförsfeg, som remitterats för yttrande, bereds inomregeringskansliet med sikte pä en proposition tiU om enhandlingsplan mot buUer i samhäUet. Utredningenom ätgärder mot buUer i QäUområden cKh skärgårdar m.m. överlämnade sittslutbetänkande (SOU 1993:51) tiU regeringen . Utredaren harövervägt åtgärder för att i områden som är särskUt värdefiiUa för det rörUgafrUuftsUvet minska buUerstörningama från motorbuma fritidsaktiviteter bl.a.frän trafiken med motorbåtar cKh snöskotrar. BuUerrestriktioner, buUemormer ochhastighetsbegränsningar har övervägts. Uttedningen har tidigare lämnat försfegsom lett tiU riksdagsbeslut som reglerar vattenskoteranvändningen. Renussbehandlingenav utredningens slutbetänkande har nyUgen avslutets. Regeringen avser att lämnaförsfeg tiU . Någraremissinstanser aktaaliserar frågor rörande gmndvatten-tiUgångar.Insikten om att vi också i måste betrakte gmndvattnet som en begränsadoch sårbar natarresurs har successivt ökat. Regeringen beslutede den 4 november1993 att tiUsätta en utredning (M 1993:15) om föibättrad hushållning med gmndvatten.Utgångspunkten är att våra gmndvattentiUgångar måste vämas och utayttjas på ettbalanserat sätt. I vissa bebyggelseområden med vattenbrist ochsaltvatteninttängning i enskilcfe bmnnar har problemen bUvit akute under senareär. Ansvarsfördelningen hos berörda myndigheter är diffus CKh lagstiftningenär svåröverskådhg. Vidare saknas samordning vad gäUer information,teknikutveckling ckU gemensamhetslösningar. Denfysiska planeringen är ett av de viktigaste styrmedlen för att förebygga brist och skador pä gmndvattnet. Utredaren skaU bl.a. klarlägga hur hushållningen med gmndvatten skaU kunna förbättras genom en förbättrad fysisk planering och genom bättre reglering av vattenuttag ur enskUda bmnnar. Vidare skaU undersökas vUka tekniska möjUgheter det finns att minska vattenförbmkningen, t.ex. genom nya kretsloppsanpassade tekniska lösningar på VA-området. Uttedningen Ugger i linje med beslut (bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:338)med anledning av propositionen En god UvsmUjö. Ugger Ukaså i linje med regeringens proposition 1992/93:180 om Prop. 1993/94:111 riktlinjer för enkretsloppsanpassad samhäUsutveckling. Rikscfegenantog regeringens proposition om åtgärder mot kUmatpåverkan (prop.1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). Den av antegnamålsättningen är att koldiox-idutsfeppen från fossUa bränslen bör, i enUghetmed klimatkonventionen, vara nivå, för att därefter minska.Innebörden av målsättningen är såväl en precisering som en skärpning förSveriges del av de åteganden som konventionen iimebär. Huvudstrateginför att uppnå målet är att begränsa behovet av eldning med fossife bränslengenom att ersätta dessa med föraybara energiråvaror och att hushålfe ocheffektivisera energisystemen. Jord- och skogsbruket mäste med dessautgångspunkter ses som en resurs i mUjöarbetet. , Jordbruksverketoch har därför fått regeringens uppdragatt göra en samlad bedömning av hur jord- CKh skogsbmket mest effektivt kanbidra tiU ett minskat nettoutsläpp av koldioxid. Uppdraget kommer att redovisastiU regeringen . Detfinns flera växthusgaser som påverkar jordens klimat och som förtjänaruppmärksamhet. Metan är en sädan gas. En vUctig kälfe tiU metan är deponier förhushåUsavfaU. I ett flertal kommuner har man system som tar tiUvara denmetan som bUdas och använder den för prcxluktion av värme- eUer elenergi. Detfinns emeUertid ett stort antal deponeringsanläggningar där det inte är lönsamtmed