prop · GH03195 · 1993-12-31 00:00:00 — resor,innebär regleringen att befrakteren, när han har rätt att välja vilkaresor som skall utföras, är skyldig att se till att det längdmässigt bliren någorlunda balans mellan last- och ballastresorna. denna innebörd skallframgå klarare av lagtexten bör föreskriften i Prop. 1993/94:195 tredje stycket förste meningen ges förslagsvis följande lydelse: Bilaga 8 "Vidkonsekutiva resor skall rätten att välja vilka resor som fartyget skall utförautövas på ett sådant sätt att de sammanlagda längdema av lastresoma respektive ballastresomaenligt avtelet blir väsentligen desamma." Bestammelsemai paragrafen reglerar ombordkonossement och motsvarar i huvudsak 95 § igällande sjölag. Omombordkonossement utfårdas med andra villkor än med dem som följer av befraktningsavtaletoch detta medför ett ökat ansvar för resebortfraktaren skall enligt tredjestycket resebefraktaren hålla honom skadeslös. Bestammelsen tacker både detfallet att en avvikelse från fraktavtalet tillåts i avtalet och det fallet attkonossementet på gmnd av exempelvis en felskrivning av bortfraktaren kommitatt innehålla ett avvikande villkor. Motsvarande bestammelse i 95 § gällandesjölag tacker bara det förstnämnda fallet. Av specialmotiveringen framgåremellertid att någon ändring i sak inte har varit avsedd. Den föreslagna bestammelsenbör därför ändras så att den överensstammer med den nu gällande bestämmelsen.Lagrådet förordar att paragrafens tredje stycke ges följande lydelse: "Utfårdasenligt befraktningsavtalet konossement med andra villkor än dem som avtaletföreskriver och medför detta ökat ansvar för resebortfraktaren, skall resebefraktarenhålla honom skadeslös." Paragrafeninnehåller bestämmelser om resebortfraktarens omsorgsplikt med avseende påresan. I andra meningen anges att bl.a. 13 kap. 12 § "skalltillämpas". Andrastycket i sistnämnda paragraf innehåller emellertid en speciell reglering avvad som skall anses innefattas i sjövärdighetsbegreppet när det är fråga om ettfartyg som används för styckegodstransport. Såvitt gäller resebefraktning finnsen motsvarande reglering i 7 § förevarande kapitel. Vidsådant förhållande och i överensstammelse med vad Lagrådet mer allmänt förordati inledningen till detta yttrande bör andra meningen i denna paragraf lämpligenges följande lydelse: "Bestämmelsemai 13 kap. 12 § första och tredje styckena samt 16 och 17 §§ har motsvarandetillämpning". Ifråga om bestämmelsen i andra stycket hänvisas till vad Lagrådet anfört ianslutning till 13 kap. 15 § andra stycket. 26 § Prop. I paragrafen regleras bortfraktarensrätt (första stycket) respektive Bilaga 8 plikt (andra stycket) atti vissa fall lossa och lägga upp godset. Bestammelsemaom uppläggning av godset har formulerats något Enligt förstastycket har resebortfraktaren rätt att "lossa godset och lägga upp det i säkertförvar" medan det i andra stycket endast anges att resebortfraktarenskall "lossa och lägga upp godset". föredragningen införLagrådet har upplysts att det inte varit avsett att det skall föreligga någonskillnad i fråga om hur uppläggning skall För undvikande av missförstandbör därför även i andra stycket anges att godset skallläggas upp i säkert förvar. iandra stycket andra meningen efter orden "lägga upp godset" förs inorden "i säkert förvar", Underföredragningen inför Lagrådet har upplysts att ordet kancelleringstid bmkaranvändas i befraktningsavtal när man vill lägga fast en viss sista tidpunkt dåett fartyg skall vara klart att ta in last. Mot den bakgmnden föreslår Lagrådetatt orden "" i paragrafens första stycke byts ut mot"senast viss tidpunkt" och att ordet "tiden" i andrastycket ersätts med "fristen", Påresebefraktningens område förekommer ofta att bortfraktaren förbehåller sigrätten att sätta in ett altemativt fartyg. I certepartiet anges detta vanligengenom villkor av typen "or substitute" eller "name or substitutein owner's option". Även om en sådan substitutionsklausul tagits inavtalet har bortfraktaren enligt förevarande