prop · GH03130 · 1993-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:130 Ändringar i m.m. (ansvarsfrihetsgrunder m.m.) Regeringenöverlämnar denna proposition tUl . 1propositionen läggs fram förslag som avser förstärkning av legalitetsprincipen,förtydligande av de allmänna reglema om ansvarsfrihet i 24 kap. (BrB) och lagfästande av vissa hittiUs oskrivna ansvarsfrihetsregler. Ipropositionen föreslås att ett förbud mot analogisk tillämpning av straff-budskall införas. Vidare föreslås en generell reglering - dvs. en reglering somgäller även för straffbestämmelser utanför BrB - av vad som skall gäUa i vissacentrala straffrättsliga hänseenden. Förslaget i denna del innebär att BrB:sreglering av det subjektiva rekvisitet, dvs. viUcet krav på uppsåt elleroaktsamhet som skall uppställas vid olUca brott, och av medverkansansvaret blirtillämplig även inom specialstraffrätten. Den generella regeln ommedverkansansvar gäller dock endast för sådana brott för viUca föreskrivsfängelse. Som en följd av förslaget om förbud mot analogisk tillämpning avstraffbud ändras skattebrottslagen (1971:69) så att förfaranden sora hittillsansetts straffbara endast analogivis uttryckligen omfattas av straffbestämmelsenom skattebedrägeri. Iavsnittet om ansvarsfrihet innebär förslagen när det gäller deansvars-frihetsgmnder som är lagreglerade, dvs. nödvärn (24 kap. 1 § BrB),laga befogenhet (24 kap. 2 och 3 §§ BrB), nöd (24 kap. 4 § BrB), excess(nuvarande 24 kap. 5 § BrB) och förmans befallning (nuvarande 24 kap. 6 § BrB),i huvudsak inga materieUa ändringar utan endast förtydliganden. Dcx:k vidgasnödrätlen något. Förtydligandena innebär bl.a. att både nödvärns- ochnödbestämmelsen får en ny utformning. 1 samL Nr 130 Ansvarsfrihetsgmndemasamtycke och straffrättsvillfarelse (egentiig rätts- Prop. 1993/94:130villfarelse) föreslås lagreglerade. 1 huvudsak ansluter den föreslagna regleringentill vad som får betraktas som gällande rätt på dessa områden. Dock sker enförsiktig utvidgning av området för ansvarsfrihet vid straffrättsvillfarelse. Ipropositionen tas också frågan, om det i BrB bör införas en motsvarighet tillden u-yckfrihetsrättsliga s.k. instruktionen (1 kap. 4 § tryckfrihetsförordningenoch 1 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen), upp till behandling. Något förslagtill lagstiftning läggs dock inte fram i denna del. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Innehållsförteckning Prop-1993/94:130 1Förslag till riksdagsbeslut....................................... 4 2Lagtext.............................................................. .. 4 2.1 Förslag tUl lag om änching i brottsbaUcen............ 4 2.2 Förslag tUl lag om änching i skattebrottslagen(1971:69) 10 3 Ärendetoch dess beredning................................... 11 3.1Lagrådet...................................................... . 12 4 AUmänmotivering................................................ 12 4.1 Inledning....................................................... . 12 4.2 Legalitetsprincipen........................................... . 13 4.2.1 Förbud mot analogisk tillämpning av straffbud. 4.2.2 Det subjektiva rekvisitet inom specialstraffrätten 20 4.2.3 Medverkansansvaret inom specialstraffrätlen.. . 24 4.3 Ansvarsfrihetsgmnder........................................ 28 4.3.1 Nödväm.................................................. 28 4.3.2 Laga befogenhet...................................... 32 4.3.3 Nöd................................ :..................... . 34 4.3.4 Samtycke................................................ 37 4.3.5 Excess................................................... . 44 4.3.6 TilUällig sinnesförvirring ............................. . 48 4.3.7 SttaffrättsviUfarelse.................................. 50 4.3.8 Övriga frågor........................................... . 60 4.4 Parallellinstmktion............................................ . 63 4.5 Kostnader och Ucraftö-ädande........................... 66 5 Specialmotivering................................................. 