prop · GH03251 · 1993-12-31 00:00:00 — Enomyndig som har fyllt och den som har god rrmn eller förvaltare harrätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdarskapet och somförvaras hos överförmyrularen. En sådan rätt har också den enskildes rrmkeeller sambo och närmaste släktingar. (Jfr16 kap. 7 § i förslag.) Paragrafenmotsvarar nuvarande 17 kap. 6 och 7 §§. Kretsen av behöriga har dock utvidgatstiU att omfette också den enskUdes sambo. Bettäffande vem som är att betraktesom sambo hänvisas tiU kommentaren tiU 10 kap. 18 §. EnUgt9 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) gäUer sekretess för uppgift omenskUds personUga eUer ekonomiska förhåUanden, om det inte står klart attuppgiften kan röjas utan att den enskUde Uder skada eUer men. EnUgtsekretesslagen undantes utlämnande tiU enskUd enUgt vad som föreskrivs iföräldrabalken. Paragrafenhar något berörts i avsnitt 16.4. överlämnandeav handlingar vid granskningens slut 8§ Sechnöverförmyndaren har granskat förmyruhrens, gode mannens eller förvaltarenssluträkning, skaU räkningen samt de förteckningar, årsräkningar och handlingarenligt 15 kap. 3 och S §§ som förvaras hos överförmyndaren hmnas över till densom är behörig att ta emot redovisning för förvalmingen. Omställföreträdaren inte är skyhig att hmrm sluträkning när ställföreträdarskapetupphör, skall överförmyndaren hmrm över de övriga handlingar som anges iförsta stycket tiU den som är behörig att ta emot redovisning för förvalmingen.om denna person eller den avgående ställföreträdaren begär det elleröverförmyrularen har gjort anteckning om anmärkning enligt 5 på harhlingen. Omhandlingar som avses iförsta eller andra stycket har hmnats till 282 enrty ställföreträdare, skall denne irwm därefter återhmna handlingamatill överförmyndaren, överförmyndaren skall skriftUgen Prop. 1993/94:251upplysa ställföreträdaren om denrm skyhighet när handlingama lämnas pg [g aola. Omen ställföreträdares förvalming har godkänts av den enskihe eller av en nyställföreträdare inrmn han eller hon har fått del av de hand-Ungar som avses iförsta eller andra stycket, är godkänrmndet utan verkan. (Jfr16 kap. 8 § i förslag.) Paragrafenmotsvarar nu gäUande 16 kap. 12 §. OmhandUngar inte återlämnas tiU överförmyndaren enUgt vad som föreskrivs i tredjestycket, kan överförmyndaren förelägga vite enUgt 13 §. Inhämtandeav yttrande m.m. 9§ Innanöverförmyrularen tar ställning till om samtycke skall hmnas till enförvalmingsåtgärd av större vikt, skall den omyndige, om han eller hon , eller den som har god man eller förvaltare samt den enskihes rrmkeeller sambo och närmaste släktingar beredas tillfölle att yttra sig, om det kanske utan avsevärd tidsförlust. Överförmyndaren får återkalh ett samtycke, om fömtsätmingar församtycket inte hngre finns. (Jfr16 kap. 9 § i förslag.) Enligtförsta stycket skaU överförmyndaren, mnan han avgör humvida samtycke skaUlämnas tiU en förvaltningsåtgärd av större vikt, bereda de närmast berördatiUfäUe att yttra sig. TUlförvaltiiingsåärder av större vUct bör framför aUt hänföras förvärv eUeröverlåtelse av fest egendom o.d. (jfr nuvarande 15 kap. 15 § andra stycket).