prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — Befraktarens skyldighet attbetala dröjsmålsränta regleras i räntelagen (1975:635). Bortfraktarensrätt att hålla inne godset för fordringar som hänför sig till den särskildaresan följer i första hand av de regler som gäller för denna (se 47 § förstastycket). Tredje stycket av denna paragraf utvidgar emellertid denna rätt tillatt avse också andra fordringar enligt kvantumkontraktet, i praktikenfordringar som hänför sig till tidigare resor. Det bör uppmärksammas att rättenatt hålla inne godset enligt denna bestämmelse endast kan göras gällande mot entredje man som innehar konossement under fömtsättning att fordringen antecknatsi konossementet. Inträderdet krig, krigsliknande förhållanden eller en väsentlig ökning av krigsfaran och är detta av väsentlig betydelse för fullgörelsen av avtalet, får såväl bortfraktaren som befraktaren frånträda avtalet utan skyldighet att betala ersättning. Densom vill frånträda avtalet skall inom skälig tid meddela motparten detta. inte det är han skyldig att ersätta den skada som kunde ha undvikits ommeddelande hade lämnats inom sådan tid. Ofr362 § i utredningens förslag) Prop. Betydelsenav krig eller krigsliknande förhållanden efter det att ett fartyg nomineratsför en särskild resa skall bedömas efter reglerna för den resan enligt 47 §första stycket. Denna bestämmelse reglerar emellertid betydelsen av sådanaomständigheter för kvantumkontraktet i dess helhet. Vardera avtalsparten kanhärvid frånträda kontraktet på liknande villkor som gäller för konsekutivaresor enligt 38 § och 39 § andra stycket och för tidsbefraktningsavtal enligt 74§. Vid bedömningen av om en situation är att hänföra under denna bestämmelsekan ledning hämtas från 38 § om resebefraktning. Lagrådethar förordat att lagtexten kompletteras med en närmare beskrivning av vilkahändelser som kan utlösa en rätt att frånträda avtalet. Vid övervägande häravhar jag emellertid funnit att texten skulle komma att skilja sig alltför mycketfrån de övriga nordiska lagtextema. Jag har därför inte följt förslaget. Lagrådethar vidare, på motsvarande sätt som beträffande regeln i 14 kap. 39 §, förordaten viss omformulering av bestämmelsen. Av skäl som jag närmare har utvecklat ispecialmotiveringen till nämnda paragraf har jag inte heller i detta avseendevarit beredd att följa Lagrådets förslag. Tidsbortfraktarenskall ställa fartyget till tidsbefraktarens förfogande på den plats och vid dentidpunkt som har avtalats. Vidavlämnandet skall tidsbortfraktaren se till att fartygets skick, föreskrivnahandlingar, bemanning, proviantering och övrig utmstning uppfyller de krav somställs i vanlig fraktfart i det fartområde som befraktningsavtalet anger. Fartygetskall dessutom ha tillräckligt med bränsle för att kunna nå närmaste användbarabunkringshamn. Tidsbefraktaren skall överta bränslet och betala för det efterpriset i denna hamn. Ofr363 § i utredningens förslag) Reglemaom tidsbefraktning är tillämpliga på avtal enligt den definition som finnsupptagen il §. I 52 § uttrycks tidsbortfraktarens huvudförpliktelse nämligenatt ställa fartyget till tidsbefraktarens förfogande på den plats och vid dentidpunkt som har avtalats. Den kommersiella kontrollen över fartyget övergårdärvid på tidsbefraktaren medan tidsbortfraktaren behåller det nautiska handhavandet. Med tidpunkt avses lokal tid om certepartiet inte hänvisar till Prop. 1993/94:195 GreenwichMean Time eller annat följer av avtalet. Andrastycket motsvarar 138 § första punkten sjölag. Någon ändring i sakåsyftas inte vad avser tidsbortfraktarens skyldighet att hålla fartyget isjövärdigt skick. Sjövärdighetsförpliktelsen är fortfarande anpassad till densärskilda funktionsfördelningen vid tidsbefraktning. Tidsbortfraktaren ärnormalt inte skyldig att hålla specialutmstning för viss last eller trad, ominte annat framgår av tidsbefraktningsavtalet (angående begreppet sjövärdighet,se den allmänna motiveringen under avsnitt 3.4.1). Denrelevanta tidpunkten för