prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Vidare bör den förberedandeFN-utbildningen för kvinnor förlängas. Kursen för civilpoliser (UNPOC)finansieras separat över anslaget C 1. Bidrag till mteraationellabiståndsprogram, anslagsposten E. FN:s aktioner för fred och återappbyggnad.Från dette anslag finansieras också fr.o.m. /95 Swedreliefsverksamhet. Kostaader i har därmed /95 beräknats som följen Medel tillförs för öe tjänster samt kurser enligtovan på sammanlagt . Pris- och löneomräkningen uppgår tUl 1 500 000kr och kompensationen för avsättning till till 1 781 000kr. Ett rationaliseringsuttag på eller 500 OCK) kr tes vidare ut påorganisationen. Anslaget minskas vidare med motsvarande kostaaderför Swedreliefs verksamhet. Anslaget har därmed beräknats tUl 53 007 000 krefter avdrag för engångsanvisnmg på för materiel ochutbildnmgskostaader i samband med igångsättnmg av Bosmen-tasatsen. Vidberäkningen har hänsyn mte tegits till ändrmgar som föranleds av nya öaktamentsnivåer Inomramen för anslagsposten har medel beräknats för löner, öakte- menten,uttiistning och underhåll för den svenska personalen i följande nupågående FN-insatser: Prop. ()i Bilaga 4 Mellanöstera, (inIndia and Pakisten) i Kashmir, UnUcom (United Nations fraq-Kuwait ObserverMission) i , Unprofor (United Nations Protection Force) i det fomaJugoslavien, Unavem (United Nations Verification Mission) samt (United Nations Mission in ). I kostaader utomlands ingår även utgifter fÖrpersonalen i delegation vid den svenska övervakningskontingenten iKorea (NNSC). FN ersätter delvis och i efterhand detttippbidragande länderaa för deras kostaader. FN har således fram tUl den 15september 1993 åter-betelat 1 , vUket uppskattningsvismotsvarar en öedjedel av den sammanlagda svenska kostaaden. Sverigesåterstående fordran på FN var enligt dittills framlagda krav294,1 mUjoner kronon Ersättningar från FN tUlgodogörs stetsbudgetensinkomsttitel FN ersättning bevakningsstyrkon FN:soch i viss mån ESK:s alltmer omfattende fredsbevarande och fredsfrämjandeverksamhet ökar sterkt anspråken på att förbätöa beredskapen att deltei framtida fredsbevarande operationer. Regeringen beräknar mot denna bakgrand att, ilUchet med föregående år, en reserv på behövs. Syftet med dennareserv är att möte kostaader som uppkommer under budgetåret om besluteratt delte i mer begränsad omfattning i nya eller redan pågående fredsbevarandeoperationer i vilka inte tidigare deltegit. Reserven skall också kunnaanvändas för utökade bidrag tUl insatser vi redan delter i. till Fredsbevarande verksamhet för budgetåret1994/95 anvisar ett reservationsanslag på . Konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) 1992/93 Utgift 23 058 016 1993/94 Anslag 23 328 000 1994/95 Förslag 32 894 000 Som medlem av ESK:s öojkafram tUl toppmötet i har en vUaig roll attspela i utformningen av en ny freds-och samarbetsordning i . om att söka lösningar på pågående konflUcteroch att förebygga uppkomsten av nya kriser på Prop. 1993/94:100 vårkontinent. Toppmötet i kan väntes komma att ante en rad BUaga 4betydelsefulla beslut inte minst avseende en ny uppförandekod fördeltegarstetema i deras säkerhetsrelationer som därefter måste följas upp. Anslaget används för att betela bidrag -obligatoriska såväl som frivUliga - till ESK:s verksamhet. Detma bestodtidigare av pericxliskt återkommande förhandlmgar men har sedan år 1992breddats väsentiigt och omfatter numera permanent mötesverksamhet på olUcanivåer samt en snabbt växande fältverksamhet i form av s.k. missioner tillkrisområden. Tre ESK-kontor - i , cx:h -upprättades för att understödja verksamheten. En generalsekreteraretillsattes , och ytterligare organisatoriska reformer förestår. har sex ESK-missionerupprättets i krisområden på BaUcan och i . Deras uppgifter är attbidra tUl bUäggande och förebyggande av konflUcten Krisen i f.d. har föranlett ESK cx;h EUatt göra två gemensamma insatser: stöd tUl ett antel länders tallförvaltningarför att eflfektivisera