mot · GG02Ju842 · 1993-01-26 00:00:00 — En ny syn på kriminalpolitikenLag och ordningStatens huvuduppgift är att ge medborgarna fysisktrygghet och säkerhet. Brottsligheten ökar och blir alltgrövre och våldsammare. Staten och regeringen har tappatgreppet om utvecklingen och nöjer sig med att frånåskådarplats ge prognoser för hur stor ökningen skall bli ibrottsstatistiken i stället för att ta krafttag motbrottsligheten och återställa lag och ordning i landet.Tyngdpunkten i kriminalpolitiken måste vara attupprätthålla lag och ordning i samhället. Rättsordningenblir meningslös om den inte kan skydda kvinnor och barnfrån övergrepp och brutal död eller ge brottsoffren ettrimligt stöd. Oordningen går att bryta.Brottsoffret, målsäganden, måste ges en starkareställning under utredningen och i domstolsprocessen. Dettainnebär bl a att brottet mera skall ses som en sak mellanförövaren och offret än mellan åklagaren ochgärningsmannen.Det är hög tid att lämna ogrundade vårdtankar som ändåaldrig kan leda till något positivt resultat. De lyckaderesultaten inom kriminalvården är undantag och beror merapå enskilda initiativ och personligt ansvar änkriminalvårdsapparaten som sådan.Medborgarna har med rätta ett mycket svagt förtroendeför rättsmaskineriet. Det visar flera undersökningar. Dethandlar nu om att återvinna medborgarnas förtroende.Rättstryggheten och rättssäkerheten är viktigavälfärdsyttringar.Naturligtvis går det att göra något åt situationen -- attåterskapa lag och ordning i samhället. Medborgarna har rätttill lag och ordning. För detta är staten ytterst ansvarig.Ny Demokrati för fram ett flertal förslag i olika motionersom alla syftar till att effektivt bryta brottsutvecklingen ochåterskapa trygghet och rättssäkerhet i samhället,rättssamhället, men också återvinna medborgarnasförtroende för rättsmaskineriet. De viktigaste inslagen iförändringsprocessen är:att krav på lag och ordning i samhället skall prägla helarättsmaskineriet att den ogrundade och aningslösa vårdtanken inomkriminalvården som kriminalvårdsreform byggerpå måste överges att brottsoffrens rättsliga ställning måste stärkasbetydligtI fråga om brottsoffren föreslås bl a i en särskild motionatt en brottsofferfond inrättas. Vid beräkningen avmedel för polisväsendet avseende /94föreslår regeringen att en besparing tas ut om 150 miljonerkronor. Denna besparing bör enligt Ny Demokratis meningkunna läggas till grund för inrättandet av en särskildbrottsofferfond. Ett alternativt finansieringsförslag är attanvända de ca som frigörs om rättenför asylsökande att få rättsligt biträde enligt rättshjälpslagenbegränsas. Fonden kan tillföras ytterligare medel genom attdömda brottslingar tvingas betala förslagsvis tillfonden. Syftet med brottsofferfonden är att brottsoffrenoch deras familjer skall kunna få ersättning därifrån.RättsapparatenBrott är gärning för vilken är stadgat straff. En gärninganses som brott då den begås uppsåtligen. Men det finnsockså gärningar som anses brottsliga om de orsakas avvållande eller av vårdslöshet.Straff finns i form av böter, fängelse, villkorlig dom,skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård. Dessutomförekommer försöksverksamhet med samhällstjänst.Vad som är brott bestäms av genom lag.Riksdagen bestämmer också straffskalan. Åklagarna åtalarför brott. Det är domstolarnas uppgift att döma till straff förbrott. Domstolarna skall stå fria, men skall tillämpa lagensakligt och opartiskt och dessutom bedöma lika fall lika.Till sin hjälp har domstolarna också praxis, dvs manförsöker göra på samma sätt som . Överinstansernasavgöranden bör följas av underrätterna. Högsta domstolenhar särskild betydelse för prejudikatsbildningen.Domstolarna skall arbeta självständigt, vilket i sigkräver obundna och självständigt tänkande domare. Det ärsjälvfallet viktigt att ingen oskyldig döms för brott. Det ärminst lika viktigt att allmänheten har förtroende fördomstolarna och deras sätt att döma. Rättssystemet måstevara effektivt och uppfattas som rättvist, annars riskerar detatt förlora sin grundläggande roll i samhället.Polisen gör brottsutredningar och åklagarna åtalar.Häktning och beslag är exempel på medel som kananvändas för att skapa bättre förutsättningar för att utredabrott men också för att förhindra att nya brott begås undertiden fram till dom. I brottmålet har åklagaren bevisbördan.Brottsligheten har tagit överDet finns flera