prop · GH03100 · 1993-12-31 00:00:00 — Organisationen skall samordnainsatserna på narkotikabekämpningsområdet och stimulera andra delar avFN-systemet att i sin verksamhet ta hänsyn till narkotikaaspekten. Målsättningenär att narkotikan skall bekämpas i alla led: när den produceras (oftast i ), när den smugglas och när den konsumeras. Cirka 70miljoner kronor US dollar . Viktigaste givare , , och Tyskland.Sveriges bidrag 1992/93: (av UNDCP:s intäkter). UNDCPhar ingen egentlig styrelse, men årliga möte utgör i praktiken en sådan. Kommissionen har 53 medlemmarmed FN:s övriga 131 medlemsländer som observatörer. Antal anställda 228, varav 190 vid kontoret iWien. 18. därutöver används UNDP:s kontor i hög grad. () sedan programmet startade1991. Produktionen av narkotikasöker UNDCP minska genom att främja övergången till altemativa grödor för debönder som odlar narkotUcaråvaran. Apelsiner växer exempelvis på sammatyp av mark som koka (av vilket kokain framställs). StödtiU bönder att odla och sälja apelsiner kan därför leda tUl minskadkoka(in)-produktion. Vidare söker UNDCP bidra till att konttoUera handeln av detUlsats-ämnen som behövs vid framställningen av droger. Dessa tiUsatsämnen ärfrämst ke-nukaUer som ofta exporteras från andra länder än t.ex. de kokainproducerandeländema. En hårdare konttoU av dessa ämnen kan således också minska drogproduktionen. Giordio Giacomelli, UNDCP UNDCP söker också samordnavärldens narkotikalagstiftning i syfte att möjUggöra ett effektivtmotarbetande av narkotikahandeln. Intemationell behandling och delgivning avpoUsiär- och tullinformation främjas av UNDCP:s samordningsinsatser ochtiUåter effektivare konttoU av bl.a. den organiserade brottsUg-heten. Attpåverka efterfrågan sköter de flesta industtialiserade länder var för sig.Utvecklingsländer behöver däremot ofta stöd vid exempelvis behandling,rehabUitering och återanpassning av missbrukare. De behöver också stöd tiUutbUd- ningav poUs fÖr tiUämpning av narkotika-lagar. Inomovanstående områden driver UNDCP pilotprojekt i samarbete med andraorganisationer, t.ex. UNDP (landsbygdsutveckling) och WHO (hälsa ochrehabilitering). UNDCP ska också aktivt arbeta för att påverka andraorganisationer och institutioner att beakta narkotikaproblemet vidprojektutformning. UNDCPfungerar som rådgivare tUl regeringar och utvecklar i samarbete med dessa ocksånationeUa och regionala handlingsplaner för bekämpning av narkotikan på allaplan. /GATT:S internationella handelscentrum (ITC) ITC är FN-systemetscenttala organ för handelsfrämjande frågor. Det utgör ett gemensamt dotterorgantUl Allmänna TuU som gått harUNDCP satsat på att utveckla regional samordning avnar-kotikabekämpningsinsatser i , och . Vidarehar UNDCP sttävat efter ökad komplementa-ritet mellan sina egna projekt. har sedan1970-talet haft en hög profil inom FN i narkotikafrågor. Detta harkompletterats med ett omfattande finansiellt stöd som gjort till en avde tte största bidragsgivama till FN:s narkotikabekämpning de senaste 20 åren.De två andra stora bidragsgivama har varit och . har ocksåen mycket markerad poUcy i narkotikafrågor som går ut på att samma Unje skalldrivas internationellt som nationellt. Detta innebär att står för enbokstavstrogen tolkning av FN:s konventioner i narkotikafrågor: inga droger fårlegaUseras och ingen handel eller produktion får tUlåtas. ,som består av 15 oberoende experter, har berömt densvenska linjen och konstaterat att