prop · GH03150 · 1993-12-31 00:00:00 — Det har här definierats som förändring avdisponibel inkomst efter bamomsorgskostnader, uttryckt som andel avförändringen i hushållets brattoinkomst, när den i hushållet med lägst inkomstväljer att förvärvsarbeta. Det privatekonomiska utbytet och dänned ävenincitamentet till förvärvsarbete är genomsnittligt sett lägre i de lågadecilema. Diagram 4.5 Genomsnittligt privatekonomiskt utbyte avförvärvsarbete 1991 för den i hushållet som har lägst inkomst. Hushåll medbarnomsorg minst elva mänader. Decilindelning utifrån disponibel mkomst perkonsumtionsenhet. 1993/94:150 Bilaga1.5 12 3 4 5 Källa: Finans- och Socialdepartementen. 4.3 Egenavgifter inom äldreomsorgen Denkommunala äldreomsorgen omfattar olika former av tjänster, omsorg och vård. 1denna genomgång behandlas de kostnadsmässigt mest omfattande delama:hemtjänsten, färdtjänsten samt större delen av det som kallas särskildaboendeformer (ålderdomshem, sjukhem m.m.). , som är det senaste åretför vilket det finns tillgängliga uppgifter, kan brattokostnaden för äldreomsorgenuppskattas till för , 1 miljard förfärdtjänsten och 25 miljarder för de särskilda boendeformema. Huvuddelen avkostnadema finansierades med skattemedel. Detta år betalades avhemtjänstens. av färdtjänstens och av ålderdomshemmens kostnader med avgifter direktfrån användama. 1993/94:150 Bilaga1.5 4.3.1 Behoven avservice, vård och omsorg Behovenav äldreomsorg är starkt relaterade till ålder och kön. Ohälsa förekommer istörst omfattning bland de allra äldsta och denna grapp domineras av kvinnor.Vid en analys av avgiftssystemen inom äldreomsorgen är det dock i första handrelevant att granska i vad mån det finns något samband mellan å ena sidan deäldres hälsotillstånd som indikator på vård- och servicebehov och å andra sidanderas ekonomiska villkor. Egna bearbetningar, som har genomförts på (SCB) databas av levnadsförhållanden åren 1988 och1989 (88/89), indikerar att givet kön och ålder minskade ohälsan, mätt medSCB:s hälsoindex, i takt med ökad ekonomisk standard. Sambandet illustreras idiagram 4.6 för ensamstående ålderspensionärer 1 den mån en hög grad av ohälsaavspeglar ett stort omsorgsbehov tycks således ålderspensionärer med lägreinkomster ha mer omfattande behov av vård och omsorg än dem som har högreinkomster. Diagram 4.6 (knomsnittligt hälsotillstånd blandensamstående ålderspensionärer i olU(a kvintilgrupper åren 1988 och 1989.Kvintilindelning utifrån disponibel inkoinst per konsumtionsenhet. Hälsoindex (0=(risk, 3=svär ohälsa) 3,0 85- år 75-84 är 65-74 är Källa: beräkningar pä 88/89(SCB). 4.3.2 Konsumtionen av äldreomsorg År1992 bodde av alla personer i åldem i särskilt boende,dvs. på sjuk- och ålderdomshem, i , i servicelägenhet etc. fick , medan färdtjänst utnyttjades av28 % av alla pensionärer. Konsumtionen av äldreomsorg följer de mönster som kanväntas utifrån skillnader dels i hälsotillstånd, dels möjligheter till hjälpfrån anhöriga. Omsorg i olika former utnyttjas således oftare av äldre än avyngre pensionärer och oftare av ensamstående än av samboende. Fler kvinnor änmän utnyttjar omsorgen, bl.a. eftersom de förra uppnår högre åldergenomsnittligt sett och oftare blir ensamstående. Egna bearbetningar av ULF88/89 visar att flertalet av de pensionärer som vistades på ålderdomshem ochsjukhem hörde till de som hade lägst jämförbar inkomst eller ekonomiskstandard. Även inom resp. åldersgrupp var utnyttjandet större i de lägreinkomstklassema, men detta inkomstsamband var betydligt svagare bland de allraäldsta (diagram 4.7). Flertalet av dem som fick hjälp i hemmet hade jämförelsevislåga inkomster, men i förhållande till institutionsvården var hemtjänstutnyttjandetjämnare fördelat mellan inkomstgrappema, även om det också här fanns entyngdpunkt hos dem med svagare ekonomi i de yngre åldersgrappema. Ocksåfärdtjänsten användes framför allt av ålderspensionärer med inkomster undergenomsnittet, men inom resp. åldersgrapp fanns inget tydligt inkomstsamband. Diagram 4.7 Andel institutionsboende ålderspensionärer iolika decilgrupper 1988 och 1989. Decilmdelning utifrån disponibel inkomst perkonsumtionsenhet. 