mot · GG02Fi92 · 1993-05-07 00:00:00 — Det är därför viktigt att ta tillvara denutvecklingskraft som finns hos småföretagen och samtidigtstimulera tillkomsten av nya företag.För dessa företag är det efterfrågeläget påhemmamarknaden som är det största problemet. Förföretagen spelar också de höga räntorna en viktig roll somhinder för produktion och investeringar. Den nyaekonomiska politiken syftar till att skapa bättreutvecklingsmöjligheter för de mindre och medelstoraföretagen.Utöver de generella åtgärderna för att stimuleraefterfrågan, produktion och investeringar behövs det en nyinriktning av näringspolitiken. Det duger inte att passivtavvakta att det svenska näringslivet skall konkurrera medhjälp av låga löner. Det gäller att nu aktivt medverka till attnya produktiva arbetstillfällen kommer till stånd, som kange utrymme för goda reallöner.Svenskt näringsliv arbetar med många avanceradeproduktionsprocesser, men behöver ta ett tekniksprång somflyttar fram vårt lands positioner på den internationellamarknaden. Den tekniska nivån måste höjas i industrin. Vivill därför genomföra en satsning på att förstärka tillämpadFoU och teknikutveckling. Syftet skall vara att föra över nyteknologi till och ge bred spridning till tekniskainnovationer i hela näringslivet. Särskilt viktigt är att nåmindre och medelstora företag.Vi vill vidare genomföra en bred Europasatsning för demindre och medelstora företagen. Vi har avsatt 500miljoner för att stärka dessa företags möjligheter på dengemensamma europeiska marknaden. Denna satsningomfattar marknadsföring, utbildning och information omde möjligheter som innebär bland annat närdet gäller offentlig upphandling. Den omfattar ocksåstimulans till småföretag att investera i Östersjöområdet,bl.a. Baltikum.I det läge som råder på de finansiella marknadernahar företagens egen kapitalbas fått större betydelse äntidigare. När kreditmarknaden fungerar dåligt kan deföretag som har en stark finansiell ställning lättare dra till sigkapital som beroendet av utomstående finansiärerminskar. När uppgången i produktionen och investeringarså småningom infinner sig är det av yttersta vikt att inteexpansionen hämmas av brist på rörelsekapital ochinvesteringar. Den viktigaste källan till eget kapital är devinstmedel som företagen själva genererar i sin rörelse.Men företagen behöver också ha tillgång till en välfungerande marknad för riskapital. Det råder nu stor bristpå riskkapital. Det är mot den bakgrunden som ettmoratorium för försäljning av statliga företag har införts.Det kapital som finns tillgängligt för nyinvesteringar påaktiemarknaden bör komma näringslivet till del somförstärkning av företagens egna kapitalbaser och inte tas ianspråk av staten genom utförsäljning av redan befintligaaktier. Vi motsätter oss den utförsäljning av aktier i som regeringen beslutat om i strid med detmoratorium som råder. Denna utförsäljning tar i anspråk2--av det mycket begränsade utrymme förnyemissioner som finns på aktiemarknaden.Men det är också angeläget att öka utbudet avriskkapital. AP-fonden bör därför ges rätt att placeraytterligare i aktier. Vi är beredda att överväga nyaformer för AP-fondens utökade placeringsrätt i syfte attskapa en bred uppslutning kring denna verksamhet.Staten måste ta ett stort ansvar för att förse särskilt desmå och medelstora företagen med riskvilligt kapital. Det ärangeläget att slå vakt om de regionala utvecklingsfonderna.Organisation och huvudmannaskap bör emellertidövervägas. I anslutning till detta bör verksamheten i denyligen inrättade riskkapitalbolagen omprövas så att de småoch medelstora företagen verkligen får tillgång till kapitalsom de behöver för att expandera.5. Vårt program för sunda statsfinanser 5.1 Depression skapar budgetunderskottSedan regeringsskiftet har statens finanserförsämrats dramatiskt. Inkomsterna har fallit och utgifternaökat. Denna utveckling måste brytas. Obalanser i deoffentliga finanserna kan inte accepteras på längre sikt.I slutet av 1980-talet visade statsbudgeten