den utgör ett exempel på en lyckad politik. Fakta om ITC: Mål, huvuduppgifter Att främja export genom medverkan imarknadsundersökningar, utveckling av nyaprodukter, marknadsföringoch uppbyggnad av nya institutioner för export. Även importrelatrerade projekt förekommer. Den administrativa budgeten uppgick till 17,9 miljoner US dollar.Programmet för projektverksamheten uppgick tilldrygt . ,, , , och Finland.Sveriges bidrag /93 har 15 miljoner kronorbetalats ut. har, liksom flera andra länder, hållit inne vissa bidrag i avvaktan på en lösning av chefsfrågan. ärGATT:s och gemensamma policyorgan förITC. Antal anställda Cirka 300. Chefspostenär otillsatt på grund av oenighet mellan FN och om nivå och anställningsvillkor.Tillförordnad chef är Reju Makil, . och ()och om handel och utveckling (). TUl skiUnad från siriamoderorgan är det i huvudsak en rent operativ biståndsorganisation. Dessverksamhet är främst inriktad på handelsproblem såsom svårigheter att anpassaproduktion tUl främmande länders behov, identifikation av nya marknader,kvalitetskontroll samt prissättning. Handelsutveckling, t.ex. utveckling avnya produkter för export, bedrivs i nära samarbete med UNIDO och FAO. Riktlinjerna för ITC:s verksamhet dras upp av enrådgivande grupp "on ITC" (JAG), i vilken allaFN:s och medlemsländer kan delta. För den löpande verksamheten svararett sekretariat i med ca 270 anställda, vartiU kommer ca 700expertkonsultuppdrag i ITC:s samarbetsländer. var svensken exekutivdirektör. Posten är vakant på gmnd avoenighet meUan och FN om stäUning och anställningsvillkor för en nyITC-chef. UNCTADoch svarar tiU lika delar för ITC:s administrativa budget, som 1992 Projektverksamheten finansieras dels genom UNDP-bidrag, dels genomfriviUiga bidrag från medlemsländer. Dennafinansiering uppgick tUI drygt 30 mUjoner doUar, varav UNDP svarade för11,4 mUjoner. har sedan ITC:s tUlkomst 1964 varit dess största frivUligabidragsgivare. Närmare300 projekt för bl.a. uistitutioneU infrastruktur, produkt- och marknadsforskning,importsystem samt kapacitetsuppbyggnad för handelsfrämjande verk-stäUdes under1992. har oenighet mellan FN och om statusoch anställnuigsviUkor för en ny ITC-chef medfört tiUtagande osäkerhet omorganisationens framtid. Sverigehar lagt fram förslag till nya finansierings- och styrformerför ITC. Dessa har fått ett utbrett stöd men har i rådandesituation inte kunnat antas. TUls chefsfrågan har lösts har , liksomflera andra länder, håUit inne vissa utbetalningar av bidrag. Grundprincipen för FN:stekniska bistånd och kunskapsöverföring är att detta skall samlas till ochsamordnas av UNDP, som också skall stå för fältnärvaron och garantera attu-ländemas egna prioriteringar sätts i främsta mmmet. HittiUshar gäUt att UNDP främst bör utnyttja oUka fackorgan som skaU genom- föraprojekt inom sina kompetensområden. lämnas även tekniskt bistånd ifackorganens egen regi. Fackorganenär ju självständiga FN-organ inom sina ansvarsområden med egna styrelser,årskonferenser etc. Detta har gjort arbetsfördelningen inom FN-systemet oklar. EnUgtbeslut i UNDP 1990 och 1991 skaU dess tekniska bistånd i allt större utsttäckninganvändas av mottagarländerna som på ett friare sätt skaU bestämma hurUNDP-finansierat bistånd skaU genomföras (s.k. "nationalexecution"). Vidare skaU fackorganen i högre grad bistå med expertis ochi mindre utsttäckning engagera sig i förvaltningen av hela biståndsprojekt. Detnordiska har