Även ftågor om dispens enUgt 13 kap. 9 § resp. 14 kap. 10 § bör normalt hörahit. Ikretsen av dem som skaU höras ingår först tx;h främst den omyndige, om haneUer hon har fyUt , respektive den som har god man eUer förvaltare.Vicfere skaU den enskUdes make eUer sambo och hans eUer hennes närmastesläktingar beredas tiUfäUe att yttra sig. Bettäffande vem som är att betraktesom sambo hänvisas tiU kommenferen tiU 10 kap. 18 §. Ett villkor för attöverförmyndaren skaU behöva höra de nämncfe personema är dock att det kan skeutan avsevärd tidsförlust. Tidsaspekten kan göra att kretsen av dem som hörsfår begränsas. Reglerom skyldighet för förmyndare, gode män och förvaltare att inhämte yttrande frånden enskUde m.fl. finns i 12 kap. 7 §. Överförmyndarenär inte skyldig att göra några omfettande efterforskningar vad rör denenskUdes släktförhåUanden, om dessa inte är käncfe för honom. Överförmyndarenbör dock aUtid te reda på om den enskUde är gift eUer sambo. Om överförmyndarenförsummar att höra någon, ttots att dette hade Prop. 1993/94:251 bort ske, inverkar det mte på gUtigheten av ett länmat samtycke. Begäranom samtycke tiU sådana förvaltningsåtgärder som avses i denna bestämmelse fårsom regel fömtsättas komma från stäUföreträcfe-ren. Denne behöver då inte hörasytterUgare, om inte den enskUdes eUer andras yttranden motiverar det. Somsökande skaU stäUföreträdaren dock aUtid ha del av vad andra kan ha tiUfört ärendet.Detfe följer av förvaltningsfegen. EnUgtandra stycket får överförmyndaren återkalfe ett lämnat samtycke, omfömtsättningar för samtycket mte längre finns. En sådan princip torde gäUasedan fömt. Den har också fegfästs i vissa situationer (se t.ex. 15 kap. 13 §tiredje stycket i nu gällande feg). Socialnämnderoch andra myndigheter är skyhiga att på begämn hmrm överförmyrularen deuppgifter som behövs för överförmyruiarens tillsynsverksamhet. Därutöver är de myndigheter som regeringen föreskriver skyhiga attunderrätta överförmyndaren om sådana förhålhnden som de får kännedom om ochsom kan vam av betydebe för överförmyndarens tillsynsverksamhet. (Jfr16 kap. 10 § i förslag.) Paragrafenhar fått sin slutUga lydelse efter påpekanden av Lagrådet. Genombestämmelsen i första stycket ges överförmyndaren rätt att för sintillsynsverksamhet inhämte nödvändiga upplysningar fiån socialnämnder ochandra myndigheter. Fömtomsocialnämnder är det bl.a. kronofogdemyndigheter och skattemyndigheter somöverförmyndaren kan behöva höra. Upplysningar om StäUföreträdarens ekonomiskaförhållanden kan ha stor betydelse för bedömningen av om det behövs någraätgärder från överförmyndarens sida, jfr 10 kap. 10 § och 11 kap. 20 §. Det är överförmyndarensom avgör humvida uppgiftema behövs för tiUsynen eUer inte. Den uppgiftslämnandemyndigheten skaU inte göra någon självständig prövning av det. Genomatt myndighetema är skyldiga att på begäran lämna uppgifterna feUer densekretess som annars skuUe ha gäUt gentemot överförmyndaren. Desekretessbelagcfe uppgifter som överförmyndaren genom denna bestämmelse kankomma att få del av är sekretessbelagda också hos överförmyndaren. Se 9 kap. 14§ samt 14 kap. 1 § jämförd med 13 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) Bankeroch andra private institutioner, t.ex. värdepappersbolag, kan givetvis också havärdefuUa kunskaper. Ingenting hindrar att överförmyndaren StäUer frågor tiUdem, även om de mte har någon skyldighet enUgt denna paragraf att lämna upplysningar. Arhrastycket åfegger myndighetema en självständig upplysningsskyl- dighet gentemot överförmyndaren i vissa feU. TiU skillnad ftån den 284 uppgiftsskyldighetsom åvUar myndigheter enUgt försfe stycket är det Prop. 1993/94:251 härfråga om en skyldighet att lämna uppgifter även utan att överför- FB 16 