tillämpningen av FN-sanktionema mot fd. (Sanctions Assistance Missions) samt utsändandet av en civU övervaknmgsstyrkaECMM (European Community Monitoring Mission) med verkningsområde i stora delarav fd. medverkar med personal i båda dessa insatsen Iegenskap av avgående ESK-ordförande (per ) har under1994 en fortsatt vUaig roll i ESK:s s.k. öojka, bestående av föregående,nuvarande och nästkommande ordförandeland. /95 har vissa kostaader, som direktföranleddes av ordförandeskap i ESK, bortfallit. fortsätterESK:s verksamhet att mstitationaliseras (x;h expandera på fältet, vilket kräverökade bidrag från deltegarstetema. andel av de obligatoriska bidragenuppgår till 3,. Såväl de obligatoriska som särskilda bidragen vid sidan avESK:s ordinarie budget i form av direkte svenska insatser fÖrväntes öka. kostaader för ECMM kommer undernästicommande budgetår tiU skUtaad från tidigare att i sm heUiet beläste detteanslag. Den sammantegna eflfekten av ovanstående förändringar motiverar anslagshöjningen. till Konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) för /95 anvisar ett förslagsanslag på . c.Internationellt utvecklingssamarbete Prop. 1993/94: lOO BUaga 4 UTVECKLINGSSAMARBETET IETT INTERNATIONELLT PERSPEKTIV Enmiljard människor i världen lever i djup fettigdom cx;h har ofta inte matför dagen. Ungefär lUca många är analfabeten Särskilt är dette, lUcsom mångaandra jämförbara frågor, ett kvinnoproblem - två analfabeter av öe är kvmnonVäpnade konflUcter skakar mer än 50 länder och 35 miljoner människor är påflykt. det tar att läsa dette stycke föds det hundra bam, 96 iu-länder och fyra i i-länden Relationen mellan uikomstema i den rikastefetatedelen av mänskligheten (Kh den fettigaste uppskattes till en på 150.Inkomstskillnadema har ökat stedigt då motsvarande relation var enpå 30. Trots dette har framstegen på många områden varitbetydande de senaste öe decennierna. Livslängden i utveckluigsländeraa har ökatmed en öedjedel. av befolkningen har numera tillgång tUl hälsovård.Läskunnigheten bland vuxna har ökat från till . Inte minst vUctig är de senaste årens demokratisering i olUca delar avvärlden. Politiska cK:h ekonomiska reformer genomförs i många avutvecklingsländeraa, och förhoppningen är att dessa skall bana väg för enlångsUaigt hållbar utvecklmg. Framgångarna och problemen är dock inte jämntfördelade i utvecklingsländerna. Den ekonomiska och politiska utvecklmgen iolUca delar av världen uppvisar stora regionala skillnader. Världsekonomin har präglatsav en långvarig lågkonjunktar. En viss återhätaöiing har skett , men denna har mte varit tillräcklig för att råda bot påarbetslösheten i de indusöiellt utvecklade ländema. För u-ländemas del harlågkonjunkturen inneburit fortsatt fellande priser på de huvudsakligaexportprodukterna, råvaror, samt mmskade resursöverförmgar från i-ländema iform av direktinvestermgar, handel (x;h bistånd. Den ekonomiska tillväxten i u-länderaa har, öotslågkonjunktaren, varit svagt positiv . uppgick denekonomiska tUlväxten tUl och det sammanlagda värdet av u-länderaasexport ökade med jämfört med (: Trade and DevelopmentReport 1993). Stora regionala variationer finns emellertid och skillnadenmellan levnadsnivåer i de olUca u-länderaa har ökat. Dock bör noteras attstetistUcen inte mkluderar den informella sektom som utgör en betydande del avekonomin i många u-länden I är skillnadema i utvecklmgsnivå mellanländema mycket stora. Den ekonormska tillväxten för kontinenten som helhetuppgick , medan befolkningstillväxten ligger på . ökade värdet av hela export med drygt 8 %.Ex-portdiversifiermgen och en successiv övergång till allt mer kompliceradeindusöiprodukter har inneburit att länderaa även under lågkonjunktaren lyckatsuppnå höga tillväxttavåer. I ösöa och i sydösöa , finns länder som uppnåttsärskilt höga tUlväxtaivåer . 