studerat frågorna och lämnat värdefuUa bidrag tiUatt effektivisera FN:s tekniska bistånd. Därigenom skuUe fackorganens roll av"center of exceUence" betonas. Hur ett sådant system skaU se ut ärännu inte faststäUt i detalj. Fackorganensreguljära budget finansieras genom medlemsavgifter. Därutöver har flertaletfackorgan en frivilUgt finansierad budget tUl vilken givama ger öron-märktabidrag. I vissa faU är den frivilligt finansierade budgeten större än den reguljära. hälften av den totalabudgeten. Fältprogrammet syftar framför allt till att genom tekniskt biståndförbättta förutsättningarna för livsmedelsproduktionen inom u-ländema. Sverigehar givit visst stöd till fältprogrammet genom SIDA, främst då det gällerprojekt av försöks- och metodutveck-Ungskaraktär jämte stöd ikatasttof-situationer. har och flera andra länderriktat omfattande kritik mot FAO:s ledning och styrformer och mot bristen avrationeUt utnyttjande av organisationens tekniska kompetens. kommerval av en ny generaldirektör att äga mm. Jordbruksdepartementethar huvudansvaret för medlemskap i . FN:sUvsmedels- och jordbruksorganisation, FAO, bildades och är FN:sstörsta fackorgan. FAO är FN-systemets fackorgan för det intemationeUa samarbetetinom jordbruks-, skogsbruks- och fiske-sektorema. Inom organisationen finns enomfattande statistik- och databas. FAOhar 162 medlemmar, inklusive EG. Generaldirektören för FAO är sedan år 1976libanesen . FAOhar utöver sitt reguljära program ett fältprogram finansierat genom UNDP ochfriviUiga bidrag, som huvudsakUgen är förlagt tiU u-ländema. Det reguljära programmetuppgår tiU något mindre än för utbildning, vetenskap och kultur () FN:sorgamsationen för utbUdning, vetenskap och kultur, , bildades år 1945och bidrar tUl fred och säkerhet genom att främja samarbete mellan nationernainom kultur, medier, utbUdning och forskning. Respekten för mänskliga rättigheteroch aUmän rättvisa utan hänsyn till ras, kön, språk eller religion är viktigamål. Ett annat är att uttota anaUabetismen fram tUl . Detsvenska biståndet tiU består dels av ett reguljärt bidrag, dels avfrivUUga bidrag. Under /93 uppgick det reguljära bidraget tiUdrygt 21 mUjoner kronor. Ungefär lika mycket betalades i form av friviUigabidrag tiU bl.a. och program för medieutveckling. UNESCOgenomgick en förfroendekris i början av 1980-taIet, som bl.a. ledde tiU att och Storbritannienlämnade organisationen. generaldirektör är spanjorenFederico Mayor. Utbildningsdepartementethar huvudansvaret för medlemskap i , som har 170 medlemmar. arbetar påen reformprocess som bl.a. skall leda fram till en uttalad strategi förorganisationens verksamhet inför 2000-talet. Hösten1992 genomförde SIDA och Sarec gemensamt en utvärdering av WHO:s verksamhet urett biståndspolitiskt perspektiv. Utvärderingen låg senare som underlag förkonsultationer med WHO om biståndssamarbete. WHOgmndades 1946.1 dag är 186 länder medlemmar. Generalsekretarare ärDr Nakjima, . Organisationenshuvudsakliga mål är att genom normativt arbete och bistånd förbätttahälsotUlståndet hos världens befolkning. Den normativa verksamheten påverkarhälso- och sjukvårdens viUkor inom ett brett spektrum från hälsoupplysning tUlsofistikerad diagnostik och behandling. WHO:sbiståndsinriktade verksamhet bygger på begreppet primärhälsovård. Sttategin föratt genom främst primärhälsovård uppnå målet hälsa 2000formulerades först i 1978. Den nedjusterade budgeten 1992/93 uppgick tilldrygt 