kap.myndaren framstäUer en begäran därom. Handlingsplikten är begränsad tiU demyndigheter för vilka regeringen har föreskrivit skyldighet att lämnaupplysningar. De myndigheter som i försfe hand kommer i fråga ärsocialnämnderna. Denanmälande myndigheten skaU innan uppgiften lämnas pröva om uppgiften kan varaav betydelse för överförmyndarens tiUsynsverksamhet. AvsUcten med prövningenär att anmälan mte skaU göras när uppgiften är av mindre vikt. om uppgiftsskyldigheten bör lämnas i myndighetens mstraktion eUerliknande. Utbetalningtill bank och undenättebe till överförmyndaren i vissa fall Nären omyndig på grund av arv eller testamente har fått pengar till ett värdeöverstigande två gånger gälhnde basbehpp enligt hgen (1962:381) om allmänförsäkring eller med viUkor om särskih överförmyndarkontroU, skaU den somombesörjer utbetalningen från dödsboet för den omyndiges räkning sätta inmedlen hos bardc, med uppgift om att medlen inte för tas itt utanöverförmyndarens tilbtånd. Mul som sagts om skyhighet att betah tiU bank skaU även gälhförsäkringsgivare vid utbetalning av försäkringsbehpp som den omyndige har rätttiU samt pensionssparinstitut vid utbetalning enligt hgen (1993:931) omindividuellt pensionssparande. Om betalningen avser en periodisk förmån, gällerskyhigheten att betah till bank endast när den första utbetalningen görs. Närutbetalning enligt första eller andra stycket görs, skall den som ombesörjerutbetalningen genast göra anmähn till förmyndaren och överförmyndaren. En sådananmälan skaU också göras om en omyndig på gmnd av arv eller testamente har fåttvärdehandlingar till ett värde som överstiger i första stycket nämnt behppeller med villkor om att värdehandlingama skaU stå under särskihöverförmyndarkontroU. Mulsom föreskrivs i första-tredje styckena gäller inte vid utbetalning av medelsom den onndige får förvalta själv. Andm och tredje styckena gäller inteheller om utbetalning görs från försäkring som tagits inom ramen för en rörebe. Bestämmeberrmi denna paragraf gäller också vid betalning eller utgivande av värdehandUngartiU någon för vilken det har förordnats god man med uppgift att förvaltaegendom eller för vilken det har förordnats förvaltare. (Jfr16 kap. 11 § i förslag.) EnUgtparagrafen får belopp som kommer fiån arv, testamente eUer försäkringar intebetalas ut direkt tiU föräldrar, förordnade förmyndare, gode män eUerförvaltare. Paragrafen motsvarar i stort sett 15 kap. 12 § idess nu gäUande lydelse, se angående gcxle män och förvaltare också 20 § sammakapitel. Paragrafen har behandlats i avsnitt '■'■ 285 Iförstastycket föreskrivs att belopp som skaU betafes från ett dödsbo Prop.1993/94:251 tiU en omyndig skaU av den som ombesörjer utbetahiingen sättes inpå FB 16 kap. spärrat konto i bank, om beloppet antingen är större än tvåbasbelopp enUgt lagen (1962:381) om allmän försäkring eUer tillkommer denomyndige med villkor om särskUd överförmyndarkonttoU, jfr 13 kap. 2 § andrastycket. Att banken är förhindrad att betafe ut ett sådant belopp tiU föräldemframgår av 2 kap. 23 § tredje stycket bankrörelselagen (1987:617). SkyldighetenenUgt andra stycket att betafe tUl spärrat konto gäUer samtUga betalningar somkommer från försäkringar, oavsett typen av försäkring under fömtsättning attdet som tiUfåUit den underårige totalt sett överstiger värdegränsen eUer enUgtvillkor skaU sfe under särskUd ÖverförmyndarkonttoU. Belopp som tiUfeUerunderårig på gmnd av jämkning enUgt 104 § försäkringsavtalslagen (1927:77)omfettes också av föreskriften om betalning tiU spärrat konto. Det jämkadebeloppet kommer från ett försäkringsbelopp och det behöver inte särskUt anges ilagtexten att det jämkade beloppet skaU behandlas på samma sätt som ettojämkat. TUl spärrat konto skaU, under de fömtsättiiingar som nämnts ovan, ävenbetalas belopp som härrör från ett individueUt pensionssparande. Vidare anmärksatt det liksom vid periodisk förmån endast är den förste betalningen somberörs. Det är ju tillräckUgt för att överförmyndaren skaU uppmärksammas på attförmånen kommer att utgå även . Detär närmast självklart att föräldem skaU underrättes om att betalningen hargjorts. Av vUct är också att överförmyndaren snabbt får recfe på att pengarsatts in hos bank. I det stora flertalet feU bör ju överförmyndaren snabbt testäUning tiU om medlen fortsättningsvis skaU övergå tiU fti förvaltning, eUerom föräldems förvaltning skaU vara underkasted den sttängare konttoUen. Enövergång från fri förvaltning kan vara en följd inte bara av att det utbetaladebeloppet är så stort att det i sig mnebär att beloppsgränsen i 13 kap. 2 §förste stycket passeras. Det förhåUandet att beloppet har betafets ut kan ocksåvara en viktig faktor för överförmyndaren att ha som underlag för sin bedömningom det är motiverat att gå in med skärpande föreskrifter enUgt 13 kap. 19 §. Itredje stycket är vidare föreskrivet att överförmyndaren skaU underrättes, omen omyndig får värdehandlingar tiU ett värde som överstiger två basbelopp eUersom är underkastede villkor om särskUd överförmyndarkonttoU. I dessa feUbehövs ingen underrättelse tiU föräldem som ju har att fe emot handUngama eUerregistreras som behörig stäUförettädare på ett aktiekonto. Syftet bakomunderrättelseskyldigheten är att ge överförmyndaren möjUghet att vid behov gå mmed skärpande föreskrifter enUgt 13 kap. 19 §. Iftärde stycket görs undantag dels för medel som tiUfeUit den omyn dige under vilUcor att han eUer hon skaU råda över dem själv, jfr 9 kap. 4 §, dels för utbetelningar från försäkring som tegits mom rörelse. Att utkvittera försäkringsbeloppet måste anses felfe inom den behörighet som den omyndige har att förete rättshandlingar inom området för rörelsen (se 9 kap. 5 §). Isista stycket, som har justerats i enUghet med Lagrådets förslag, Prop.1993/94:251 anges att bestämmelsema i paragrafen skaU gäUa även medel eUer FB16 kap. värdehandUngar som tillkommer personer som har gcxl man eUer förvaltare.En fömtsättmng är dock att förordnandet omfettar sådan egen-domsförvalöiing sominrymmer omhändertagandet av penningbelopp eUer värdehandlingar varom nu ärfråga. En betalning tiU en enskUd som har gcxl man eUer förvaltare behöver dockinte kombineras med en uppgift om att medlen inte får tes ut utanöverförmyndarens samtycke. Att samtycke krävs följer av huvudregeln i 14 kap. 8§. överförmyndarenär skyhig att föra förteckningar och hgga upp akter samt expediera handlingarenligt föreskrifter som meddelas av regeringen. (Jfr16 kap. 12 § i försfeg.) Avdenna paragraf följer att regeringen får meddefe föreskrifter om handläggningenhos överförmyndaren (jfr 19 kap. 17 § i nu gäUande lydelse). avse hur förteckningar skaU föras, hur akter skaU feggas upp ochhandlingar skaU expedieras. AvsUctenär att sådana föreskrifter skaU ersätta nuvarande förmyndarvårdskungörelsen(1952:303) och överförmyndarkungörelsen (1974:1047). Av1 och 3 §§ förvalttiingslagen (1986:223) följer