paragraf dock inte rätt att utföraresan med ett ersättningsfartyg om det i certepartiet bestamda fartyget förlisteller kondemnerats. Av specialmotiveringen framgår att förbudet mot att i denangivna situationen sätte in ett annat fartyg inte gäller om det i certepartiettegits in en klar och uttrycklig bestammelse om rätt till substitution vid förlisningeller kondemnation. Att förbudet inte gäller i det fallet har sin gmnd i attparagrafens regler är dispositiva. För undvikande av missförstand bör ilagtexten emellertid markeras att substitutions-förbudet avser sedvanliga substitutionsklausuler.Lagrådet föreslår att paragrafens andra mening ges följande lydelse: "Isådant fall har han inte heller rätt att utföra resan med ett annat fartyg, ominte avtalet uttryckligen medger det, 32,33 och 35 §§ Enligtmbriken till 32 § gäller denna paragraf "Frånträdande före Iförsta styckets första mening regleras resebortfraktarens rätt till ersättning i fall då resebefraktaren frånträder befraktningsavtalet innan lastningen har börjat. Med detta fall jämställs att 266 resebefraktaren vidlastningens slut inte lämnat allt det gods som Prop. 1993/94:195 avtaletgäller. Enligt specialmotiveringen kan frånträdandet i båda Bilaga 8 fallen vara ftillsfåndigt eller avse endast en del av lasten. Ett gemensamtkännetecken för att frånträdandet avser ettdera av altema-tiven anges vara att befraktaren"på ett eller annat sätt gett uttryck för att last eller full last intekommer att lämnas", 133 § andra stycket anges bl,a, att resebortfraktaren i fall då resebefraktaren"inte avlämnar allt det gods som avtalet gäller" får förelägga denneen bestamd tilläggstid inom vilken ersättning skall betelas eller säkerhet stallas,- Enligt specialmotiveringen skall denna besfåmmelse om "partiellt frånträdande"ses som ett komplement till 32 §. - Den i 33 § andra stycket angivna följden avatt resebefraktaren inte efterkommer ett föreläggande är att resebortfraktarenfår häva avtelet. Förstestycket i 35 § anger att 32 och 33 §§ i vissa fall - som hänger samman med befraktningsavteletsinnehåll - har motsvarande tillämpning när "resebefrakteren vidlastningstidens utgång inte avlämnat godset eller endast en del av det".Enligt specialmotiveringen tar denna bestammelse sikte på den situationen attgodset inte avlämnas eller att endast en del av det avlämnas "utan att befraktarenhar gett uttryck för någon avsikt att frånträda befraktningsavtalet fr 32 §rörande frånträdande)," Inteminst sistnämnda motivuttalande ger enligt Lagrådet anledning till en delfrågor och tveksamheter angående det inbördes sambandet mellan nu återgivnadelar av förevarande paragrafer. De citerade motivuttalandena ger således vidhanden att man, när resebefraktaren bara avlämnat en del av det avtaladegodset, skall noga skilja mellan de båda fallen att han därvid har gett uttryckför en avsikt att frånträda avtalet (i återstaende del) och, å andra sidan, atthan inte gjort så. Den första frågan som då installer sig är vad som avsesgälla i sistnämnda fall? Hänvisningsregeln i 35 § första stycket är integenerellt tillämplig. Tvekan kan också uppsfå humvida regeln i 33 § andrastycket avses omfatta samtliga fall då inte all last har avlämnats. Godasakliga skäl kan anföras för detta. Med utgångspunkt från fömtsättningen att 32§ bara omfatter "frånträdandefallen" innebär det emellertid atttillämpningsområdet för sistnämnda två stedganden inte sammanfaller. Regeln i33 § andra stycket får med andra ord större räckvidd än den föregåendeparagrafen; blir mer än ett "komplement " till denna. Lagrådet vill idette sammanhang slutligen anmärka, att den föreslagna lagtexten inte ger någotstöd för en sådan uppdelning av fallen, då endast en del av godset avlämnats,som motiven fömtsätter. EnligtLagrådets uppfattning bör nu nämnda frågor och problem bli föremål förytterligare övervägaden och belysning under det fortsatte lagstiftningsarbetet. Förstestycket i 33 § anger att resebortfrakteren, i fall då resebefrakteren får frånträda befraktningsavtalet utan att 267 skadesfåndsansvarföreligger (enligt 32 § tredje stycket), får "häva Prop. 1993/94:195 avtelet " om han meddelar dette inom skälig tid. Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts, att beteckningama"frånträder" eller "frånträda" som alternativ till"häver" eller "häva" avsetts komma till användning isammanhang där det inte å någondera sidan är fråga om ett egentligt avtalsbrott,I enlighet härmed bör avslutningen på förste stycket ges följande lydelse:"får även resebortfrakteren frånträda avtelet om han meddelar detta inomskälig tid". Sista meningen i det tidigare behandlade andra stycket i33 § har följande lydelse: "Han (resebortfraktaren) har även rätt tillersättning enligt 32 §, om inte resebefraktaren är utan ansvar för att det godssom fattas inte har avlämnats". Enligt specialmotiveringen syftarsistnämnda undantag på sådana omstandigheter som avses i 32 § tredje stycket.Eftersom hänvisningen gäller just den paragrafen framsfår undantaget som heltonödigt och bör därför utgå ur lagtexten, I paragrafen regleras resebefraktarens skyldighet att utgeersättning när godset orsakat skada. Första meningen rör skada för resebortfraktareneller skada på fartyget. Enligt andra meningen gäller samma regel "omgodset orsakat skada på annat gods ombord på fartyget." Första meningen motsvarar 97 § första stycket i gällandesjölag, Bestammelsen i andra meningen är ny och tar enligt specialmotiveringensikte på annat gods ombord vid delbefraktning. Det bör emellertid, sägs det,observeras att bestammelsen endast avser befraktarens ansvar för skada på bortfraktarenseget gods eller då denne regressvis vill återkräva vad han själv tvingats utgetill ägaren av det skadade godset. Den nu nämnda begränsningen i den nya bestämmelsensräckvidd bör enligt Lagrådets mening komma till tydligt uttryck i lagtexten.Lagrådet föreslår därför att första stycket andra meningen ges följandelydelse: "Detsamma gäller om godset orsakat skada på annatgods ombord på fartyget och resebortfrakteren utgett ersättning härför." Föregående paragraf innehåller bestammelser om frånträdandeav befraktningsavtal vid krigsfara och därmed jämförligasituationer. förevarande paragraf har tagits in vissa särregler för konsekutiva resor vid sådan fara. Enligt andra stycket får - om befraktningsavtalet ger resebefraktaren rätt att väljavilka resor som skall utföras - frånträdande enligt 38 § ske endast omfaran är av väsentlig betydelse för fullgörande av avtalet.Bestämmelsen ger, såsom den formulerats, intryck av att endast avsemöjligheten att 268 Så har emellertid inte varit avsikten. Enligt vad som Prop.1993/94:195 upplysts vid lagrådsföredragningen skall bestammelsenundantagsvis Bilaga 8 kunna tacka även fall av s.k, ekonomisk force majeure.Vad som sålunda avsetts med bestammelsen bör komma till ett klarare uttryck ilagtexten, förslagsvis genom att orden "fullgörelsen av avtalet" bytsut mot "fömtsättningar att fullgöra avtalet", I paragrafen bör ävengöras vissa redaktionella ändringar. Lagrådet förordar att paragrafen gesföljande lydelse: "Vid konsekutiva resor får frånträdande enligt 38 §begränsas till en enstaka resa endast om utförandet av denna är oväsentligt iförhållande till de återsfående resoma. Ger befraktningsavtalet resebefraktaren rätt att väljavilka resor fartyget skall utföra, får frånträdande enligt 38 § ske endast omfaran är av väsentlig betydelse för fömtsättningama att fullgöra avtalet", Paragrafen, under mbriken Krigsfara, innehåller bestammelserom möjlighet för partema att såvitt gäller kvantumkontrakt frånträda ett avtaltill följd av vissa yttre förhållanden. En motsvarande föreskrift beträffande tidsbefraktningfinns i 74 § tredje stycket. I båda dessa bestammelser anges att det skall varafråga om "krig, krigsliknande förhållanden eller väsentlig ökning avkrigsfaran". I fråga om resebefraktning finns en liknande bestammelse i38 §. Även den föregås av mbriken "Krigsfara". Beskrivningen av vilkayttre förhållanden som avses