66 5.1 Förslaget dU lag om ändring i brottsbaUcen.......... 66 5.2 Förslaget tiU lag om ändring i skattebrottslagen(1971:69) 75 BUaga1 Fängelsestraffkommitténs sammanfattning av betänkandet Frihetfrån ansvar (SOU 1988:7).................. 76 Bilaga 2 Fängelsesttaffkommitléns lagförslag.......... 83 Bilaga 3 Förteckningöver remissinstansema - Frihet från ansvar (SOU1988:7)........................................... 95 Bilaga4 Sammanfattning av departementspromemorian "PARALLELLINSTRUKTION"Om tUlgodoseendet av yttran- defrihetsinttesseti vanUga brottmål (Ds 1991:78) 96 Bilaga5 Förteckning över remissinstansema 'PARALLELLINSTRUKTION"Om tillgodoseendet av yttran- defrihetsinttesseti vanliga brottmål (Ds 1991:78) 98 Bilaga6 Lagrådsremissens lagförslag..................... 99 Bilaga 7 Lagrådetsyttrande................................ 105 Utdrag ur protokoll vidregeringssamman&äde 110 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringenföreslär att antar regeringens förslag till 1. lagom ändring i , 2. lagom ändring i skattebrottslagen (1971:69). Regeringenhar följande förslag till lagtext 2.1 Förslag till lag om ändring i Härigenomföreskrivs i fråga om delsatt nuvarande 24 kap. 5 § skall betecknas 24 kap. 6 § och nuvarande 24 kap. 6 §skall betecknas 24 kap. 8 §, delsatt de nya 24 kap. 6 och 8 §§ skall ha följande lydelse, delsatt mbriken till 24 kap. skall ha följande lydelse, debatt 1 kap. 1 och 2 §§, 23 kap. 4 §, 24 kap. l §§ och 29 kap. 3 § skall haföljande lydelse, dels att det ibalken skall införas tte nya paragrafer, 24 kap. 5,7 och 9 §§, av följandelydelse. Brott är gäming, förvilken i denna balk eller i annan lag eller författning är stadgat straff somnedan sägs. Brott är en gäming somär beskriven i denna balk eller i annan lag eller författning och för vilkenstraff som sägs nedan är föreskrivet. /denna balk beskriven gärning skall, om ef annat sägs, anses som brott endast dåden begås uppsåtligen. Har gärningen begåttsunder självförvållat rus eller var gärningsmannen eljest genom eget vållandetillfälligt från sina sinnens bruk, må därav icke föranledas att gämingen ejanses som brott. Engäming skall, om inte annat är särskilt föreskrivet, anses som brott endast dåden begås uppsåtligen. Har gärningen begåttsunder självförvållat rus eller var gärningsmannen på annat vis genom egetvållande tUlfälligt från sina sinnens bruk, skaU detta inte föranleda attgämingen inte anses som brott. Ansvar som i denna balkär stadgat för viss gäming skall ådömas ej blott den som utfört gärningenutan jämväl annan som främjat denna med råd eller dåd. Den som ej är att ansesåsom gärningsman dömes, om han förmått annan till utförandet, för anstiftanav brottet och eljest för medhjälp därtiU. Envarmedverkande bedömes efter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom dlllast. Ansvar som är stadgat för gärning av syssloman, gäldenär eller annan isärskild ställning skall ock drabba den som jämte honom medverkat dll gämingen. denna paragraf sägs skall ej gälla, om annat följer av vad för särskilda fallär stadgat. Ansvarsom i denna baUc är föreskrivet för viss gäming skall ådömas inte bara densom utfört gärningen utan även annan som främjat denna med råd eller dåd. Detsammaskall gälla beträffande i annan lag eUer författning straffbelagd gärning, förvilken fängelse är föreskrivet. Densom inte är att anse som gärningsman döms, om han har förmått annan tillutförandet, för anstiftan av brottet och annars för medhjälp till det. Varjemedverkande bedöms efter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom tilllast. Ansvar som är föreskrivet för gärning av syssloman, gäldenär eller särskild ställning skall ådömas även den som tillsammans med honom medverkattill gärningen. Vadsom sägs i denna paragraf skall inte gälla, om något annat följer av vad försärskilda fall är föreskrivet. 