830 miljoner US doUar. Socialdepartementethar huvudansvaret för det svenska medlemskapet i WHO. UD,SIDA och Sarec har haft ett nära och aktivt samarbete med WHO. Densvenska stödet tUl WHO:s stora program, t.ex. aids-programmet, ttopiskasjukdomar, mödrahälsovård etc. har fått och får stora bidrag. Totalt uppgick det svenska bUaterala stödet 1992/93tiU . WHO har skakats av brist påfungerande ledarskap, såväl på central som regional nivå. FN:s industriprogram (UNIDO) UNIEKD skaU uppmuntra ochbistå med stöd tUl utvecklingsländer för utveckling. Fakta om UNIDO: samt öka industriernas konkurrenskraft som ett led i en övergripandesträvan mot en globalt rättvisoch hållbar utveckling. , , , och 36 utskickade representanter, oftast verksamma i UNDP:s kontor. de y Campos () expanderingoch modemisering av deras indusfrier, samt bidra tUl att dessa länder fuUt ututnyttjar sina egna mänskUga tiUgångar och naturtUlgångar. UNIDO skaU ocksåsamordna aU FN-verksamhet med inriktning på industri. Fömtsättningama förUNIDO:s verksamhet har förändrats . När UNIDO omvandlades tiUfackorgan 1986 var dess uppgUt i första hand att bistå länder medcenfralplanerade ekonomier. har dessa länder omvandlats till marknadsekonomier.De nya förutsättningarna för UNIDO:s verksamhet ställer därigenom krav på genomgripandereformer av organisationer. Förslag tUl sådana förändringar finns och innebären ökad fokusering av verksamheten kring prioriterade områden: utveckling avmänskliga resurser, utveckling och överföring av teknologi,industtiupprustning och modemisering, utveckling av små och medelstoraindustrier, miljö och energi och integration av kvinnor i industriutvecklingen. Året som gått har präglatsav bytet på chefsposten och reformarbetet. Den nye chefen är starkt engagerad ireformprocessen. Verksamheten har påverkats av att ett medlemsland, ,har valt att träda ur organisationen. har följtutvecklingen i UNIDO samt varit medlem i organisationens program- ochbudgetkommitté 1992-1993. räknar med att för en fyraårsperiod bliinvalt i fr.o.m. årsskiftet 93/94. Internationella arbetsorganisationen () , , som är en av de äldsta medlemmama i FN-famUjen, harsom övergripande mål att verka för varaktig fred grundad på social rättvisa.ILO skiljer sig från övriga FN-organ genom sin trepartsstruktur- såvälregeringar som arbetsgivare och arbetstagare är representerade. ILOhar 167 medlemmar. generaldirektör är belgaren . är i huvudsak inriktad på utveckUng och utbildning avarbetskraft. ger förutom ett reguljärt bidragäven frivilliga bidrag. Dessa är i första hand koncentterade tUl två regionalaprojekt i med sysselsättningsfrämjande inriktning, projektet , ett utbildningspaket utarbetat av , samt några sysselsättningsinsatser på vägbyggnads- ochtransportområdena. har inomregeringskansUet huvudansvaret för medlemskap i . Denäldsta och största är (), som även utgjortmodell för uppbyggnaden av övriga utvecklingsbanker. är verksami alla världsdelar och har numera i stort sett alla länder utom och Nordkoreasom medlemmar. Afrikanska (AfDB) har somverksamhetsområde. Asiatiska (AsDB) arbetar i ochstillahavsområdet. () har sin verksamheti och . Näraknutna tiU utvecklingsbankema är de s.k. utvecklingsfonderna, som arbetar i defattigaste länderna inom respektive banks verksamhetsområde. TiU dessa fonderräknas Intemationella utvecklingsfonden () som tillsammans med utgörVärldsbanken, Afrikanska utvecklingsfonden (AfDF), Asiatiska