att den lagen är tiUämpUg påöverförmyndamas handfeggning av ärenden, om inte en annan lag eUer enförordning innehåUer någon avvUcande bestämmelse. Som exempel på en sådan kannämnas särbestämmelsen om kommunikation i 9 § dette kapitel. överförmyrularenfår vid vite förehgga en förmyndare, god rrmn eller förvaltare att fullgörasina skyhigheter enligt 3 § andra stycket eller 8 § tredje stycket i dettakapitel eller enligt 12 kap. 13 §, 13 kap. 3, 14, 15 eller 18-21 §, 14 kap 1,2, 15, 16, 18 eller 21-23 § elUr 15 kap 3 eller 8 §. Innan vitesförehggandebeslutas, skall överförmyrularen skriftligen erinra ställföreträdaren om denskyhighet och de bestämmeber som finns och ge ställföreträdaren skälig th atthmna en angiven harh-ling eller rätta sig efter ett beslut. Frågorom utdömande av vite prövas av tingsrätt. I fråga om före-hggande och utdömandeav vite gäller i övrigt hgen (1985:206) om viten. Iansluming till att vite döms utfår rätten förehgga nytt vite. (Jfr16 kap. 13 § i Förmynderskapsuöedningens förslag.) EnHgtförsta stycket haröverförmyndaren möjUghet att beslute om vites- Prop. 1993/94:251förefeggande, om en förmyndare, gcxl man eUer förvaltare underfeter att FB16 kap. fuUgöra sina skyldigheter enUgt något av de lagmm som anges i bestämmelsen.Det är bl.a. firåga om skyldighet att lämna förteckning, årsräkning,sluttäkning eUer annan redovisning. EnUgtgäUande rätt kan endast rätten förelägga vite (se nuvarande lydelse av 14 kap.10 § och 16 kap. 3, 10 och 12 §§). BakgmndentiU förslaget framgår av avsnitt 14.5. Ettvitesföreläggande är en mgripande åtgärd och får naturUgtvis inte beslutes utangoda skäl. Överförmyndaren skaU också, innan vitesföreläggande beslufes,skriftUgen erinra stäUföreträdaren om den skyldighet och de bestämmelser somfinns samt ge stäUföreträdaren skäUg tid att ge in en angiven handling eUerrätfe sig efter ett beslut. torde en sådan erinran i sm tur haföregåtts av mera mformeUa kontakter. OmStäUföreträdaren har överkfegat ett överförmyndarbeslut eUer med stöd av 27 §förvaltningslagen (1986:223) begärt omprövrung av det, bör överförmyndaren tiUsvidare avsfe från att meddefe vitesföreläggande, även om beslutet i och försig är verkstäUbart utan hinder av överklagandet eUer omprövningen, se 20 kap.8 § . Omfattningenav det rådmm som stäUföreträdaren bör ha rätt tiU, innan vitesföreläggandemeddelas, kan variera men bör normalt mte understiga porton dagar. EnUgtarhra stycket prövas frågor om utdömande av vite av tingsrätten, medan iövrigt bestämmelsema i lagen (1985:206) om viten (viteslagen) gäUer. EnUgt2 § vitesfegen skaU det av ett vitesföreläggande bl.a. framgå vid vilkentidpunkt eUer mom vilken tidsfrist åtgärden skaU vidtas. Föreläggandet skaUenUgt samma bestämmelse delges adressaten. Det innebär att delgivningslagen(1970:428) är tiUämpUg. VitesbeloppetskaU enUgt 3 § viteslagen feststäUas tiU ett belopp som med hänsyn tiU vad somär känt om adressatens ekonomiska förhåUanden och omständighetema i övrigt kanförmå honom eUer henne att följa förefeggandet. Viss ledning bör överförmyndamakunna ha av den domstolspraxis som har utbUcfets hittiUs. EnUgt8 § viteslagen skaU mål om utdömande av vite följa de regler som gäUer i frågaom åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. Omett vitesföreläggande inte har följts, skaU överförmyndaren således anmäfedette tiU poUs- eUer åklagarmyndigheten. En anmälan för utdömande av ettförsuttet vite fömtsätter