1993/94:100 ,, och Vietaata är några av de mest Bilaga 4 framgångsrikaländema. Framgången kan till viss del förklaras med att dessa länder genomförtekonomiska reformer i marknadsekonomisk rUctning. Även stetsmakten har spelaten vUaig roll för att främja framväxten av en konkurrenskraftig privat sektoroch en in-vesteringspolitUc som varit sterkt exportorienlerad. Härtill harsatsningar på prrniär- och sekundäratbildning varit betydande. Förmögenhets- ochinkomstfördelmngen är betydligt jämnare än i övriga u-landsregioner. De positiva eflfektema av tillväxten hos dessa nya"asiatiska tigrar" har även kommit krmgliggande länder till gcxlo,teck vare ett utvecklat regionalt samarbete och omfattende handel. Även iSydasien är den ekonomiska utvecklingen förhållandevis positiv, öots öögrörligabyråkratier, men här finns enorma fettigdomsproblem och storaekonomiska och sociala orättvisor. I LatinamerUca kan flera länder skördafruktema av ekonomiska reformer, som initierades under 1980-telet för att kommatUfrätta med skuldkrisen. Stetens finanser har sanerats, peniUngpolitikensöamats åt, handeln liberaliserats, utiändska investeringar uppmunöats ochstetiiga företeg sålts ut. Det mer gynnsamma ekononuska klimatet och denförbättrade skuldsitaationen och kredirvärdigheten hos flera av ländema harbidragit till ett ökat inflöde av privat kapitel och direktinvesteringan Dengenomsnittliga ekonomiska tillväxten i uppgick till ,medan befolkningstillväxten var . ökade värdet av exporten meddrygt . Den ekonomiska tillväxten fördelas dock ojämnt över kontmenten ochockså inom ländema. Fattigdomsproblemen och de sociala problemen är mycketstora i regionen och endast en liten del av den senaste tidens inkomstöknmgarhar mvesterats i åtgärder för att förbätöa sitaationen för de bredarefolklagren. FramtidsutsUaema i AfrUca är dysöare. Dengenomsnittiiga ekonomiska tillväxttakten var 1992 som befolkningsökningenuppgick tUl , vilket innebär att den genomsnittiiga inkomsten per mvånaresjönk. Under föll värdet av exporten . Även i AfrUca skerekonomiska reformer med marknadsekonomisk inriktning, vilket på många hålllett till att den negativa ekonomiska utvecklingen vänts och att tUlväxtenbörjat te fert. Den ekonomiska utvecklmgen är emellertid blygsam i ettintemationellt sammanhang. Den svaga inhemska resursmobiliseringen, stetensotUlräckliga kapacitet att styra utvecklingen och samhällssttTiktarer somförsvårar stimulans av ekonomin är några förklaringar till den svaga ekonomiskautvecklingen. Sjunkande råvarupriser försvårar återhämtningen för de ländersom är kraftigt beroende av ett begränsat antel råvaror för sina exportinkomstenHärtill kommer att flera länder i AfrUca brottes med tanga skuldbördor ochhemsöks av krig, mbördes söidigheter och natarkatesöofen Resursflödenoch skuldsitaationen Prop. Bilaga 4 Den tanga skuldbördan i många u-länderutgör ett allvarligt hinder för ekonomisk och social utveckling. För attländema skall te sig ur skuldkrisen krävs att de för en konsekvent ekonomiskpolitUc som kan främja utveckling och tillväxt. Det är ocksä viktigt att deländer som genomför ekonomiska reformer stöds i sina ansöängmngar genom ökaderesursflöden och skuldlättnader. Det finansiella stödet måste för att få avseddeffekt kopplas till krav på ekonomiska reformer, för att de makroekonomiska ochstraktarella obalansema skall minska och en grand skapas for långsUctigåterhämtnmg. av fellande eller stegneranderesursflöden till u-ländema, har en återhämtning ägt ram. Det samladelångfristiga nettoresursflödet till u-ländema offentiig och privatnettoutiåning, bistånd och utiändska direklinvesteringar ~ uppskattedes enligtVärldsbanken ha ökat från 1992 till 1993. Huvuddelen av ökningen kan förklaras av en ökning i private flödeni form av ökad privat långivnmg och ökade direktinvestermgar De ökade private mvestermgama innebär att de totelanettoöansfererin-gama ~ nettoresursflödet minus räntebetelningar och hemtegnavmster på utiändskt kapitel - tUl u-ländema beräknades öka från 1992 till 1993. De samlade nettoöansferermgama döljer storaregionala skillnader. De private flödena har främst gått tillmedelinkomstländema