ett visstöverskott. Detta överskott har förbytts i ett underskottpå ca . Till detta skall läggasunderskottet i arbetsmarknadsfonden som ligger utanförstatsbudgeten. Underskottet i fonden beräknas avregeringen under innevarande budgetår bli och för nästa budgetår . Med nuvarande arbetslöshet ökar underskottetsnabbt på grund av att inkomsterna tillarbetsmarknadsfonden endast är dimensionerade för atttäcka en arbetslöshet på drygt 2 %.De växande underskotten beror både på en försvagningav inkomsterna och en ökning av utgifterna. Under detsenaste året har utgifterna i den konsolideradestatsbudgeten (inklusive arbetsmarknadsfonden) ökatexplosionsartat. Mellan /92 och 1992/93ökar utgifterna med inte mindre än 125 miljarder, dvs. Statsutgifterna ökar således långt snabbare -- två--tregånger snabbare -- än de gjorde på 1980-talet.Underskotten finansieras genom lån och detta leder tillatt statsskulden ökar vilket i sin tur belastar budgeten i formav ökade ränteutgifter som tränger ut andra angelägnautgifter ur statsbudgeten och driver upp räntorna.Underskotten i statens budget har under de senaste årenutvecklats på följande sätt:ÅrinkomstutgiftSaldoStatens lånebehov87/88323337--14 mdr88/89368350+18 mdr89/90402398+ 4 mdr90/91404438--34 mdr91/92398479--81 mdr8992/93375580--190 mdr23493/94346537--191 mdr244Av kompletteringspropositionen kan man dra slutsatsenatt regeringen har tappat kontrollen över statsbudgetensutveckling. Det framgår inte minst av det faktum attregeringen fullständigt misslyckats uppskatta budgetsaldotsutveckling. beräknade regeringenunderskottet /93 till . Ikompletteringspropositionen beräknas underskottet församma budgetår till , en avvikelse med120 miljarder kronor.Källa: FinanstidningenDessa väldiga avvikelser bottnar i en politik som byggerpå bristande förståelse för de underliggande faktorer sompåverkar ekonomins funktionssätt i samband meddepression. Trots att mycket betydande nedskärningar ochskattehöjningar beslutats och genomförts, har eroderingenav statsfinanserna fortsatt. För varje ny budgetförstärkningsom beslutats har underskotten ökat, tillväxten minskat ocharbetslösheten vuxit. Regeringen har utformat sin politiksom om försämringar i transfereringar och höjningar avskatter inte påverkar konsumtionen och produktionen utankan ses som isolerade åtgärder för att förstärka budgeten.Det faktiska förhållandet är att regeringens åtgärder harstor inverkan på hushållens köpkraft, företagensavsättningsmöjligheter och därmed på produktion ochinvesteringar.Den slutsats som man måste dra av det borgerligaexperimentet med ekonomi är att det är omöjligtatt åstadkomma balans i statsfinanserna genom ensidigaköpkraftsindragningar i ett läge när hushållens köpkraft ochföretagens investeringsvilja är svag. En sådan politik ledertill sjunkande produktion och växande arbetslöshet.5.2 Regeringens förslag till långsiktig utgiftsstrategiRegeringen har i kompletteringspropositionen lagt framett program , som man hävdar haren omfattning av . av dessa besparingar uppstår därigenom attregeringen antar att den offentliga konsumtionenegentligen skulle öka med i genomsnitt . Genom att i stället ange att denoffentliga konsumtionen skall vara realtoförändrad hävdar regeringen att en besparing med har uppstått.Vi avvisar detta slags ''kalkyler'', som baseras påhypotetiska antaganden av ''vad som skulle ha kunnathända''.Om regeringen planerar nedskärningar avkommunernas och landstingens verksamhet bör dettaredovisas på sedvanligt sätt; hänsyn kan då tas till kostnaderför den arbetslöshet som skulle blir följden av sådananedskärningar när man skall bestämma vilkennettobesparing som uppnås.Av återstående hänför sig till tänkta effekter av en omläggning avATP-systemet från arbetsgivaravgifter till egenavgifter. Huren besparing därvid uppstår klarläggs inte i propositionen.Av återstoden -- -- utgörs av skatte- och avgiftsökningar. Endast utgörs av egentliga besparingar.Regeringen vill höja såväl arbetsgivaravgifter somegenavgifter