prop · GG03257 · 1993-06-03 00:00:00 — De nya kraft bestämmelserna i 2 1994 och tillämpas § 6 mom. sjunde första gången vid stycket träder taxering. kraft den dag Äldre bestämmelser regeringen bestäm- tillämpas dock för mer och tillämpas beskattningsår som första gången vid har påbörjats före taxering för det ikraftträdandet. beskattningsår som påbörjas närmast efter den tidpunkt då bestämmelsen träder i kraft. Den nya lagen i övrigt träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Äldre bestämmelser tillämpas dock för beskattningsår som har påbörjats före ikraftträdandet. Lag om ändring i förmånsrättslagen Härigenom föreskrivs att 4 a § förmånsrättslagen (1970:979)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Förmånsrätt följer Förmånsrätt följer med försäkringstaga- med försäk- res fordran hos för- ringstagares säkringsföretag i fordran hos försäk- den egendom och i ringsföretag i den den omfattning som egendom och i den anges i 7 kap. 11 § omfattning som försäkringsrörel- anges i 7 kap. 11 § selagen (1982:713) försäk- och 15 § tredje ringsrörelselagen stycket lagen (1982:713), 15 § (1950:272) om rätt tredje stycket för utländska lagen (1950:272) om försäkringsföretag rätt för utländska att driva försäkringsföretag försäkringsrörelse i att driva . försäkringsrörelse i och 5 kap. 9 § tredje stycket lagen (1993:000) om EES-försäkrings- givares verksamhet i . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1Lagen omtryckt 1975:1248. 2Senaste lydelse 1989:1083. Lag om ändring i lagen (1992:1324) om ändring i lagen (1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Härigenom föreskrivs att lagen (1992:1324) om ändring i lagen (1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. skall ändras så att 3 § och ikraftträdandebestämmelsen till ändringslagen 1992:560 får följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om rätt för vissa utländska företag att driva verksamhet i finns särskilda bestämmelser, nämligen 1. för bankföretag 1 kap. 4 och 5 §§ bankrörelselagen (1987:617), 2. för värdepappersföretag 2 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 3. för företag som driver finansieringsverksamhet 2 kap. 8-10 §§ lagen (1992:000) om kreditmarknadsbolag, 4. för utländska 4. för utländska försäkringsföretag försäkringsgivare lagen (1950:272) om lagen (1950:272) om rätt för utländska rätt för utländska försäkringsföretag försäkringsföretag att driva att driva försäkringsrörelse i försäkringsrörelse , i och lagen (1993:000) om EES-försäk- ringsgivares verksamhet i Sve- rige, 5. för börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorga- nisationer 2 kap. 7 §, 7 kap. 2 § respektive 8 kap. 3 § lagen (1992:543) om börs-och clearingverksamhet, 6. för utländska fondföretag 7 a - c §§ lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Denna lag träder i kraft, såvitt avser 3 § 1, 3, 4 och regeringen bestämmer och i övrigt . Lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) skall ändras så att 16 § och ikraftträdandebestämmelsen till ändringslagen får följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Beträffande Beträffande motordrivet fordon motordrivet fordon som med stöd av 4 § som med stöd av 4 § 2 har undantagits 2 har undantagits från från trafikförsäkringsplikt trafikförsäkringsplikt och som saknar och som saknar trafikförsäkring trafikförsäkring svarar samtliga svarar samtliga försäkringsanstal- försäkringsanstal- ter, som vid ter, som vid skadetillfället hade skadetillfället tillstånd att hade tillstånd att meddela meddela trafik- trafikförsäkring, försäkring eller solidariskt för den som hade gjort trafik- sådan anmälan som skadeersättning som avses i 5 § tredje skulle ha utgått, om stycket, försäkring hade solidariskt för den funnits. trafikskadeer- sättning som skulle ha utgått, om försäkring hade funnits. I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men som saknar trafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i första stycket samma ersättningsansvar som anges där. För sakskada som tillfogas den försäkringspliktige gäller dock detta ansvar endast i fall då fordonet brukades olovligen av annan och antingen ej var registrerat i bilregistret eller var avställt. De försäkringsanstalter som avses i första stycket svarar även solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått från trafikförsäkringen för motordrivet fordon vars identitet ej kan fastställas. Från ersättning för sakskada skall därvid avräknas ett belopp som svarar mot en tjugondedel av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller då skadehändelsen inträffar. Denna lag träder i kraft såvitt avser tredje stycket och i övrigt den dag regeringen bestämmer. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet med anledning av I detta ärende tas upp framför allt förslag till ändringar i lagstiftningen för svenska och utländska försäkringsföretag som har aktualiserats av avtalet mellan Europeiska gemenskapen (EG), gemenskapens medlemsländer och EFTA-länderna om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Till grund för förslagen ligger två utredningsbe- tänkanden och två inom Finansdeparte- mentet utarbetade promemorior. Den ena promemorian innehåller i huvudsak en bearbetning av de två betänkandena men behandlar även vissa frågor som inte berörts i dessa. tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en kommitté, , Fi 1990:11 (justitierådet , ordförande, professorn , överinspektören , docenten och vice verkställande direktören ), för att utreda vissa frågor på försäkringsområdet och föreslå ändringar i försäkringsrörelselagstiftningen. Syftet med utredningen är att skapa mera rationella rörelseregler för försäkrings- bolagen och att åstadkomma ett regelsystem som är förenligt med det inom EG. Jag tar nu upp stora delar av kommitténs delbetänkande Försäkringsrörelse i förändring 1 (SOU 1991:89). Betänkandet innehåller framför allt förslag till regler om soliditet, placeringsregler och regler rörande koncessionsprövningen. Vidare föreslås en omdefinition av de försäkringstekniska skulderna vid livför- säkring. Betänkandet har remissbehand- lats. tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en särskild utredare, dåvarande avdelningschefen , med uppdrag att utreda på vilket sätt ''''s och andra försäkringssammanslutningar kan få möjlighet att erhålla koncession eller på annat sätt etablera sig i (Utredningen om koncession för försäkringssammanslutningar, Fi 1990:06). Utredaren överlämnde betänkandet Koncession för försäkringssammanslutningar (SOU 1992:5). I betänkandet föreslås en ny lag om rätt för utländska försäkringssammanslutningar att driva försäkringsrörelse i . Betänkandet har inte remissbehandlats. Inom upprättades en promemoria med utkast till lagrådsremiss om EES-anpassad lagstiftning om försäkringsverksamhet (huvudpromemorian). Promemorian innehåller förslag till sådana ändringar i lagstiftningen för svenska försäkringsbolag och utländska försäkringsgivare som föranleds av . I huvudpromemorian bearbetas de frågor som de två nämnda utredningarna tagit upp. Dessutom behandlas i huvudpromemori- an frågor om EG-harmonisering som legat utanför utredningarna. Beträffande soliditet och koncessionsprövning lämnas förslag till regler som i huvudsak ansluter till . Vad däremot gäller placeringsregler för försäkringsföretagen och vissa därmed sammanhängande frågor föreslås i promemorian att lagändring skall anstå. De förslag som lämnats av utredningen om koncession för försäkringssammanslutningar föreslås inarbetade i en ny lag om utländska EES-försäkringsgivares verksamhet i som dessutom skall reglera den verksamhet som andra försäkringsgivare med säte inom EES driver i . Slutligen innehåller huvudpromemorian förslag som avser att i svensk rätt införliva om gränsöverskridande verksamhet, dvs. rätt att driva verksamhet i ett land utan att etablera sig där. Huvudpromemorian har remissbehandlats. Remissinstanserna har i samband med remissbehandlingen av huvudpromemorian eller i särskild ordning fått ta del av betänkandet Koncession för försäkringssammanslutningar. Huvudpromemorian utarbetades med utgångspunkt i att skulle träda i kraft . Av tidsskäl behandlades inte alla de EES-regler som måste införlivas i svensk lagstiftning på grund av . Utgången av den folkomröstning som ägde rum i angående innebar emellertid att avtalet måste omförhandlas och inte kunde träda i kraft som planerats. Det försenade ikraftträdandet gjorde det möjligt att behandla de EES-regler som inte hade kunnat tas upp i huvudpromemorian i en tilläggspromemoria om EES-regler på försäkringsområdet, som upprättades inom . I tilläggspromemorian behandlas framför allt frågor om gränsöverskridande verksamhet med trafikförsäkringar och vissa avtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring. Tilläggspromemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas förteckningar över de remissinstanser som yttrat sig över betänkande, huvudpromemorian och tilläggspromemorian som bilagorna 1-3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr. 4130/91 och 3682/92). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över inom upprättade förslag till 1. lag om utländska EES-försäkringsgivares verksamhet i , 2. lag om vissa avtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring, 3. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 4. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i , 5. lag om ändring i lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder, 6. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 7. lag om ändring i lagen (1989:508) om försäkringsmäklare, 8. lag om ändring i lagen (1993:000) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 9. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 10. lag om ändring i lagen (1992:1324) om ändring i lagen (1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. De angivna lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Lagrådet har yttrat sig över lagförslagen. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. Lagrådet har förordat en omprövning av den ordning som föreslås i 4 § lagen om vissa avtalsvillkor för rättsskyddsför- säkring. Som kommer att framgå av den allmänna motiveringen avsnitt 2.10 ansluter jag mig till vad Lagrådet anfört. Övriga lagförslag har Lagrådet lämnat utan erinran. Efter lagrådsgranskningen har rubriken på lagen om utländska EES-försäkrings- givares verksamhet i ändrats på sätt att ordet "utländska" tagits bort så som obehövligt. Vidare har punkterna 4 i övergångsbestämmelserna till försäkrings- rörelselagen (1982:713), lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i och lagen om EES-försäkringsgivares verksamhet i också ansetts obehövliga och tagits bort. För att undvika onödig detaljreglering har bestämmelserna i 2 kap. 3 a § tredje stycket försäkringsrörelselagen om grupper av försäkringsklasser ersatts med en bestämmelse om normgivningsdelegation till regeringen eller som tagits in i paragrafens andra stycke. I förtydligande syfte har vidare tillägg gjorts i 2 kap. 1 § sjätte stycket lagen om EES-försäkringsgivares verksamhet i , 7 kap. 22 § andra stycket försäkringsrörelselagen, 16 § lagen om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i och i 24 § första stycket trafikskadelagen. Av författningstekniska skäl har 16 § i det lagrådsgranskade förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen * i oförändrad lydelse * brutits ut och lagts i ett särskilt förslag till lag om ändring i lagen om ändring i trafikskadelagen. Utöver vad som angetts har vissa redaktionella ändringar gjorts i de remitterade lagförslagen. 2 Införlivande av EES-regler om försäkringsverksamhet 2.1 Allmänt om EES-regler om Avtalet mellan Europeiska gemenskapen (EG), gemenskapens medlemsländer och EFTA-länderna om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) undertecknades . ägde en folkomröstning rum i angående avtalet. Utgången av omröstningen innebar att var förhindrat att ratificera avtalet. Avtalet kunde därför inte träda i kraft som planerat . De avtalsslutande parterna (utom ) undertecknade ett protokoll med en överenskommelse om justering av med anledning av att inte skall medverka i EES-samarbetet. Överenskommelsen innebär att kommer att träda i kraft under förutsättning att ratificeringsprocedurerna då är genomförda hos samtliga avtalsparter. Om det inte är fallet skall avtalet träda i kraft i en följande månad enligt bestämmelser som närmare fastlagts i överenskommelsen. Genom avtalet har och övriga EFTA-länder bl.a. åtagit sig att införa regler om etableringsfrihet och om rätt att tillhandahålla tjänster, motsvarande vad som enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen () gäller för medlemsländerna i EG. De grundläggande bestämmelserna om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster finns i artiklarna 31 och 36 i . Dessa artiklar liksom övriga bestämmelser i huvuddelen av har inkorporerats med den svenska rättsordningen genom EES-lagen (SFS 1992:1317). Artiklarna 31 och 36 i hänvisar i sin tur till preciserade regler i särskilda bilagor till avtalet. Av dessa hänför sig bilaga IX till området för finansiella tjänster, omfattande bl.a. försäkringsverksamhet. Bilaga IX är i likhet med andra motsvarande bilagor disponerad så att det refereras till ett antal EG-rättsakter (direktiv, förordningar etc.). Referenserna till rättsakterna innebär att dessa skall tillämpas inom hela EES. I några fall har referenserna kompletterats med särskilda regler, enligt vilka ett eller flera EFTA-länder har rätt att avvika från det för EG gällande regelverket. Det kan då vara fråga om temporära lättnader i tillämpningen eller om utsträckt tid för införlivande i nationell lagstiftning av de relevanta bestämmelserna. I den mån sådana övergångsregler inte gäller för något särskilt