1993/94:150 Bilaga1.5 Källa:Finansdepartementets beräkningar på 88/89 (SCB). Huvudbildenär således att ålderspensionärer med förhållandevis låga inkomster användeäldreomsorgen i större utsträckning än ekonomiskt starka pensionärer gäller även om man beaktar skillnader i hälsotillstånd - somindikator på skillnader i vårdbehov - och i viss mån även skillnader i ålderExempelvis utnyttjades främst institu- tionsboendeoch -vård, men även hemtjänst oftare av ekonomiskt svaga med svår ohälsa än avmer välbeställda med motsvarande hälsoproblem (diagram 4.8). Diagram 4.8 Andel älderspensionärer i olika kvintilgruppersom hade svår ohälsa och som fick äldreomsorg. Kvintilindelningutifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet. 1993/94:150 Bilaga1.5 Källa: beräkningar på 88/89(SCB). 4.3.3 OWka avgiftssystem i kommunema Isamband med Ädel-reformen och övriga omläggningar inom äldreomsorgenunder senare år, har kommuneraa givits stor frihet att själva bestämma huravgiftssystemen ska konstraeras. Avgiftema får dock inte överstiga de faktiskakostnader som kommunema har för verksamheten (självkostnadsprincipen) ochnågon särbehandling får inte förekomma. Dessutom skall den enskilde alltid fåbehålla tillräckligt med pengar - sedan all omsorg är betald - för att täckasina personliga behov. Kommunema får själva avgöra storleken på detta s.k.förbehållsbelopp (se nedan). Socialstyrelsenhar i en kartläggning av avgiftssystemen inom äldre-och handikappomsorgernaunder visat att det finns betydande skillnader i hur kommuneraa harvalt att utforma sina taxor. Den avgift som den enskilde får betala kan därför- för en likvärdig tjänst och för likartade villkor i övrigt - skilja sigavsevärt mellan kommuneraa. Många kommuner är dock i färd med att se över sinaavgiftssystem och det finns vissa tecken som tyder på att utvecklingen går motmer likartade system. Inomhemtjänsten tillämpar ungefär hälften av kommunema taxor där Prop. 1993/94:150avgiften beror på både pensionärens inkomst och hjälpinsatsens omfatt- Bilaga1.5 ning. Övriga kommuner använder system där avgiften bestäms antingen avenbart inkomstens storlek eller av enbart hjälpens omfattning eller så användsen enhetstaxa. Utvecklingen går mot att allt fler kommuner använder avgiftersom enbart är inkomstrelaterade. Högsta möjliga månadsavgift för hemtjänstvarierar kraftigt mellan olika kommuner, med ett medianvärde på drygt 800kronor Förde tidigare ålderdomshemmen tillämpades oftast avgifter som - i form av enklumpsumma för såväl boende, kost och omvårdnad - i praktiken tog i anspråkhuvuddelen av den del av den boendes inkomster som översteg förbehållsbeloppet(se nedan). Efter de senaste årens reformer har flertalet kommuner i ställetgått över till system som innebär att personer i särskilda boendeformer betalaren särskild avgift för själva boendet och dessutom separata avgifter för varoch en av de olika tjänster som konsumeras. "Hyroma" har samtidigtgjorts KBT-berättigande. Månadshyran varierar , medett genomsnitt på . Motsvarande hyresavgifter har ocksåinförts för ett stort antal av sjukhemmen, där månadshyran genomsnittligt settligger kring . Oftastanvänds vägledande socialbidragsnorm som förbehållsbelopp förpersonliga behov utöver boendet, för dem som har en ordinär bostad (Dettabelopp motsvarar för ensamstående.) För demsom bor i särskilda boendeformer ligger i allmänhet förbehållsbeloppet iintervallet 1 200-1 7(K) kronor , där den undre gränsen svarar mot de30 % av folkpensionen och pensionstillskottet samt av övriga inkomster(30/20-regeln), som var den bestämmelse som tidigare fanns för ålderdomshemmen. Inomfärdtjänsten utgörs den vanligaste avgiftskonstraktionen av en viss procent - oftastkring - av resekostnaden, ofta i kombination med ett visst minimi-resp. maximibelopp. Dendel av äldreomsorgens kostnader som betalas direkt av användaren kan betraktassom