för att finansiera arbetslöshetsförsäkringen. Vivill i stället att finansieringen av arbetsmarknadsfonden ocharbetsmarknadspolitiken grundligt reformeras.Vi avvisar också regeringens förslag att dramatiskt höjaegenavgifterna till ATP-systemet, minskabostadssubventionerna samt höjda avgifterna inomsjukvården och tandvården. Däremot menar vi att det ärriktigt att sträva efter att höja den faktiska pensionsåldern.Den rätta metoden att åstadkomma detta är att viarehabilitering och andra åtgärder undvika att människortvingas pensionera sig i förtid.5.3 Den nödvändiga tillväxtenDen viktigaste förklaringen till att budgetunderskottetökat så snabbt är den växande arbetslösheten. Mer än trefjärdedelar av underskottet i statens finanser beror påarbetslösheten.Avgörande för att kunna minska budgetunderskottet äralltså en politik för ökad tillväxt och sysselsättning. På kortsikt behövs kraftfulla stimulanser för konsumtion ochinvesteringar så att fallet i efterfrågan kan hejdas ocharbetslösheten förmås minska i stället för att öka. Dåminskar i sin tur budgetunderskottet.Men minskad arbetslöshet är inte tillräcklig för attåstadkomma långsiktig balans i de offentliga finanserna.Därtill krävs ett program för att av 5--7 åranpassa de offentliga utgifterna och inkomsterna.Handlingsutrymmet är emellertid begränsat, i synnerhetpå kort sikt. Den svaga inhemska efterfrågan gör detmycket svårt att uppnå en snabb förstärkning avstatsbudgeten, oavsett om det sker med besparingar ellerskattehöjningar. Stor indragning av hushållens köpkraftleder till att de depressiva tendenserna i ekonomin förstärksmed ytterligare ökad arbetslöshet och minskad tillväxt somföljd.Besparingar och utgiftsminskningar måste avvägas så attde förstärker den långsiktiga strategin för ekonomisktillväxt och minskad arbetslöshet. Det är därvid intetillräckligt att nu enbart fatta beslut, som avses träda i kraftvid en senare tidpunkt. Varaktiga besparingar måste börjagenomföras . För att inte efterfrågan kortsiktigtskall pressas tillbaka, vilket skulle äventyra helarekonstruktionen av ekonomi, har de tillfälligastimulansåtgärderna föreslagits kraftfullare än vad someljest varit motiverat. Det långsiktiga utgiftsprogrammetkan därför börja genomföras utan attefterfrågan pressas ned på kort sikt.5.4 Vårt förslag för sunda statsfinanserHalvera arbetslösheten. För varje person som går överfrån a-kassa till ett arbete i näringslivet förstärks statensfinanser med inte . En halveringav arbetslösheten (inklusive åtgärder) innebär därför endirekt förstärkning av de offentliga finanserna med 50--. De omedelbara åtgärderna i form avräntesänkning och köpkraftsförstärkning är en hävstång hög och stabil tillväxt och därmed till sunda statsfinanser.Bättre skatteindrivning, effektiv kamp mot ekobrott.Ekonomikommissionen hävdade att det är möjligt att ökastatsinkomsterna med ca genombättre skatteindrivning. Regeringen anser en förstärkningutöver orealistisk.För skattemoralens skull är det ytterst angeläget att fåtill stånd en effektivare indrivning. Lika angeläget är attkampen mot den ekonomiska brottsligheten intensifieras.Vi har i lagt fram ett samlat program mot denekonomiska brottsligheten med ökade resurser för polisenseko-rotlar, ny organisation och effektivare lagstiftning.Vi går vidare och föreslår en kraftigt förstärktskatterevision. Kostnaderna för skatterevisionen bör täckasgenom avgifter, som tas ut av de företag som blir föremålför revision. Skatterevisionen kommer därmed frånfinansieringssynpunkt att behandlas på samma sätt somföretagets egen revision och bli en del av företagetskostnader. De företag som inte har några anmärkningar börslippa att betala avgifterna. Vi föreslår att en utredningtillsätts för att snabbt utforma ett lagförslag med dennainriktning. Genom en effektiv skatterevision och en effektivindrivning bör det vara möjligt att öka statsinkomsternamed minst 10, kanske 20--30 miljarder kronor.Dessa åtgärder är viktiga inte enbart för statsfinansernaoch den allmänna