24 kap. Om nödvärnoch annan nödhandling 24 kap. Om allmänna grunder för ansvarsfrihet Gärningsom någon begår i nödvärn skall icke medföra ansvar. Inödväm handlar den som söker avvälja ett påböijat eller överhängandebrottsligt angrepp på person eller egendom. Engärning som någon begår i nödväm utgör brott endast om den med hänsyn tillangreppets beskaffenhet, det angripnas betydelse och omständigheterna i övrigtär uppenbart oförsvarlig. Rätttill nödvärn föreligger mot 1.ett påbörjat eller överhängande brottsligt angrepp på person eller egendom. 2. den som med våld eller hot om våld eller på annat sätt hindrar att egendom återtas på bar gäming, 3. den som olovligen trängt in i eller försöker tränga in i ram, hus, gård eller fartyg, eller 4. den som vägrar att lämna en bostad efter tillsägelse. betvingaden som med våld eller hot om våld eller på annat sätt hindrar att egendomätertages på bar gäming, hindranågon att olovligen intränga i rum, hus, gård eller fartyg, eller frånrum, hus, gård eller fartyg avlägsna nägon, som inträngt olovligen eller, omdet är bostad, eljest vägrar att;7d tillsägelse lämna denna, allt sävitt ej handlingen med hänsyn till angreppets beskaffenhet ochdet angripnas betydelse är uppenbart oförsvarlig. Rymmer den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller som är häktad, anhållen eller annars berövad friheten eller sätter han sig med våld eller hot om våld till motvärn eller gör han på annat sätt motstånd mot någon under vars uppsikt han står, då denne skall hålla honom till ordningen, får det våld brukas som med hänsyn till omständighetema är försvarligt för au rymningen skall hindras eller ordningen upprätthållas. Detsamma skall gälla, om någon annan än som har nämnts gör motstånd i ett sådant fall. personal att bmka våld finns i övrigt Rymmerden som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller som är häktad, anhållen ellerannars berövad friheten eller sätter han sig med våld eller hot om våld tillmotvärn eller gör han på annat sätt motstånd mot nägon under vars uppsikt hanstår, då denne skall hålla honom till ordningen, får det våld bmkas som medhänsyn till omständighetema kan anses försvarligt för att rymningen skallhindras eller ordningen upprätthållas. Detsamma skall gälla, om någon annan änsom nu har nämnts gör motstånd i ett sådant fall. Om rätt för polismän ochviss annan föreskrifter i polislagen (1984:387). /fall dä någon enligt första stycket eller enligt poUslagen har rätt att brukavåld har var och en som kommer honom till hjälp samma rätt. Vid myteri eller understrid, så ock eljest vid tillfälle, då brott mot krigslydnaden medför särskildfara, md krigsman mot underlydande som visar ohörsamhet bruka det våld som ärnödigt för alt upprätthålla krigslydnaden. Ifall som avsesskall vad i 2 § tredfe stycket sägs äga motsvarande tillämpning. Vid myteri eller understrid eller vid annat tillfälle, då brott mot lydnaden medför särskild fara,får militär förman mot underlydande som inte lyder bmka det våld som ärnödvändigt för att lydnaden skall kunna upprätthållas. Den som i annat fall änförut i detta kapitel är sagt, för att avvärja fara för liv eller hälsa, räddavärdefull egendom eller av annan sådan orsak handlar i nöd, skall ock varafri från ansvar, om gärningen med hänsyn till farans beskaffenhet, den skadasom åsamkas annan och omständighetema i övrigt måste anses försvarlig. En gärning som någon, iannat fall än som nämnts tidigare i detta kapitel, begår i nöd utgör brott endastom den med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkas annan ochomständigheterna i övrigt är oförsvarlig. Nöd föreUgger när farahotar liv, hälsa, egendom eller något annat viktigt av rättsordningen skyddatintresse. Harnågon i fall som avses i 1-4 §§ detta kapitel eller 10 § polislagen (1984:387)gjort större våld eller svårare skada än i varje fall är medgivet, skall hanlikväl ej dömas nll ansvar, om omständighetema var sådana att han svårligenkunde besinna sig. Finnes gärningenbrottslig, må dömas till lindrigare straff än för brottet eljest är stadgat. 