faktorer som bidragit till attbrottsligheten kontinuerligt ökar . Denkanske främsta orsaken är en ökad invandring frånutlandet. Vidare torde narkotikan spela en inte obetydligroll i sammanhanget. harockså lagändringar genomförts som grundats på attbrottslingen egentligen är ett offer och behöver vård ochomsorg. Från att ha varit en brottsling som skapadebrottsoffer har synen på brottslingen alltså ändrats till attbrottslingen är ett offer -- ett offer för olyckligaomständigheter eller sociala faktorer, t ex dåligahemförhållanden.Till detta kommer att domstolarna och andrarättvårdande myndigheter inte längre förstår sin roll somupprätthållare av rättsordningen och de etableradepolitikernas ovilja att inse vad som händer i verkligheten.Samhället har ensidigt inriktat sina resurser på att hjälpabrottslingarna men struntat helt i deras brottsoffer.Brottslingarna har fått gratis advokat av staten,domstolarna har lyssnat med sympati på brottslingenssnyfthistorier och lögner, åklagaren har ålagts en tungbevisbörda som innebär att han inte bara skall styrka sinaegna påståenden utan också motbevisa många gångergrundlösa påståenden från brottslingens sida som ju, tillskillnad från övriga personer i en rättssal, har rätt att ljuga.Däremot har man, inte minst genom den av staten betaladeadvokaten, gärna satt åt och ifrågasatt brottsoffret, allt inamn av att ingen oskyldig skall dömas för brott.Det som sker i rättssalen smittar självfallet av sig på polisoch åklagare. Om domstolarna ställer orimligt högabeviskrav, för det med sig att allt färre brott utreds, därföratt en utredning ter sig meningslös då den inte ens kan ledatill åtal. På motsvarande sätt blir den verksamhet som polisoch åklagare bedriver meningslös om arbetet leder tillorimligt låga straff.Något måste görasJämvikten i rättssalen måste återskapas. Åklagarensbevisbörda är på tok för tung. Det är inte något som är giveten gång för alla tider, att åklagaren skall bevisa allt. Rimligakrav på aktivitet måste också kunna ställas på den tilltalade.Passivitet och lögner skall leda till misstro mot hansuppgifter.Kriminalvården, som är enormt dyr, har syftat till vårdmen har i det närmaste misslyckats helt med sin uppgift. Av70 fängelser är det bara ett -- Österåkersanstalten -- somuppvisar ett förhållandevis godtagbartrehabiliteringsresultat. går varjeår till vård av kriminella. Med hänsyn till det torftigarehabiliteringsresultatet framstår ''vårdkostnaden'' sombortkastad.En jämförelse med de resurser som samhället lägger nedpå att hjälpa brottsoffren gör bilden av missriktadevårdresurser än tydligare. Brottsoffren får nämligen nöjasig med en hundradel av kriminalvårdens kostnader.Rättsordningen blir meningslös om den inte kan skyddakvinnor och barn från övergrepp och brutal död eller gebrottsoffren ett rimligt stöd. Oordningen går att bryta.Brottsoffret, målsäganden, måste ges en starkareställning under utredningen och i domstolsprocessen. Dettainnebär bl a att brottet mera skall ses som en sak mellanförövaren och offret än mellan åklagaren ochgärningsmannen.Den brottsling som mot förmodan hamnar i fängelseskall enligt kriminalvårdslagen behandlas med aktning försitt människovärde. Det låter bra. Någon sådan lagregelfinns dock inte för brottsoffren, inte ens under rättegångensom även den ofta är grymmare mot brottsoffret än motbrottslingen. Domstolarna, men även polis och åklagare,skall inte möta offret med misstro utan med medkänsla ochförståelse, vilket dock kan bli svårt med hänsyn tilletablerade attityder.I dag finns brottsofferjourer på omkring 60 olika ställeni landet. De arbetar ideellt med att hjälpa brottsoffertillrätta.Varje vecka misshandlas en kvinna till döds i . Ettokänt antal tusental misshandlas utan att avlida. I Kanadahämtar polisen den som anmälts för misshandel till förhörinom efter anmälan. På detta sätt signalerar manklart att samhället ser allvarligt på våldsbrott mot kvinnor.På många håll finns också särskilda kvinnojourer ochkvinnohus dit misshandlade kvinnor kan söka sig.Anslagen till brottsoffren och den verksamhet sombrottsofferjourer, kvinnojourer och kvinnohus bedrivermåste öka. Dagens disproportion mellan vård av brottsofferoch vård av brottslingar är absurd.Lagstiftningen och straffmätningen måste bli tydligareoch komma i bättre överensstämmelse med det allmännarättsmedvetandet. Det handlar alltså om att brytadomstolarnas orimliga