skattemoralen. Det är också viktigt förkonkurrensen i näringslivet att statsmakterna står upp förde hederliga företagarna. Åtgärderna är samtidigtnödvändiga om det skall vara möjligt att få medborgarnasförståelse för åtgärder som drabbar den enskilde.Ny finansiering av sjukförsäkringen. Som ett led iarbetet på att skapa sunda statsfinanser har vi föreslagit engenomgripande förändring av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringens organisation och finansiering.Utgifterna i detta försäkringssystem uppgår 1993 till ca . Den snabba ökningen av utgifterna isjukförsäkringen bröts . Utgifterna förarbetsskadeförsäkringen har fortsatt att stiga.Vår utgångspunkt är att försäkringen skall omfatta allaoch också i fortsättningen vara grundad i lagen om allmänförsäkring. Försäkringen bör också i fortsättningen följaprincipen om skydd mot inkomstbortfall. Vi avvisartankarna om grundskydd. Sådana lösningar skulle inte lösadet statsfinansiella problemet, men riskera att ställamänniskor som lever på knappa marginaler utankompletterande försäkringsskydd.Vi vill nu föra över ansvaret för försäkringen tillarbetsmarknadens parter. Vi vill göra det för att skapa ettsystem, där ersättningsnivåer och finansiering befinner sig ibalans. I den mån parterna vill ha till stånd bättre villkor ände som ges i lagen om allmän försäkring, så får de träffaavtal om hur dessa villkor skall finansieras.Vi vill åstadkomma ett system som har en tydligförsäkringsmässig utformning. Den grundläggandeprincipen för finansieringen bör därför vara att den enskildebetalar en försäkringspremie över skattsedeln, enegenavgift, till ett obligatoriskt försäkringssystem. Ettförsta steg på den vägen togs när enegenavgift på infördes för sjukförsäkringen. Vi vill nu gå vidare ochhelt ut finansiera försäkringen med egenavgifter. Uttagetskall vara relaterat till inkomsten, men oberoende avhälsorisker för den enskilde.Den nya finansieringen bör byggas upp under en periodpå 5--7år. Takten bör anpassas så att vi får optimal effekt påsåväl ekonomisk tillväxt som på statsfinanser.Statsfinansiella hänsyn talar för en snabb uppbyggnad,kraven på en tillväxt för en långsam uppbyggnad.Arbetsskadeförsäkringen bör däremot finansieras somhitintills, dvs. med arbetsgivareavgift.Säkerställ finansieringen av a-kassan.Arbetslöshetsförsäkringen befinner sig i finansiell kris.Avgifterna från arbetsgivare och medlemmar uppgår under1993/94 till ca , medan utbetalningarna frånarbetsmarknadsfonden till a-kassa, kontantstöd m.m.uppgår till 45--. Underskottet finansieras genom upplåning iRiksgäldskontoret. Underskottet i arbetsmarknadsfondenökar statsskulden och räntebördan i statsbudgeten växer.Det är nödvändigt att snabbt åstadkomma en rimlig ochhållbar finansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Deförslag som presenterats tillgodoser inte kraven på enlångsiktig lösning, där försäkringen utgör en del i en aktivarbetsmarknadspolitik. Förslagen lider av en rad brister.Trots ambitionen att skapa en allmän försäkring kommereffekten att bli den motsatta, nämligen att färre kan kommaifråga för ersättning. För stora grupper i vanligainkomstlägen kommer ersättningen vid arbetslöshet attstarkt försämras. Försäkringen får inte heller någon tydligkoppling till de aktiva åtgärderna; det finns inga raka rörmellan arbetsmarknadspolitikens två huvuduppgifter.Vi vill därför föreslå en ny och genomgripandeomläggning av försäkringen och dess finansering. Dengrundläggande principen bör vara att produktionen i alltväsentligt skall bära kostnaderna både förarbetslöshetsförsäkringen och för de aktiva åtgärderna iform av arbetsgivaravgifter. Skälet till detta är att både deaktiva och de passiva åtgärderna kan ses som en konsekvensav förhållandena i produktionen. Övertalighet ocharbetslöshet är en följd av förändringar isamhällsekonomin, i en bransch eller i det enskildaföretaget. Det är förhållanden som den enskilda arbetareneller tjänstemannen inte kan råda över. Det är ocksåförhållandena