en självrisk. Precis som vid fördelningsanalyser av andra delar avsocialförsäkringssektom är det av intresse att beskriva hur stor dennasjälvrisk är i förhållande till den enskildes betalningsförmåga. Det saknasemellertid riksrepresentativa uppgifter på individnivå som i ett sammanhang visarvilka vård- och omsorgsbehov pensionärema har, hur mycket omsorg de konsumerari förhållande till behoven och vilka avgifter de betalar i förhållande tillsina betalningsmöjligheter Därmed kan man inte med faktiska data beskriva hurdessa självrisker påverkar pensionäremas ekonomiska standard, var iinkomstfördelningen huvuddelen av avgiftema tas ut eller hur utrymmet förövrig konsumtion påverkas. Föratt ändå i någon mån kunna belysa sambanden mellan pensionärer- Prop.1993/94:150 nas ekonomisk standard och betalda avgifter har det varitnödvändigt att Bilaga 1.5 ta fram ett specialkonstraerat statistiskt underlag.En förenklad beräkningsmodell har därför utvecklats för att kunna analyserahemtjänstens område. Ett representativt antal av de pensionärer som finns i1988/ULF-databas har slumpmässigt tilldelats en viss konsumtion av hemtjänst,i form av hjälpstimmar . Konsumtionsprofilema har hämtats fråninventeringar av äldreomsorgen i och gjorda åren 1987, 1989 och1991. För varje kombination av kön och åldersgrapp och separat förensamstående och samboende har tilldelnmgen styrts enligt principen att en höggrad av ohälsa enligt ökar sannolikheten för en omfattande konsumtion avhemtjänst. Utifrån denna tilldelade konsumtion och utifrån de faktiskainkomster som 1988 och pensionärer hade enligt ULF-databasen, beräknassedan avgifter enligt den hemtjänsttaxa som föreslog för år1992. Även om det inte är särskilt många kommuner som har valt att använda sigav just denna taxa bedöms den ändå vara rimligt representativ, eftersom den ilikhet med omkring hälften av de taxor som faktiskt används ärsåväl inkomst- som insatsberoende. Deberäkningar som redovisas nedan visar därmed hur egenavgifteraa för hemtjänstenskulle ha fördelats om konsumtionen i riket per delgrappvarit densamma som i och och om allakommuner hade tillämpat den taxa som föreslogs för . Kalkylema somredovisas i detta avsnitt bör således i första hand betraktas somillustrationer av tänkbara förhållanden på riksnivå. Viden rangordning av hela 1988 och svenska befolkning efter stigandeekonomisk standard finner man flertalet ålderspensionär i fördelningens nedredel. Större delen av konsumeras därmed av personer i de lägreinkomstklassema. Beräkningsmodellen visar att omkring tre gärdedelar av desamlade avgiftema betalas av dem i totalbefolkningen vars inkomster ligger på denundre halvan (tabell 4.2, första kolumnen). Hemtjänstförekommer företrädesvis bland ålderspensionärer som har förhållandevis lågainkomster Men den använda taxan innebär att en person som har goda inkoinsterbetalar mer för en viss hjälpinsats jämfört med den som har svag ekonomi.Därför visar beräkningsmodellen att huvuddelen av avgiftssumman betalas av demsom vid en rangordning av samtliga dryga 1,5 miljoner ålderspensionärer efterstigande ekonomisk standard hamnar i fördelningens mitt (tabell 4.2, andrakolumnen). Rangordnas i stället endast de ålderspensionärer som har hemtjänst,pekar kalkylen på att huvuddelen av avgiftssumman betalas av dem med inkomsteröver genomsnittet (tabell 4.2, tredje kolumnen). Avgiftssunmian som andel avden samlade disponibla inkomsten är också större i de högre inkomstklassema,men liten eller mycket liten i de lägsta klassema (tabell 4.2, Qärde kolumnen). Setttill hela den svenska befolkningen var således självrisken för hemtjänstkoncentrerad till inkomstskalans nedre del. 16RUcsdagen 1993/94. tivethamnade självrisken i fördelningens mitt. Men för dem som utnytt- Prop.1993/94:150 jade var självriskbetalningen progressiv, som ettresultat av Bilaga 1.5 den inkomstberoende taxan och att regeln omförbehållsbeloppet träder in för dem som annars skulle hamna undersocialbidragsnormen efter betalda avgifter. 