5§Om någon enligt 1-4 §§ detta kapitel eller enligt 10 § polislagen (1984:387)har rätt att begå en annars straffbelagd handling, har var och en som hjälperhonom samma rätt. 6§Om någon i fall där 1-5 §§ detta kapitel eller 10 § polislagen (1984:387) ärtillämplig har gjort mer än vad som är medgivet, skall han ändå vara fri frånansvar, om omständighetema var sådana att han svårligen kunde besinna sig. -Senaste lydelse 1984:389. 3 Senaste lydelse 1984:389. 64Gärning som någon begått på order av den under vars lydnad han står skall ejmedföra ansvar för honom, om han med hänsyn till lydnadsförhållandets art,gärningens beskaffenhet och omständighetema i övrigt hade att lyda ordem. 7§En gärning som någon begår med samtycke från den mot vilken den riktas utgörbrott endast om gäntingen, med häiisyti till den skada, kränkning eller farasom den medför, dess syfte och övriga omständigheter, är oförsvarlig. 8§En gärning som någon begår på order av den under vars lydnad han står skallinte medföra ansvar för honom, om han med hänsyn till lydnadsförhållandets art,gärningens beskaffenhet och omständigheterna i övrigt har att lyda ordem. 9§En gärning som någon begår i villfarelse rörande dess tillåtlighet(straffrättsvillfarelse) skall inte medföra ansvar för honom om villfarelsenpå grund av att fel förekommit vid kungörandet av den StraffrättsUgabestämmelsen eller av annan orsak var uppenbart ursäktlig. Såsom förmildrande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet skall, vid sidan av vad som är föreskrivet för vissa fall, särskilt beaktas 1. om brottet föranletts av någon annans grovt kränkande beteende, 2. om den tilltalade till följd av psykisk stöming eller sinnesrörelse eller av någon annan orsak haft starkt nedsatt förmåga att konttoUera sitt handlande, 3. om den tilltalades handlande stått i samband medhans uppenbart bristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga eller 4. om brottet föranletts av stark mänsklig medkänsla. 3. om den tilltalades handlande stått i samband med hans uppenbartbristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga, 4. om brottet föranletts av stark mänsklig medkänslaeller 5. om gärningen, utan att vara fri från ansvar, ärsådan som avses 24 kap. ■* Senaste lydelse 1986:645. 5 Senaste lydelse1991:1138. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Omdet är uppenbart påkallat Om det är påkallat med hänsyn medhänsyn till brottets straffvärde, till brottets straffvärde, får dömas fårdömas till lindrigare straff än till linchigare straff än som är före- somär föreskrivet för brottet. skrivet för brottet. Denna lag ttäder i kraft . Före skall, såvitt avser straffbestämmelse i annan lageller författning än , 1 kap. 2 § första stycket i dess nya lydelsetillämpas endast på sttaffbestämmelse som trätt i kraft efter utgången av junimånad 1994 eller som ändrats i något avseende efter denna tidpunkt. 2.2 Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen(1971:69) Prop. Härigenomföreskrivs au 2 § skattebrottslagen (1971:69) skall ha följande lydelse. Den som till ledning för myndighets beslut i fråga omskatt eller avgift uppsåtligen avger handling med oriktig uppgift och därigenomföranleder att skatt eller avgift påföres med för lågt belopp ellertillgodoräknas med för högt belopp dömes för skattebedrägeri till fängelse ihögst . Detsamma gäller den som med avsUct att skatt eller avgiftskaU påföras med för lågt belopp underlåter att avge deklaration eller därmedjämförlig handling och därigenom föranleder att för lågt belopp påföres honomeller den han företräder. För skattebedrägeri skall också den dömas som med avsiktatt skatt skall påföras med för lågt belopp överenskommer med sin arbetsgivareeller annan som är skyldig att utan föreläggande lämna kontrolluppgift enligt3 kap. lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, att denneskall underlåta att fullgöra sin uppgiftsskyldighet, och som därigenomföranleder att skatt på grundval av förenklad självdeklaration påförs honommed för lågt belopp. Den som till ledning för myn-cUghets beslut i fråga omskall eller avgift uppsätiigen avger handling med oriktig uppgift