inom produktionen som ställer krav på aktivaåtgärder i form av platsförmedling, vägledning, omskolningeller yrkesinriktad rehabilitering. Det är företagens krav påkompetens och produktivitet som gör det nödvändigt meden aktiv arbetsmarknadspolitik. Därför är det rimligt attproduktionen i allt väsentligt bär dessa kostnader genomarbetsgivaravgifter.De samlade utgifterna för aktiva och passivaarbetsmarknadsåtgärder uppgår /94 till ca 75--. Vi vill därför förstärkaarbetsmarknadsfonden med de arbetsgivaravgifter, somhitintills finansierat sjukförsäkringen, dvs. av lönesumman.Till detta vill vi lägga en tillfällig förstärkning av fondeni form av en höjning av skatten på inkomster överbrytpunkten. Skatten bör utgå så längearbetsmarknadsfonden ger underskott. Detta ger eninkomstförstärkning med per år.Vi avvisar en ytterligare ökning av egenavgifterna, sominnebär att de anställda skall bära de kostnader som finnsinom den egna branschen. Det skulle leda till en orättvis ochekonomiskt irrationell lösning. Risken för arbetslöshetvarierar från ett till tio beroende på om man är arbetareeller tjänsteman, privat- eller offentliganställd samt kort-eller långtidsutbildad. De korttidsutbildade i näringslivethar den högsta arbetslöshetsrisken. En finansiering viaökade egenavgifter skulle därför få till följd att dessa skullefå lägre lön och kraftigt ökade avgifter till sina a-kassor.Det skulle leda till ökade kostnader i branscher ochregioner som mest drabbas av konjunkturmässigavariationer i arbetslösheten. En sådan finansiering skullemed andra ord missgynna den konkurrensutsatta sektorn.Den skulle också missgynna regioner med ett svagtnäringsliv. Vi avvisar alltså en sådan finansering och vill pådet sätt vi här har redovisat få till stånd en rationell ochrättvis finansiering som ger stabilitet och styrka förarbetsmarknadsfonden.Denna skall därefter finansiera både försäkringen och deaktiva åtgärderna. Det betyder att utgifterna förarbetsmarknadsutbildning, rehabilitering, stöd tillarbetshandikappade m.m. i fortsättningen lyfts över frånstatsbudgeten till arbetsmarknadsfonden.Motiven för denna åtgärd är följande.Vi vill för det första ha ''raka rör'' mellan aktiva ochpassiva åtgärder och ett tydligare samband mellan de olikadelarna av arbetsmarknadspolitiken för att uppnå en bättrehushållning både med de ekonomiska resurserna och medarbetskraften.Vi vill för det andra säkerställa att det finns medel iarbetsmarknadsfonden för framtida behov och förhindra attarbetslöshetsförsäkringen hamnar i en ny finansiell kris. Vieftersträvar att genom den ekonomiska politikenåstadkomma en kraftig nedpressning av arbetslösheten,men vill hålla en hög och stark beredskap för att kunna mötakonjunktur- och strukturförändringar i näringslivet och påarbetsmarknaden i framtiden.Vi vill för det tredje använda arbetsmarknadsfonden föratt säkerställa tillfredsställande balans i det offentligafinansiella sparandet. Vi återkommer med ett merdetaljerat förslag vid det kommande riksmötet.Se över ersättningsnivåerna i socialförsäkringen. Vi ärkritiska mot regeringens olika åtgärder som är på väg att gesplittrade och godtyckliga nivåer för olika försäkringar. Vihävdar att det nu är dags att göra en samlad bedömning avde åtgärder som vidtagits eller planeras för att säkerställaatt åtgärderna uppfyller kraven på rationalitet och trygghetför individen.Det är angeläget att förstärka insatserna förrehabilitering. Stora besparingar i socialförsäkringarna kanendast uppnås genom att fler kan återgå i arbete och attfärre blir beroende av bidrag.Det är också angeläget att ersättningsnivåerna isocialförsäkringen är rationellt och rättvist utformade. Vi ärdärför positiva till att pröva mer enhetliga nivåer iförsäkringen, inklusive föräldraförsäkringen. Vi avvisarvarje förslag om att använda en finanspolitiskt motiveradbesparing i föräldraförsäkringen som anledning till attinföra ett vårdnadsbidrag.Ompröva försvarsutgifterna. I land efter land i Europapågår nu en krympning av det