prop · GG03160 · 1993-02-25 00:00:00 — Regeringen förelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet för de åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan. I propositionen föreslås att en husläkarreform genomförs i fr.o.m. för att vara fullt genomförd vid utgången av . Husläkarreformen innebär att alla invånare i skall få möjlighet att själva välja en husläkare. Sjukvårdshuvudmännen skall enligt en ny bestämmelse i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, organisera hälso- och sjukvården i sina respektive områden på sådant sätt att detta blir möjligt. De närmare förutsättningarna för husläkarnas verksamhet anges i en särskild lag om husläkare. Husläkaren skall ha ett tydligt och preciserat ansvar för de personer som valt honom till sin husläkare. Vissa grundkrav måste därför vara uppfyllda för att en verksamhet skall kunna betraktas som husläkarverksamhet. Dessa skall vara lika över hela landet. De uppgifter som husläkaren alltid skall ansvara för föreslås omfatta; mottagningsverksamhet, jour, hembesök, råd och förebyggande insatser till enskilda samt samverkan med andra service- och vårdgivare. Husläkaren skall dessutom medverka till att den egna verksamheten kan följas upp och utvärderas samt rapportera om lokala hälsoproblem. För att verksamheten skall kunna anpassas efter lokala behov och förut- sättningar och för att sjuk- vårdshuvudmännen skall kunna fullgöra det ansvar, som de åläggs enligt HSL, skall sjukvårdshuvudmannen kunna fastställa ett husläkaråtagande inom sitt sjukvårdsområde * eller del av detta * som utöver de nämnda grundkraven, även kan innefatta läkarinsatser inom övrig primärvård samt skyldighet att tillhanda- hålla insatser av distriktssköterska. Också denna möjlighet regleras i lag lik- som sjukvårdshuvudmännens rätt att inom ramen för sin förvaltning bestämma att husläkarna skall rapportera till sjukvårdshuvudmännen om sin verksamhet och att de skall samverka med andra inom vård- och rehabiliteringsområdena. Ett sådant utvidgat åtagande skall omfatta alla husläkare inom området oavsett driftform. Sjukvårdshuvudmannen och husläkarna kan dock komma överens om att fördela uppgifterna mellan husläkarna. Huvuddelen av ersättningen för husläkarverksamheten vad gäller grund- åtagandet skall utgöras av en fast ersättning per individ som är ansluten till husläkaren. Denna fasta individrelaterade ersättning bör avpassas efter ålder. Resterande del av ersätt- ningen för en husläkares grundåtagande är i princip prestationsrelaterad och utgörs av patientavgifter eller besöksersättningar. Sjukvårdshuvudmännen beslutar inom sina respektive sjukvårdsområden om ersättningsnivåerna för gällande husläkaråtagande. Vilket husläkaråtagande som gäller inom respektive sjukvårdsområde * eller del av detta * och de ekonomiska förutsättningarna för detta bör vara fastställda och kända innan verksamheten inleds. En läkare skall vara specialist i allmänmedicin för att få vara verksam som husläkare. Det nuvarande antalet verksamma inom denna specialitet torde dock inte räcka till för att täcka behovet av husläkare. Det bör därför finnas möjlighet att ge dispens för läkare inom närliggande specialiteter att vara verksamma som husläkare och när så behövs ge dem möjligheter att komplettera sin utbildning för att uppnå kompetens i allmänmedicin. Dispensansökan och eventuella krav på kompletterande utbildning skall prövas i varje enskilt fall. Dispens ges av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av och gäller därmed i hela landet. De blivande husläkarna bör i princip själva kunna välja lämplig driftform för verksamheten. Husläkaren kan således vara anställd av sjukvårdshuvudman, i de fall och i den omfattning sjukvårdshuvudmannen erbjuder sådana anställningar, vara egen företagare, anställd i ett bolag eller arbeta inom ett personalkooperativ. I samband med att ett husläkarsystem inrättas föreslås även att fri etablering för husläkare införs. Varje husläkare som uppfyller kompetenskraven skall kunna etablera sig som husläkare under förutsättning att han är beredd att åta sig de uppgifter som ingår i husläkarens verksamhet enligt gällande åtagande. En husläkares grundåtagande, kompetenskraven och principerna för ersättningssystemet i relation till grundåtagandet bör vara lika över hela landet och regleras i lag. Även husläkarnas rätt att fritt etablera sig om de uppfyller kompetenskraven bör lagregleras. Den föreslagna ändringen i HSL liksom den särskilda lagen om husläkare föreslås träda i kraft . I remissen föreslås därutöver mindre ändringar i ytterligare fyra lagar. Vidare föreslås att lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. skall ändras så att läkemedel som under vissa förutsättningar får förskrivas av distriktssköterskor omfattas av pris- nedsättning och kostnadsbefrielse. Det förutsätts att försöksverksamhet med förskrivningsrätt för distriktssköterskor för ett bredare sortiment av läkemedel än det som varit aktuellt i en försöksverksamhet i skall genomföras. Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 5 och 14 §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § För hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättning skall det finnas sjukhus. Vård som ges under sådan intagning benämns sluten vård. Annan hälso- och sjukvård benämns öppen vård. skall organisera den öppna vården så att alla som är bosatta inom får tillgång till och kan välja en husläkare. Be- stämmelser om sådana läkare finns i lagen (1993:00) om husläkare. Vid en enhet för Vid andra enheter diagnostik eller för diagnostik vård och behandling eller vård och be- skall det, om det handling än hos behövs med hänsyn husläkare skall till patientsäker- det, om det behövs heten, finnas en med hänsyn till särskild läkare med patientsäkerheten, specialistkompetens finnas en särskild som svarar för den läkare med samlade ledningen av specialistkompetens verksamheten. En som svarar för den sådan läkare benämns samlade ledningen chefsöverläkare. Vid av verksamheten. En ledningens utövande sådan läkare skall denne, i fråg- benämns or som avser annat chefsöverläkare. än diagnostik eller Vid ledningens vård och behandling utövande skall av enskilda patie- denne, i frågor som nter eller utseende avser annat än av patientansvariga diagnostik eller läkare, följa de vård och föreskrifter som behandling av kan med- enskilda patienter dela. eller utseende av patientansvariga läkare, följa de föreskrifter som kan meddela. Chefsöverläkaren får uppdra åt sådana befattningshavare vid enheten, som har tillräcklig kompetens och erfarenhet, att fullgöra enskilda ledningsuppgifter. Denna lag träder i kraft . skyldighet enligt 5 § andra stycket inträder dock inte fullt ut förrän vid utgången av . 1Lagen omtryckt 1992:567. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om husläkare och om enskilda personers val av husläkare i den öppna vård som anges i 5 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting samt andra kommuner som har ansvar för viss del av hälso- och sjuk- vården (primärvården) i ett område. 2 § En husläkare kan vara offentligt eller privat anställd eller vara verksam som enskild företagare. Husläkaren skall ha specialistkompetens i allmänmedicin. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får medge undantag från detta krav. 3 § En enskild som vill ha en viss läkare som sin husläkare skall anmäla detta till denne. En sådan anmälan får göras av den som är bosatt här i landet. För barn görs anmälan av vårdnadshavaren. Den som har fyllt har dock rätt att själv göra en sådan anmälan. 4 § Av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) följer att ansvarar för att alla som är bosatta inom får möjlighet att välja en husläkare. 5 § En husläkare skall föra en särskild förteckning över dem som han eller hon är husläkare för. Husläkaren skall se till att fortlöpande har kännedom om vilka dessa personer är. 6 § En enskild kan avstå från att bli förtecknad hos husläkare genom att meddela detta till . 7 § De som inte har avstått från att förtecknas och inte själva valt en husläkare skall av fördelas på husläkarna inom . Husläkaren och den passivt förtecknade skall underrättas om åtgärden. 8 § Den som har förtecknats hos en husläkare får byta husläkare genom en ny anmälan enligt 3 §. På begäran av den enskilde skall den förre husläkaren lämna de uppgifter om patienten till den nye husläkaren som denne behöver för vården. 9 § En husläkare har ett särskilt ansvar för att de personer som är förtecknade hos denne får behövlig hälso- och sjukvård. Husläkaren ansvarar för att dessa personer genom mottagnings- eller jourverksamhet vid behov kan komma i kontakt med en läkare och att de i skälig omfattning kan få hembesök. Husläkaren ansvarar vidare för att hans eller hennes patienter, när det är lämpligt, får upplysningar om metoder för att förebygga sjukdomar eller skador samt att deras behov av kontakter med andra inom vård- och rehabiliteringsområdet i möjligaste mån tillgodoses. En husläkare skall medverka till att lokala hälsoproblem och risker i miljön uppmärksammas. Husläkaren skall också medverka till att den egna verksamheten kan följas upp och utvärderas. 