och därigenomföranleder att skatt eller avgift inte påförs eller påförs med för lågt beloppeller tillgodoräknas med för högt belopp döms för skattebedrägeri dll fängelsei högst . Detsammagäller den som med avsikt au skatt eller avgift ime skall påföras eller skallpåföras med för lågt belopp underlåter att avge deklaration eller därmedjämförlig handling och därigenom föranleder att han eller den han företräderinte påförs skatt eller avgift eller påförs skatt eller avgift med för lågt belopp. För skattebedrägeri skall också den dömas som med avsiktatt skatt inte skall påföras eller skall påföras med för lågt belopp överenskommermed sin arbetsgivare eller annan som är skyldig att utan föreläggande lämnakontrolluppgift enligt 3 kap. lagen (1990:325) om självdeklaration ochkontrolluppgifter, att denne skall underlåta att fullgöra sinuppgiftsskylcUghet, och som därigenom föranleder att skatt på grundval avförenklad självdeklaration inte påförs eller påförs honom med för lågt belopp. Dennalag i ki-aft . Senaste Ivdelse 1990:360. 3 Ärendet och dess beredning Prop. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen förJustitiedepartementet en kommitté för att utreda vissa frågor ombl.a. fängelse och kriminalvård i anstalt. Kommittén antog namnetFängelse-straffkommitten (Ju 1979:04). Kommitténhar avgett samrnanlagt fyra betänkanden. De tre första - delbetänkandenaFjorton dagars fängelse (SOU 1980:1) och Villkorlig frigivning samt nämnderoch lekmannamedverkan inom kriminalvården (SOU 1981:92) samt huvudbetänkandetPåföljd för brott (SOU 1986:13-15) - har lett till lagstiftning beträffandebl.a. minimitiden för fängelsestraff, villkorlig frigivning(halvtidsfrigivning), regler för påföljdsval och straffmätning, bötesstraffetsamt utformningen av vissa straffskalor. Beträffande dessa ändringar i (BrB) hänvisas till prop. 1980/81:44, bet. 1980/8l:JuU32, rskr. 1980/81:252,SFS 1981:331, prop. 1981/82:153, bet. 1981/82:JuU5I, rskr. 1981/82:297, SFS1982:363. prop. 1982/83:85, bet. 1982/83:JuU26, rskr. 1982/83:241, SFS1983:240, prop. 1987/88:120, bet. 1987/88:JuU45, rskr. 1987/88:404, SFS1988:942-948, prop. 1990/91:68, bet. 1990/91:JuU10, rskr. 1990/91:155, SFS1991:240-301 och prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU 16. rskr. 1992/93:220, SFS1993:207. Fängelsestraffkommitténöverlämnade sitt slutbetänkande Frihet från ansvar (SOU 1988:7). 1arbetet med det betänkandet deltog som ledamöter hovrättslagmannen , ordförande, riksdagsledamöterna ochJerry Maninger, f d. riksdagsledamoten , fastighetsmäklaren och lands-ringsrådet . 1betänkandet behandlar kommittén den straffrättsliga legalitetsprincipen ochföreslår lagstiftningsåtgärder som syftar till atl stärka denna princips inflytandeinom svensk straffrätt. Kommittén gör också en genomgång av de allmännagrunderna för ansvarsfrihet och föreslår dels en del ändringar i de nuvarandereglerna, dels att vissa oskrivna ansvarsfrihetsgmnder lagfästs. Kommitténs sammanfattning finns i bilaga 1 och kommitténs lagförslag ibilagal. En förteckning över remissinstansema finns i bilaga 3. Ensammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Justidedepanementet(dnr 88-2000). Dennya yttrandefrihetsgrundlagen trädde i kraft (prop.1990/91:64, bet. 1990/91:KU21, rskr. 1990/91:254, bet. 1991/92:KU1, rskr.1991/92:2). Under förarbetena till denna väcktes tanken, att man skulle ge dentryckfrihetsrättsliga instruktionen ett vidgat tillämpningsområde.Instruktionen föreskriver att alla som har att vaka övertryckfrihetsförordningens efterlevnad skall ha i åtanke au tryckfriheten utgörgrundval för ett fritt samhällsskick, alltid fästa uppmärksamheten mera påämnets och tankens än på uttryckets lagstridighet, mera på syftet än påframställningssättet samt i tvivelsmål hellre fria än fälla. Närmare bestämtmenade man från vissa håll att instruktionen borde vara direkt tillämpligäven i sådana brottmål som har iryckfriheisrättslig eller Prop. 1993/94:130yttrandefrihetsrättslig anknytning men som inte handläggs som tryckfrihetsmåleller