bedömningen av om tidsbortfraktaren har uppfyllt sinaförpliktelser är avlämnandet av fartyget. Sjövärdighetsförpliktelsen kvarstårsedan under hela befraktningsperioden. Detta framgår av 58 § första stycketandra meningen. Ibestämmelsen har uttryckligen angetts att tidsbortfraktaren även är skyldig atthålla fartygets handlingar i ordning. Härmed avses i första hand handlingar somföreskrivs i lag och förordningar men också försäkringsbevis o.d. i den måntidsbortfraktaren påtagit sig försäkringsplikten. Itredje stycket har det tagits in en bestämmelse av praktiskt slag som saknarmotsvarighet i sjölagen och som rör kvarvarande bränsle. Regeln bygger påprincipen i 60 § att tidsbefraktaren svarar för bränslet och avser såväl det fallet att fartyget avlämnas tillsjöss som att avlämnandet sker i hamn. Lagrådethar, på motsvarande sätt som beträffande bestämmelsen i 13 kap. 12 §, förordatatt sjövärdighetsregeln i andra stycket av förevarande paragraf utformas inärmare överensstämmelse med den bestämmelse om sjövärdighet som finns intageni 6 kap. 1 §. Som jag närmare har utvecklat i specialmotiveringen tillförstnämnda paragraf har jag inte varit beredd att godta Lagrådets förslag i nuaktuellt avseende. Vidavlämnandet får såväl tidsbortfraktaren som tidsbefraktaren begära sedvanligbesiktning av fartyget, dess utmstning och kvarvarande bränsle. Kostnadema,inbegripet kostnader för tidsförlust som har föranletts . av besiktningen,skall bäras av partema med hälften var. Besiktningsutlåtandetutgör bevis om fartygets och utmstningens skick samt om omfattningen avkvarvarande bränsle, om annat inte visas. Ofr364 § i utredningens förslag) Bestämmelsenom besiktning är ny men en motsvarande regel finns Prop. 1993/94:195vanligen i nutida tidscertepartier. Regelns syfte är att förhindra en senaretvist mellan avtalspartema. Genomförsta stycket får var och en av partema i ett tidsbefraktningsavtal rätt attbegära besiktning i samband med avlämnandet av fartyget. Partema kan i förstahand själva utse en eller flera besiktningsmän på sätt som är bmkligt inom denfart det gäller men part har också möjlighet att få besiktningsmän förordnadeenligt 18 kap. 24 §. Enligtandra stycket skall besiktningskostnadema bäras av parterna med hälften var.Även kostnadema för nettotidsförlusten på gmnd av besiktningen skall fördelaspå partema oavsett om besiktningen äger mm före eller efter avlämnandet avfartyget. Avtredje stycket framgår att ett besiktningsutlåtande inte utgör exklusivt bevismen att utlåtandet ändå skall väga tungt vid en bedömning av förhållandena dåfartyget avlämnades. Avlämnandeav fartyget till sjöss Harpartema avtalat att fartyget skall avlämnas till sjöss, skall tidsbortfraktarenunderrätta tidsbefraktaren om avlämnandet och uppge fartygets position samttidpunkten för avlämnandet. Besiktningenligt 53 § företas i den första hamn som fartyget anlöper efter avlämnandet.Om det vid besiktningen konstateras att fel i fartyget föreligger, skall fraktinte betalas för den tid som går förlorad för att avhjälpa felet. Omtidsbefraktaren häver befraktningsavtalet enligt 56 §, bortfallertidsbortfraktarens rätt till frakt från avlämnandet. Ofr365 § i utredningens förslag) Paragrafenär ny och reglerar det fallet att fartyget avlämnas till sjöss. Fartyget kan enligtavtalspartemas val avlämnas eller då det befinner sig påen viss position. Oavsett vilket sätt partema har valt skall enligt första styckettidsbortfraktaren alltid bekräfta avlämnandet med tids- och positionsangivelse. Av andra stycket framgåratt den besiktning av fartyget som parterna har rätt att begära enligt 53 §skall föriäggas till den första hamn som fartyget anlöper efter avlämnandet.Med "första hamn" avses i detta sammanhang en hamn där besiktningrent praktiskt kan genomföras. Eftersom en beaktansvärdtid kan förflyta mellan avlämnandet och Prop. 1993/94:195 besiktningen gesockså särskilda regler med avseende på tidsfrakten. Om fel i fartygetkonstateras skall i enlighet med principema om s.k. off-hire (se närmare under72 §) tidsfrakt inte betalas för den tid som går åt för att avhjälpa felet. Ärfelet så allvarligt att tidsbefraktaren väljer att häva befraktningsavtaletskall tidsfrakt överhuvud inte utgå. Frakt som betalats i förskott vidavlämnandet skall i så fall betalas tillbaka. Bestämmelseni andra stycket har avfattats med beaktande av vad Lagrådet har anfört om ettförtydligande av bestämmelsens tillämpningsområde. Kancelleringstidoch dröjsmål med avlämnandet av fartyget Skallfartyget enligt befraktningsavtalet vara klart att börja ta in last senast visstidpunkt (kancelleringstid), får tidsbefraktaren häva avtalet om fartyget inteär klart att börja ta in last eller lastningsanmälan inte har lämnats förefristens utgång. Om fartyget i annat fall skall avlämnas senast viss tidpunkt,får tidsbefraktaren häva avtalet om tiden överskrids. Anmälertidsbortfraktaren att fartyget kommer för sent och uppger han när fartygetkommer att vara klart att börja ta in last eller att avlämnas, fårtidsbefraktaren häva avtalet om det sker inom skälig tid. Hävs inte avtaletblir den angivna tidpunkten ny kancelleringstid. Omfartyget i ett annat fall avlämnas , får tidsbefraktaren häva avtaletom dröjsmålet utgör ett väsentligt avtalsbrott. Ofr366 § i utredningens förslag) Reglemai denna paragraf, som motsvarar reglema i 146 § sjölag,överensstämmer till sin avfattning mycket nära med 28 § och 29 § första stycketrörande resebefraktning. Det kan därför hänvisas till vad som anförts underdessa bestämmelser. Följande ändringar i förhållande till sjölag bördock uppmärksammas. Förstastycket reglerar det fallet att avtalspartema bestämt att fartyget skallavlämnas senast , något som motsvarar vad som påköprättens område bmkar benämnas fixköp. Regelns utformning tar sikte både påfall då partema kommit överens om en bestämd tid inom vilken fartyget skallbörja lasta och fall då de avtalat att fartyget skall avlämnas senast en visstidpunkt i någon hamn eller till sjöss. Avförarbetena till bestämmelsen i 146 § andra stycket sjölag Ofr NJA11 1936 s. 490) framgår att denna är tillämplig på dröjsmålssituationer underhela den tid som fartyget står till tidsbefraktarens förfogande. Men med dennya lydelsen i denna paragraf omfattas endast dröjsmål vid fartygetsavlämnande. Rättsföljdema av annat dröjsmål regleras istället genom 64 §. Itredje stycket jämfört med 146 § första stycket sjölag har denviktiga ändringen gjorts att den särskilda hävningsrätten vidtidsbortfraktarens s.k. egenfel utgått. Oavsett vem som orsakat dröjsmålet kantidsbefraktaren enligt bestämmelsen häva befraktningsavtalet om detta utgörett väsentUgt avtalsbrott. Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag. Föreliggerdet vid avlämnandet fel i fartyget eller i fartygets utmstning, hartidsbefraktaren rätt till avdrag på frakten eller, om avtalsbrottet ärväsentligt, rätt att häva befraktningsavtalet. Detta gäller inte omtidsbortfraktaren avhjälper felet utan en sådan försening som enligt 55 § gertidsbefraktaren rätt att häva avtalet, Ofr367 § i utredningens förslag) Bestämmelsensom rör fel i fartyget, är ny och saknar motsvarighet både sjölagoch i de vanligaste tidscertepartiema. Vadsom avses med "fel" måste bedömas med utgångspunkt från de krav somställs på fartyg och utmstning enligt bestämmelsema i 52 § och från vadavtalspartema kommit överens om i det enskilda fallet eller vad som annars kanfölja av avtal mellan dem. Således kan bristande sjövärdighet vara att anse somfel. Likaså kan fel vara för handen om fartyget eller utmstningen intemotsvarar den beskrivning som gjorts i certepartiet, I första hand gäller dettafartygets prestanda vad avser fart och lastkapacitet. Även fartygets ålder,nationalitet m.m. kan ha stor betydelse för tidsbefraktaren beroende på detfartområde som avtalet gäller. Omett fel inte blir avhjälpt kan tidsbefraktaren ändå hålla fast vid certepartiet och få avdrag på frakten. Fraktavdraget är främst avsett att kompensera tidsbefraktaren för mindre allvarliga fel