prop · GG03206 · 1993-03-25 00:00:00 — Fondbolagens Förenings framställning bygger i några grundläggande avseenden på det förhållandet att fondbolag skall registrera alla andelsägare i värdepappersfond. Sedan framställningen gjorts har regeringen i prop. 1992/93:90 föreslagit att denna registreringsskyldighet skall skjutas framåt i tiden /94. Såsom antyds av i samband med remissen påverkar det en del av de tidsmässiga faktorerna i framställningen. Med det gjorda påpekandet om den nämnda tidsfaktorn tillstyrker den remitterade framställningen. vill ta tillfället i akt att understryka vikten av att fondandelar tillåts bli förvaltarregistrerade, såsom framhålls i den av bl a fondhandlareföreningen , vilken föranlett det nämnda uppskovet med registreringsskyldigheten. Lagstifta- ren bör utnyttja den tid som uppskovet medför till att i så god tid som möjligt skapa de legala förutsättningarna för förvaltarregistrering. En god tidsmässig framförhållning underlättar den praktiska omläggningen till förvaltarregistrering i de fall sådan omläggning kommer att ske. Med anledning av den remitterade framställningen vill fondhandlareföreningen också peka på det väsentliga förhållandet att vad som sägs i framställningen om preskription av rätt till utdelning på fondandelsbevis gäller också utdelning på andra viktiga slag av finansiella instrument. Den legala utgångspunkten i dessa fall var tidigare att preskription skulle inträda . Tillkomsten av bl a olika slag av kontobaserade system baserad på särskild lagreglering har dock förändrat dessa förutsättningar. Det gäller t ex aktier som är kontoförda enligt aktiekontolagen. De aviserade avsikterna att i VPCs VP-system kunna lägga in också obligationer kommer att ändra förutsättningarna i detta avseende också för sådana instrument. Gällande lagstiftning föranleder således att preskriptionstiden för finansiella instrument skiljer sig åt beroende på instrumentens fysiska form. Skillnaden uppkommer till följd såväl av bestämmelserna i 24 § skuldebrevslagen som av den olikartade behandlingen av finansiella instrument i kupongskattehänseende. anser det väsentligt att åstadkomma en likställdhet i preskriptionshänseende mellan utdelning på olika slag av finansiella instrument. De av med avseende på utdelning på fondandelar * som fondhandlareföreningen alltså tillstyrker * bör föranleda en motsvarande översyn beträffande alla berörda slag av finansiella instrument. Inriktningen bör vara en återgång till den tidigare principiellt fastlagda treåriga preskriptionstiden. instämmer i de synpunkter och förslag som Svenska Fondhandlareförenignen har framfört i rubricerade ärende. I skrivelsen har påtalats de problem som uppkommer i samband med förskotteringen av kupongskatt från det en utdelning blev tillgänglig för lyftning om det inte är klarlagt att kupongskatt inte skall utgå. Vidare att återbetalning av förskotterad kupongskatt inte sker om utdelningen varit tillgänglig för lyftning tidigare än före det kalenderår då utdelningen överlämnades till . Såsom framförts innebär det senare att det råder en inkongruens mellan kupongskattelagstiftningen och lagstiftningen om tioårig frist inom vilken innehavare äger rätt att erhålla utdelning. Detta innebär problem för samtliga inblandade parter, varför det är angeläget att en ändring vidtas. Huruvida ändringen bör utformas på ett sådant sätt att kupongskatt uttas när utdelningen betalas ut eller att tiden för återbetalning av förskotterade kupongskatt förlängs är ur VPCs synvinkel likvärdigt. Det vikigaste är att en ändring vidtas. Vid preskiption av rätt till utdelning på kupong till fondandelsbevis m.m. åsamkas vissa sparare förluster på grund av att de inte nåtts av information härom. Om man förkortar preskriptionstiden bör detta förenas med ett vidgat informationsansvar för fondbolagen. Informationsproblemet löses mest effektivt om de berörda fondbolagen samordnar sina aktiviteter. Därför föreslår vi att upptar en diskussion härom med innan man