i och Latmamerika, vilket inneburit positivanettotransfereringar för dessa två kontinenten För ländema i AfrUca söder omSahara, som i huvudsak är svårt skuldtyngda låginkomstiänder, har de positivanettottansferermgama nu stebiliserats efter en ökning i slutet av 1980-telet.För dessa länder består resursflödet främst av bistånd och offentiig utiåningpå förmånliga villkor 1980-telets skuldkris och de kommersiella bankemasminskade utiåning har inneburit att beroendet av utiåning från demteraationella finansiella institationema har vuxit. Antelet låg- och lägremedelmkomstiänder som har tillgång till IDA-lån, utiåmng påförmånliga vUlkor, har ökat. gäller även antelet länder som är behörigaför den förmånliga utiåning som administteras av Interaationella valutefondenOMF). InsUaen har vuxit om behovet avskuldlättaadsåtgärder som ett komplement till andra insatser för att ökaresursflödet tUl u-ländema. Trots omfattende skuldlättnadsåtgärder fortsätteremellertid u-ländemas skulder totelt att öka. U-ländemas totela utiandsskuld,inkl. Sovjetamonen, ökade från 1992 tUl 1993, en ökning med . För de stora gäldenärema, de svårt skuldtyngdamedelinkomstländema som huvudsakligen har skulder tUl kommersiella banker, har överenskommelser ingåtts om skuld- eller skuldtjänstminsk- nmg. Skuldsttategm for dessa länder, den s.k. Brady-modellen, som 53 möjliggjorts genom stödfrån , IMF och bilaterala givare. har varit framgångsrik.Ekonomiska reformer (x;h skuldlättaad enligt Prop. 1993/94:100 denna modellhar lett till att ett växande antel latinamerUcanska länder BUaga 4 återblivit kreditvärdiga. Den mteraationella skuldkrisen är nu över och de storagäldenärema hoter inte längre det intemationella finansiella systemet genombetelningsinställelser. Däremot är skuldsitaationen för de fettigastelåginkomstiändema fortsatt svan Deras skuldsättning är mte stor i absolute tel,men är i många fell mycket betangande i förhållande till de enskilda ländemasbetelningsförmåga. Sammanteget har framstegen i skuldsttategm för de fettigasteländeraa varit otillräckliga. Ytterligare åtgärder är nödvändiga för att enhanterlig skuldbörda skall uppnås. Regeringen återkommer senare med enbeskrivning av de åtgärder som vidtes för att Imdra skuldbördan för dessaländen Förändringamai världen har bidragit till ett ökat behov av samordning på biståndsområdet.Den globala karaktären på många av dagens problem kräver gemensamma msatser,vilket har ställt de multilaterala biståndsorganen inför nya utmaningar, menäven mneburit ökade krav på samordning av det bilaterala och det multilateralabiståndet. På det bilaterala området har , (), en vUctig samordnanderoll. Inom ramen för DAC har riktlinjer uterbetets för hur ett eflfektivtbistånd bör utformas. DAC skall hjälpa medlemsländema tillämpa rUctiinjema ipraktUcen, bl.a. genom regelbundna granskningar av deras biståndsprogram.StetistUcinsamlmg från medlemsländema om deras biståndsinsatser är ett annatvUaigt led i DAC:s ansttängningar att följa upp biståndets volym och inrUctnmg. IDAC:s stetistik definieras bistånd enligt följande: - resursflöden i form av gåva eller lån på mjukavUlkor (gåvoelement) - mottegarlandet skall finnas med på DAC:s liste överbiståndsmottegare - resursema skall finansieras över stetsbudgeten - huvudsyftet skall vara att främja ekonomiskutveckling eller social välfärd. Biståndsbegreppet är föremål fördiskussioner inom DAC. En komplicerad, men vUaig, fråga är vUka nya former av resursöverföring som bör inkluderas i DAC:s defimtion av bistånd. De former som tegits upp till diskussion är bl.a. stöd till fredsbevarande operationer och asylkostaader. Parallellt med dessa diskussioner pågår en omfattende revidering av DAC:s liste över biståndsmottegare. DAC-listen kom tUl främst av stetistiska orsaker, men har med tiden fått ökad policybetydelse bl.a. då den knutits tiU FN:s 0,7 %-mål. Listen har mte ändrats mycket sedan den kom tUl på sextiotelet, öots stora förändrmgar i omvärlden. Flera