prop · GH03197 · 1993-12-31 00:00:00 — Så blir också fallet om pantbrevet skall belånas hosnågon som inte tillhör den krets som kan registreras som pantbrevshavare ellersom föredrar att inneha ett skriftligt pantbrev. Ävenåtgärder av detta slag bör kunna initieras enbart av pantbrevshavaren. I annatfall skulle åtgärden uppenbarligen kunna äventyra hans rätt. I samband medutskriften av det skriftliga pantbrevet måste givetvis inteckningen tas bortfrån pantbrevsregistret. Även i detta fall bör uppgifter om den avfördaregistreringen av minst tio är bevaras i ett historikregister.Den tidigare pantbrevshavaren bör, om det skriftliga pantbrevet inte expedierastill honom, i efterhand aviseras om åtgärden. Enligtgällande rätt är det inskrivningsmyndigheten som utfärdar pantbrev. Påfastighetsdataområdet saknar denna bestämmelse reell betydelse eftersom allaåtgärder om utskrift och expedition av pantbrev sköts av CFD. Med hänsyn tilldetta bör skriftiiga pantbrev i de nu aktuella fallen utfärdas av CFD Imyndighetens eget namn. Regeringensförslag: Jordabalkens regler om pantsättning kompletteras sä att det klargörsatt en giltig panträtt kan uppkomma även på grund av inteckningar som ärInförda i pantbrevsregistret. Departementspromemoriansförslag: Överensstämmer med regeringens Prop. 1993/94:197 förslag (sepromemorian s. 28-31). Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utaninvändning. vid har dockföreslagit att reglerna ges en annan utformning. Skälenför regeringens förslag: Såsom regeringen har framhållit i föregående avsnittbör det nya registret inte redovisa om det finns någon panträtt. Att en bankregistreras som pantbrevshavare i registret behöver alltså inte innebära attbanken också är panthavare. Registreringen kan också vara en följd av attfastighetsägaren eller panthavaren har velat "deponera pantbrevet"hos pantbrevshavaren. Likväl torde syftet med att registrera någon som pantbrevshavarevanligen bli att åstadkomma eller vidmakthålla panträtt i fastigheten. Reglemamäste därför utformas så att detta blir möjligt. Enligtbestämmelserna om pantsättning i 6 kap. 2 § jordabalken uppkommer panträttgenom att fastighetsägaren "överlämnar" pantbrevet som pant förfordran. Bestämmelsen innefattar dels ett obligationsrättligt moment, dels ett sakrättsligtmoment. Det obligationsrättsliga momentet utgörs av förekomsten av ettfordringsförhållande och ett avtal om pantsättning, medan det sakrättsligamomentet består i överlämnandet av pantbrevet. Det kan ifrågasättas om detsenare momentet, kravet på överlämnande, kan uppfyllas sä länge pantbrevet inteexisterar annat än som en registrering på ADB-medium. Att i bokstavlig mening"överlämna" en sådan registrering är naturligtvis inte möjligt. Detskulle visserligen kunna hävdas att kravet på överlämnande i 6 kap. 2 §jordabalken inte är så kategoriskt som paragrafens lydelse ger sken av och attdet väsentliga inte är ett överlämnande i bokstavlig bemärkelse utan attfastighetsägaren avskärs från möjligheten att förfoga över pantbrevet. I gällanderätt anses sålunda panträtt i ett par fall kunna uppkomma innan någotöverlämnande i bokstavlig bemärkelse har kommit till stånd. Sä är fallet vid s.k.förtida pantförskrivning (se NJA 1981 s. 507) samt vid sådan pantsättning dåpantbrevet befinner sig i tredje mans besittning (främst vid an-drahandspantsättning;se lagen /1936:88/ om pantsättning av lös egendom som innehaves av tredje man).Det gemensamma för dessa båda fall är dels att innehavaren av pantbrevet harfått uppgift om att fastighetsägaren har gjort en pantförskrivning och dels attfastighetsägaren saknar möjlighet att själv förfoga över pantbrevet. Enligtregeringens mening framstår det som vanskligt att dra nägra säkra slutsatser omhur domstolarna skulle bedöma frågor om panträtt I ett "papperslöst"system, utformat inom ramen för nu gällande pantsättningsregler. 