tar ställning till frågan om preskriptionstidens längd. Skrivelse till från m.fl. dnr 4745/92 Undertecknade organisationer får hemställa att lagändringar genomförs så att andelar i värdepappersfonder enligt vad som anges i det följande kan bli föremål för förvaltarregistrering. Det är angeläget att ändringarna genomförs snabbt. Bakgrunden och förslag till lagändringar framläggs i det följande. Enligt 31 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder skall fondbolag låta registrera alla andelsägare i en fond. Det skall ske senast fr o m /93 såvitt avser andelar för vilka f n finns fondandelsbevis. Detta medför att alla innehavare av fondandelar måste registrera sig för de andelar i en fond som de tidigare haft och för vilka andelsbevis utfärdats. Det gäller även för de i mycket stor utsträckning förekommande fallen att andelsbevisen överlämnas till en bank eller ett värdepappersbolag för förvaltning. Vid tillkomsten av den nämnda bestämmelsen uttalades nämligen att förvaltarregistrering av fondandelar var utesluten som en följd av kravet på att fondbolag skall föra register över samtliga andelsägare (prop. 1989/90:153 s. 70). Genom att förvaltarregistrering av fondandelar är utesluten omöjliggörs så gott som helt för en andelsägare att förvalta fondandelar tillsammans med annat innehav av finansiella instrument. Det finns ett mycket starkt kundintresse att kunna förvalta alla finansiella instrument på ett sammanhållet sätt. Den ordning som /93 blir en följd av lagen medför därför en stor och uppenbar nackdel för fondandelsägarna och leder till försämrad service för dem. Inte minst är det ytterst problematiskt för utländska andelsägare. Det gäller givetvis inte minst i de fall det i ägarens hemland ställs krav på förvaring i depå eller s k nomineeregistrering, vilket inte är ovanligt. Det vore praktiskt mycket problematiskt att i ett rent registreringssystem behandla utländska fondandelsägare. Också hanteringen av pantsäkerheter i finansiella instrument försvåras om förvaltningen inte kan hållas samman i depåer. Det finns vidare anledning att peka på de problem som uppkommer i fråga om fondandelar som ägs av omyndig och vilka nedsatts i öppet förvar enligt bestämmelserna i . En banks skyldighet enligt lag torde inte kunna uppfyllas, om banken inte får registreras för den omyndiges andelsinnehav. Principen om att förvaltarregistrering av fondandelar är utesluten strider mot en såväl på svensk som utländsk värdepappersmarknad grundläggande princip om möjlighet till förvaltarregistrering av finansiella instrument. Här behöver endast pekas på 8 kap aktiekontolagen (1989:827). Någon särskild risk med en förvaltarregistrering på just detta område kan inte antas föreligga. Omläggningen till ett system med direktregistrering hos fondbolagen av nuvarande depålagda fondandelsbevis skulle komma att medföra ett mycket omfattande och kostsamt arbete, som inte kan motiveras av rimliga sakskäl. Det skulle således övergångsvis medföra avsevärda arbets- och kostnadsbesparingar för fondbolag, förvaringsinstitut och förvaltare, om registrering av de nu förvaltade fondandelarna kunde registreras i förvaltarens namn i stället för ägarens redan före årsskiftet så att möjlighet till förvaltarregistrering skapas . Ett särskilt allvarligt problem vid en omläggning till registreringsförfarande gäller för pappersbaserade fondandelar som är pantförskrivna vid omläggningen. Dessa ligger f n * i stor mängd * i depå hos panthavare. Vid en övergång till registrering hos fondbolag torde det bli nödvändigt med ett omfattande denuntiationsförfarande, eftersom den traditionsprincip, på vilken nu gällande pantsättningar vilar, inte har någon bäring i ett registreringssystem. Från det kommande årsskiftet skulle * med nu föreskriven omläggning till registrering * de "gamla" fondandelsbevisen ha endast bevisvärde och inte längre vara bärare av några rättigheter. Möjlighet till förvaltarregistrering av fondandelar, såsom föreningarna uppfattat