länder som varit biståndsmottegare har nått höga utvecklingsnivåen Vidare omfatter DAC-listen ännu inte de 54 östeuropeiska steter, somför närvarande upplever svåra omställnings- problemi samband med stttUctaromvandlingsprocessen. togs Kazachsten, KUgisien, TadzjUcisten,Turkmenisten och BUaga 4 Uzbekisten upp på DAC-listen. beslutedes attBahamas, Branei, , , och skulle uteslutesmed öe års verkan. beslutede DAC om en utvidgning avDAC-listen, som denna delades i två kategorier; utveckltagsländersamt övergångsländer. Bistånd till utvecklingsländer får räknas av mot FN:s 0,7%-mål, medan bistånd till övergångsländer inte får det. Det behövs dock tydligakriterier för att särskilja dessa båda kategorier. DAC skall utteda dette föratt DAC:s medlemsländer skall kunna fette beslut . Tills vidarekommer , och att räknas som utvecklingsländertillsammans med de länder som var med på DAC-listan. De ländersom har en BNI/capite överstigande Världsbankensgräns för högmkomstiänder kommer dock att föras över till listens andra delfrån 1996. Övriga länder i klassas som övergångsländer. DAC-stetistUcen visar att de totelabiståndsflödena till utvecklingsländema ökade tUl jämfört med föregående år motsvarar i realatermer en ökning . Det multilaterala biståndet uppgick till knappt 20miljarder kronor, dvs. av det totela biståndet. mnebär en relativökning av det multUaterala biståndet, från 1991. Biståndets relativa andelav de totela resursflödena till utveckltagsländeraa mmskade dock 1992 tUl 33 %jämfört 1991. Den vUctigaste förklaringen till minskmngen var en rejäluppgång i private flöden till de mer utvecklade u-länderaa. Fördelningen på de olUca biståndsgivama, visar attUSA, som öaditionellt varit den störste biståndsgivaren i världen räknat iabsolute termer, behöll sm försteplats. Totelt utbetelades i bistånd från den amerikanska stetsbudgeten. , som under hela1980-telet ökat biståndsinsatsema, var den näst störste biståndsgivaren med11,1 miljarder US hanmade på nionde plats bland DAC:smedlemsländer med utbetelnmgar på 2,5 nuljarder US Biståndsutbetalningar från DACrs medlemsländer Prop.1993/94:100 av BNI (%) (miljoner US dollar) ' Inkluderar skulder som ej är definierade som (Official DevelopmentAssistance) enligt följande: - Exportkrediter: ,, Idenna totalsumma är exportkrediter och militärskulder enligt cvan exkluderade Dengenomsnittliga relativa biståndsnivån för DAC-medlemmarna uppgick , lUcsom året dessförmnan, tUl av BNI. Det är således långt kvar tUl FN:s målsätöimg om att av BNI i de mdusöiellt utvecklade ländema skall avsattes till utvecklmgssam- arbete. uppnådde dette mål . 1992 utbetelades av BNI till bistånd och var därmed ett av de fyra länder som uppfyUde volymmålet. Övriga länder som uppnådde 0,7 %- målet var , och Nederländema. betelade ut störst andel av BNI, . Bland ländema som ökat biståndets andel av BNI märks även och , vilka nu kommit upp i utbetelnings- nivåer på respektive . De fleste länder ligger kvar på 56 Kraftiga minskningar av biståndet kan Prop. 1993/94:100urskiljas i några länder, främst i Fmland, friand, ÖsterrUce, , Bilaga 4 , och . DAC samlar även m uppgifter om biståndet frånicke-medlemsländer. Dessa uppgifter är dock inte fullstendiga och därför mindretillförlitiiga. Säkert kan sägas att biståndet från länder utenför DAC:smedlemskrets har minskat avsevärt sedan 1980-telet. Omvalvningama i det fomaSovjetanionen och i de östeuropeiska ländema har inneburit en kraftig krympningav biståndet från dessa länder. Biståndet från arabländema har också sjunkit. (uppgick det uppskatttiingsvis till sammanlagt ca ).Vidare minskade även bistånd, medan nådde sm högste biståndsnivåhittills (). Växandebehov, stegnerande resurser Omvärldsförändringamaoch det ökade ömsesidiga beroendet ger oss nya möjligheter att ge deglobala frågoma - som t.ex. fettigdomen, miljön, befolkningstillväxten - envUaigare plats på den mteraationella dagordningen. Det här är frågor vars lösningar kräver attmarknadskrafteraa