prop · GH03188 · 1993-12-31 00:00:00 — Nämndemamåste därför själva fuUgöra en fortlöpande kontroU över utvecklingen inomrespektive verksamhetsområde (prop. 1990/91:117 s. 90). Somen följd av strävandena att i högre grad än tidigare utsatte den kommunalaverksamheten för korJcurrens, har antalet entreprenader i kommunema kommit attöka. I debatten har det hävdats att det från demokratisk synpurflct finnsrisker förknippade med en sådan utveckling. Bland annat har det ansetts varaoklart vilket ansvar som kommunema och landstingen har för en verksamhet sombedrivs av enskflda på entreprenad. Kännetecknandeför kommunala entreprenader är att en kommun efler ett landsting anUtar enextern producent för en viss uppgift som annars skuUe ha utförts i egen regi.Kommunen eller har kvar huvudmannaskapet och har därigenom ocksåkvar det ytterste ansvaret för verksamheten och skaU se tiU att att den anUtedeentreprenören uppfyUer de bestämmelser som gäUer för verksamheten. Iruiehålleti entreprenadavtalet är därför av störste vikt för att kommunema ochlandstingen skall kunna fullgöra sitt ansvar gentemot sina medlemmar. Avtaletär vid sidan av den associationsrättsliga lagstiftningen och de eventueUasärskflda regler om privat bedriven verksamhet i speciaUag-stiftningen det somstyr en verksamhet sedan den överlämnats. Det är kommunen eller ochinte primärt entreprenören som inför medlemmama ansvarar för att den aventreprenören bedrivna verksamheten uppfyUer samma kvaUtetskrav som den sombedrivs i egen regi. Manmåste därför avtalsvägen genom särskilda vfllkor skapa garan tier för att entreprenören beaktar de aUmänna regler som gäUer för offendig förvalming om allas likhet inför lagen och saklighet och opar tiskhet vid fiiUgörandet av uppgifter inom offendig förvaltning. Dessa särskilda vflUcor anges i 1 kap. 9 § regeringsformen. Vidare bör avtalen 40 innehållade kvantitetiva och kvaUtetiva mål och rikdinjer som skaU Det måste dessutom innehålfe möjUgheter för kommunen eUerlandstinget att häva avtalet, om verksamheten slår fel. Att de skaU ha rätt attfölja och inspektera verksamheten måste också finnas med i avtalet. Av 6 kap. 7 § kommunaUagenframgår inte direkt att de kommunafe nämndema ansvarar för en verksamhet somutförs av utomstående på uppdrag av kommunen eUer . Frågan berördesinte heUer under förarbetena. Att så bör vara feUet finner vi emeUertiduppenbart. Med ansvar avses inte ansvaret för den dagUga verksamhetensutförande utan det övergripande politiska ansvaret. För att det inte skaU råcfenågon som helst tvekan om att nämndemas ansvar också omfettar en verksamhet somhar lagts ut på entreprenad bör ett förtydUgande tillägg med denna iruiebördgöras tifl 6 kap. 7 § kommunaflagen. En fömtsätming för att ennämnd skafl kunna fullgöra sitt ansvar för verksamheten i de fall då kommunenefler helt efler delvis överlåtit vården av en kommunalangelägenhet till en utomstående på entreprenad är att nämnden har möjlighetatt kontroUera och följa upp verksamheten. Det bör därför föreskrivas enskyldighet för fiillmäktige att se till att kommunen eller landstingettiflförsäkras en sådan möjUghet innan vården av en angelägenhet lämnas över tiUett privaträttsUgt subjekt med stöd av 3 kap. 16 § kommunaUagen. Det bör skegenom att en ny paragraf med bestämmelser om dette förs in efter 3 kap. 18 §. 5.3 Allmänhetens insyns- och kontrollmöjligheter Regeringensbedömning: Några regler om allmänhetens insyn i och kontroU av helt privatägdaföreteg som på entreprenad bedriver verksamhet bör inte införas. Kommitténs förslag:Kommittén har föreslagit att kommunema och landstingen åläggs att tiUförsäkraaUmänheten kontroU och den insyn som kan anses befogad. Remissinstanserna: Enövervägande majoritet av remissinstansema tillstyrker eUer lämnar förslagetutan erinran. En del anser att eftersom verksamheten är skattefinansieradoavsett vem som utför den, väger allmänhetens intresse av insyn i allmänhettyngre än det enskflda företegets behov av skydd