4.2 Beräknade avgifter i olika decilgrupper enligtKommunförbundets föreslagna taxa för är 1992, för en tilldelad konsumtion avhemtjänst hos 1988 och ålderspensionärer. Andel av den totalaavgiftssumman och de olika decilgruppernas samlade disponibla inkomst.Decilindelning utifrån disponibel inkomst per konsumtionsenhet. Anm.: Rangordningen efter stigande disponibel inkomst perkonsumtionsenhet har gjorts dels för hela befolkningen (kolumn 1), dels församtliga ålderspensionärer (kolumn 2), dels för de pensionärer som harhemtjänst (kolumnerna 3 och 4). Källa: beräkningar på 88/89(SCB). Någramotsvarande beräkningar har inte gjorts för färdtjänsten och institutionsvården,men vissa bedömningar torde ändå kunna göras. Liksom ärutnyttjandet av färdtjänst koncentrerat till ålderspensionärer med lägreinkomster Man kan därför anta att en motsvarande analys av egenbetalningen förfärdtjänst skulle visa en likartad bild. Det är dock troligt attavgiftsbetalningama för färdtjänsten har en mindre progressiv profil änavgiftema för , eftersom färdtjänstav-gifteraa i huvudsak ärberoende av resans kostnad och inte av den resandes inkomst. Eftersominstitutionsvård huvudsakligen berör de allra äldsta pensionärerna betalasavgiftema främst av personer med begränsad betalningsförmåga. Hur stor del avdessa avgifter som avser merkostnader som uppkommer genom nedsattfunktionsförmåga genom åldrande är dock inte klart. Därmed kan man i detta fallsvårligen skilja mellan å ena sidan normala utgifter för boende, kost m.m. ochå andra sidan den egentliga självrisken, dvs. avgiften för att täcka en vissdel av dessa merkostnader. 4.3.5 Utrymmet för avgiftshöjningar Prop. Bilaga1.5 De sammanlagda avgiftsbetalningama för åren 1988 och 1989beräknas, med den modell som har beskrivits ovan, till ca 700 miljoner kronorav de ca 11,5 miljarder som var den låktiska kostnaden . Det maximalaåterstående avgiftsutrymmet det året uppskattas till drygt 2 miljarder kronor.Beaktas att ålderspensionärer med hemtjänst i stor utsträckning också betaladeavgifter för färdtjänst, hälso- och sjukvård m.m., var det egentliga utrymmetmindre. Beräkningenav avgiftsutrymmet är genomförd så att den disponibla inkomsten - efter avdragför dels en schablonbostadskostnad', dels den hemtjänstavgift som redanbetalades enligt föreslagna taxa - för var och en avhemhjälpstagama har jämförts med det förbehållsbelopp (Socialstyrelsensvägledande socialbidragsnorm) som utgör en gräns för vars och ensbetalningsmöjligheter. I beräkningen föratsätts också att avgiften för denenskilde inte får överstiga den kostnad som kommunen hade för verksamheten. Somgrapp betraktat betalade således de med hemtjänst en Qärdedel av detavgiftsutrymme som fanns tillgängligt. I de två lägsta inkomst-klasseraabetalade man hela sitt avgiftsutrymme, så där iåims inga ytterligarebetalningsmöjligheter (diagram 4.9). Det kvarvarande avgiftsutrymmet (räknat ikronor) ökar för varje inkomstklass. Utrymmet för avgiftshöjningar fannssåledes främst i inkomstfördelningens övre del. Nära hälften av denavgiftsvolym som potentiellt skulle kunna ha tagits ut fanns hos de avhemhjälpstagaraa som hade högst inkomster. Mångaav dem som utnyttjade befann sig nära socialbidragsnormen efterbetald bostadskostnad (diagram 4.9). Kraftigt höjda avgifter överlag skulledärför bland annat ha inneburit att regeln om förbehållsbeloppet hade trätt inför stora grapper och omöjliggjort ytterligare uttag. För att kunna ha fåttbetydande intäktsökningar - i förhållande till den totala kostnaden förverksainheten - skulle kommuneraa snarare ha varit hänvisade till att skärpainslaget av inkomstprövning i sina taxor eller ändra förbehållsbeloppen. Dennaslutsats bygger på en beräkning av det kvarvarande tillgängliga avgiftsutrymmeti olika inkomstklasser, bland de ålderspensionärer som enligt den tilldelningsom har beskrivit ovan utnyttjade . Beräkningarav visar att avgiftssumman för institutionsvården åren1988 och 1989 skulle ha blivit om alla ca 80 000boende hade betalat