i fartyg och utmstning och därigenom begränsa behovet av hävning. Syftet är således att återställa balansen mellan tidsbortfraktarens felaktiga prestation och det vederlag för tidsbefraktningen som tidsbefraktaren skall betala. Tidsbefraktaren kan dock välja att häva avtalet. sättning för detta är att avtalsbrottet är väsentligt. Enligt sistameningen har tidsbefraktaren inte rätt till fraktavdrag eller rätt att hävaavtalet om felet avhjälps utan sådan försening som ger hävningsrätt enligt 55§. Detta kan exempelvis innebära att tidsbefraktaren i det särskilda fallet fårnöja sig med fraktavdrag om ett mer allvarligt fel åtgärdas i allt väsentligtsenast en viss tidpunkt. Tidsbefraktarenhar rätt till ersättning för förlust till följd av dröjsmål eller fel vidavlämnandet. Om tidsbortfraktaren visar att dröjs- målet eller felet inteberor på fel eller försummelse av honom själv Prop. 1993/94:195 eller någonsom han svarar för, föreligger inte rätt till sådan ersättning.Tidsbefraktaren har också rätt till ersättning för skada till följd av attfartyget vid avtalsslutet saknade en egenskap eller utmstning som kan ansestillförsäkrad. Ofr368 § i utredningens förslag) Bestämmelsenmotsvarar delvis 147 § sjölag. Den avser emellertid även ansvar förfel i fartyget men har begränsats i sin tillämplighet till tiden föravlämnandet av fartyget. Dröjsmål och annat avtalsbrott underbefraktningsperioden regleras genom 64 §. Ilikhet med 31 § rörande resebefraktning uppställs som fömtsättning förskadeersättning fel eller försummelse av tidsbortfraktaren eller någon som hansvarar för. Bevisbördan åvilar - liksom i 147 § sjölag -tidsbortfraktaren men beviskravet har skärpts i förhållande till den tidigarelydelsen. Tidsbortfraktaren skall således visa frånvaro av fel ellerförsummelse för att undgå ansvar; tidigare räckte det med att detta gjordesantagligt. Regelni sista meningen är ny och kan jämföras med 40 § tredje stycket köplagen(1990:931). Här bör uppmärksammas att en fömtsättning för skadeersättning äratt egenskapen eller utmstningen saknades redan vid avtalsslutet. Om exempelvisett fartygs prestanda minskat efter avtalsslutet men före avlämnandet vadgäller garanterad fart, får tidsbortfraktarens ansvar bedömas enligthuvudregeln i paragrafens första och andra meningar. Tidsbortfraktarenskall utföra de resor som tidsbefraktaren begär iöverensstämmelse med befraktningsavtalet. Han skall därvid svara för att dekrav som uppställs i 52 § andra stycket fortlöpande är uppfyllda. Tidsbortfraktarenär inte skyldig att utföra en resa vid vilken fartyget, personer ombord ellerlasten kan utsättas för fara till följd av krig eller krigsliknande tillstånd,is eller annan fara eller väsentlig olägenhet, som han inte skäligen kunde haräknat med när avtalet ingicks. Tidsbortfraktarenär inte skyldig att ta med gods av lättantändlig, brandfarlig eller frätandebeskaffenhet eller annat farligt gods, om det inte avlämnas i sådant skick attdet kan befordras och utlämnas i överensstämmelse med de krav ochrekommendationer som ställs av myndighetema i det land där fartyget ärregistrerat, i det land där redaren har sitt huvudkontor och i de hamnar somingår i resan. Tidsbortfraktaren är inte heller skyldig att ta med levandedjur. Ofr369 § i utredningens förslag) 312 Paragrafenmotsvarar 137 §, 138 § första meningen och 142 § sjölag. Tidscertepartiemainnehåller praktiskt taget alltid någon form av Prop. 1993/94:195 begränsningari tidsbefraktarens dispositionsrätt. Dessa begränsningar är av skiftandekaraktär. Det kan röra sig om geografiska inskränkningar knutna till fartygetsförsäkringsförhållanden eller begränsningar av rent kommersiella skäl. Det ärockså vanligt att certepartiema förses med klausuler som hindrartidsbefraktaren att ta med olämplig last (t.ex. kol i lastmmmen på en kylbåtsom därefter inte kan motta sina vanliga typer av last utan en mycketomfattande och dyrbar rengöring) eller farligt gods eller med klausuler i syfteatt eliminera speciella risker såsom risk