omfattar där "krig, blockad, uppror,oroligheter, sjöröveri eller annat väpnat våld, eller att en sådan fara harökat väsentligt". Enligt Lagrådets mening kan ifrågavarande skillnader ibeskrivningen av vilka händelser som kan utlösa en rätt att frånträda avtalettänkas ge anledning till onödiga missförstand. Särskilt av motivuttalandena under74 §, i vilka en direkt hänvisning görs till 38 §, torde nämligen denslutsatsen kunna dras att det inte finns någon avsikt att åstadkomma en sakligskillnad angående berörda paragrafers tillämpningsområden. Mot bakgmnd av det anförda förordar Lagrådet att det underdet fortsatta lagstiftningsarbetet övervägs om det inte i förevarande paragraf,liksom i 74 § tredje stycket, bör göras en hänvisning till beskrivningen i 38 §,Ett annat altemativ är att på sätt föreslås i 15 kap, 15 § i båda paragrafernaanvända samma beskrivning som i 38 Beträffande formuleringen "fullgörelsen avavtalet" hänvisas till vad Lagrådet anfört under 39 §, Med hänvisning till vad som anförts under 13 kap, 12 §förordar Lagrådet att andra stycket i förevarande paragraf, som gäller 269 19 1993/94. tidsbortfraktarensskyldigheter med avseende på ett avlämnat fartygs Prop. 1993/94:195 skick och utmstning, ges följande lydelse. "Vid avlämnandet skall tidsbortfraktaren se till attfartygets skick och utmstning samt föreskrivna handlingar uppfyller de krav somgäller i vanlig fraktfart i det fraktområde som befraktningsavtalet avser". Enligt mbriken före paragrafen gäller den "Avlämnandeav fartyget till sjöss". I andra stycket första meningen anges att en enligtföregående paragraf begärd besiktning (av fartyget, dess utmstning ochkvarvarande bränsle) skall företas i den första hamn som fartyget anlöper efteravlämnandet. Andra meningen har följande lydelse: "Om det konstateras attfel i fartyget föreligger, skall frakt inte betalas för den tid som gårförlorad för att avhjälpa felet". Tvekan kan möjligen uppkomma humvida sistnämnda bestammelsekan vara tillämplig även i fall då felet konstaterats föreligga i annan ordningän genom en besiktning enligt 53 §, Vare sig lagtext eller motiv ger här någonsäker vägledning. Frågan bör klargöras under det fortsattalagstiftningsarbetet, I denna paragraf regleras liksom i 28 § den situationenatt ett fartyg inte är klart att börja ta in last somavtalats. Av samma skäl som Lagrådet anfört i anslutning till 28 § bör orden"" i första stycket första meningen och orden "inomen bestamd tid" i första stycket andra meningen bytas ut mot "senastviss tidpunkt". Vidare bör ordet "tiden" i andra stycket bytasut mot "fristen", Enligt första stycket skall tidsbortfraktaren under befraktningsperiodenutföra de resor som tidsbefrakteren begär i överensstammelse med befraktningsavtalet.Vidare sägs i samma stycke andra meningen att bestämmelsema i 52 § andrastycket skall tillämpas, I 52 § andra stycket föreskrivs att tidsbortfraktaren vidavlämnande av fartyget skall se till att fartygets skick m.m, uppfyller vissaangivna krav. Med hänvisningen i förevarande paragraf till det lagmmmet avsesatt ålägga bortfraktaren en skyldighet att svara för att de angivna kraven äruppfyllda under hela befraktningsperioden. Denna avsikt bör komma till ettdirekt uttryck i lagtexten. Lagrådet föreslår att första stycket andra meningen iparagrafen ges följande lydelse: "Han skall därvid svara för att de krav som uppstallsi 52 § andra stycket fortlöpande är uppfyllda". 