mot insyn. Riksdagensombudsmän () konsteterar att bestämmelsen har utformats som en allmänhandlingsregel av målsätmingskaraktär och menar att det från rättsUgutgångspunkt är svårt att bedöma viUcen verkan en bestämmelse av dette slaghar. Om bestämmelsen med framgång kan åberopas vid lagUghetsprövning är oklart.Stockholms läns landsting anser an hänsynen till kordcurrensneu-tralitetenkräver att företegshémhgheter och ekonomiska förhåUanden skall kunnasekretessbeläggas. avråder från en generalklausul omallmänhetens insyn och kontroll. Den ger allmänheten, konkurrentema och kommuneninsyn i konkurrentemas ekonomiska cx;h Prop. 1993/94:188 affärsmässigaverksamhet som kan vara tiU nackdel för dessa vid konkurrens med kommunensegenregiverksamhet. Verket pekar på att möjligheten tiU insyn kan avhåfla vissaprivate entreprenörer från att lämna anbud vid upphandling. Kommunenkan också vid ett senare tiUfälle umyttja informationen i sin producentrofl vidkonkurrens med berörda foreteg. I avtalet måste en lämpUg avvägning göras medhänsyn tifl de möjligheter kommunen har att sekretesskydda de uppgifter som enentreprenör skafl lämna tiU kommunen. I avtalet skaU klart preciseras bestämcfekrav på mål, omfettning, inriktning och kvaUtet och att det finns en klar rättatt häva avtalet efler att få avdrag på ersättningen om villkoren inteuppfyUs. Kommuninvånarna får då via bestämmelsema tfllräckUg insyn och kontroUöver verksamheten. Bristema kan också åtgärdas i en ny upphandUng. Någrarenussinstenser är tveksamma tiU förslaget och menar att de föreslagnabestämmelsema är otillräckUga och behöver övervägas ytterligare. Skälenför regeringens bedömning: kommer aktiebolag,handelsbolag, ekonomiska förerungar och stiftelser i vilka kommuner ochlandsting utövar ett bestämmande infly-tende att jämställas med myndigheter närdet gäller handlingsoffentUgheten (jfr prop. 1993/94.48, bet. 1993/94:KU13,rskr. 1993/94:46, SFS 1993:1295). 1dag gäUer enligt 3 kap. 17 och 18 §§ kommunallagen att fuUmäktige skallbeslute om eller se tiU att företegen tillämpar gmndema för allmännahandlingars offenflighet enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen ochsekretesslagen innan vården av en angelägenhet lämnas över tiU ettkommunalt toreteg. Regler om allmänhetens insyn i helt privategda företeg sompå entreprenad bedriver verksamhet finns inte. Vidolika tillfäUen har krav rests på att offendighetsprincipen skaU tillämpas i aUverksamhet som utförs för det aUmännas räkning och som bekostes av allmännamedel. oavsett om det sker genom kommunala företeg eller helt privateentreprenörer TiUskiUnad från kommunala företeg driver private entreprenörer sin verksamhet ivinstsyfte och i konkurrens med andra aktörer på en marknad. Att lagstifta omen rätt tiU insyn för aUmänheten genom handlings-offendighet när det gällerverksamhet som en helt privat enöprenör driver på uppdrag av en kommun ellerett landsting skuUe skapa betydande gränsdragrungsproblem. En offendigrättsligreglering av det private näringshvet i dessa avseenden skulle sarmolikt ocksåmotverka syftena med strävandena att utsätta den offendiga verksamheten förkonkurrens. Samtidigtär det emellertid önskvärt att allmänheten har insynsmöjligheter i någon formi verksamhet som drivs på entreprenad. Sådan verksamhet bedrivs föratt tiUgodose ett kommunalt ändamål och med kommunala medel. Alhnänhetensinsyn i nu aktuell verksamhet kan tiUgodoses på i 42 huvudsaktvå olflca sätt. Det ena är att allmänheten genom tillämpningen av offendighetsprincipenhar insyn hos den kommunafe nämnd som Prop. 1993/94:188 under fiillmäktigesvarar för att entreprenaden drivs i enUghet med de mål och riktlinjer somfullmäktige har bestämt och de föreskrifter i övrigt som gäUer förverksamheten. Denna ordning gäUer . Ett annat sätt är att kommuneroch landsting i lag åläggs att i entreprenadavtalet tiUförsäkra allmänhetenden direkte insyn i entreprenörens verksamhet som kan anses befogad. Kommitténhar föreslagit