hela sin disponibla inkomst utöver förbehållsbeloppet(30/20-regeln) i avgift. Det skall jämföras med ULF-databasen innehåller ingen uppgift om de äldresbostadskostnad. Vid beräkningen av utrymmet för hemtjänstavgifter har istället de ensamstående pensionärema schablonmässigt tilldelats enmånadskostnad som svarar mot genomsnittshyran I landet för en lägenhet på ettrum och kök. Samboende pensionärer har på motsvarande sätt tilldelatsmedelvärdeshyran för tvärumslägenheter. Dessa hyresnivåer ligger i underkantav de månadskostnader som 1988 och 1989 ärs älderspensionärer faktiskt hadegenomsnittligt sett, men de bedöms ligga i rimlig närhet till de kostnadsnivåersom fanns i delgrupper med mänga hemhjälpstagare. de 1,25 miljarder som de boende faktiskt betalade förålderdomshemmen . Det återstående avgiftsutrymmet beräknas således havarit Det förhållandevis begränsade utrymmet förökad egenbetalning förklaras av att flertalet institutionsboende hade lågainkomster samt att pensionärer på ålderdomshem i allmänhet redan betalade enrelativt stor del av sitt avgiftsutrymme. Diagram 4.9 Erlagda hemtjänstavgifter och kvarvarandeavgiftsutrymme i olika decilgrupper. Ålderspensionärer med tilldelad konsumtionav hemtjänst . Decilindelning utifrån disponibel inkomst perkonsumtionsenhet. Prop.1993/94:150 Bilaga 1.5 D Överskjutande ink. ■ Kvarv.avg.utrymme M Eriagd avgift Schablonhyra I Socialbklragsnorm Decilgrupp Källa: beräkningar på ULF88/89 (SCB). Ovanstående kalkyler bygger dock på delvis inaktuellauppgifter, vilket gör det svårt att bedöma det aktuella utrymmet för höjdaäldreomsorgs-avgifter. För det första har de ekonomiska villkoren för grappenålderspensionärer förbättrats successivt . 1 taktmed att ATP-systemet "mognar" har varje års pensionärskollektiv högregenomsnittligt pensionsbelopp än vad föregående års pensionärer hade. För detandra har utnyttjandet av olika former av institutionsvård förändrats undersenare år, bl.a. genom utbyggnaden av servicen för dem som bor i egen bostadeller i grappboende. För det tredje har vissa avgiftsregleraa ändrats, bl.a.inom det som tidigare klassades som institutionsvård men som kallassärskilt boende, som avgiftema inom hem- och färdtjänsten har höjtsi vissa kommuner. Det är självfallet ännu besvärligare att uppskatta delsden förväntade framtida konsumtionen och därmed också kommunemas totalakostnader för verksamhetema, dels storleken på det framtida avgiftsutrymmet.Visserligen väntas morgondagens pensionärer ha högre genomsnittliga pensioneroch högre andra inkomster än vad dagens pensionärer har, men vård- ochomsorgsbehoven och konsumtionen tycks ju framför allt före- kommahos pensionärer med relativt låga inkomster. Avgörande blir Prop. 1993/94:150således för det första huravida betalningsförmågan utvecklas snabbare Bilaga1.5 eller långsammare för just de grapper som har stora vård- och omsorgs-behovän för hela pensionärskollektivet, och för det andra om sambandet mellanvårdbehov och inkomst kan väntas bestå även framöver Osäkerheten kring dessafrågor gör det svårt att bedöma om och i så fall när det kan uppkomma ettbetydande nytt avgiftsutrymme. Föratt bedöma de allra senaste årens utveckling av inkomstema ochbetalningsförmågan för den grapp ålderspensionärer som utnyttjar ,har en enkel kalkyl gjorts. Av praktiska skäl har en annan databas använts fördenna kalkyl, SCB:s inkomstfördelningsundersökning (HINK91), har studerats. Underföratsättning att hemtjänstutnyttjandet bibehåller 1988 och profil förolika köns- och åldersgrapper, visar kalkylen att delgrapper med mångahemhjälpstagare (främst äldre kvinnor och äldre män) får en gynnsammare relativinkomstutveckling än vad hela pensionärskollektivet får. Medan 1994 årshemtjänstgrapp beräknas ha högre reala brattopensioner än vadmotsvarande grapp hade , får hela kollektivet en förbättring som ärungefär hälften så kraftig. Även i absoluta tal får hemtjänstgrappen störreinkomstökningar. Kalkylen visar således att det kan vara vanskligt att användabrattopensionemas ökningstakt för hela pensionärskollektivet som indikator påavgiftsutrymmets utveckling. Trotsatt även de disponibla inkomstema beräknas öka , tycks denegentliga betalningsförmågan - dvs. den disponibla inkomsten med avdrag försocialbidragsnormen och kostnaden för boendet - minska något. Att detta nettominskar beror helt och hållet på ökadebostadskostnader. Sammantagetindikerar denna enkla kalkyl att grapper med många hem-tjänsttagare har haft ensnabbare inkomstutveckling än pensionärer i allmänhet ,men något ytteriigare betalningsutrymme tycks ändå inte ha uppstått. 