straffmätning som bl a innebär lägger sig längst ned på straffskalan. Denhär förändringen klarar inte domstolarna själva. För detbehövs lagändringar.En total översyn av straffsatserna i brottsbalken.Speciellt de undre straffgränserna och straffen förvåldsbrott. Detta är ett omfattande arbete och kommer attta tid, men det måste påbörjas.Det måste alltså finnas ett rimligt samband mellanbrottets allvar och påföljden för brottslingen.Icke rehabiliteringsbara kriminella måste kunna låsas inpå livstid om det bedöms som nödvändigt.Interneringsstraffet hade sina klara fördelar och böråterinföras. Ådömt fängelsestraff bör avtjänas till fullo.Trots vallöften från regeringspartierna har brottslighetenfortsatt att öka i stället för att minska. Brottsligheten skulleju minska, liksom antalet rymningar från fängelserna -- detmåste bli slut på svängdörrspolitiken, sade man ivalrörelsen. Ord och utredningar är inte handling. Det ärnaturligtvis förvånande att några effektiva åtgärder motbrottsutvecklingen ännu inte har vidtagits. Regering ochriksdag har det yttersta ansvaret för att nedbringabrottsligheten och inte i en oviss framtid.De av regeringen föreslagna åtgärderna är otillräckligamen ger vid ett ytligt betraktande ett imponerande intryck.Men tittar man närmare, så ser man att det mesta ärförslag och idéer som inte är kontroversiella eller särskiltnyskapande. Dessutom befinner sig merparten av förslagenpå utredningsstadiet, och det kan med den sedvanligatrögheten dröja länge innan de kommer till i formav lagsförslag och får genomslag om de mot förmodanskulle visa sig kunna ge viss effekt.Ytterst handlar det emellertid om hur samhället skall sepå brott och brottslingar och vilka åtgärder som är bäst föratt upprätthålla den allmänna laglydnanden.Man kan indela en brottslings liv i flera stadier: 1. Återfall i brott i vissa fall. Rättsmaskinerietbörjar åter arbeta.Det krävs nu ett resolut nytänkande som syftar dels tillatt förhindra att barn och ungdomar hamnar i brott, dels tillatt oskadliggöra dem som inte är mottagliga för vård ellerannan samhällsinsats, d v s att effektivt hindra sådanaelement från att begå nya brott, eller i vart fall att minskarisken för detta. Dessutom är det nödvändigt med ettradikalt nytänkande i fråga om straffvärdet. Brott mot livoch hälsa bör självfallet väga tyngre vid straffmätningen änbrott mot skattesystemet.De åtgärder som regeringen aviserat är av traditionelltslag men kommer knappast att öka allmänhetens tilltro tilldet rättsliga systemet. Det går helt enkelt inte att vara såensidigt inriktad på åtgärder som ligger på ett sent stadiumpå vägen mot etablerad kriminalitet ochåterfallsförbrytelser. Brottsbanan måste brytas betydligttidigare. Det krävs ett nytänkande för att bryta den negativabrottsutvecklingen.Vissa förslag i sammandragI särskilda motioner framförs förslag som alla har detgemensamt att de syftar till att återställa förtroendet förrättsmaskineriet och återskapa lag och ordning. Här följeren kortfattad översikt över vissa av förslagen.Återupprätta allmänpreventionens övergripandebetydelse för straffmätningen, d v s att utdöma straff så sänder en avskräckande signal till dem som övervägeratt begå brott.Barn i riskzonen måste lokaliseras.Möjligheten att frihetsberöva ungdomar fr.o.m. iutredningssyfte måste bli större.Ett system med jourdomstolar för ungdomar måsteinföras.Särskilda ungdomsfängelser måste inrättas, eftersomungdomar som är inte får placeras i fängelsertillsammans med vuxna enligt om barnetsrättigheter.Lagstiftningen mot grova våldsbrott måste skärpas.Den som anmälts för misshandel skall hämtas till förhörinom 24 timmar.Brottsofferjourer och kvinnojourer måste få ett bättrestöd från samhället.Begränsa rätten till offentlig försvarare samt minskaarvodet betydligt. Omprioritering från brottslingens bästatill brottsoffrets bästa.Straffpåföljd för sexuella övergrepp mot barn ochersättningskrav som har samband med sådant övergreppbör inte i något fall preskriberas innan brottsoffret fyllt 25år.En restriktiv narkotikapolitik gagnar nya generationer.Europas bästa narkotikapolitik är en nödvändighet.Motverka narkotikaliberalismen i Europa.Tullen och polisen bör få bättre resurser. Dessutom börman vara öppen för en sammanslagning av myndigheternaför att på ett bättre sätt bekämpa narkotikainflödet inom ettgränslöst Europa.Säkerhetspolisen () bör användas förnarkotikabekämpning.Polisen bör få använda bättre spaningsmetoder, t exhemlig avlyssning, buggning.