62 § Prop. I andra stycket av paragrafen anges i första meningen attBilaga 8 tidsbortfraktaren inte är skyldig att på begäran av tidsbefraktarenlämna ut godset till "en obehörig mottagare" eller i övrigt i stridmot konossementet, "om han därigenom handlar i strid mot tro ochheder". Enligt påföljande mening får tidsbortfraktaren "alltid"kräva säkerhet för den ersättning han kan bli skyldig betala på gmnd av"ett sådant utlämnande". Enligt Lagrådets mening kan det sålunda avfattade stycketge upphov till tolkningssvårigheter och missförsfånd. Vad som avses med"obehörig mottagare" är således en mottagare vars behörighet framsfårsom osäker enbart därför att han inte kan styrka den genom att uppvisa konossementet.Ordalagen i sista meningen ger därtill det felaktiga budskapet, att tidsbortfraktarenäven får kräva säkerhet i fall då han handlar i strid mot tro och heder, t,ex,genom att lämna ut godset till någon som han vet eller i varje fall starktmisstanker är "obehörig". Att tidsbortfraktaren aldrig kan varaskyldig att handla i strid mot tro och heder framsfår som så självklart att detinte behöver anges i lagtexten. Med hänsyn till det anförda förordar Lagrådet att andrastycket ges följande lydelse: "Tidsbortfraktaren får kräva säkerhet för denersättning han kan bli skyldig att betala på gmnd av att han, på begäran av tidsbefraktaren,lämnar ut godset till mottagare som inte styrkt sin behörighet eller i övrigt istrid mot konossementet. Vad nu sagts gäller dock inte om ett sådant utlämnandeskulle innebära att tidsbortfraktaren handlar i strid mot tro och heder", Enligt första stycket första meningen får tidsbefraktarenhäva befraktningsavtalet vid vissa avtalsbrott på tidsbortfraktarens sida. Hävningsrättenfömtsätter enligt lagtexten att "det med avtalet avsedda ändamåletväsentligen skulle förfelas". För att den åsyftade innebörden av bestammelsenskall framgå klarare förordar Lagrådet den jämkningen i lagtexten att det angessom villkor för hävningsrätten att "det med avtalet avsedda ändamåletannars skulle väsentligen förfelas". I andra stycket ges besfåmmelser om rätt för tidsbefrakterentill ersättning för skada i olika fall då skadan beror på fel eller försummelseav tidsbortfrakteren eller någon som denne svarar för. I förste meningenbehandlas bl.a. det fallet att fartyget går förlorat. Enligt andra meningengäller ersättningsrätten för "skada som har uppkommit genom fel ellerförsummelse vid sådan medverkan av befålhavaren eller besättningen som avses i61 § andra stycket, vid utförande av tidsbefrakterens anvisning eller vid annatavtelsbrott". Enligt Lagrådets uppfattning bör besfåmmelsen i andrameningen förtydligas. kan ske genom att den kompletteras på det sättet att 271 efterordet "avtalsbrott" införs orden "än som avses i föregående Prop.1993/94:195 mening". Iparagrafen regleras dröjsmål vid betalning av tidsfrakt. stycketfår tidsbortfraktaren, om tidsbefraktaren inte betalar förfallen tidsfrakt,begära att tidsbefraktaren till honom överlåter fordran på frakt somtidsbefraktaren har på gmnd av vidarebortfraktning av Enligt specialmotiveringen skall bestammelsen i fjärdestycket ses som ett altemativ till den hävningsmöjlighet som andra stycket ger.Bestammelsen bygger på de i tidscertepartier vanligt förekommande s.k."or Subfreights"-klausulema. Syftet med dessa klausuler är att tidsbortfraktarenskall kunna skaffa sig en säkerhetsrätt i obetalda resefrakter; som regelsådana som förfaller i lossningshamnen. En Lien-klausul har emellertidbegränsat värde för bortfraktaren eftersom denne ofta inte känner till vilkaunderfrakter som utesfår obetalda. Vidare torde i många nationers nationellarätt krävas en medverkan från tidsbefraktaren för att en säkerhet skallåstadkommas. I syfte att underlätta för bortfraktaren att få till stand ensådan medverkan har i fjärde stycket införts den ovan angivna regeln att tidsbortfraktarenfår begära att tidsbefraktaren överlåter fraktkravet. Om tidsbefraktarenvägrar att medverka till en överlåtelse eller är han överhuvudtaget inteanträffbar, ger dock regeln ingen lösning. Den i fjärde stycket intagna bestammelsen är ny. Någonsanktion har inte knutits till bestammelsen och den får närmast ses som en bestammelseenbart avsedd att ge information om viss åtgärd som bortfraktaren kan vidta.Enligt Lagrådets mening finns inget behov av att i sjölagen införa en sådan bestammelse.Fjärde stycket bör därför utgå ur paragrafen. Enligt första stycket första meningen får bl.a. en förlustav fartyget till följd, att befraktningsavtalet faller bort och detta"även om tidsbortfraktaren