förslaget kan visserligen komma att införas i samband med ett individuellt pensionssparande, om detta införs enligt förslag i departementspromemorian Individuellt pensionssparande (Ds 1992:45). Det torde dock inte ske förrän efter kommande årsskifte. Mot bakgrund av det anförda kan konstateras att det är ytterst angeläget att förvaltarregistrering av fondandelar tillåts. Det måste ske med stor skyndsamhet, eftersom stora svårigheter skulle uppkomma med tanke på de registreringskrav som då gäller enligt den nämnda bestämmelsen i lagen om värdepappersfonder. En lagändring av innebörd att förvaltarregistrering tillåts bör kunna göras mycket enkel och okomplicerad. Den bör genomföras i samband med den pågående EES-anpassningen av lagstiftningen om värdepappershandel. I det sammanhanget tas upp ett antal ändringar i lagen om värdepappersfonder. Den ytterligare ändring som skulle medföra rätt till förvaltarregistrering bör enkelt kunna tas med i det sammanhanget. Organisationerna anser att följande lagändringar är tillräckliga för att åstadkomma nu påkallad möjlighet till förvaltarregistrering. Ett nytt stycke (lämpligen det sista i paragrafen) bör införas i 31 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Den som är auktoriserad förvaltare av aktier enligt 8 kap 1 § aktiekontolagen (1989:827) får införas i det register fondbolag skall föra eller låta föra enligt första stycket istället för den fondandelsägare vars fondandelar denne förvaltar. Därvid skall särskilt anmärkas att fondandelen förvaltas för annans räkning. Förvaltaren skall tillställa fondandelsägare för vars räkning förvaltaren är införd i registret den information och de andra uppgifter förvaltaren erhållit från fondbolaget. På begäran av fondbolaget eller den som på fondbolagets uppdrag för registret skall en auktoriserad förvaltare lämna uppgift till fondbolaget om fondandelsägares namn, personnummer eller annat identifikationsnummer samt postadress. Förvaltaren skall dessutom uppge det antal fondandelar som varje fondandelsägare äger." Den nu föreslagna bestämmelsen bör träda i kraft eller allra senast /93. Härutöver bör följande lagändringar göras med för ikraftträdande. I 27 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgift bör punkterna 2 och 3 ersättas av följande nya punkt (betecknad 2) den som utbetalt utdelning på andel i svensk värdepappersfond som avses i 1 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Beträffande detta förslag bör i övergångsbestämmelserna göras undantag för kontrolluppgift avseende icke registrerad andel enligt tidigare gjord framställning från . I 12 § Kupongskattelagen (1970:624) bör slutligen följande tillägg göras i första stycket andra meningen eller, vid förvaltarregistrering enligt 31 § lagen om värdepappersfonder, förvaltaren. Den nu föreslagna ändringen i kupongskattelagen kan eventuellt undvaras, men ger en angelägen likställighet med instrument vilka är förvaltarregistrerade enligt aktiekontolagen. SVENSKA FONDHANDLAREFÖRENINGEN SVENSKA BANKFÖRENINGEN FONDBOLAGENS FÖRENING SPARBANKERNAS BANK Sammanställning av remissyttranden över skrivelsen från m.fl. Efter remiss har yttranden avgetts av , , , , och Aktiefrämjandet. Yttrande har inte avgetts av . , , och har i skrivelse hemställt om vissa lagändringar i syfte att möjliggöra fortsatt förvaltarregistrering av andelar i värdepappersfonder. Det är vanligt förekommande att de andelsägare som innehar s.k. fondandelsbevis överlämnar sitt innehav till förvaltning i banker och värdepappersbolag. Ovan nämnda organisationer understryker i hemställan att starka kund- och serviceintressen talar för att en möjlighet till förvaltarregistrering lämnas öppen även i fortsättningen. Lagen om värdepappersfonder föreskriver att fondbolagen skall föra register över alla fondandelsägare, även de som innehar s.k. fondandelsbevis. För fondandelsbevisen finns en särskild övergångsbestämmelse om att registrering skall ha skett före utgången av 1993. Av motivuttalanden