naturUgtvis att beslutet om förefeggande har vunnitlaga kraft och att den bestämda tidsfristen har gått ut. Ävenom anmälan för utdömande av vite har gjorts, får utan hinder av detfe ett nyttvite föreläggas bettäffande samma sak, såvicfe den begärda åtgärden inte kanförväntes komma att vidtes av stäUföreträdaren. Beloppet bör då sättes högre änvid det förste förefeggandet. Nya tidsfrister måste naturUgtvis också anges. Itredje stycket ges tingsrätten möjUghet att i samband med att vite 288 döms ut förelägga ett nyttförhöjt vite. Det är här fråga om en möjUghet "Tingsrätten har ingen skyldighet att förefegga Prop. 1993/94:251 nytt vite, frågan torde fiämst komina upp om åklagaren begär attnytt FB 19 kap. förhöjt vite skaU sättes ut. Tmgsrätten är dock formeUt settoförhindrad att beslute på eget mitiativ. Utformningavförteckningar m.m. 14 § Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får med-deh föreskrifter om dennärmare utformningen av ställföreträdares förteckningar, årsräkningar ochsluträkningar samt harullingar som avses i 15 kap. 3 och (Jfr16 kap. 14 § i förslag.) Bestämmelsen,som bl.a. ersätter de nuvarande detaljerade föreskrifterna i 16 kap. 7 och 8§§, ger regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer möjUghet attmeddefe föreskrifter om den närmare utformningen av dels förteckningar,årsräkningar och sluttäkningar enUgt 13 och 14 kap., dels handlingar som avsesi 15 kap. 3 och 8 §§. Olika blanketter kan därvid festställas. Iavsnitt 12 har diskuterats firågor som gäUer överförmyndarorganisationen.Övervägandena har föranlett en del ändringar i förevarande kapitel. Blandarmat utvidgas möjUghetema enUgt 14 § att delegera befogenheten att fettebeslut. Fråganom tiUsyn över överförmyndamas verksamhet har behandfets i avsnitt 15. Även deöverväganden som har gjorts i den delen har föranlett ändringar i detfekapitel. Överförmyndareskall väljas av kommunfullmäktige. För överförmyndare skall väljas enersättare. Ledamöteroch ersättare i överförmyndamämnden skall väljas av kommunfullmäktige tUl detantal fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöter får dock inte understiga tre. Miletav ledamöter och ersättare i överförmyrulamämnden skaU vara proportioneUt, omdet begärs av minst så många väljande, som motsvarar det tal som erhålb, omsamtUga väljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med 1.Om förferandet vid ett sådant proportioneUt val finns särskUcfe bestämmelser. Omersättama i överförmyndamämnden inte utses genom proportioneUt val, skaU ocksåden ordning bestämmas i vilken ersättama skaU kallas tiU tjänstgöring. Dåvalet av överförmyndare, ledamöter av överförmyndanhmnden eUer ersättare förrättets, skaU det genast anmäfes tiU hnsstyreben. Har .,gq 19 1993/94. valinte hålUts i behörig tid, skaU se till att valet hålb så Prop. 1993/94:251 snart det kan ske. (Jfr19 kap. 5 § i Förmynderskapsutidnmgens förslag.) Somen följd av att tiUsynen över överförmyndama flytfes fiån tingsrätten tiUlänsstyrelsen (se 17 § och avsnitt 15) har en ändring gjorts i femte stycket avdenna paragraf. Ändringen innebär att val av överförmyndare m.fl. slcaUanmälas tiU i stäUet för tiU rätten. I paragrafen har dessutomvissa språkUga justeringar gjorts. Enöverförmyndare, en ledamot i överförmyndanhmnden eUer en ersättare län efteranmähn av hnsstyreben entledigas av rätten, om det visar sig att han eller honinte är lämpUg. (Jfr19 kap. 9 § i förslag.) Enöverförmyndare, ledamot