1981 ärsrättsfall om förtida pantförskrivning ger lösningen på ett särskilt problem,nämligen vad som skall gälla mellan inskrivningsdagensslut och den tidpunkt dä det utskrivna pantbrevet kommer i panthavarensbesittning. Rättsfallet ger mindre vägledning om vad som gäller när något pantbrevöver huvud taget inte skall skrivas ut . Det går inteheller att tillämpa bestämmelserna I 1936 ärs lag om pantsättning av lösegendom som innehaves av tredje man. Dessa bestämmelser bygger bl.a. på att denegendom som pantsätts "Innehas" av Denna förutsättning saknas i det nu föreslagna systemet. I departementspromemorianhar mot den nu angivna bakgmnden föreslagits att bestämmelsen i 6 kap. 2 §jordabalken skall kompletteras med en föreskrift om att pantbrev skall anses haöverlämnats om borgenären eller någon som företräder honom har registrerats sominteckningshavare för inteckningen i det särskilda inteckningsregistret.Innebörden i förslaget är att det sakrättsliga momentet i panträttsupplätelsen,dvs. enligt gällande rätt överlämnandet, skall kunna uppfyllas genomregistreringen. Däremot avses inte någon ändring i fräga om detobligationsrättsliga momentet. Registreringen skall alltså inte ersätta ellerbota brister i fordringsförhällandet eller pantutfästelsen. Juridiska fakultetsnämndenvid har ansett att den föreslagna regeln ger intryck avatt redan registreringen innebär att en fullbordad panträtt har kommit tillstånd. har menat att det inte skulle innebära några praktiskaproblem om den föreslagna ändringen inte genomförs. Bevis om att pantsättningskett skulle, enligt fakultetsnämnden, i stället få sökas pä annat häll, t.ex.genom att ett skriftligt pantavtal upprättats. , som isammanhanget även har hänvisat till rättsfall, har föreslagit att 6kap. 2 § jordabalken endast kompletteras med en uppgift om att registrering avinnehav av pantbrev kan ske enligt bestämmelserna i lagen om särskiltinteckningsregister. Därmed skulle en viss presumtion skapas för att innehavetär liktydigt med att pantsättning skett, utan att jordabalken skulle behövatyngas med bestämmelser om detta. Enligt regeringens meningmåste en ordning där pantbrevet endast kommer till utttyck i en registreringpå elektroniskt medium föranleda en komplettering av 6 kap. 2 § jordabalken.Dä något "överlämnande" av pantbrevet av naturliga skäl inte kan konunai fräga, bör lagtexten ange vad som i stället fordras för att en pantupplätelseskall fullbordas. Enbart en hänvisning av det slag som har förordat ger inte något besked om detta. Att lämna fråganoreglerad skulle leda till en oacceptabel osäkerhet om rättsläget. Bestämmelseni 6 kap. 2 § jordabalken bör därför kompletteras pä väsentligen det sätt somhar förordats i departementspromemorian. 4.8 Uppvisande av pantbrev i samband med inteckningsåtgärder Regeringensförslag: I fråga om pantbrev som har utfärdats genom registrering avskaffas det nuvarande kravet på att pantbrevet skall gesin i ärenden om inteckningsätgärder enligt 22 kap. jordabalken. För atttillgodose de ändamål som ligger bakom kravet pä att pantbrevet skall ges Ininförs i stället regler om tillfälliga spärrar i pantbrevsregistret {hinder motavregbtrering). Departementspromemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med re- geringens förslag men avviker något i fräga om dentekniska utformningen Prop. 1993/94:197 av reglerna (se promemorian s.31-34). Remissinstansema: Det stora flertalet remissinstanser harlämnat departementspromemorians förslag utan invändning. Nägraremissinstanser, såsom Kammarrätten i , och , hardock menat att de föreslagna reglerna om hinder mot avregistrering blir sväraatt tillämpa. Skälen för regeringens förslag: I 22 kap. 7-12 §§jordabalken behandlas olika s.k. inteckningsåtgärder, dvs. beslut som förändrarinteckningars stmktur eller företrädesrätt. Sådana åtgärder får normalt företasendast pä ansökan av fastighetsägaren. Åtgärderna kräver vanligtvis också medgivandeav den som innehar det pantbrev som hör till inteckningen. När en innehavare avett pantbrev lämnar sitt medgivande till en sådan åtgärd, skall pantbrevet gesin (se 22 kap. 13 § jordabalken). Sedan inskrivningsmyndigheten har beslutatom åtgärden makuleras vanligen det gamla pantbrevet. beslut innebär att inteckningen dödas, utfärdasgivetvis inte något nytt pantbrev. Vid övriga inteckningsätgärder utfärdarinskrivningsmyndigheten nya pantbrev (se 28 § inskrivningsregisterkungörelsen /1974:1061/).Liksom vid nyinteckning skrivs de nya pantbreven ut genom CFD:s försorg (se 9 §fastighetsdatakungörelsen /1974:1058/). I det nu förordade systemet kan ett pantbrev utgöras inteendast av ett skriftligt pantbrev utan också av en registrering ipantbrevsregistret (datapantbrev). Det senare slaget av pantbrev kan givetvisinte innehas och visas upp i bokstavlig bemärkelse. Ett system med sädanapantbrev låter sig därför inte utan vidare förena med de nuvarandebestämmelserna om att pantbrevet alltid skall ges in i samband med en ansökanom en inteckningsåtgärd. Att pantbrevet mäste ges in har betydelse pä två olikasätt (jfr prop. B 674). Dels ger uppvisandet garantier för att fastighetsägaren el- i ler den uppgivne innehavaren verkligen innehar pantbrevet.Dels blir det genom kravet pä ingivande möjligt att makulera pantbrevet efterdet att inteckningsåtgärden har beslutats. Ett sätt att tillgodose dessa behov skulle naturligtviskunna vara att kräva att det alltid visas upp ett skriftlig pantbrev. I sä fallskulle det emellertid bli nödvändigt att inför varje inteckningsätgärd skrivaut ett pantbrev. Detta skulle uppenbarligen inte vara rationellt, särskilt sompantbrevet normalt ändå mäste makuleras sedan inteckningsätgärden harbeslutats. En mera ändamålsenlig ordning är attinskrivningsmyndigheten uppgift om vem som är registrerad som pantbrevshavareoch att dennes skriftliga samtycke visas upp i ärendet. Inskrivningsmyndighetenbör ha terminalanslutning till pantbrevsregistret och bör, om pantbrevshavarengår med pä det, ha rätt att få åtkomst till registrets uppgift om pantbrevshavare.Härigenom skulle det ena syftet bakom bestämmelsen om ingivande av pantbrevvara tillgodosett. Vad gäller det andra syftet med kravet på ingivande avpantbrev - säker ställande av makulering - kan sägas följande. Det är givetvis tänkbart att ersätta makulering av pantbrevet med en före skrift om att CFD, efter avisering frän inskrivningsmyndigheten, skall föra In uppgifter om den vidtagna inteckningsätgärden i pantbrevsregistret. Vid beslut om dödning skulle CFD I stället ta bort Inteckningen från registret. Här uppkommer emellertidett problem, som har att göra med samordningen mellan inskrivningsmyndighetenoch CFD. Problemet består i att det vid inskrivningsmyndighetens handläggningkan förflyta mellan inskrivningsdagen och det slutiiga godkännandet avinteckningsärendet. Vid exempelvis dödning av inteckning kommer inteckningenatt finnas kvar i pantbrevsregistret hos CFD fram till dess att beslutet i dödningsärendethar förts in i inskrivningsregistret. kommer pantbrevshavarenatt kunna begära hos CFD att ett nytt pantbrev skrivs ut. Detta skulle kunnaleda till att det finns ett pantbrev i omlopp trots att den inteckning, somsvarar mot pantbrevet, har dödats genom beslut av inskrivningsmyndigheten.Detta kan uppenbarligen välla tredje man skada. För att sådanakonsekvenser skall förhindras har det i departementspromemorian föreslagitsatt undantag från kravet på att pantbrev skall ges in i inskrivningsärendetendast skall fä göra om det vid tiden för inskrivningsmyndighetenshandläggning finns ett beslut om att inteckningen inte fär tas bort från detsärskilda inteckningsregistret. Ett sådan beslut skall, enligt departementspromemoriansförslag, kunna initieras av inteckningshavaren (dvs. Nägra remissinstanser, t.ex.Kammarrätten i , har påtalat att den lösning som har föreslagits ipromemorian blir komplicerad. Det kan inte förnekas att lösningen innebär vissasvårigheter, främst genom att den gör det nödvändigt för den som vill initieraen inteckningsätgärd att även initiera ett sådant beslut om hinder mot avregistrering.Dessa svårigheter bör emellertid