till lagen om värdepappersfonder framgår vidare att förvaltarregistrering av fondandelar anses utesluten, till följd av kravet på att fondbolagen skall föra register över samtliga andelsägare. Mot denna bakgrund hemställs nu om en lagändrig med innebörden att förvaltarregistrering av fondandelar blir tillåten under vissa förutsättningar. Den som är förvaltare åläggs genom tillägg till 31 § lagen om värdepappersfonder en vidgad informationsskyldighet dels gentemot fondandelsägarna, dels gentemot berörda fondbolag. I det senare fallet föreslås förvaltaren bli skyldig att lämna uppgifter rörande fondandelsägaren och det antal fondandelar som innehavet omfattar. Från utgångspunkt framstår de motiv för lagändring som återfinns i den remitterade skrivelsen väl värda att beakta. Fullmäktige delar uppfattningen att det är önskvärt att en möjlighet till förvaltarregistrering av fondandelar lämnas öppen även i fortsättningen. Fullmäktige har heller ingen erinran mot det förslag till lagändring som skrivelsen innehåller, förutsatt att de banker eller andra institut som uppträder som auktoriserade förvaltare kan uppfylla där angivna krav på uppgiftslämnande. har inte något att erinra mot förslaget. har * utifrån de synpunkter inspektionen har att beakta * inte något att erinra mot den aktuella framställningen. Inspektionen har förståelse för att det kan finnas ett intresse av att förvaltningen av en kunds samtliga finansiella instrument kan ske på ett "sammanhållet sätt" och ligga på "en hand". Ett ökat krav på information från fondbolagen till andelsägarna har legat till grund för att fondbolagen skall föra eller låta föra ett register över samtliga andelsägare i fonden. Det är då av vikt att, om det blir möjligt att förvaltarregistrera fondandelar, fondandelsägare som låter göra detta också erhåller samma information från fondbolagen som andra fondandelsägare. Inspektionen vill för sin del endast understryka betydelsen av det som sägs i förslaget om att en förvaltare * förutom att underrätta fondandelsägaren om att vederbörandes andelar registrerats i fondbolagets register * även skall vara skyldig att tillsätta andelsägaren all den information som fondbolaget lämnar andra andelsägare, såsom infomationsbroschyrer, årsberättelser och halvårsredogörelser. Inspektionen utgår vidare från att en möjlighet till förvaltarregistrering inte kommer att förhindra eller försvåra pantsättning och utmätning av fondandelar. Det kan ifrågasättas om nu nämnda förhållande bör framgå explicit i lag i likhet med vad som stadgas beträffande aktier i 8 kap. 6 § aktiekontolagen (1989:827). Avslutningsvis vill peka på det faktum att förvaltarregistrering av fondandelar rent teoretiskt skulle kunna göra det möjligt för förvaltaren att medverka till s.k. inbördes affärer. Inspektionen utgår dock av flera skäl från att förslaget inte är avsett att skapa någon sådan möjlighet, bl.a. saknas ju motsvarighet till skyldigheten att till börsen efteranmäla inbördes gjorda aktieaffärer. Ovannämnda organisationer har i framställning hemställt att lagen om värdepappersfonder skall ändras så, att andelar i värdepappersfonder kan bli föremål för förvaltarregistrering. Därutöver föreslås vissa följdändringar i 3 kap. 27 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK) och i 12 § kupongskattelagen (1970:624). vill, med hänsyn till de skäl som anförts i framställningen, inte motsätta sig att de föreslagna lagändrigarna genomförs. Fondandelsägarnas behov av information från fondbolagen synes bli tillgodosett genom det föreslagna nya stycket i 31 § lagen om värdepappersfonder. 