metanutvinning. har på regeringens uppdrag utarbetat enrapport om styrmedel för att stimulera tiUvaratagande av metan frän deponeringsan-feggningar.Målsättningen för arbetet är att flertalet tippar skaU ha någon form avbehandlingssystem. HFC-och FC-förenmgar är kraftfiiUa s.k. växtiiusgaser. HFC-föreningar har främstkommit tiU användning för att ersätta CFC- CKh HCFC-föreningar som förstörjordens ozonskUct. har regeringens uppdrag att kartfegga ochanalysera användningen CKh utsläppen av dessa substanser och läinna förslag tiUåtgärder. Uppdraget skaU redcTvisas senast den 1 febmari 1994. käUa tiJl koldioxidutsläpp är transportsektom. För att ge underfeg tiiUdet fortsatte arbetet med att begränsa koldioxidutsfeppen inom denna sektor harregeringen tiUsatt kommittén (dir. 1993:64) om vidareutveckling av systemet medmUjöklassning för bilar m.m samt kommittén (dir. 1993:40) om att begränsautsläppen av koldioxid frän trafiken. Uppdragen kommer att redovisas . Skyddav ozonskiktet Prop. Sedanlänge är det känt att utsfepp av CFC-föreningar angriper ozonskiktet som omgerjorden. Även utsläpp av HCFC-föreningar som använts bl.a. för att ersätta CFC ioUka sammanhang har visat sig vara aggressiva mot jordens ozonskikt om än intemed samma styrka som CFC. HCFC-föreningar bryter emeUertid ned ozonskiktetefter än CFC-utsfeppen, vilket innebär att effekten avHCFC-utsfeppen adderas tUl effekten av tidigare gjorda CFC-utsläpp. Användningenav CFC har successivt förbjudits och fir.o.m. är aUCFC-användning i princip förbjuden. I fråga om användning av CFC som köldmediumgäUer förbudet nya aiUäggningar. I befintUg sädan utmstning får CFC användastiUs vidare under de fömtsättningar som anges i Stetens natarvårdsverksköldmediekungörelse. Ävenanvändningen av HCFC samt andra ozonförstörande ämnen har successivt reglerats.Från är användningen av HCFC begränsad tiU tvä områden,nämUgen som isolergas i hård skumplast CKh som köld- CKh värmeöverföringsmediumi kyl- CKh värmeanfeggningar. Regeringen har beslutet om notifiering (EFTA,och EU) av en ändring av HCFC-föreskriftema av innebörd att ävenanvändningen av hård skumplast förbjuds successivt med början den 1 januari1995. Medhänsyn tiU den negativa mverkan av CFC och HCFC på jordens ozonskikt är detangefeget att utsläppen minimeras och att köldmedium frän konverterad eUerskroted utmstning tes om hand på ett betryggande sätt. Det är vidare viktigtatt tiUse att ny utmstning inte tillkommer som ökar mängden mUjöskadUgtköldmedium i samhäUet. Hanteringen av befintUg CFC-baserad köldutmstning ärreglerad genom de föreskrifter utfärdat i sinköldmediekungörelse. Somtidigare nämnts gäUer att aU prcxluktion och förbmkning av nytUlverkat CFCskall ha upphört tiiU . Den nödvändiga förbrukningen börenUgt regeringens mening efter detta datam håUas mycket feg. Vidare bör ävenanvändningen av andra ozonnedbrytande ämnen såsom HBFC CKh metylbromid upphöra.Avvecklingen av de ozonnedbrytande ämnena bör vara klar senast omkring är2(XX). Stetens natarvårdsverk har regeringens uppdrag att utrecfe formerna föravvecklingen och utarbete försfeg tiU nödvändiga åtgärder från regering ochrikscfeg för genomförandet. Försurningav mark- CKh vatten är ett av aUvarUgaste CKh tydUgaste mUjöproblem. Redanår 1988 stäUde sig bakom målsättningen att minska de svenskasvavelutsfeppen tiU räknat firån nivå. Fram tiU 1991hade svavelutsläppen minskat . Med planerade åtgärder kommer80-procentsmålet att kunna nås tiU år 2(XX). DetintemationeUa arbetet på dette område bedrivs mom