utvecklingsfonden(AsDF) samt Fonden för särskild verksamhet (FSO), som är knuten tiU Interamerikanskautvecklingsbanken. IVärldsbanksgruppen ingår också det Internationella Finansieringsbolaget (IFC)och det Internationella Multilaterala Investeringsorganet (MIGA). Deintemationella utvecklingsbankema och deras fonder har som uppgift att geförmånUga lån för utvecklingsändamål i låg- ochmedelinkomstländer (av definierade som länder med högst i per capita-inkomst penningvärde). Lånen är antingen avseddaför enskilda projekt eller som stöd för policyreformer ochstrukturanpass-fiingsprogram. TiU lånen kopplas normalt experthjälp som skaUbistå i genomförandet av projekt eUer strukturanpassning (s.k. teknisktbistånd). Bankema har dessutom en viktig funktion i att mobilisera ytterligarestöd tiU mottagarländerna, bl.a. i form av samfinansieringsbidrag från andrakällor. Totalt uppgår utlåningenfrån utveckUngs-bankema och -fondema tUl drygt 37 nuljarder US doUar -varav nästan 10 mUjarder utlånas räntefritt. / IntemationeUautvecklingsfonden är i särklass störst med drygt 20 nuljarder US dollar perår, medan de regionala utvecklingsbankema vardera lånar ut meUan 3 och 6nuljarder US doUar årUgen. (Se tabeU sid 50.) Utlåningensfördelning mellan olika länder Utvecklingsbankema och-fondema riktar sig tiU mottagarländer på olika utvecklingsnivåer och medvarierande kreditvärdighet. Medan bankemas lån i första hand går tiUmedelinkomstländer, domineras fondernas verksamhet av lån till de fattigastelåntagama med begränsad eUer ingen kreditvärdighet på den ordinarie kapitalmarknaden.Som framgår av tabeUen på sidan 50 skiljer sig t.ex. ,;woni-DBANK|| IRBn tillkom 176 medlemsländer 1946 '■- Internationella tillkom 142 medlemsländer Ijlutvecklingsfonden (ca 160 ) ■ Antal anställda ca 6 000 Afrikanska , utvecklings-' banken tillkom 1963 46 medlemsl. -«V Asiatiska jfoiivtvecklings-Vbanken Fonden för särskild verksamhet (FSO) tillkom1972 26 medlemsl. Wudkontor i i Antal anstälda ca 1 800 TOvudkontori Antal anstälda ca 1 300 akontor i anstälda ca 1 800 insatseri olika delar av världen åt såväl vad gäUer antal lån, total utlåning, somandelen lån på IDA-viUkor. Medan och är den region som Utvecklingsbankernas och - fondernas utlåningsvolym (miljoner USD) (miljoner USD) + 77 816' Totalt AfDB/AfDB Totalt AsDB/AsDF 'Avser per den 30 lån fördelade på geografiska regioner 1992/93 (I miljarder (i miljarder Antal USD) USD) lån absolut sett lånat mestunder föregående budgetår är det exklusive som fått deflesta lånen och de största totala ID A-lånen. av IDA:s utlåning gårtiU länder med en per capita-inkomst under 635 US doUar (penningvärde). För att ytterUgareförstärka resursbasen för Världsbanksgruppens utlåiung tiU de fattigasteländema i söder om upprättades -1987 ensärskUd s.k. AfrU har vidare spelat en centtal roll föratt, i samråd med enskilda , upprätta grupper för biståndssamverkan ienskUda mottagarländer, s.k. konsultativa grupper. Det finns för närvarandeett tjugotal sådana grupper under ordförandeskap av representanter förVärldsbanken. är medlem i de grupper som berör länder som tar emotsvenskt bilateralt bistånd. (Jfr ovan UNDP:s rundabordsmöten). I Afrikanska har under senare århuvuddelen () av banklånen länmats tiU de relativt sett merkreditvärdiga ländema i Nord- och , medan den räntefriaAfDF-utlåningen tiU gått tUl de fattigaste medlemsländema. I Asiatiska går en stor del avbanklånen tUl de