1989/90:153 (sid 41) har andelsägarnas behov av information varit den främsta anledningen till att registreringsplikt införts. Den föreslagna ändringen av 3 kap. 27 § LSK innebär vidare att förvaltare blir skyldiga att lämna kontrolluppgift på utbetald utdelning. Härigenom är även skattemyndigheternas behov av kontrolluppgifter tillgodosett. VPC tillstyrker framställningen om att fondandelar skall kunna bli föremål för förvaltarregistrering. VPC har från fondbolag erhållit frågan om VPC har möjlighet att handha registreringen av fondandelar. Enligt nu gällande lagstiftning är detta inte möjligt, dock pågår en översyn av aktiekontolagen (1989:827) i vilken det sannolikt kommer att ske en utvidgning av VPCs rätt att låta registrera värdepapper i det kontobaserade systemet (vp-systemet). När VPC vidareutvecklat systemet för att hantera fondandelar skulle möjlighet öppnas för fondbolag, som anser att vp-systemet skulle vara till fördel för såväl fondbolaget som dess fondandelsinnehavare, att kunna registrera fondandelarna hos VPC. I aktiekontolagen föreskrivs att de värdepapper som omfattas av lagen kan vara förvaltarregistrerade, varför det ur VPCs synvinkel är omöjligt att ta in fondandelar i VP-systemet om dessa inte skulle kunna förvaltarregistreras. Aktiefrämjandet har inget att erinra mot förslaget. dnr 6146/92 På grundval av vad som anförs i det följande får hemställa om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse till överensstämmelse med 3 kap 10 § i den i prop. 1992/93:89 föreslagna lagen om kreditmarknadsbolag. Enligt lagen om värdepappersrörelse är värdepappersbolag svenskt aktiebolag. Följaktligen gäller aktiebolagslagen (1975:1385) för värdepappersbolagen och därmed också bestämmelsen i 12 kap 7 § om det s k låneförbudet. Det sagda skiljer värdepappersbolagen från andra företag med kreditgivning i sin verksamhet. I 2 kap 17 § bankrörelselagen (1987:167) finns således speciella bestämmelser med avseende på banks kreditgivning i här avsedda fall. Den nämnda bestämmelsen i förslaget till lag om kreditmarknadsbolag motsvarar bankrörelselagens bestämmelse. För ett värdepappersbolag, som enligt 3 kap 4 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse lämnar kredit, gäller i praktiskt hänseende detsamma som för banker och andra kreditgivande företag, såsom t ex de nuvarande kreditmarknadsbolagen. Med hänsyn till att en rättslig likhet bör råda mellan olika slag av kreditgivande företag, bör värdepappersbolagen med avseende på låneförbudet behandlas på samma sätt som de övriga nämnda företagen. Till detta likställighetsskäl kommer praktiska skäl för en ändring för värdepappersbolagens del med avseende på låneförbudet. Såsom för andra yrkesmässiga kreditgivare är det för värdepappersbolagen förknippat med en tungrodd kontrollapparat att bevaka låneförbudet. I samband med strukturella förändringar av värdepappersbolags rörelseförutsättningar har det förekommit breddning av bolags aktieägarkrets. Därvid har de hos bolaget etablerade kunderna erbjudits att förvärva aktier i bolaget. En sådan ordning synes vara såväl lämplig som angelägen. Det kan således mycket väl tänkas att den kommer till bruk också . För att en dylik breddning av aktieägarkretsen till kunder dock över huvud taget skall vara möjlig måste kunderna/aktieägarna även efter det att de blivit aktieägare kunna behålla sina depåer med krediträtt på samma sätt som innan de var aktieägare. Den i låneförbudet upptagna gränsen på 500 aktier kan dock omöjliggöra detta. Vad som sagts om kunder/aktieägare i värdepappersbolag gäller också aktieägare i koncernbolag i samma koncern som värdepappersbolag. Det gäller t ex aktieägare i och ett antal andra bolag med starkt spridda aktier. En tillämpning av låneförbudets gräns på 500 aktier i sådana bolag är praktiskt svårkontrollerad. Sakligt sett är det svårt att se det rimliga i att en sådan aktieägare i t ex inte kan får kredit hos ett koncernbolag som har myndighets tillstånd att ge kredit. kopplat till har ett antal andra motsvarigheter såvitt avser bolag, vilka likt har ett spritt aktieägande. Avsikterna med låneförbudet har varit helt andra än att förhindra sådan ägarspridning som sagts eller begränsa värdepappersbolagens verksamhet. Den kreditgivning som förekommer hos värdepappersbolag påverkar inte bolagets bundna kapital negativt och har inga negativa skatteeffekter. En