4.3.6 Tänkbara anpassningar vid höjda avgifter Undersenare år har utvecklingen inom främst hem- och färdtjänsten gått mot att färrepersoner får allt mer hjälp. Denna utveckling torde i första hand vara eneffekt av många kommuner har dragit ned sina verksamheter och att man har valtatt i högre grad än tidigare koncentrera den kvarvarande omsorgsvolymen på demsom har de största behoven. Men det är exempelvis också tänkbart att deavgiftshöjningar som har genomförts i vissa kommuner har inneburit en minskadefterfrågan. Såvitt känt finnsdet emellertid inga studier som kan användas som underlag för en bedönming avmöjliga anpassningar till höjda avgifter. Erfarenheter från olika kommunerindikerar dock att efterfrågan på omsorg i allmänhet är priskänslig, dvs.höjda avgifter leder till minskad efterfrågan. Vilka anpassningar som kantänkas uppkomma torde dock bli beroende av hur bl.a. inkomstprövningen och etteventuellt högkostnads- 17 1993/94. 1praktiken är det således svårt att göra några generella Prop. 1993/94:150bedömningar av vilka slags anpassningar som kan komma att ske om av- Bilaga1.5 giftema höjs, vilken efterfrågan som faller bort i första hand samt hur dedynamiska fördelningseffektema kan tänkas se ut. 4.3.7 Fördelningseffekter av höjda avgifter Höjdaegenavgifter innebär framför allt att betalningen för äldreomsorgen omfördelasi ett livscykelperspektiv. Den enskilde betalar mindre som förvärvsarbetandeskattebetalare och mer som behövande pensionär. Från försäkringssynpunktbetyder höjda avgifter vidare att en ökad andel av de totala kostnadema fårbetalas av dem som på grand av hög risk eller långt liv behöver hjälp, omsorgeller vård. Ensådan omläggning av betalningen över livet kan väntas öka den årsvisaspridningen i tillgängliga ekonomiska resurser i befolkningen, så länge somutnyttjandet av äldreomsorg är vanligast bland de personer som har lägstinkomster Ett starkare inslag av inkomstprövning - eventuellt i kombinationmed ett särskilt högkostnadsskydd - skulle dock kunna ha en dämpande effekt påden årsvisa inkomstspridningen. Huravidaen sådan omläggning också medför en ökad spridning av ekonomiska resurser överlivet, bestäms av hur sambandet ser ut mellan livsinkomst och behov aväldreomsorg. Den kartläggning som här har inletts av fördelningen av ohälsa ochomsorgsbehov bland de äldre indikerar att det finns ett samband mellanhälsotillstånd och betalningsförmåga. Det fmns tecken som tyder på attvårdbehoven är större bland pensionärer med låga inkomster jämfört med dem somhar höga inkomster, även med hänsyn taget till kön, ålder etc. Eftersompensionens storlek i viss utsträckning också är ett mått på livsinkomsten, kandetta också tolkas som att det råder ett negativt samband mellan livsinkomsteroch vårdbehov. Dendirekta effekten av höjda egenavgifter inom äldreomsorgen skulle då medförasåväl ökad årsvis inkomstspridning som större spridning av ekonomiska resurseröver livet. Därtill skulle de ekonomiska skillnaderaa öka mellanbefolkningsgrapper med olika risker. Möjlighetema till konsumtion av annat änomsorg under pensionärstillvaron skulle då bestämmas mindre av tidigarearbetsinsatser m.m. och mer av vilken självrisk man får betala om man behöverservice, omsorg och vård. Allabedönmingar av de direkta fördelningseffektema av en avgiftshöjning måste dockkringgärdas med betydande reservationer, främst beroende på den notoriskabristen på dataunderlag.