Övervakningskameror bör användas i större omfattning.Okonventionella spaningsmetoder bör få en meraframträdande roll i polisens arbete, t.ex. s.k. provokationervid misstanke om narkotikabrott.Sverige bör ta initiativet till bildandet av eninternationell narkotikabekämpningsbrigad som fritt kanröra sig över gränserna.Straffet för inbrottsstöld måste skärpas.Möjligheten att utvisa utlänning som begår brott iSverige måste öka betydligt.Inför ett system med omvänd bevisbörda för den somkört bil berusad och som kört ihjäl någon eller som vid sinframfart helt eller delvis orsakat andra skador med sin bil.Den som kört bil berusad och grips får frihetsberövas omdet inte anses uppenbart onödigt.Den rattfyllerist som inte är mottaglig för vård skallådömas ett kännbart fängelsestraff som sätts i rimligproportion till brottet.För den som kör ihjäl ett barn får strafftiden inte i någotfall understiga fängelse i två år.Kvarterspolisverksamheten bör läggas till grund för allpolisverksamhet.Åklagaren bör koncentrera sina insatser på sådant somjust kräver åklagarkompetens. Åklagarrollen måsterenodlas.Åtalsunderlåtelser bör av resursskäl kunna användasflitigare i syfte att komma åt den allvarliga brottsligheten.Målsägandens (brottsoffret) åtalsrätt bör förstärkas.Åklagarens absoluta åtalsplikt bör av effektivitetsskälersättas av en relativ åtalsplikt, likt den som finns i fleraländer i Europa.Utrymmet för att meddela strafföreläggande ochordningsbot bör vidgas.Ett system som möjliggör påföljdsöverenskommelse börinföras för att undvika långdragna och omfattandebrottsutredningar, särskilt i fråga om ekonomiskbrottslighet.Frihetsberövande för den misstänktes bästa innebär bl aatt man kan häkta i syfte att utreda den misstänktespersonliga förhållanden.Vittnen bör ha rätt att lämna vittnesmål anonymt undervissa bestämda förutsättningar och villkor.Minska åklagarens bevisbörda i brottmålsprocessen rimlig nivå.Specialdomstolar och särskilda nämnder bör avskaffasoch verksamheten föras över på de allmänna domstolarna.Den politiska tillsättningen av nämndemän måsteavskaffas.Påföljden för brott måste grundas på intresset av attupprätthålla allmän laglydnad. Den dömde måste i principkunna åläggas ansvaret för sin egen rehabilitering.Grova återfallsförbrytare och andra som inte ärrehabiliteringsbara måste på ett effektivt sätt förhindras attfortsätta med brott.Interneringsstraff måste återinföras föråterfallsförbrytare.En särskild asocialitetslagstiftning måste införas.Rätten till villkorlig frigivning måste upphävas.Den fängelsedömde måste kunna få arbeta mot rimligbetalning i fängelset, eventuellt mot marknadsmässig lönför att därigenom ges en möjlighet att betala skadestånd tillmålsäganden.Kriminalvården och kriminalvårdsreformen från 1974måste granskas. Nya typer av resultatinriktadefångvårdsanstalter behövs, t ex efter förebild frånÖsteråkersanstalten.I måste införas en föreskrift som går utpå att målsäganden, brottsoffret, under förundersökningenoch i den följande domstolsprocessen skall behandlas medaktning för sitt människovärde och med medkänsla ochförståelse.Ny kriminalpolitikSom framgått ovan behövs en ny kriminalpolitik.Kriminalpolitiken måste omprövas i grunden. Arbetet medatt lägga fram en ny kriminalpolitik i enlighet med vad somovan förordats måste påskyndas. måsteomedelbart ta ställning och godkänna riktlinjerna för en nykriminalpolitik. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för en nykriminalpolitik i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tyngdpunkten ikriminalpolitiken skall vara att upprätthålla lag och ordningoch att det fortsatta kriminalpolitiska reformarbetet skallpräglas därav,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att verksamma åtgärder måstevidtas så att lagstiftningen inom kriminalpolitiken blirtydligare och kommer i bättre överensstämmelse med detallmänna rättsmedvetandet,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att verksamma åtgärder måstevidtas så att straffmätningen blir tydligare och kommer ibättre överensstämmelse med det allmännarättsmedvetandet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utvärdering av1974 års kriminalvårdsreform,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fler kriminalvårdsanstalterarbetar efter förebild från Österåkersanstalten.