en i feg reglerad skyldighet för kommuner och landsting atttiUförsäkra allmänheten möjUgheter att kontroUera verksamheten. Erfligtförslaget skaU insynen dock ges en omfettning som med beaktande av enskfldasintressen är rimlig med hänsyn tiU verksamhetens art, allmänhetens intresse avhur verksamheten utförs samt omständighetema i övrigt. Regeringenär i Iflchet med flera remissinstenser tveksam tifl kommitténs förslag i dennadel. En sådan regel ger utrymme för vitt skflda toUcningar av vad som i detenskflda fallet kan krävas. Det är vidare tveksamt om kommunens ellerlandstingets beslut på gmndval av en sådan regel efter överklagande skuUe kunnabU föremål för en lagUghetsprövning. EnUgt vår bedömning finns det ocksåanledning att befera att ett krav på att allmänheten skaU ha direkt insyn ihelt private företog kan minska intresset hos sådana företeg att träffaentreprenadavtal om verksamhet och därmed minska möjlighetema attutsätta sådana delar av den kommunala verksamheten som lämpar sig för det förkonkurrens. Till det kommer de problem som är förknippade med gränsdragningenav vad som i det enskilda fallet skall kunna vara föremål för insyn. Somvi har framhåUit har kommunen kvar det ytterste ansvaret förverksamheten även om den helt eller delvis läggs ut på entreprenad. I detföregående har vi också foreslagit att nämndansvaret fÖr sådan verksamhettydliggörs och att fullmäktige åläggs att se tiU att kommunen respektivelandstinget tiUförsäkrar sig en möjlighet att aktivt kontrollera och följa uppverksamheten. De uppgifter om entreprenören och dennes verksamhet som kommuneneUer skaffar sig på dette sätt är genom offendighetsprincipentillgängtiga för allmänheten, om de inte med stöd av någon bestämmelse isekretesslagen är skyddade av sekretess. EnUgt vår mening får behovet avallmänhetens insyn i en entreprenörs verksamhet anses tillräckligt tillgodosettgenom de möjUgheter som på dette sätt finns. Någon särskild lagregel av detslag som kommittén har förslagit i denna del behövs därför inte. 6 Återkallelse av förtroendeuppdrag i vissa fall Prop. Regeringensförslag: FuUmäktige får rätt att under löpande mandatperiod återkaUa uppdragenför samtUga förtroendevalda i en nämnd. kan ske dels när den poUtiskamajoriteten i nämndema är densamma som i fiillmäktige, dels isamband med att nämndorganisationen skall ändras. Förslagetgenomförs genom att en ny paragraf, 4 kap. 10 a §, införs i kommunaUagen. 14 § kommunaUagen klargörs att nya förtroendevalda skaU väljas näruppdragen återkaUats enligt 4 kap. 10a§ 1. Kommitténsforslag: Nämndema i kommuner och landsting bör väljas tiUs vidare så att derassammansättning kan anpassas tiU eventuella majoritetsförändringar ifuUmäktige. Styrelsen skall ges en exklusiv rätt att väcka ärende ifullmäktige om enUedigande av samtUga förtroendevalda i en nämnd. Ett sådantärende skaU bara kunna bordläggas i fullmäktige efter beslut med enkelmajoritet. Rätten att efter ett val ändra antalet ledamöter i en nämnd utanföregående beredning skaU gälla under hela mandatpericxlen. Remissinstanserna:En majoritet av de remissinstenser som har kommenterat förslaget tfllstyrkereller har inget att erinra mot det. ombudsmän () anser attkommitténs forslag har betänkUga lagtekniska brister JO vifl att 4 kap. 7-10 §§kommunallagen om ett uppdrags upphörande kompletteras med det förhållande somkomrruttén avser att reglera och 6 kap. 12 § med att fuflmäktige harbefogenheten att återkalla samdiga förtroendeuppdrag i styrelsen eller annannämnd. Några remissinstenseravstyrker efler är tveksamma till förslaget. Några av dem efterlyser enmöjlighet att använda misstroendevotum eller att udysa nyval, särskflt ommandatpericxlema förlängs tifl . Andra menar att kontinuiteten ochlångsUctigheten i arbetet äventyras genom kommitténs förslag. och kommun anser att kommunema själva skall bestämmaom nämndema skafl väljas eller tiUs vidare. Med kommitténs förslagriskerar enUgt förbundet de små partiema att få ett större