inte överdrivas och är under allaförhållanden klart mindre än det arbete som krävs för att ta fram ochskicka in pantbrevet. Även behovet av att kunna makulera pantbrevet kan alltsåtillgodoses inom det nu föreslagna systemet. Med hänsyn till dettafinner regeringen övervägande skäl tala för att kravet pä att pantbrev skallges in I ärenden enligt 22 kap. 7-12 §§ jordabalken avskaffas i fall däinteckningen är införd i pantbrevsregistret. En fömtsättning för att någotpantbrev inte skall behöva visas upp bör dock vara att inskrivningsmyndighetenfår tillgäng till uppgift om vem som är pantbrevshavare. En ytterligare fömtsättningbör vara att inteckningen vid tiden för inskrivningsmyndighetens handläggninginte kan avregistreras från pantbrevsregistret. De nya bestämmelserna bördärför förenas med en regel om tillfälligt hinder mot avregistrering fränpantbrevsregistret. Den närmare utformningen av denna regel kommer attbehandlas i specialmotiveringen. 4.9 Uppvisande av pantbrev i exekutiva sammanhang Regeringensförslag: Om inteckningen är registrerad i pantbrevsregistret ochkronofogdemyndigheten ges tillgäng till uppgift om vem som är pantbrevshavare,behöver något pantbrev inte ges in eller visas upp i samband med en begäran omexekutiv försäljning eller en begäran om förordnande om fortsattinteckningsansvar. Departementspromemorian:Förslaget om att pantbrev inte behöver ges In 3 1993/94. isamband med en begäran om fortsatt inteckningsansvar saknar motsvarig- Prop.1993/94:197 het i promemorian. I övrigt överensstämmer promemorians förslag medregeringens (se promemorian s. 34-36). Remissinstansema:Har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan invändning. Fleraremissinstanser har tagit upp frågan om även det motsvarande kravet påuppvisande av pantbrev i samband med redovisning av influtna medel böravskaffas. Detta har förespråkats av CFD, ochKronofogdemyndigheten i , medan ochKronofogdemyndigheten i län har redovisat den motsatta uppfattningen. Bakgrund:Om en gäldenär som har upplåtit säkerhet i sin fastighet inte fullgör sinaförpliktelser, kan fastigheten tas i anspråk enligt reglerna om utmätning ochexekutiv försäljning. Enligt gällande ordning måste borgenären därvid i vissaskeden visa upp pantbrevet. Omen kronofogdemyndighet eller en domstol har fastställt att en fordran skallutgå med förmånsrätt i en fastighet, skall fastigheten anses utmätt (se 4 kap.27 § utsökningsbalken). Ett sådant beslut medför inte utan vidare att fastighetenförsäljs exekutivt utan borgenären måste begära detta särskilt. När en sådanbegäran framställs, skall pantbrevet ges in tillsammans med fordringsbeviset(se 2 kap. 7 § utsökningsförordningen). Bestämmelsen säkerställer att den sombegär försäljningen är borgenär. Vidsjälva den exekutiva försäljningen behöver något pantbrev inte visas upp. Enborgenär vars fordran skall avräknas på köpeskillingen behöver inte hellerefter försäljningen lämna igen pantbrevet. Han kan i stället göra gällandefordringen och panträtten mot den nye ägaren av fastigheten (jfr 12 kap. 45 §andra stycket utsökningsbalken). Däremot kan det vara nödvändigt för andraborgenärer att ge in eller visa upp pantbrevet i samband med utbetalning(redovisning) av influtna medel. Bestämmelserom redovisning av influtna medel finns i 13 kap. utsökningsbalken.Bestämmelserna innebär bl.a. att när medel betalas ut, skall iakttas vad som iallmänhet gäller om skyldighet för borgenär att återställa säkerhet för fordran(se 13 kap. 17 § första stycket utsökningsbalken). Men även en borgenär, sominnehar ett pantbrev som han inte är skyldig att återställa, måste visa upppantbrevet, såvida kronofogdemyndigheten inte finner skäl att medge undantag(se andra stycket i den angivna paragrafen). Syftet med bestämmelsen äratt kronofogdemyndigheten skall kunna kontrollera att borgenären inneharhandlingen. kan dock en sådan kontroll vara klart obehövlig ochkronofogdemyndigheten kan då medge undantag från kravet pä företeende. emellertid inte