mot · GG02Bo420 · 1993-01-26 00:00:00 — steg värdet på fastigheter väldigtkraftigt. Ofta var affärerna mer av spekulationer änlångsiktiga investeringar. Snabba köp och försäljningar blevvardagsföreteelser. Priserna steg till rent orimliga nivåer,nivåer där det enligt alla kalkyler är omöjligt att fåfastigheter att gå runt rent ekonomiskt.Naturligtvis sprack också bubblan ochfastighetsvärdena sjönk kraftigt. Kvar fanns de spekulantersom inte hann lämna skeppet . De som i stället för ettkortsiktigt spekulativt ägande nu tvingas försöka långsiktigtfå in de inkomster som behövs för att klara de höga räntorsom de dyra inköpen inneburit. Denna beskrivning ärnaturligtvis långt ifrån aktuell på alla fastighetsägare.Många är seriöst och långsiktigt arbetande med målet attockså bibringa sina hyresgäster en bra bostad till en rimligkostnad. Den rättighet som en god bostad innebärförnekades dock många hyresgäster. Vår grundsyn är attbostaden inte får betraktas som någon handelsvara sombara kan säljas hur som helst. Det är främst en socialnyttighet som kommer såväl de boende som samhället i sinhelhet till del.Ändå är just det bestående intrycket av 1980-taletsutveckling av fastighetspriserna att dessa utvecklades i ensådan grad att problemen för många hyresgäster blevuppenbara.Det handlar främst om flera fall där underhåll ochskötsel av lägenheterna fått stå tillbaka för att det heltenkelt inte finns några pengar kvar när räntor ochfastighetsägare tagit sitt. Statistiken visar att detregistrerade antalet ansökningar om särskild förvaltningökat kraftigt under de år då fastighetsvärdena sjunkitkraftigt. registrerades 21 stycken sådana ansökningar. 1990 var samma antal 91 stycken, för att 1991 mer än fördubblas till 203 stycken.Bakom dessa siffror döljer sig enskilda fall av misskötselsom leder till stort lidande. Det kan handla om avstängdelektricitet eller vatten, hela hus som långsamt faller ihopöver hyresgäster, telefonsvarare till fastighetsförvaltaresamt anonyma konton dit hyran betalas utanmotprestationer från fastighetsvärden. Dessa fastigheterhar ofta varit sådana som har bytt ägare med kortaintervaller. Sålunda ter det sig angeläget att granska köpetav fastigheten och köparen.I takt med de förvärrade problemen framstår behovet aven skärpt lagstiftning som alltmer uppenbar. Det är dåfrämst lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. sombehöver ses över.Översynen bör syfta till genomförande av sådanaändringar i lagen som krävs för att dess ursprungliga syfteskall kunna uppnås. Därmed avses att det skall vara möjligtatt förhindra att hyresfastigheter förvärvas av personer somkan antas sakna möjligheter att förvalta sådana fastighetereller som kan misstänkas komma att eftersätta underhålleti fastigheterna.Denna översyn skall naturligtvis inte föregripas. Detfinns dock anledning att erinra om de krav som refererasnedan och som bland annat Hyresgästernas riksförbunddriver. Grundattityden i dessa påpekanden och krav delarvi, även om vi här och inte vill ta ställning i detalj och påså sätt föregripa översynen.Krav på prövningI dagsläget har kommunerna ensamrätt att hänskjutaförvärvsärende till hyresnämnden. Det är otillräckligt.Även hyresgästorganisation bör få möjlighet att få förvärvetprövat i hyresnämnden. Oavsett om detta införs i lagen börkommunen åläggas att till hyresgästföreningen översändaalla förvärvsärenden på remiss dagar efter det attkommunen erhållit anmälan om förvärv.Krav för tillståndsbeviljandeDe krav som ställs på fastighetsägare för givande avtillstånd bör skärpas. som priserna kraftigtsteg blev det allt vanligare att de som förvärvade fastigheterinte räknade med en kalkyl där kostnader för reparationer,service och underhåll ingår. Det bör i samband medtillståndsgivandet ställas krav på en kalkyl som innebär attfastighetens intäkter täcker dess kostnader.Vidare bör kommunerna i samband medtillståndsgivning få bättre möjligheter att kontrolleraförvärvarens bakgrund. Enligt lagtexten bör exempelviskommunen i prövningen kunna kontrollera om förvärvarentidigare är straffad. I realiteten finns dock ingen sådanmöjlighet, då inte kommunerna har tillgång till uppgifter urpolisens register. Denna möjlighet finns förlänsstyrelserna och bör även tillkomma landets kommuneri samband med tillståndsgivande för fastighetsförvärv.De snabba försäljningarna bör stävjas till förmån förfastighetsägare med mer långsiktiga avsikter. Därför börtillstånd inte ges om förvärvaren köpt och sålt ett flertalfastigheter på kort tid.Vidare bör det i lagen ställas krav på en godtagbarfastighetsförvaltning på den ort där fastigheten är belägen,särbestämmelser för kommuner införas samt prövning avförvärv av aktier i fastighetsbolag.De bestämmelser som finns i lagen om förvärv avhyresfastighet m.m. bör utvidgas till att omfatta ävenfastigheter som försäljs av kommun, landsting ellerallmännyttiga företag.Sanktioner vid brott mot lagenI dag är den enda sanktion som finns för den somunderlåter att anmäla förvärv av fastighet att förvärvet blirogiltigt. Detta är otillräckligt och bör förstärkas genom atten särskild förvärvsavgift införs att erläggas av dessa. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översyn av lagen om förvärv avhyresfastighet m.m.