land, skall varje EFTA-land införliva reglerna vid ikraftträdandet av . Den nämnda överenskommelsen innebär dock att inte skall omfattas av . Det skall inte heller tillämpas på förrän klargjort sitt förhållande med samt att konstaterat att detta förhållande inte hindrar att avtalet fungerar tillfredsställande (jfr prop. 1992/93:225). I min anmälan till propositionen om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (prop. 1991/92:170, bil 6) har jag lämnat en översiktlig redogörelse för de EG-regler på det finansiella tjänsteområdet som omfattas av . I propositionen beskrivs närmare tre grundprinciper för en inre finansiell marknad: en enda auktorisation, hemlandstillsyn och minimiharmonisering för ömsesidigt godtagande av medlemsstaternas regelverk. På försäkringsområdet har utvecklingen mot en inre finansiell marknad gått långsammare än på övriga områden för finansiella tjänster. De nämnda grundprinciperna gäller således ännu inte fullt ut inom EG på försäkringssidan. I korthet innebär på försäkringsområdet att alla medlemsländer skall uppställa krav på auktorisation för att ett försäkringsföretag som etablerar ett huvudkontor inom landets territorium skall få driva försäkringsrörelse där. Detsamma skall gälla för att ett sådant företag i ett annat medlemsland skall få driva försäkringsrörelse genom en agentur eller filial. Principen om etableringsfrihet innebär att auktorisation alltid skall beviljas om i direktiven fastställda krav uppfyllts. Hemlandets myndigheter skall ha huvudansvaret för övervakning av företagets soliditet inom hela gemenskapen. Hemlandets tillsynsansvar för soliditeten omfattar således även den verksamhet som bedrivs genom agenturer och filialer etablerade i andra medlemsländer. För övrig tillsyn svarar myndigheterna i det land där verksamheten bedrivs. I vissa fall får försäkringsföretaget med stöd av sin auktorisation i hemlandet eller i det land där en agentur eller en filial är belägen erbjuda försäkringar i andra länder utan att det där får ställas krav på etablering eller särskilt tillstånd. Det är fall där försäkringstagarna typiskt sett inte anses ha behov av särskilt skydd i sitt land. Om försäkringstagarna anses ha behov av sådant skydd har det land mot vilket verksamheten riktas en valmöjlighet om man vill uppställa krav på tillstånd eller inte. Däremot får etablering inte krävas. När särskilt tillstånd inte krävs skall myndigheterna i det land där huvudkontoret, agenturen eller filialen finns (beroende på från vilket driftställe försäkringarna tillhandahålls) ha tillsyn över beräkningen av de försäkringstekniska skulderna och över att tillgångar finns till tryggande av dessa skulder. Denna ordning, där tillsynen i vissa fall utövas av myndigheterna i ett annat land än det där riskerna finns, förutsätter att varje medlemsland godtar övriga medlemsländers regler om bl.a. soliditet. Direktiven innehåller därför regler som syftar till harmonisering av grundläggande regler för verksamheten i ett försäkringsföretag. Detta gäller bl.a. i fråga om auktorisationskrav och soliditetsberäkning. Direktiven innehåller även regler om ömsesidigt godkännande av andra länders bestämmelser om bl.a. beräkning av försäkringstekniska skulder. För att tillsynen skall kunna fungera smidigt har också antagits regler om rutiner för administrativt samarbete mellan medlemsländernas behöriga myndigheter. Etableringsreglerna skall i princip tillämpas på alla försäkringsföretag på den gemensamma marknaden, således även på agenturer och filialer till företag med huvudkontor utanför EG. Med hänsyn till att sådana företags tillgångar befinner sig utanför EG har dock för dessa företag införts särskilda bestämmelser om bl.a. tillsyn. De rättsakter på försäkringsområdet som berör ansvarsområde och som upptas i den till fogade bilagan IX är följande. (Rättsakterna finns samlade i skriften , bilagor med rättsakter, band 2). Annan försäkring än livförsäkring Rådets direktiv /225/EEG av om avskaffande av inskränkningar i etableringsfriheten och i friheten att tillhandahålla tjänster avseende återförsäkring och retrocession. (Återförsäkringsdirektivet). Rådets första direktiv /239/EEG av om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. (Första skadeförsäkringsdirektivet). Rådets direktiv /580/EEG av om ändring av direktiv /239/EEG om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. (Ändring av första skadeförsäkrings- direktivet). Rådets direktiv /240/EEG av om avskaffande av inskränkningar i etableringsfriheten för verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. 