kan visas upp och kronofogdemyndigheten inteefterger kravet pä uppvisande, får pengarna inte betalas ut. Har borgenäreninte visat upp pantbrevet Inom ett är från det att fördelningsbeslutet vannlaga kraft, fär myndigheten mot säkerhet betala ut pengarna till den som iandra hand är berättigad till dem, om det inte finns särskilda skäl mot detta(se 13 kap. 18 § utsökningsbalken). Oftamedger borgenärer, som i och för sig har rätt att få betalning av In flutna medel, att fordran avräknas på den kontanta köpeskillingen mot att den nye fastighetsägaren övertar betalningsansvaret för lånet. I en sädan si tuation blir det normalt inte aktuellt att redovisa några medel till borgenären 34 och bestämmelsema i 13kap. 17 § utsökningsbalken blir därför inte tillämp- Prop. 1993/94:197 liga.Det förekommer emellertid att borgenären och den nye fastighetsägaren träffaröverenskommelse om att avräkning skall ske beträffande en del av fordran, t.ex.kapitalbeloppet, men att en annan del av fordran skall betalas kontant. Isådana fall har borgenären rätt att få del av influtna medel som hanhar rätt att behälla den tidigare lämnade säkerheten. Borgenärer,vars fordringar inte till någon del skall avräknas på köpeskillingen och sominte heller har rätt till någon utbetalning av influtna medel, är inte skyldigaatt lämna igen eller visa upp sina pantbrev. För dessa borgenärer saknarpantbrevet å andra sidan värde. De kan inte längre göra gällande någon rätt ifastigheten (se 12 kap. 45 § jordabalken). Enligt6 kap. 12 § jordabalken gäller dessutom att inteckningarna efter den exekutivaauktionen är utan verkan till den del de inte täcks av köpeskillingen,behållen avkastning eller andra influtna medel. Denna bestämmelse haremellertid ett mycket viktigt undantag. Enligt 12 kap. 56 § utsökningsbalkenkan nämligen kronofogdemyndigheten förordna att inteckningen skall bligällande. Sådana förordnanden meddelas regelmässigt. Ett förordnande av dettaslag innebär inte att den tidigare borgenären behåller sin panträtt ifastigheten. Det ger emellertid den nye fastighetsägaren möjlighet att utnyttjainteckningen och pantbrevet för ny pantsättning. För att detta skall varapraktiskt möjligt fordras dock att fastighetsägaren fär tillgäng tillpantbrevet. En begäran om förordnande om fortsatt inteckningsansvar skall därföråtföljas av pantbrevet. Skälenför regeringens förslag: Det finns enligt regeringens mening knappast nägravägande skäl att generellt ålägga en borgenär, som är registrerad som pantbrevshavarei pantbrevsregistret, att visa upp ett skriftligt pantbrev i samband med enbegäran om exekutiv försäljning. Om kronofogdemyndigheten i stället beredstillfälle att ta del av pantbrevsregistrets uppgift om pantbrevshavare, bör detinte krävas att pantbrevet visas upp. Bestämmelsen i 2 kap. 7 § utsökningsförordningenbör alltså ändras. 1fräga om kravet pä att pantbrev ges in i samband med redovbning av inftuma medel är skälen för en författningsändring inte lika starka. När bor genären har fått full betalning, skall säkerheten - pantbrevet - normalt åter lämnas. Den nye fastighetsägaren har då rätt att få tillgång till pantbrevet för att eventuellt förfoga över det genom ny pantsättning. I sädana fall bör därför datapantbrevet omvandlas till ett skriftligt pantbrev. Annorlunda för håller det sig dä borgenären har rätt till viss betalning men inte är skyldigatt återlämna pantbrevet. Sä kan vara fallet om borgenären och fastighetsäga ren har träffat överenskommelse om att fordran till viss del skall avräknas på köpeskillingen men till en annan del betalas . Att i dessa fall tvinga borgenären att låta skriva ut ett skriftligt pantbrev enbart för att styrka sitt innehav är Inte ändamålsenligt, i varje fall inte om borgenären även i fortsättningen vill utnyttja pantbrevsregistret. I stället börborgenären ha möjlighet att styrka att han är pantbrevshavare genom att ge kronofogde myndigheten tillgång till pantbrevsregistrets uppgift om pantbrevshavare. En sådan ordning