i överförmyndamämnd eUer ersättare skaU liksom nu kunnaendedigas av rätten, om det visar sig att han eUer hon mte är lämpUg. Som följdav att tiUsynen över överförmyndama skaU flytfes tiU , har detemeUertid gjorts ett tiUägg i denna paragraf, som innebär att rättens prövningsker efter anmälan av . Detfe innebär att en enskUd eUer enstäUföreträdare inte har talerätt i detfe hänseende. Endast iegenskap av tiUsynsmyndighet har sådan behörighet. Paragrafen har ävenjusterats språkUgt. ömsåväl överförmyndare som hans eller hennes ersättare är förhindrade attfuUgöra sitt uppdrag, får hnsstyreben förordna tiUfälUg vUcarie. (Jfr19 kap. 10 § i förslag.) LUcsompåpekats under remissbehandlingen bör rätten att förordna tiUfälUg vikarieUgga på den myndighet som har hand om tiUsynen av överförmyndama. I paragrafenhar därför, fömtom några språkUga justeringar, den ändringen gjorts att rättenersatts med . Den mer ingripande åtgärden, entiedigande, skaU dockäven fortsättnmgsvis prövas av tmgsrätt, se 9 §. OmkommunftiUmäktige bestämmer det, får överförmyndamämnden uppdra åt en ledamot, en ersättare som har kallats tiU tjänstgöring eUer en kommurml tjänsteman med erforderUg kompetens att på nämndens 290 vägnaravgöra vissa gmpper av ärenden, vilkas beskaffenhet skaU anges KommunftiUmäktige kan på motsvarande sätt Prop.1993/94:251 bestämma att överförmyndaren får uppdra åt en kommunaltjänsteman pg 19 jp med erforderlig kompetens att avgöra äreruien påöverförmyndarens vägnar En framställning eller ett yttrande tiU kommunfullmäktige får dockinte beslutes på något annat sätt än av nämnden samfäUt eller av överförmyrularensjälv. Detsamrrm gäller vh beslut att förordrm eller entlediga en god rrmneller förvaltare, häva avtal om sammanlevnad i oskiftat bo eller förehgga vite. Finnerden som fått ett uppdrag som avses i förste stycket att samtycke, tUlståndeUer förordnande i ett visst fåU inte bör meddelas, eUer anser han eller honfrågan tveksam, skaU ärendet hänskjutes tiU nämnden eller överförmyndaren.Beslut i ett ärende enUgt denna balk vilket har fettets på gmnd av ett uppdragsom avses i förste stycket behöver inte anmälas r nänmden eller föröverförmyndaren. (Jfr19 kap. 14 § i förslag.) Iförsta stycket föreskrivs att, om kommunfiiUmäktige beslutardet, överförmyndamämndema får delegera befogenheten att avgöra vissa gmpper avärenden. Motsvarande möjUghet att fette beslut om delegation har mte funnits ikommuner som saknar överförmyndar-nämnd. DelegationsmöjUghetemavidgas , så att kommunfiiUmäktige skaU få beslute att såväl nämnder somenskUda överförmyndare får delegera sin beslutsbefogenhet. Vidare vidgaskretsen av dem tiU vUka delegation får ske. Hit hör således, fömtom ledamöter iöverförmyndamämnd och ersättare för ledamöter, även kommunala tjänstemän mederforderUg kompetens. Närdet gäUer tjänstemän krävs mte, tiU skillnad mot , att de är anstäUda hosden kommun som har beslutet om delegation. Det är således möjUgt att uppdra åten tjänsteman i exempelvis en graimkom-mun att avgöra vissaöverförmyndarärenden. Kravetpå att tjänstemannen skaU ha erforderUg kompetens innebär inte att han eUer honmåste ha en viss utbUdning, men tjänstemannen skaU ha en sådan bakgmnd ochbefettning i kommunen att överförmyn-dariiågoma kan förväntes bUtiUfredsstäUande handlagda och bedömda. En juridisk eUer ekonomisk utbUdningtorde vara av värde. Även erfarenhet från socialnämndensarbetsområde bör vara värdefiiU.