militära försvaret. Det gördet möjligt också för att ompröva och omprioriterai de säkerhetsskapande utgifterna. Vi menar att det finnsmöjligheter att göra besparingar på kort sikt, men framförallt på lång sikt i utgifterna för det militära försvaret. Vibedömer att det går att uppnå besparingar på (en) miljardkronor under det kommande budgetåret och besparingar istorleksordningen 5--under senare delenav . Det bör framför allt ske genom attautomatiken begränsas i försvarsutgifterna. Därmed blirdet möjligt att framtvinga en ökad effektivitet iverksamheten. Detta besparingsprogram kan påbörjasredan under kommande budgetår.De förslag till långsiktiga besparingar som framförts iden socialdemokratiska partimotionen 1992/93:Fö316 ledertill lägre anslag fr.o.m. /95.Den besparing som börjar gälla då är attförsvarsprisindex inte räknas upp till följd av kronansdepreciering i november 1992.Vi föreslår vidare att avskaffa den årliga uppräkningmed den s.k. teknikfaktor på som infördes genom försvarsbeslutet . Dettaleder till att försvarsanslagen inte ökar med --2002.Det femåriga försvarsbeslut som fattade 1992innebär att den av regeringen föreslagna anslagsramen ökarför nästa budgetår. I detta avseende torde varaunikt bland industriländerna. I andra industriländer i västoch öst genomförs kraftiganedskärningar i försvarsutgifterna. Det gäller även våranordiska grannländer.Behovet av att reducera statens utgifter motiverar därfören minskning av anslagsramen till försvaret med 600miljoner kronor under /94. Mot bakgrundav de mera långsiktiga besparingsförslag som presenterats ipartimotionen Fö316 kan besparingsförslagen för detkommande budgetåret ges engångskaraktär.Anslagen för import av förvarsmateriel bör budgetåret1993/94 reduceras med . Regeringenbör efter hörande av berörda myndigheter återkomma tillrikdagen med förslag om hur en sådan besparing kangenomföras.Inom ÖCB:s ansvarsområde bör anslagen totaltreduceras med under budgetåret1993/94. Budgetförstärkningen kan lämpligen ske genom enminskning av de avsevärda ingående reservationerna bl.a.för industriella åtgärder och genom försäljning av materiel.Regeringen bör återkomma till med förslag omsådana besparingar.Genom den minskning av antalet brigader i armén från21 till 16 som genomförts eller skall genomföras under detnärmaste året uppstår en mycket stor reserv avbrigadutbildade värnpliktiga.Det är därför inte nödvändigt att under de närmaste årennyutbilda värnpliktiga i den omfattning som krävs för 16brigader. De redan brigadutbildade bör i största möjligaomfattning också krigsplaceras i de återstående brigadernaoch inte i andra delar av krigsorganisationen.Enligt den ändrade värnpliktslagen skall armén ifortsättningen endast utbilda värnpliktiga i den omfattningsom krävs för krigsorganisationens behov. Det är därförmöjligt att avstå från att kalla in några tusen värnpliktigaper år . Regeringen bör snaraståterkomma med förslag i denna fråga så att en besparing på200 uppstår redan under budgetåret1993/94. Det torde komma att beröra 3 000--4 000 värnpliktiga.Effektivare flyktingmottagande. skall ha engenerös flyktingpolitik. Det kräver emellertid en effektivadministration av asylansökningarna ochförläggningsverksamheten. Vi bedömer att det finns godamöjligheter att klara en fortsatt human flyktingpolitik tillbetydligt lägre kostnader än i dag.Under det kommande budgetåret bör en effektiviseringav invandrar- och flyktingpolitiken inledas. Det kan blandannat innebära kortare handläggningstider, ökade insatser inäraliggande länder m.m. Under det första budgetåret börbesparingar på kunna uppnås.Sammanlagt bör det bli möjligt att uppnå besparingar om3--4 miljarder kronor.Det bästa sättet att få ned kostnaderna är att förkortahandläggningstiderna för prövning av rätten tilluppehållstillstånd.Invandrarverket och har förnärvarande extra resurser och kan fatta beslut snabbt.Polisen har emellertid inte tillräckliga resurser för attverkställa avvisningsbeslut i den takt som sådana beslutfattas.