och resursflöden på kommersiella villkor kompletteras medresursflöden på mjuka villkor eller rent gåvobistånd. Redan nu kan viemellertid skönja ett stort cx;h växande dilemma under 1990-telet, med ökandefinansermgsbehov och stegnerande biståndsresurser. Under de och i synnerhet under1980-telet har behoven av koncessionen eller mjuk finansiering ökat långtutöver de ca som indusöiländema sammantegetmobiliserar i bistånd. Orsakerna till de växande behoven är flera och av olUcakaraktär. Dessutom har en rad "nytillkomna"finansiermgsbehov lagts på toppen av de "hittUIsvarande" behoven. De "nytillkomna" finansieringsbehoven ses som en följd av de senaste årens världspolitiska förändrmgar, dels denalltmer ufljredda insUaen om miljöhotens globala karaktär: - Sovjetamonens upplösning och förändrmgaraa iÖsteuropa har uppenbarat mycket betydande exteraafinansiermgsbehov där marknadsvillkor bara delvis är lämpliga. I synnerhet förde mycket fettiga cenöalasiatiska republUceraa kan knappast annat änfinansiering på mjuka villkor komma ifråga, - ett stort, under 1990-telet möjligtvis växande,antel katesöofer och regionala och intema militära konflUcter ställer ökadekrav på finansiermg och återappbyggnad samt msatser för ett växande antelmänniskor på flykt, - en omstellmng till en hållbar utveckling påmiljöområdet kommer enligt det mtemationellt överenskomna miljöprogrammet"" att kräva avsevärda additionella finansiella resurser Vi måste således ställa oss frågan hur de växandebehoven skall tillfredsställas i en sitaation med stegnerande biståndsresurser. som tillgripits for attfiima lösningar på fettigdomsproblematUcen räcker inte längre till. Flera avfrågoma är också av sådan global karaktär att Prop. 1993/94:100 de måste lösas i ett intemationellt sammanhang. Det gäller t.ex. BUaga 4konflikter som den i det foma och samt befolknmgs-ochmiljöfrågoma. Medvetendet om dette gör att det finns större möjligheter attföra upp frågoma högre på den mteraationella dagordningen. Givarsamfundet måste också finna vägar som mnebäratt biståndet blö eflfektivare, dvs. blir mer resultettnrUctet för att på såsätt begränsa behovet av nya finansiella resursen kräver att söategiskaområden för utvecklmgssamarbetet identifieras och att klara prioritermgar görs.Det i sm tar kräver god analys ota föratsättnmgar för att ge och te emotbistånd. Intemationell samordnmg bör drivas med större kraft än vUketbör vara möjligt med tenke på frågomas globala karaktän Samarbete i nya formermåste också prövas. Arbetet bör inrUctes på att i ökad utsttäckning iutvecklingssamarbetet mobilisera lokala resurser och lokalt kuimande för att begränsabehovet av bistånd och få större förankrmg i samarbetsländema. MÅL OCH FÖRUTSÄTTNINGAR FÖR DET SVENSKAUTVECKLINGSSAMARBETET U-ländemasmöjligheter till utveckling påverkas av ett stort antel fektoren Detintemationella biståndet är endast en av dessa. u-landspolitik och detsvenska biståndet kan aldrig bli mer än ett stöd till de olUca krafter somutgör grandpelama i ett väl fiingerande samhälle. Vårt stöd måste varalångsUaigt och vUa på ett ömsesidigt föröoende. Det överordnade målet för det svenska biståndet,att höja de fettiga folkens levnadsnivå, är fortfarande lUca aktaellt. Kampenmot fettigdomen och för förbättrade levnadsvillkor kräver angrepp på flerafronter . RUcsdagen har därvid festiagt att biståndet skall bidra tUl - ekonomisk och social utjämning - ekonomisk och politisk självständighet - en demokratisk samhällsutveckling samt - en framsynt hushållning med natarresurser ochomsorg om mUjön. RUcsdagen har vid upprepade tUlfällen undersö-ukit att målenskall ses De förstärker och kompletterar varandra för det gemensamma syftetatt åstedkomma en höjd levnadsstendard och rättvisare levnadsvillkor förfettiga människon Biståndets uppgift är cx:kså att på sUa göra sig självt överflödigtgenom att ge länderna hjälp till självhjälp och möjliggöra för u-ländema attdelte i det interaationella utbytet på mer jämbördiga villkon