bestämmelse motsvarande bankrörelselagen skulle utgöra ett tillräckligt hinder mot olämpliga förfaranden. Låneförbudet i aktiebolagslagen är visserligen föremål för översyn av aktiebolagskommittén. Den översynen, som inte kan förväntas leda till lagstiftning förrän om torde dock inte göra låneförbudet mera lämpat än f n för yrkesmässigt kreditgivande företag. På grundval av det anförda anser att lagen om värdepappersrörelse bör tillföras en bestämmelse, lämpligen i 3 kap, av innebörd att i stället för bestämmelserna i 12 kap 7 § aktiebolagslagen skall för värdepappersbolag gälla det som föreslås gälla för kreditmarknadsbolag. En ny bestämmelse i lagen om värdepappersrörelse skulle således kunna ha följande lydelse I stället för bestämmelserna i 12 kap 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) gäller följande för värdepappersbolag. Ett värdepappersbolag får inte på andra villkor än sådana som bolaget normalt ställer upp lämna kredit till 1. styrelseledamot, 2. person som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande kreditärende, 3. anställd som innehar en ledande ställning inom bolaget, 4. annan aktieägare än staten med ett aktieinnehav som motsvarar av , 5. make eller sambo till person som avses under 1-4 eller 6. juridisk person i vilken sådan person som avses under 1-5 har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. prövar om en anställd har sådan ledande ställning som avses i andra stycket 3. skall avgöra ärenden om kredit till sådana personer som avses i andra stycket. Bolaget skall i en förteckning föra in uppgifter om de krediter som har beviljats personer eller företag som avses i andra stycket. Regeringen eller, efter regeringens be- myndigande, får utfärda föreskrifter om vilka uppgifter som skall antecknas i förteckningen. Andra-fjärde styckena tillämpas på motsvarande sätt beträffande krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsbevis som utfärdas av någon som avses i andra stycket. Detsamma gäller för en fordran som bolaget förvär- var och för vilken någon som avses i andra stycket är betalningsskyldig. av remissyttranden över skrivelsen från Efter remiss har yttranden avgetts av , , , , , Stiftelsen , , , , och . och har förklarat sig avstå från att yttra sig. , Föreningsbank och har inte yttrat sig. Fullmäktige i har inte något att erinra mot bifall till framställningen. har i framställning till hemställt om ändring i lagen om värdepappersrörelse till överenstämmelse med 3 kap 10 § lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag. Detta lagrum, som träder i kraft den dag regeringen bestämmer, har i sin tur sin förebild i 2 kap 17 § bankrörelselagen (1987:617). Genom den föreslagna ändringen skulle även värdepappersbolag undantas från bestämmelserna i 12 kap 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) och i stället omfattas av särskilda regler för sin kreditgivning mm. tillstyrker att den föreslagna ändringen genomförs. Eftersom reglerna syftar till att träffa företag som yrkesmässigt sysslar med kreditgivning bör enligt inspektionens mening i förtydligande syfte i lagtexten anges att de särskilda reglerna skall gälla för värdepappersbolag som har tillstånd att lämna kredit enligt 3 kap 4 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse, och för krediter som lämnats för att underlätta värdepappersrörelsen. Reglerna bör träda i kraft för värdepappersbolag och kreditmarknadsbolag. Enligt Lagen om värdepappersrörelse (1991:981) har värdepappersbolag rätt att under vissa förutsättningar lämna kredit. Jag delar Svenska Fondhandlareföreningens uppfattning att rättslig likhet bör råda mellan olika slag av kreditgivande företag. Jag delar också Svenska Fondhandlareföreningens uppfattning att det är angeläget att värdepappersbolags kunder skall kunna förvärva aktier i bolaget. Det förefaller orimligt att den i låneförbudet angivna gränsen på 500 aktier skulle förhindra värdepappersbolags kunder/aktieägare att inneha depåer med krediträtt.