yttrandefrihetsmål. uttalade i sitt av riksdagengodkända betänkande 1990/91 :KU21 att det finns skäl som talar för att det iBrB bör föras in en motsvarighet till instruktionen i ttyck-frihetsförordningenoch i yttrandefrihetsgmndlagen; en parallelUnstruktion. Enligt utskottet börfrågan övervägas i samband med att ställning tas till Fängelsestraffkommitténsslutbetänkande. Riksdagensställningstagande föranledde att en departementspromemoria -"PARALLELLINSTRUKTION" Om tillgodoseendet avyttrandefrihets-inttessei i vanliga brottmål (Ds 1991:78) - utarbetades iämnet. Promemorian har remissbehandlats. Promemorianssammanfattning finns i bilaga 4. En förteckning över remissinstansema finns ibilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig iJustitiedepartementet (dnr 91-1274). Regeringenbeslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslagsom finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. PåLagrådets inrådan har vissa änchingar gjorts i 24 kap. 9 § BrB. Vidare har 2 §skattebrottslagen (1971:69) givits den lydelse Lagrådet förordat. Regeringenåterkommer tiU Lagrådets synpunkter i berörda avsnitt. 4 Allmän motivering 4.1 Inledning slutbetänkande behandlas frägor av central betydelseinom straffrätten. Flertalet gäller straffrättsliga problem som är svåra attomformulera till en i alla stycken helt invändningsfri lagtext. Det gällersärskilt de allmänna grundema för ansvarsfrihet och i all synnerhet de somhittiUs lämnats oreglerade. Rättsutvecklingen på dessa områden har därför istor utsträckning fått ske genom utveckling i praxis. Några mer betydandeolägenheter härav har heller i och för sig inte kunnat förmärkas. Å andra sidan,när nu frågan om ett ytterligare befästande av legalitetsprincipen upptas tillprövning, är det angeläget au undersöka fömtsättningama att - så långt det ärmöjligt - i mer fullständigt reglera de allmänna förutsättningamaför straffrättsligt ansvar. Deförslag som lämnas i kommittébetänkandet ansluter i allt väsentligt tillgällande rätt. En sådan uppläggning av en reform är enligt regeringens meningriktig. Det finns all anledning att tro att den praxisbildning som skett på debehandlade områdena är väl förankrad i det allmänna rättsmedvetandet. Det kantilläggas att försiktighet allmänt bör iakttas med att i större utsträckningförändra regelsystemet i den mer centrala sttaffrätten. De förslag som kommitténframlagt - och som regeringen i huvudsak ansluter sig till - innebär således istor utsffäckning endast en kodifiering av gällande rätt. Regeringen ärmedveten om att de föreslagna bestämmelsema, exempelvis vad avser verkan avsamtycke, inte har någon absolut exakthet och att det även fortsättningsviskommer att lämnas ett utrymme för tolkning i de reglerade situationema. Det ärdock regeringens övertygelse att den föreslagna lagstiftningen ändå kommer attmedföra en ytterligare stadga och enhetlighet i bedömningen av hithörandefrågor. 4.2.1 Förbud mot analogisk tillämpning av straffbud Regeringensförslag: Ett förbud mot analogisk tillämpning av straffbud införs ibrottsbalken. ändras skattebrottslagen så, att ett sådant förfarande- varigenom skatt undandras - som ansetts straffbart endast genom analogislut,blir utffyckligen straffbart. Kommitténsförslag överensstämmer i sak med regeringens. Vi har dock valt en någotannorlunda utformning av lagtexten. Remissinstanserna:Kommitténs förslag att lagfästa ett förbud mot analogisk tillämpning avstraffstadganden har fått ett starkt stöd av remissinstansema. Endast FöreningenSveriges åklagare anser att det bör finnas en möjlighet till analogislut.Enligt föreningen behövs detta för att stötande resultat skall kunna undvikas.Eslövs tingsrätt, som ansluter sig till principen om förbud mot analogisktillämpning av straffbestämmelser, menar att kommittéförslaget är "mindrevälbetänkt" eftersom det innebär lagstiftning mot en "viss tekniskrättsfigur". Vissaremissinstanser har haft synpunkter pä utformningen av bestämmelsen. Bl.a.menar ) att bestämmelsen bör utgöra en egen paragraf.