fordrar dock Inte någon ändring i 13 kap. 17 § utsöknings balken, eftersom denna bestämmelse redan i sin nuvarande lydelse (se andra stycket) medger undantag frän kravet pä att pantbrev skall visas upp. Ett ytterligare fråga ärom det finns skäl att ändra bestämmelsen om att pantbrev alltid måste ges in isamband med förordnande om fortsatt inteckningsansvar. Skälet till att beslutaom fortsatt inteckningsansvar är att fastighetsägaren skall kunna utnyttjapantbrevet för ny pantsättning. Det är därför även i denna situation somhuvudregel naturligt att inteckningen tas bort från pantbrevsregistret så attfastighetsägaren kan fä tillgång till ett skriftligt pantbrev. kan omständighetemaemellertid tala emot en sädan ordning. Sä är fallet om den nyefastighetsägaren vid tiden för kronofogdemyndighetens beslut om fortsattinteckningsansvar redan har pantsatt pantbrevet till den registrerade pantbrevshavaren.Om detta framgår av kronofogdemyndighetens handlingar och pantbrevshavarenförklarar att han även i fortsättningen vill utnyttja pantbrevsregistret, ären utskrift av pantbrevet uppenbarligen meningslös. I 12 kap. 56 § utsökningsbalkenbör därför införas en bestämmelse om att pantbrevet inte behöver ges in omkronofogdemyndigheten finner skäl medge undantag. 4.10 Rättelse, omprövning och överklagande Regeringensförslag: Uppenbara oriktigheter i pantbrevsregistret skall kunna rättas genombeslut av CFD. Vidare skall förvaltningslagens regler om omprövning ochöverklagande tillämpas pä CFD:s registreringsbeslut. CFD:s beslut skall kunnaöverklagas till länsrätt. Departementspromemoriansförslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 40-44). Remissinstansema:Det stora flertalet remissinstanser har lämnat förslaget i denna del utaninvändning. Kammarrätten i har emellertid ifrågasatt om inteöverklagande hellre borde ske till tingsrätt. Skälen förregeringens förslag: I förvaltningslagen finns regler som gör det möjligt atträtta, ompröva och överklaga en förvaltningsmyndighets beslut. Handläggningenav registreringsärenden kommer, såsom har berörts i det föregående, att fallain under förvaltningslagens tillämpningsområde. Det är emellertid i och för sigmöjligt att utforma lagstiftningen så att den avviker från vad som gällerenligt förvaltningslagen. Idepartementspromemorian har konstaterats att det är nödvändigt med möjlighetertill rättelse av felaktiga åtgärder. CFD kommer att bära ett myndighetsansvarför att vidtagna åtgärder är riktiga och för att registeruppgifter och senareutfärdade skriftliga pantbrev är korrekta. Felaktigheter I registreringar ochpantbrev kan orsaka borgenärer och tredje man skada och för denna skada kanstaten bli skadeståndsskyldig. Enligt 26 §förvaltningslagen får ett beslut som innehåller en uppenbar oriktighet tillföljd av myndighetens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknandeförbiseende rättas av den myndighet som har meddelat beslutet. Innanrättelse sker skall myndigheten ge den som är part tillfälle att yttra sig, Prop.1993/94:197 om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild och åtgärdeninte är obehövlig. De regler om rättelse som finns inom inskrivningsväsendet(se 19 kap. 17 § jordabalken och 8 § lagen /1973:98/ om inskrivningsregister)och i aktiekontosystemet (se 4 kap. 11 § aktiekontolagen /1989:827/) överensstämmernära med förvaltningslagens regel och ger inte möjlighet till rättelse annat äni fräga om uppgifter som är uppenbart oriktiga. Förvaltningslagensbestämmelser gäller dock inte om en annan lag eller förordning innehåller någonavvikande bestämmelse. En sådan bestämmelse finns i 8 § datalagen, som bl.a.föreskriver att oriktiga eller missvisande uppgifter skall rättas, ändraseller uteslutas, om det inte saknas anledning anta att otillbörligt inträng iden registrerades personliga integritet skall uppkomma. I dennarättelsebestämmelse saknas det krav som ställs upp i förvaltningslagen,nämligen att rättelse kan ske endast om det är fräga om uppenbar oriktighet.