enligt avtalet har rätt att sätta in ett annatfartyg än det avtalade." I specialmotiveringen sägs att principema för dessa bestammelserär desamma som i motsvarande regler i 30 §, varför en hänvisning görs till vadsom anförts vid denna paragraf. I överensstämmelse med vad Lagrådet tidigare yttrat ianslutning till sistnämnda paragraf förordas här att första meningen iförevarande paragraf ges följande lydelse: "Går fartyget förlorat eller förklaras det efterskada inte kunna sättas i sfånd, bortfaller befraktningsavtalet om det inte uttryckligen medger att tidsbortfraktaren i sådant fall har rätt att sätta in ett annat fartyg än det avtalade." Beträffande formuleringen "fullgörelsen av 272 avtalet" hänvisastill vad Lagrådet anfört under 39 §. Iparagrafen ges vissa regler som får aktualitet vid krig, krigsfara och liknandeförhållanden. Bestammelsen i andra stycket, som föreskriverersättningsskyldighet för tidsbefraktaren i fråga om vissa merkostnader, börenligt Lagrådets mening jämkas redaktionellt i förtydligande syfte. Lagrådetförordar följande avfattning av andra stycket: "Tidsbefraktarenskall utöver tidsfrakten ersätta tidsbortfraktaren för de merkostnader förkrigsförsäkring av fartyget och för krigsrisktillägg till besättningen somföljer av de resor som tidsbefraktaren kräver att fartyget skall utföra". Beträffandetredje stycket hänvisar Lagrådet, såvitt gäller formuleringen "Krig, krigsliknandeförhållanden eller väsentlig ökning av krigsfaran" till vad Lagrådetanfört under 51 §. Vad angår formuleringen "fullgörelsen av befraktningsavtalet"hänvisas till vad Lagrådet anfört i anslutning till 39 §. Medhänvisning till vad som anförts under 13 kap. 12 § förordar Lagrådet att förstastycket i förevarande paragraf ges följande lydelse: "Bortfraktaren skallse till att fartyget är sjövärdigt enligt 1 kap. 9 § samt att passagerare ochresgods befordras skyndsamt och tryggt till bestammelseorten. Bortfraktarenskall även i övrigt tillgodose passageramas bästa". Paragrafeninnehåller bl.a. bestammelser om möjlighet för partema atthäva befordringsavtal till följd av krig, blockad m.m. Medhänvisning till den terminologi som används i motsvarande bestämmelser ikapitlet om befraktning av fartyg, nämligen i 14 kap. 38 och 51 §§, samt tillvad Lagrådet i denna del anfört angående 14 kap. 33 § föreslår Lagrådet, attorden "häva" och "hävs" i förevarande paragraf byts ut mot "frånträda"respektive "frånträds". Paragrafenmotsvarar 200 § i gällande sjölag. I denna paragrafs andra styckefinns en hänvisning till 337 § andra och tredje styckena. Dennahänvisning har i förevarande paragraf ändrats till "21 kap. 4 §".Det lagmmmet omfattar emellertid mer än vad 337 § andra och En begränsning i hänvisningen bör därför Lagrådetkommer i det följande att föreslå en ny lydelse av 21 kap. 4 §. Om förslaget följs bör med beaktande av det ovan anförda i förevarande paragraf hänvisningen till "21 kap. 4 §" ändras till"21 273 kap. 4 §första och andra styckena". Bilaga 8 16 kap, 2§ I denna paragraf, som motsvarar 225 § i gällande sjölag,anges viUca omstandigheter som skall beaktas när bärgarlönens belopp bestams.Någon ändring i sak är inte avsedd. För att bättre överensstammelse med gällande ordning skalluppnås föreslår Lagrådet att första stycket 1 b) kompletteras på det sättet atttexten där inleds med orden "den kunnighet och skicklighet medvilken", I samma syfte förordar Lagrådet beträffande andra stycket attordet "undanröjande" byts ut mot "undandöljande". Paragrafen motsvarar 226 § i gällande sjölag. Lydelsen avden paragrafens första stycke är inte helt entydig. Av motiven framgåremellertid att bestammelsen skall tolkas så att bärgarlön inte får sättas högreän till värdet av det bärgade, däri inberäknat frakt och passageraravgifter,efter avdrag för tull och övriga avgifter, som bör utgå av det bärgade, samtefter avdrag för kostnader för det bärgades förvaring, värdering ochförsäljning. Vid överföringen till förevarande paragraf har vissa språkligaändringar gjorts.