för jordbävningar, svårartade oväder,infrysning i is osv. På gmnd av den mångskiftande karaktären hos förekommandebegränsningsklausuler anges - såsom tidigare -tidsbortfraktarenshuvudförpliktelse generellt med vissa undantag av hänsyn till vad som skäligenkan begäras av honom. Iförsta stycket upptas huvudförpliktelsema fartyget står tilltidsbefraktarens förfogande enligt certepartiet eller enligt de regler i 69 §som avser s.k. overlap. Andrastycket anger undantag eller befrielse från huvudförpliktelsen, omombordvarande personal eller egendom skulle utsättas för fara genom krig, svåraisförhållanden etc. I förhållande till 142 § första meningen sjölaganges också uttryckligen väsentlig olägenhet som befrielsegmnd. Härmed åsyftasexempelvis situationer där fartyget - utan att en direkt fara för fysisk skadaföreligger - kan komma att bli infryst eller bli belagt med embargo eller därpolitiska förhållanden i ett område kan leda till framtida bojkott ochsvartlistning av fartyget på annat håll. Omtidsbortfraktaren skäligen kunnat räkna med krig etc. när avtalet ingicks, kan handock inte frånträda sina förpliktelser under åberopande av dessaundantagsregler. I ett sådant fall får han stå risken för ekonomiska förlustert.ex. på gmnd av att ombordanställda begär avsked från sina anställningar elleratt försäkringsgivare nekar att täcka den särskilda risk som resan innebär. 1tredje stycket första meningen regleras tidsbortfraktarens skyldig het att befordra farligt gods. Det modema industrisamhället kräver transporter av sådant gods i en helt annan omfattning än vad som var fallet vid tillkomsten av 142 § sjölag. I takt med det ökade transportbehovet har ett omfattande system av säkerhetsföreskrifter vuxit fram, såväl nationellt som intemationellt. I betraktande av detta har i förhållande till 142 § i sistnämnda lag gjorts den ändringen, att tidsbortfraktaren inte kan vägra att befordra gods av farlig beskaffen het, om det kan ske på ett betryggande sätt..För att tidsbortfraktaren inte skall komma i konflikt med olika föreskrifter som han är bunden av bör dock ytterligare krävas att befordringen kan ske i överens stämmelse med de krav och rekommendationer som ställs såväl i det land där fartyget ärregistrerat och i det land där redaren har sitt Prop. 1993/94:195 huvudkontorsom i de hamnar som ingår i resan. Men i övrigt måste tidsbortfraktarenfortsättningsvis göra uttryckligt förbehåll i befraktningsavtalet för denhändelse farligt gods eller viss typ av farligt gods inte får transporteras medfartyget. Istyckets andra mening, vars innehåll är nytt, föreskrivs att tidsbortfraktareninte är skyldig att befordra levande djur. Denna regel är föranledd av desäregna problem som är förenade med djurtransporter och får anses avspeglagängse praxis inom tidsbefraktningsområdet. En befordran av levande djurkräver således särskilt avtal. Paragrafenhar avfattats enligt Lagrådets förslag. Tidsbortfraktarenskall hålla tidsbefraktaren underrättad om alla förhållanden som rör fartygetoch resoma och som är av betydelse för tidsbefraktaren. Tidsbefraktaren skallunderrätta tidsbortfraktaren om planerade resor. Ofr370 § i utredningens förslag) Paragrafenär ny och föreskriver en ömsesidig upplysningsplikt för tidsbortfraktaren ochtidsbefraktaren. Det åligger sålunda tidsbortfraktaren att upplysa ominträffade eller förväntade förseningar, om fartygets tillstånd m.m.Tidsbefraktaren skall å sin sida hålla tidsbortfraktaren underrättadexempelvis om fartygets operationsprogram för att på så sätt underlätta dennesplanering av reparationer, underhåll m.m. Tidsbefraktarenskall sörja för att det finns bränsle och vatten till fartygets maskiner. Hansvarar för att levererat bränsle är i överensstämmelse med avtaladespecifikationer. Ofr371 § i utredningens förslag) Paragrafenmotsvarar delvis 138 § andra meningen sjölag. Sistnämnda regelöverensstämmer med certepartipraxis och någon ändring i sak åsyftas inte idenna del. Avförsta meningen framgår att det är tidsbefraktaren som