folkrika ländema i sydöstra , medan de räntefria lånenfrån AsDF framför aUt har kommit de fattigaste ländema tUl godo. Fördelningav utlåningen på sektorer 40 30 20 10 0 » ■ ■ ■ ■ ■ ■ »i ■ Industri och nationella utvecklingsbolag Afrikanska () Afrikanska ■1 » ■ ■ fonden (AFDF) Jordbruk ■ IDB/FSO Transport & kommunikation, Energi Asiatiskautvecklingsbanken (ASDB) Asiatiska utvecklingsfonden (ASDF) Transport& kommunikation. dåre värtatt notera att vissa länder, t.ex. , har nått en sådan kreditvärdighetoch utvecklingsnivå att man har upphört att låna i AsDB och i stäUet bUvit bidragsgivarei AsDF. UtveckUngsbankemasoch -fondemas utlåning fördelad på oUka sektorer framgår av Det kan konstateras att utlåningen har en fattigdomsinriktad profU,vilken är särskUt tydUg vad gäUer utlåningen från utvecklingsfondema. Man har i hög grad strävat efter att låtautlåningen gå tiU sådana samhäUssektorer där resursema kommer de fattigastebefolkningsgrupperna tUl godo. Detta har bl.a. skett genom satsningar på jordbruks-och landsbygdsutveckling samt socialt inriktade projekt inom utbildning,hälsovård, befolkning, stadsutveckling och vattenförsörjning. Utlåningengrundas på insikten om dessa sektorers betydelse för utveckling och att det intefinns någon motsättning mellan satsningen på basbehov, som i hög gradtillfredställs genom sociala projekt, och ekonomisk tillväxt. Så har t.ex. iIDB fastslagits att av bankens utlåning skall inriktas på projektsom särskUt gynnar fattiga befolkningsgrupper. Liknande förslag diskuterasäven i den pågående förhandlingen om en kapitalökning i AsDB. långivmng är särskUt inriktad mot deutvecklingspoUtiska mål som överenskommits för banken för 1990-talet, nämligenbärkraftig tiUväxt, fattigdomsreduktion (inklusive utveckling) avhumankapitalet samt åtgärder för att skydda miljön. För en allsidig utveckling krävs emellertid ävenen satsning på ekonomisk och samhällelig infrastruktur såsom energi, transport,kommunikation och industri. Dessa sektorer får fortfarande en betydande del avUtveckUngsbankemas utlåning. Traditionellthar den helt övervägande delen av utveckUngbankernas och -fondernas utlåninginriktats på enskilda projekt. För att bistå vid genomförandet av nödvändigaekonomisk-politiska reformprogram har utvecklingsbankema under de senaste årenockså haft en betydande långivning till s.k. struktur- och sektoranpassning.Sådana lån är inte knutna till specifika projekt utan utformas för att ge stödtill genomförandet av ekonomisk-politiska åtgärder som, inom ramen för ettavtalat ekononuskt program, syftar till att åstadkomma ekonomisk återhämtningoch tillväxt. Anpassningslånen svarade under verksamhetsåret1992/93 för av / IDA:s totala långivning. I AfDB/AfDF utgjorde dennatyp av utlåning under 1992 av dentotala, medan den i AsDB/AsDF uppgick tiU . I IDB var motsvarande andel . Gemensamt för de regionala utvecklingsbankema är att anpassningslångivningenfrämst använts för strukturanpassning på sektornivå, inte minst förjordbrukssektorn. har de genomförts i direkt samarbete med Världsbanken.Ett tecken på att strukturomvandlingen i många länder gått in i en andra,något mindre resurskrävande fas är att långivningen för struktur- och sektoranpassningminskat något . Utvecklingsbankemahar ägnat miljöfrågor en aUt störreuppmärksamhet. Bankerna försöker i sitt forskningsarbete utarbeta analyseroch förslag på mUjöområdet parallellt med att ansttängningama att integreramiljöfrågorna