73/240/EEG. (Direktivet om avskaffande av inskränkningar i etableringsfriheten för skadeförsäkringsverksamhet). Rådets direktiv /473/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser koassu- ransverksamhet inom gemenskapen. (Koassuransdirektivet). Rådets direktiv /641/EEG av om ändring, speciellt med avseende på reserisker, av första direktivet (73/239/EEG) om samordning av lagar och andra författningar om rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. (Assistansdirektivet). Rådets direktiv /343/EEG av om ändring, såvitt avser kreditförsäkring och borgensförsäkring, av första direktivet 73/239/EEG om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. (Kreditförsäkringsdirektivet). Rådets direktiv /344/EEG av om samordning av lagar och andra författningar angående rätts- skyddsförsäkring. (Rätts- skyddsdirektivet). Rådets andra direktiv /357/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt om ändring av direktiv /239/EEG. (Andra skadeförsäkringsdirektivet). Rådets direktiv /618/EEG av om ändring, särskilt såvitt avser ansvarsförsäkring för motorfordon, av direktiv /239/EEG och direktiv /357/EEG, vilka avser samordning av lagar och andra författningar angående annan direkt försäkring än livförsäkring. (Direktivet om gränsöverskridande verksamhet för motorfordonsförsäkring). Rådets första direktiv /267/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse. (Första livförsäkringsdirektivet). Rådets direktiv /619/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om direkt livför- säkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster, och om ändring av direktiv /267/EEG. (Andra livförsäkringsdirektivet). Rådets direktiv /92/EEG av om åtgärder för att underlätta det effektiva utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster vid verksamhet som försäkringsagent eller försäkrings- mäklare (ur grupp 630 ISIC) och särskilt om övergångsbestämmelser för sådan verksamhet. (Försäkringsmäklardirektivet). Regler i andra skadeförsäkringsdirektivet och andra livförsäkringsdirektivet såvitt avser tillämplig lag på försäkringsavtal och försäkringstagarens rätt att säga upp avtal har behandlats i proposition 1992/93:222 om ändringar i svensk försäkringsavtalsrätt med anledning av . Propositionen har utskottsbehandlats (bet. 1992/93:LU16). har dessutom antagit ett direktiv /674/EEG om årsredovisning och koncernredovisning för försäkringsföretag, ett tredje direktiv om skadeförsäkring (92/49/EEG) och ett tredje direktiv om livförsäkring (92/96/EEG). Dessa direktiv ingår ännu inte i . De förslag som kommer att läggas fram i det följande tar sikte främst på svenska och utländska försäkringsbolag. Även lagstiftningen om understödsföreningar behöver harmoniseras med EES-reglerna. Jag anser emellertid att det bör göras i anslutning till en mer övergripande reformering av lagstiftningen på området. Ett förslag till en sådan reform presenterades av i betänkandet Försäkringsföreningar (SOU 1990:101). Utgångspunkten för utredningens arbete var att understödsföreningar skulle finnas kvar jämsides med försäkringsbolagen och att föreningarna skulle regleras i särskild lag. Utredningens förslag utformades i enlighet härmed. De senaste årens utveckling har emellertid medfört att en reformering bör göras från andra utgångspunkter än utredningens. I första hand bör en lösning övervägas som innebär att understödsföreningarna helt eller delvis inordnas i försäkrings- rörelselagens regelsystem. Dessa överväganden kräver sådana insatser att det inte är möjligt att lägga fram något förslag i detta sammanhang. Arbetet bör i stället utföras i särskild ordning. Jag skall se till att detta arbete kommer till stånd . De förslag jag här lägger fram är delvis komplicerade och svårtillgängliga. Det beror i stor utsträckning på att den inre marknaden på försäkringsområdet ännu inte är helt genomförd. Den svenska lagstift- ningen måste därför anpassas till olika begränsningar i etablerings- och tjänstefriheten. Först i och med genomförandet av tredje skadeförsäkrings- direktivet och tredje livförsäkringsdirektivet skapas förutsättningar för en inre marknad på försäkringsområdet. Bortsett från dessa övergångsvisa förhållanden är de aktuella EG-reglerna till sin natur ofta komplicerade och svårtillgängliga. Det har dessutom inte varit möjligt att göra någon genomgripande systematisk förändring av den svenska försäkrings- rörelselagstiftningen i detta sammanhang. De ändringar som krävs på grund av har i stället måst göras inom ramen för den nuvarande svenska systematiken som i väsentliga delar avviker från EG:s. Detta har inte befrämjat regelverkets överskådlighet.