skall anskaffa och bekosta bränsle och vatten till fartygets maskiner. Med maskiner avses också fartygets hjälpmaskiner. I enlighet med hän visningen i 58 § första stycket är det dock tidsbortfraktaren som skall anskaffa och betala för smörjolja och förbmkningsartiklar till 314 maskinerna.I övrigt gäller att reseavhängiga kostnader skall fördelas enligtpresumtionsregeln i 67 § om inte något särskilt är föreskrivet. Om parterna har avtalatvissa tekniska specifikationer, står enligt Prop. 1993/94:195 andra meningentidsbefraktaren garantiansvar för att ombordtaget bränsle också motsvarar de avtalade egenskapema. Brister han hämtinnan blir han ersättningsskyldig förden skada som vållas. Tidsbefraktarenskall sörja för mottagande, lastning, stuvning, trimning, säkring, lossning ochutlämnande av lasten. Stuvningen skall utföras så att fartyget är betryggandestabiliserat och lasten säkrad. Tidsbefraktaren skall följa anvisningar fråntidsbortfraktaren om lastens fördelning i den omfattning som hänsynen tillfartygets säkerhet och stabilitet kräver. Tidsbefraktarenfår kräva sådan medverkan av befålhavaren och besättningen som är sedvanlig iden fart det gäller. Ersättning för övertidsarbete och annan särskild utgifttill följd av sådan medverkan skall betalas av tidsbefraktaren. Omtidsbortfraktaren är skyldig att ersätta skada till följd av lastning,stuvning, trimning, säkring, lossning eller utlämnande av lasten, skalltidsbefraktaren hålla honom skadeslös, om inte skadan beror på medverkan av befålhavareneller besättningen eller på något annat förhållande som tidsbortfraktarensvarar för. Ofr372 § i utredningens förslag) Paragrafenmotsvarar 139 § sjölag. Förstaoch andra styckena är uppbyggda i enlighet med den gmndläggandefunktionsfördelningen mellan tidsbortfraktaren och tidsbefraktaren ochöverensstämmer också med certepartipraxis. Någon ändring i förhållande till vadsom gäller enligt sjölag åsyftas därför inte. I första stycketuppräknas de olika moment som ankommer på tidsbefraktaren att utföra ilastnings- och lossningsskedet. Tidsbefraktaren åläggs uttryckligen att följatidsbortfraktarens anvisningar med betydelse för fartygets säkerhet eftersomdenne behåller det nautiska ansvaret. Äventidsbortfraktarens regressrätt enligt tredje stycket bygger på den gmndläggande funktionsfördelningen mellan partema i befrakt ningsavtalet. Om tidsbefraktaren står ansvaret för den kommersiella driften av fartyget, bör tidsbortfraktaren kunna återkräva vad han i sin egenskap av redare ändå kan tvingas att utge i skadeersättning till tredje man. Det kan nämligen inte uteslutas att redaren åläggs det primära ansvaret för skada enligt någon stats nationella rätt oavsett den intema funktionsfördelningen mellan avtalspartema. I förhållande till 139 § andra stycket sjölag utvidgas regressrätten i enlighet med denna princip till att omfatta all skada som kan drabba 315 lastägareeller annan tredje man. Skadan skall dock ha uppkommit till följd av lastning,stuvning, trimning, säkring, lossning eller utläm- En gmndfömtsättning för regress är såsom tidigare Prop. 1993/94:195 attskadan inte beror på sådan medverkan av befålhavaren eller besättningen ellerannat förhållande som tidsbortfraktaren är ansvarig för, exempelvis bristandetillsyn och underhåll av fartygets kranar. I sistnämnda avseende får ansvaretnormalt fastställas med utgångspunkt i bestämmelsema i 63 § eller vad partemabestämt om detta i befraktningsavtalet. Tidsbortfraktaren skall på begäran utfårda konossement förinlastat gods för den resa han skall utföra, med de villkor som är sedvanliga iden fart det gäller. Om han därigenom ådrar sig ansvar i förhållande tillinnehavaren av konossementet utöver vad som följer av befraktningsavtalet,skall tidsbefraktaren hålla honom skadeslös. Tidsbortfraktaren är inte skyldig att på begäran avtidsbefraktaren lämna ut godset till en mottagare som inte visar sin behörigheteller i övrigt i strid mot konossementet, om han därigenom handlar i strid mottro och heder.