inflytande än vadvalresultetet motiverar och de förtroendevaldas sittiation bUr mer osäker,inte minst när det gäUer de hel- eller deltidsengagerade. Förbundet anservidare att det kan bU svårt att få människor att lämna sina arbeten och åte sigpolitiska uppdrag. FuUmäktige bör ges en rätt att entiediga ledamöter i nämnderendast vid majoritetsskiften och vid omorganisationer Det bör vara möjligt attvälja styrelsen tflls vidare och andra nämnder . Skälen för regeringensförslag: Efter ett aflmänt val i en kommun eller ett landsting bildar inormalfellet ett eller flera av partiema i fuflmäktige den politiska majoritetsom skall leda det politiska arbetet under den nya mandatperioden. Med enpolitisk majoritet avses normalt sett en konsfeUation avförtroendevalda som vid omrösttungar samlar Prop. 1993/94:188 flertaletröster En sådan konsteflation är vanUgen stebfl . Det ärockså vanUgt att partier som avser att samarbete poUtiskt utfärdar gemensammapoUtiska deklarationer eUer programförklaringar. Påmånga håU i landet är partistmkturen i fiillmäktige spUttrad. Det har därförinträffat att det poUtiska majoritetsförhållandet skiftat under mandatperiodentiU följd av att ett parti, som tiU en början ingått i majoriteten, senare valtatt i stäUet samarbete med oppositionen. Därigenom har en ny poUtisk majoritetbfldats. Ett läge kan afltså uppstå där ert nytt majoritetsfÖrhåUande ifiillmäktige inte stämmer överens med förhåUandet i t.ex. styrelsen. Ändrademajoritetsförhållanden kan innebära både praktiska men främst poUtiskasvårigheter genom att nämndema under kanske tvingas arbete medpoUtiska majoriteter som inte stämmer med förhållandena i fiiUmäktige. EnallvarUg konsekvens av detfe kan bU att de förslag som styrelsen och andranämnder lägger inte antes av fullmäktige. Ytterst handlar det om att styrelsenoch övriga nämnder inte längre har fullmäktiges förtroende. Ävenom majoritetsskiften torde vara ovanUga kan bl.a. ett ökat antallokala småpartier tänkas leda tfll att frekvensen av majoritetsskiften under enmandatpericxl kommer att öka. Flertalet s.k. enfrågepartier är många gångersvåra att placera i något på förhand givet poUtiskt sammanhang. En förlängningav mandatpericxlema från tre tiU kan också innebära att majoritetemaoftare ändras . På nivå finns inte någonmöjUghet tiU misstroendeförklaring i ftilhnäktige. Det går inte heUer att udysanyval. Motdenna bakgmnd bör det erfligt regeringens mening tiUskapas vissa möjUgheter attunder löpande mandatpericxl göra förändringar i nämndemas sammansätming så att dessaavspeglar den poUtiska majoriteten i fuUmäktige även om majoriteten harskiftat. Kommitténhar föreslagit en lösning som innebär att aUa nämnder skall väljas tfllsvidare. EnUgt vår mening är det en bättre ordning att fullmäktige får rätt attmed majoritetsbeslut entiediga förtroendevalda i en nämnd när den poUtiskamajoriteten i nämnden är densamma som i fullmäktige. En sådanåterkallelse skall avse samtUga förtroendevalda och skaU således inte kunnaanvändas för att entiediga enstaka förtroendevalda. Förslagethindrar i och för sig inte att fullmäktige fettar beslutom enfledigande vid flera tiUfäUen. I sakens natur ligger dock att renttiUfalUga opinionsyttringar inte skaU leda tiU att fullmäktige beslutar om attförändra nämndemas poUtiska sammansättning. MöjUgheten att återkallaförtroendeuppdragen får sin störste betydelse när arbetet på ett mer påtegUgtsätt och över en längre tidspericxl försvåras av ett förändrat poUtiskt läge.