Genévekon- ventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (LRTAP) 37 somfimktioneUt är knutet tiU ECE i . undertecknades1979 finns ett antal bmdande protokoU, bl.a. det rörande Prop. 1993/94:111svavel , som innebär att svavelutsläppen i varje land skaU minskasmed fram tiU är 1993 räknat firån nivå. och ,dvs. två av de länder som bidrar med en stor del av det svenska nedfeUet, harinte undertecknat svavelprotokoUet. InomLKTAP pågår nu förhandlingar om ett nytt svavelprotokoU. Ett omfettande arbetehar fegts ned för att utforma underfeg tiU förhandlingsprocessen. hartiUsammans med bl.a. övriga nordiska länder drivit ståndpunkten att ett nyttsvavelprotokoU bör bygga på kritiska befesttiingsgränser. Dateunderfeg finnsnumera om såväl kritiska belastningsgränser som atmosfariska transportbanor förluftföroreningar i . Med hjälp av kostaadskurvor som beskrivermarginalkostaader för olika åtgärdsnivåer har modeUer konsttuerats som visarhur stora reduktioner av svavelutsläppen som är nödvändiga i olika länder. Dessakalkyler tyder på att många länder kommer att behöva minska sina utsfepp med80-90 % tiU räknat års nivå för att halvera överskridandet avde kritiska belastningsgränsema i . Den totafe kostnaden för att fä tiUstånd en sådan minskning uppskattes tiU omkring 100 mUjarder kronor . Sverigedriver kraftfiiUt på i förhandlingsarbetet om ett nytt svavelprotokoU.MöjUghetema att begränsa försurningen i beror tiU största delen påframgången i detta arbete. Det är därför gfedjande att kunna konstetera att ettgenombrott skett i förhandlingarna. Med största sannolikhet kommer ett nyttsvavelprotokoU att undertecknas . Det fortsatta arbetet inom LRFAPkommer att avse en strategi för att minska NOx-utsfepp i . Samtidigtmed arbetet på att begränsa de sura utsfeppen i CKh i andra länder skeren omfettande kalkning i sjöar CKh vattendrag. En fortsatt försurning avskogsmarken riskerar att leda tiU avsevärcfe skador i form av vu-kesförluster.Detta kan fä stor betydelse för skogsbmkets firamtida ekonomi liksom försysselsättningen i skogsindustrin. har regeringens uppdrag attsenast redovisa skogsskadomas omfettning och föresfe relevantaåtgärder. Övergödningentillhör också de stora mUjöproblemen. Problemet uppmärksammades först när utsfeppen av avloppsvatten från samhäUen och industrier gav störande algutveckling ckUfiskdöd i många sjöar och vattendrag framför aUt . Den storskaUga övergödningen av hav och kustvatten fick först senare större upp märksamhet. Utbyggnaden av reningsverk har förbättrat förhåUandena i utsläppskäUomas närhet, men utsläppen av näringsämnen orsakar fortferande problem. står också jordbmk, enskUda avlopp CKh andra utspridcfe käUor för en stor del av de samlade utsläppen. Övergödningav havsområden kan bara bemästras genom samfaUcfe åtgärder i de kringUggandeländerna. Reduktionerna av svenska utsfepp Prop. 1993/94:111 kan dock hastor betydelse för sitaationen i vUcar och skärgårdsområden. Sverigegenomför ett omfettande åtgärdsaibete för att minska utsfeppenav närsalter tiU vatten och hav. Målet för åtgärdsarbetet är att halveralandbaserade utsfepp av anfropogent kväve tiU havet samt att kraftigt reduceramotsvarande fosfomtsfepp. har dessutom gjort intemationelfe åtagandensom innebär att såväl landbaserade kväve-som fosfomtsfepp skaU reduceras meUan 1985/1987 och 1995. Åtgärdsprogrammetmnebär att samtUga avloppsreningsverk dimensionerade för minst 10 OCX)personer, utmed väst- och sydkusten samt östkusten upp tiU och med Stockholmsskärgåid, skaU omprövas.