i det löpande arbetet fortsätter. Avsikten är att samtUga lånsom förväntas ha effekter på miljön - även strukturanpassningslån - skallbehandlas av bankernas miljöavdelningar innan förslagen läggs framförrespektive styrelse. /93 godkände 24 projektmed direkt miljöinriktning som ytterligare 30 projekt innehöllbetydande miljökomponenter. Utvecklingsbankemahar också en central roU i uppföljningen av det handlingsprogram ()som antogs vid den intemationeUa mUjökonferensen i . skall utgörafinansieringsmekanismen för miljöprogram och -åtgärder på nationeU nivå. Ävende regionala utvecklingsfondema utgör viktiga kanaler härvidlag. Världsbankenhar dessutom ingått ett ttepartssamarbete tiUsammans med FN:s utvecklings-respektive miljöprogram (UNDP och ) för att mrätta den s.k. Globalamiljöfonden (GEF). Denna är avsedd att utgöra finansieringsmekanism för sådananationeUa miljöåtgärder som även innebär en positiv inverkan på mUjön ut- Regeringsrepresentanter från samtliga medlemsländer U U U v U M Guvenörsstyrelse Bord of governos Direktörsstyrelse Bord of directors Högstabeslutande organ i utvecklingsbankerna/fonderna är guvenörsstyrelsen. Denlöpande verksamhetefi leds av direktörsstyrelsen. Den är sammansatt av representantersom väljs i olika röstgrupper. En direktör representerar alltså flera länder. Regionalbankemas roU i detta sammanhang är att genomföraprojekt med hjälp av medel från fonden. Det högsta beslutandeorganet i respektive institution kallas guvernörsstyrelsen (Board ofGovernors). Denna är sammansatt av regeringsrepresentanter för samtUga medlemsländeroch möts en gång . guvernör i är finansministerAnne , med biståndsminister som bittädande guvernör. I deregionala utvecklingsbankema representeras av statssekreteraren i UD,och ambassadören . Bankernaslöpande verksamhet styrs av en direktörsstyrelse () som mötsen eUer (i AfDB en tiU ). Eftersomantalet medlemsländer överstiger antalet platser i direktörsstyrelsen samlasländer- na i ett antalröstgrupper, som utser var sin representant i styrelsen (exekutivdirektör).Denne representerar således i regel flera länder. Denordiska länderna ingår i samma röstgrupp i samtliga styrelser (är dockinte medlem i de regionala utvecklingsbankerna). I /bildar de sedan1992 en röstgrupp tillsammans med de baltiska länderna. I AfDB/AfDF bestårröstgruppen förutom av de nordiska ländema av och . I AsDB/ AsDFagerar tillsammans med och Nederländema och i IDB/ FSO medBelgien, , , och . Underdirektörsstyrelsema leds utvecklingsbankemas verksamhet av respektiveinstitutions president. Medlemsländemasröststyrka i UtveckUngsbankemas guvernörs- och direktörsstyrelser är iprincip vägd i förhållande till andelen tecknat kapital respektive lämna- För att ge demånga små och fattiga ländema ett större inflytande tUldelas dock i regelvarje medlemsland också ett visst antal röster, oberoende av landets kapital-och bidragsandelar. U-ländemasröststyrka, och därmed inflytande, är störst i AfDB och AfDF, där den uppgårtUl respektive av röstema. I IDB/FSO är siffran . I /ärandelama resp . I AsDB/AsDF Ugger motsvarande sUfra inom intervaUet37 - beroende på tiU vilken kategori man räknar länder som , och . Detbör påpekas att arbetet i styrelsema normalt präglas av en sttävan mot samförståndslösningardär omröstningar undviks. MöjUgheten tiU inflytande i organisationema kandärför frite helt sägas avspeglas i de olika medlemsländemas formeUaröststyrkeandelar.