Ärendet skaU beredas av styrelsen. Dessutom krävs ett majoritetsbeslut ifuUmäktige. Denuvarande reglema om nämndemas mandattider bör enUgt vår mening Ugga fest. Det innebär även fortsätmingvis att aUa nämnders 45 mandattidenmed undantog av styrelsen är fria. En konsekvens av dette är att fiillmäktige kanförändra sin nämndorganisation genom att bdda Prop. 1993/94:188 nya nämndereUer avskaffa gamfe (jfr prop. 1990/91:117 s. 198). Enligtvår mening bör det också klart framgå av kommunaUagen att fullmäktige kanentiediga samtiiga fÖrtroendevalcfe i samband med en ändrad nämndorganisation.Härigenom kommer fegen att ge en fuU-ständig bfld av vid vilka tiflfäUen (Kh avvilka skäl ett kommunalt förtroendeuppdrag kan återkalfes under löpandemancfetperiod. Allanämnder, och inte bara styrelsen, bör kunna väcka firågan om enfledigande.Dette är rimUgt med hänsyn tifl att en nämnd själv bäst kan avgöra när ändradepoUtiska förhåflanden i fuflmäktige har försvårat arbetet i nämnden på ettsådant sätt att en ändring av nämndens sammansättning bör komma tifl stånd.Fullmäktiges egna ledamöter bör också kunna väcka ett sådant ärende ifullmäktige. Kommitténhar föreslagit att ett ärende om att entiediga samtUga förtroendevalda i ennämnd skaU kunna bordläggas bara genom beslut med enkel majoritet. Vi menardock att de vanliga reglema om minoritetsbordläggning skaU gäUa även ettsådant ärende. Syftet med reglema om minoritetsbordläggning är att undvflcaförhastode beslut och övermmpUngar. Rätten tiU rrunoritetsbordläggning gällerdessutom bara vid en försto bordläggning. En andra bordläggning kräver beslutmed enkel majoritet. Av hänsyn till frågans vflct och för att undvflca"poUtiska kupper" bör således möjligheten tiU minoritetsbordläggningfinnas kvar. Ettpar renussinstanser har pekat på att ett förtida enfledigande kan innebäraproblem, bl.a. av ekonomisk natur, främst fÖr de hel- och deltidsengageradeförtroendevalda. gäUer dock för de hel- och deltidsengageradeförtroendevalda som antingen begär avsked av fri vilja efler som endedigasenligt kommunallagens nuvarande bestämmelser Det får ligga på kommunema ochlandstingen själva att reglera de främst ekonomiska konsekvensema som ettåterkaUande eUer ett enfledigande kan medföra. Regeringensförslag: Bestämmelsema om borgarråd i 4 kap. 28-32 §§ och 6 kap. 17 §kommunaUagen och samtUga bestämmelser om drätselnänmd i 6 kap. 39-42 §§ upphöratt gäUa. Borgarrådensmotionsrätt i fiillmäktige tas bort. Fullmäktige ges en möjUghet att bestämmaatt endast borgarråd efler vissa av dem skafl kunna vara adressater förinterpelfetioner Förslagen genomförs genom ändringar i 5 kap. 23 och 52 §§ kommunaflagen. Stockholmskommun har i en framstäUan tiU regeringen begärt bl.a. att särreglema ikommunallagen om drätseUiämnd tes bort och att vissa av bestämmelsema omborgarråd tes bort respektive ändras (dnr C93/159). Finnsett behov av särregler för ? Fråganom den kommunalrättsUga särregleringen för Stockhohns kommun har diskuteratslänge (se t.ex. betänkandet kommunafe styrelse - en partieU översynav kommunallagen SOU 1981:53). har uttalat att hänsynmåste tes till särskflda önskemål i frågan (bet. 1982/83:KU21 s.lOff.). I samband med utskottets behandling av prop. 1990/91:117 med förslagtfll ny kommunallag tillstyrkte utskottet att bestämmelsema om borgarråd ochdrätselnämnd skulle vara kvar i kommunaUagen (bet. 1990/91 :KU38 s. 55, 73). DeskiUnader i nänuidstmktur och arbetssätt som historiskt förelegat mellanStockholms kommun och övriga kommuner i landet har successivtminskat genom att reglema för vid varje kommunallagsreform mer ochmer har anpassats tfll de allmänna reglema i kommunaUagen (jfr SOU 1981:53 s.53 f.) IStockhohn har man traditionellt arbetet efter en mcxleU med samlingsstyre.Inom kommunen bedrivs nu ett förändringsarbete som syftar tiU att i stället ökamajoritetsinslagen i den politiska orgarusationen. har lett tiU attbehovet av de särregler i kommunaUagen som finns för Stockhohns kommun ikommunaUagen har minskat. Enligt regeringensmening bör man tiUmötesgå kommuns önskemål om vissa förändringar avreglema om drätselnämnd och borgarråd. Drätsehiämndens politiska fiinktion har traditioneUt varit att stärka finansborgarrådetsställning och den rättsUga funktionen att i styrelsens Prop. 1993/94: UstäUe ansvara för vissa i lagen angivna ärenden rörande bl.a. medelsförvaltningeni kommunen. Stockholmskommun har begärt att samfliga regler i kommunaUagen om drätselnämnd