10 § får bestämma att varje husläkare i ett sjukvårdsområde eller en del av området , utöver de uppgifter som anges i 9 §, också skall utföra läkaruppgifter inom primärvården i övrigt samt svara för att de som har förtecknats hos husläkaren har tillgång till insatser av distriktssköterska. får också bestämma att husläkarna skall rapportera till om sin verksamhet och att de skall samverka med andra inom vård- och rehabiliteringsområdet. 11 § En husläkare i privat verksamhet och kan komma överens om att husläkaren skall ansvara för mer omfattande uppgifter än vad som följer av 9 § och beslut enligt 10 §. 12 § En husläkare skall senast efter det att han eller hon inlett sin verksamhet ha minst 1 000 personer på sin förteckning. Om husläkaren inte uppfyller detta villkor skall , om inte annat följer av 14 §, erbjuda de personer som förtecknats hos läkaren att välja en ny husläkare. 13 § En husläkare får inte ha flera än 3 000 personer på sin förteckning. 14 § Efter överenskommelse med får en husläkare ha färre eller flera personer förtecknade än vad som anges i 12 respektive 13 §. 15 § En husläkare i privat verksamhet skall till anmäla det högsta antalet personer som denne avser att vara husläkare för. Husläkaren kan senare anmäla ett ändrat antal personer. Anmälan skall göras senast den angivna begränsningen skall börja gälla. 16 § En husläkare som på sin förteckning har färre personer än han eller hon har anmält enligt 15 § får inte utan särskilda skäl vägra att en person förs upp på förteckningen eller föra av en person från förteckningen. 17 § Varje läkare som uppfyller behörighetskravet i 2 § andra stycket och som är villig att ansvara för de uppgifter som en husläkare har enligt denna lag får etablera sig som husläkare i privat verksamhet. 18 § En läkare som avser att etablera sig enligt 17 § skall anmäla sin avsikt till senast verksamheten påbörjas. Läkaren skall samråda med om sin kommande verksamhet som husläkare. 19 § En husläkare i privat verksamhet skall underrätta före den tidpunkt då han avser att upphöra med eller flytta sin verksamhet till ett annat sjukvårdsom- råde. 20 § Ersättning till en husläkare för uppgifter enligt 9 och 10 §§ skall till övervägande del bestå av ett bestämt belopp för varje person som är förtecknad hos husläkaren (individersättning). Denna ersättning betalas av . Husläkarersättningen består i övrigt av ersättning för besök eller annan åtgärd (besöksersättning) som betalas av patienten (patientavgift) eller av . 21 § fastställer hur individersättning och besöksersättning skall beräknas. Beräkningen skall ske enligt samma grunder för alla husläkare i sjukvårdsområdet eller del av detta. 22 § Ersättning för uppgifter som avses i 11 § lämnas enligt grunder som och husläkaren kommit överens om. 23 § Ersättning till en husläkare i privat verksamhet betalas ut i efterskott minst en gång om inte och husläkaren kommit överens om något annat. 24 § Om en husläkare inte uppfyller kravet i 12 § första meningen är inte längre skyldigt att betala husläkarersättning. 25 § Om en husläkare i privat verksamhet inte utför de uppgifter som han eller hon har ansvar för enligt denna lag får göra ett avdrag på husläkarersättningen som skäligen motsvarar försummelsen. Om husläkaren trots påminnelser i väsentlig mån underlåter att fullgöra sina uppgifter är inte längre skyldigt att betala husläkarersättning. 26 § För vård eller behandling av en husläkare eller av den som husläkaren har anvisat skall patienten betala patientavgift, om inte något annat är särskilt föreskrivet. Om en husläkare tar ut en lägre patientavgift än den som gäller hos skall detta inte påverka den del av besöksersättningen som betalas av . En patient som för har uppnått kostnadsbefrielse enligt 7 § lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. är även befriad från att betala patientavgifter enligt denna bestämmelse . svarar för dessa patientav- gifter. 27 § Bestämmelser om ersättning för resekostnader i samband med vård eller behandling som omfattas av denna lag finns i lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor. Denna lag träder i kraft . Anmälan enligt 15 och 18 §§ får göras . får för tiden fram till utgången av begränsa sitt ansvar enligt 4 och 7 §§. Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 2 §2 För öppen hälso- För öppen hälso- och sjukvård som och sjukvård som ombesörjs av staten, ombesörjs av landstingskommun staten, landsting eller kommun, som eller kommun, som inte tillhör lands- inte tillhör tingskommun, liksom landsting, liksom för tillhanda- för tillhan- hållande av dahållande av hjälpmedel åt hjälpmedel åt funk- handikappade, utges tionshindrade, ersättning enligt utges ersättning grunder som enligt grunder som regeringen faststäl- regeringen ler. Hälso- och sjukvård enligt lagen (1993:00) om husläkare omfattas inte av första stycket. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1982:120. 2Senaste lydelse 1984:686. Lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. Härigenom föreskrivs att 4 och 7 §§ lagen (1981:49) om begränsning av läke- medelskostnader, m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 §1 Bestämmelserna i 3 Bestämmelserna i § tillämpas även i 3 § tillämpas även fråga om medel som i fråga om medel förskrivs enbart i som förskrivs födelsekontrolle- enbart i rande syfte av födelsekontrolle- läkare eller av rande syfte av barnmorskor och i läkare eller av fråga om läkemedel barnmorskor och i som förskrivs av fråga om läkemedel legitimerade tand- som förskrivs av hygienister. distriktssköterskor eller legitimerade tandhygienister. Vid beräkning av prisnedsättningen får kostnaden för födelsekontrollerande medel inte räknas samman med kostnaden för sådana läkemedel som avses i 3 §. 7 §2 Visar någon att Visar någon att han i den omfattning han i den omfatt- som anges i andra ning som anges i stycket har köpt andra stycket har prisnedsatta eller köpt prisnedsatta andra läkemedel som eller andra läke- avses i 3 § eller medel som avses i 3 har erlagt patien- § eller har erlagt tavgift för läkar- patientavgift för vård eller annan läkarvård eller sjukvårdande annan sjukvårdande behandling som avses behandling som i 2 kap. 2 och 5 §§ avses i 2 kap. 2 lagen (1962:381) om och 5 §§ lagen allmän försäkring är (1962:381) om han befriad från att allmän försäkring därefter betala för eller för vård utskrivna läkemedel. eller behandling Befrielsen gäller enligt lagen som (1993:00) om återstår av , husläkare är han räknat från det befriad från att första vård- därefter betala för tillfället, utskrivna behandlingstillfäll- läkemedel. et eller Befrielsen gäller läkemedelsinköpet. som återstår av , räknat från det första vård- tillfället, behand- lingstillfället läkemedelsinköpet. För kostnadsbefrielse enligt första stycket fordras att prisnedsatta läke- medel har inköpts för eller patientavgifter erlagts med sammanlagt . Om ett landsting eller en kommun som inte ingår i ett landsting har beslutat att för sin del tillämpa ett lägsta belopp som un- derstiger , skall i stället det beloppet gälla för kostnadsbefrielse enligt första stycket för den som är bosatt inom respektive kommunen. Har en förälder eller föräldrar gemensamt flera barn i sin vård, får barnen gemensamt kostnadsbefrielse när utgifterna för vårdtillfällen, behandlingstillfällen och läkemedelsinköp för barnen sammanlagt uppgår till vad som sägs i andra stycket. Kostnadsbefrielse gäller som avses i första stycket även för barn som fyller . Med förälder avses även fosterförälder. Som förälder räknas även den med vilken en förälder stadigvarande sammanbor och som är eller har varit gift eller har eller har haft barn med föräldern. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1991:948. 2Lydelse enligt prop. 1992/93:178. (Senaste lydelse 1992:1693.) Lag om ändring i lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Landstingskommuner Landsting och och kommuner som kommuner som inte inte tillhör någon tillhör något landstingskommun landsting (sjuk- (sjukvårdshuvudmän) vårdshuvudmän) skall, i fråga om skall, i fråga om personer som om- personer som fattas av sjukför- omfattas av säkringen enligt sjukför-säkringen lagen (1962:381) om enligt lagen allmän försäkring, (1962:381) om lämna ersättning för allmän försäkring, resekostnader lämna ersättning för resekostnader 1. enligt 2 kap. 6 § nämnda lag, 2. i samband med rådgivning enligt lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m. m., 3. vid resor till och från sjukhus eller läkare som föranleds av en und- ersökning enligt förordningen (1975:1157) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. I fråga om resekostnader enligt första stycket 2 skall ersättning lämnas även när rådgivningen bedrivs av organisationer med tillstånd. För resekostnader som avses i 2 kap. 6 § första stycket första meningen lagen om allmän försäkring behöver ersättning lämnas endast om vården eller behandlingen getts med anledning av sjukdom eller förlossning. Sjukvårdshuvud- männen skall också lämna ersättning för resekostnader vid vård eller behandling som getts enligt lagen (1993:00) om husläkare med an- ledning av sjukdom eller förlossning. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med primärvård Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med kom- munal primärvård skall införas en ny paragraf, 4 b §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 b § Kommunen skall organisera pri- märvården så att alla som är bosatta inom det område som omfattas av försöksverksamheten får tillgång till och kan välja en husläkare. Bestämmelser om husläkare finns i lagen (1993:00) om husläkare. Denna lag träder i kraft . Kommunens skyldighet enligt 4 b § inträder dock inte fullt ut förrän vid utgången av . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om husläkare m.m. Ärendet och dess beredning Målet för den svenska hälso- och sjukvården är enligt hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763), HSL, en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. En god hälso- och sjukvård förutsätter att befolkningen kan lita på att den finns tillgänglig när man behöver den och att man har en trygg relation till personal inom hälso- och sjukvården. Detta är särskilt viktigt för dem vilkas livssituation är sådan att de ofta behöver det stöd och den hjälp som hälso- och sjukvården kan och skall ge. En god hälso- och sjukvård åt alla förutsätter också att den är jämnt fördelad över landet i relation till befolkningsunderlaget och därmed, även ur geografiskt hänseende, lätt tillgänglig för alla. I ett internationellt perspektiv är den svenska hälso- och sjukvården av hög kvalitet och har relativt sett stora resurser, personellt och ekonomiskt, till sitt förfogande. Personalens kunnighet och omtanke omnämns ofta i mycket positiva termer. I den intensiva debatten om svensk sjukvård har dock en rad problem aktualiserats. Till en inte oväsentlig del har den kritik som riktats mot sjukvården gällt brist på kontinuitet, opersonligt bemötande samt långa väntetider till såväl kontakt med läkare i den öppna vården som intagning i den slutna vården för operationer m.m. har dock en väsentlig förbättring skett av kösituationen inom den slutna vården. Detta är bl.a. en följd av att sjuk- vårdshuvudmännen infört nya styrsystem samt den överenskommelse som träffades mellan staten och sjukvårds- huvudmännen och som innebar att en vårdgaranti avseende vissa operationer m.m. infördes . Frågor om sjukvårdens tillgänglighet och bristande kontinuitet mellan patient och läkare inom den öppna vården är dock inte några nya inslag i debatten. De har mer eller mindre uttalade varit aktuella och har samband med den inriktning som utbyggnaden av den svenska hälso- och sjukvården hade under sin mest expansiva period . De ökande resurserna användes huvudsakligen till att bygga ut den slutna sjukhusvården, främst akutsjukvården. Utvecklingen präglades också av en ökad specialisering. Som följd har jämfört med de flesta andra industrialiserade länder dels en relativt liten del av sjukvårdsresurserna knutna till den öppna vården, dels en annan fördelning av läkarna med stort antal andra, sjukhusbase-rade specialister i förhållande till antalet specialister i allmänmedicin och andra allmänläkare. Hälso- och sjukvården bör präglas av närhet, helhetssyn, lättillgänglighet och kontinuitet. För att underlätta och stimulera en sådan utveckling har riksdag och regering sökt främja den öppna vården utanför sjukhus och tillgången till specialistkompetenta läkare inom allmänmedicinen. Utvecklingen har dock inte motsvarat de uttalade intentionerna, även om variationerna mellan sjukvårdshuvudmännen i detta avseende är betydande. Det är angeläget att den omstrukturering som skedde under främst och som innebar att primärvården expanderade, medan den slutna vården minskade sin andel av de sammanlagda resurserna, fortsätter. Husläkarreformen är ett led i arbetet med att stimulera en sådan utveckling. Personkännedom är viktig för att ett förtroendefullt förhållande mellan patient och läkare skall kunna utvecklas. Att vid upprepade läkarkontakter möta samma läkare lägger grunden för ömsesidig kännedom och förtroende. En mer personlig relation mellan patient och läkare med bättre kontinuitet är också en förutsättning för att uppnå den helhetssyn på patienten och hans situation, som eftersträvas i primärvården och som underlättar läkarens arbete vid diagnos och behandling. Ur samhällssynpunkt innebär det också effektivare vård till lägre kostnad. Även om man på flera håll i landet har byggt ut och fått till stånd en väl fungerande primärvård med såväl god tillgänglighet som kontinuitet har primärvården i ett nationellt perspektiv inte kunnat uppfylla de högt ställda förväntningarna. En bidragande orsak har varit bristen på specialister i allmän- medicin, vilket bl.a. lett till många vakanser eller att tillfälliga läkarvikarier anställts. Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad regeringen uttalat i rege- ringsdeklarationen och 1992 (bil.