tes bort.Kommunen anser att man inte längre har behov av att inrätte en särskflddrätselnämnd enUgt den modeU som föreskrivs i kommunallagen. Viföreslår att kommunens begäran tillmötesgås cx;h att sålunda reglema omdrätselnämnd i 6 kap. 39-42 §§ skaU upphöra att gälfe. Borgarrådsinstitutioneni Stockhohn har en mångårig tradition. Borgar-rådsbefetmingen var urspmngUgenav tjänstemannakaraktär men har befetmingen utvecklats tiU attvara av blandad förtroende- och tjänstemannakaraktär. är den i huvudsakav förtroende-mannakaraktär. är det obligatoriskt fÖr ftilhnäktige i att utse borgarråd (4kap. 24 § kommunaUagen). Kommunen har begärt att borgarrådsinstitutet istället skaU vara fåkultetivt, att vissa av reglema om borgarråd skaU ändrassamt att vissa regler skall utgå ur kommunaUagen. Som skäl anför kommunenbl.a. att de obligatoriska reglema hämmar det förändringsarbete som pågår ikommunen. Deav kommunen begärda ändringama såvitt avser borgarråd bör enligt vår meninggenomföras dock med vissa lagtekniska mcxlifie-ringar. Ändringama har anpassatstiU de övriga förslag som vi lägger fram i derma proposition. 8 Kommunala folkomröstningar 8.1 Kommunallagen Regeringensförslag: Ett visst antal kommun- eUer landstingsmedlemmar får rätt att i fullmäktigeväcka ett ärende om att håUa foUconuösöiing i en viss fråga. Detta sker genomett tiUägg i 5 kap. 23 § kommunaUagen. I5 kap. 34 § görs en hänvisning tiU den föresfegna fegen om kommunafefolkomröstningar och en ändring tiU följd av att det enUgt den lagen bUr enobUgatorisk uppgift för valnämnden att genomföra beslutede foUcomröstningar. I3 kap. 9 § kommunaUagen görs tiUägget att det bara är fiiUmäktige som kanfette beslut i ärende om att håUa folkomröstning. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sina huvuddrag med regeringens förslag. Kommitténhar dock föreslagit en i vissa avseenden annan lagteknisk lösrung. Remissinstanserna:En övervägande majoritet av remissinstansema tiUstyrker eller har inget atterinra mot förslaget till ändringar i kommunallagen. Vissa anser att frågor omde gmndläggande sociafe rättig-hetema, revisionsberättelsen, val som fuUmäktigeförrättar, kommunens administrativa organisation, den kommunala skattesatseneUer servicenivån inom en avgränsad funktion eller en del av kommunen eUerfrågor där det finns en klart uttalad nationeU poUtik (flyktingmottegning)är olämpliga att foUcomröste om. Några instanser ifrågasätter den valdaprocentsatsen för foUdnitiativ. De remissinstansersom avstyrker eUer är tveksamma tiU försfeget hänvisar främst tfll attbestämmelsema riskerar att kolUdera med den representetiva demokratinsprinciper och menar att det är de poUtiska partiema som skaU hålla siginformerade om medborgamas åsikter och behov. EnUgt5 kap. 34 § kommunallagen får fullmäktige beslute om att, som ett led iberedningen av ett ärende som fullmäktige skaU handlägga, inhämte synpunkterfrån medlemmama i kommunen eUer . kan ske genom folkomrösming,opinionsundersökning eUer något annat liknande förferande. Underde som möjUgheten att foUcomröste funnits genom bestämmelser ikommunallagen har de använts vid 25 tiUfaUen. AUa omrösmingar har ägt mm ikommuner Av dessa har 14 omröstningar gällt ändringar i den kommunalaindelningen. 4 1993/94. Det saknas emeUertidregler om hur kommunala foUcomröstningar i Prop. 1993/94:188 praktiken skaUgenomföras. Vid de tiUfaUen då foUcomröstningar har ägt mm har valfegen(1972:620, omöckt 1991:95) fått ge vägledning för genomförandet. EnfoUcomröstning kan omfetta hefe eUer delar av en kommun eUer av ett landstingeUer bara ett urval av deras medlemmar. II kap. 24 § försto stycket fegen (1979:411) om ändringar i indeUiing ikommuner och landsting sägs att om det finns skäl tiU det skall en särskfldundersökning göras om befolkningens inställning tifl en indelningsändring. IUkhet med vad som sägs i 5 kap. 34 § kommunallagen kan en sådan undersökningenske genom omröstning, opinionsundersökning efler Iflcnande förfarande.