mot · GG02T628 · 1993-01-26 00:00:00 — Vi har påpekat att de högaresekostnaderna till och från utgör ett stortproblem för öns befolkning och näringsliv. Det geografiskaläge som gör situation så speciell är denenda faktor vi inte kan förändra. Formerna för ochomfattningen av det statliga engagemanget kan vi däremotpåverka i hög grad.I en situation där konkurrensen alltmer framställs somdet som skall lösa alla problem blir Gotlandstrafikenssärställning än tydligare just genom frånvaron av fleraalternativ. Det till synes onödiga påståendet att Gotlandsaknar landförbindelse med övriga , och därigenomalla landbaserade trafikmöjligheter såsom bil, buss och tåg,måste uppenbarligen upprepas.GodstransporterInom tillverkningsindustri och varuhandel har senare årsutveckling lett till att lagerhållningen minskat och behovetav regelbundna och snabba transporter ökat. Jordbruk ochlivsmedelsindustri som står för stora delar av det gotländskanäringslivet har behov av att få sina produkter, oftafärskvaror, till kunder och vidareförädling så snabbt sommöjligt. Att vara hänvisad till ett enda, långsamt färdmedel,under stora delar av året med endast en daglig avgång, är ensvårighet som naturligtvis missgynnar . En ijämförelse med andra transportslag lägre kostnad skullemer eller mindre kunna uppväga dessa nackdelar.Beträffande transportkostnaderna är de i sammastorleksordning som motsvarande i andra delar av landet.Sjöfartsverkets uppfattning, vilkenkommunikationsministern uttalat sympati för, atthögstprisregleringen och Gotlandtillägget stegvis böravvecklas, måste bestämt avvisas intill dess att de negativaeffekter ett borttagande skulle få kan elimineras.PersontransporterBeträffande person- och bilpriset finns dock ingenutjämning till neutrala priser. Det är dyrare att resa medfärja till och från än att resa med bil motsvarandesträcka var som helst i Sverige.Turismen är en av huvudnäringarna på och harbland annat genom omstruktureringen av jordbruket blivitallt viktigare. konkurrerar som turistmål medandra orter dit man reser med färjor. I en jämförelse medBornholm och som utfördes på uppdrag av 1991 framkom att hadedet sämsta kommunikationutbudet avseende kostnad,tillgänglighet och standard.Den stadigt uppåtgående trenden i prissättningen förfärjepassagerare bröts 1992. Åtgärden fick önskad effektgenom att resandet ökade. Antalet passagerare steg under1992 med 68 000 till 818 000. Sänkningen var heltgenomförd och informationen spridd införsommarsäsongen men ökning noterades även under hösten.Så reste till exempel fler människor medGotlandsfärjorna än samma månadföregående år.Samtidigt minskade det enda alternativet, alltså flyget,sitt passagerarantal. Inom turistnäringen ökade antaletgästnätter med , medan övriga uppvisade enmycket liten ökning. För det gotländska näringslivet ärvarje sänkning av resekostnaden en signal till optimism ochinvesteringar. Det är inte orealistiskt att anta att satsningarsom resulterar i lägre pris med bibehållen -- och helst ökad --standard är samhällsekonomiskt lönsamma. Beräkningarsom påvisar sådana samband har gjorts inom det gotländskanäringslivet och framförts vid uppvaktningar hos såvälriksdag som regering.Möjligheterna till bra förbindelser spelar också in vidlokaliseringsbeslut, även i verksamheter som inte direkt harnågot större transportbehov. Att veta att man utan störresvårighet och kostnad kan besöka släkt och vänner, själv taemot besök och ta del av kulturutbudet på riksplanet kanvara avgörande för en flyttning.Ny taxeprincipPå lång sikt måste resekostnaden till och från Gotlandmotsvara kostnaden för att ta sig motsvarande sträcka påandra håll i vårt land. Bilen är det överlägset vanligastefärdmedlet vid resor av den längd och typ somGotlandstrafiken utgör. Många vill eller måste påbörja ellerfortsätta sin resa med bil. Det måste alltså vara bilresandetman skall studera för att hitta en rättvis kostnadsjämförelse.Såväl passagerarpris som bilpris måste ingå i jämförelsen.Kommun, länsstyrelse och näringsliv är liksom politiskapartier och privatpersoner på överens om atten rimlig kostnad bör ligga i linje med en genomsnittligkostnad för bilresa motsvarande sträcka på väg. Olikaberäkningsmetoder kan naturligtvis användas, avvägning avhur stor del som skall tas ut i passageraravgift respektivebilavgift måste göras osv. Principen måste dock slås fast attdet inte skall vara dyrare att resa till och från änmotsvarande sträcka till och från andra orter i . Viden sådan prissättning -- men först då -- kan den rabatt de påGotland mantalsskrivna erhåller avskaffas.StatsbidragVid beräkningen av statsbidrag för Gotlandstrafiken harföreslagits ett lägre belopp än för /92, vilketär vi vet utfallet för. För /93överskrids anslaget enligt prognosen med 20 miljonerkronor. Avvikelsen uppges i propositionen bero på attpassagerarökningen blir mindre än beräknat. Dengenomsnittliga biljettkostnaden är enligt Gotlandslinjenminst . Under reste 68 000 flerpassagerare med Gotlandslinjen än föregående år. Vi harsvårt att tro att regeringen därutöver skulle ha kalkyleratmed en ökning på mer än 130 000 passagerare! Attregeringens beräkningar baseras på budgetår torde isammanhanget inte ha någon större betydelse eftersom denövervägande passagerarökningen kom under sommarenoch då priset var detsamma.Kostnadsökningen kan alltså inte förklaras med uteblivnapassagerare. I övrigt undandrar den sig vår bedömning dåavtalet mellan staten och rederiet är hemligt. Vikan därför inte heller föreslå åtgärder som skulle kunnaminska statens kostnader utan att gå ut överpassagerartaxorna.För att fortsätta utvecklingen mot den ovan beskrivnaprispolitiken (vägprincipen) bör samma satsning somföregående år göras. Som framgår av ovanstående har denunder genomförda taxesänkningen haft effekt i formav ett bestående ökat resande och därmed bidragit till attGotland tillförts inkomster som annars hade uteblivit.Behovet av statligt stöd i andra former blir självfalletmindre än annars om denna utveckling tillåts fortsätta.Vi föreslår därför att tio miljoner anvisas tilltaxesänkningar i Gotlandstrafiken. I de satsningar som görspå vägar och järnvägar i landet kommer alltid iskymundan. Det faktum att vår vattenväg redan finns ochalltså inte behöver byggas gör att man lätt glömmer bort attvägen också kräver investeringar i form av hamnar ochtonnage och att dessa i budgethänseende borde behandlaspå samma sätt som väg- och järnvägssatsningar i andra delarav vårt land. Ökat anslag till Gotlandstrafiken bör därförfinansieras genom omfördelning inomKommunikationsdepartementets medel förinfrastruktursatsningar på vägar och järnvägar.Nya linjerDet är vår uppfattning att nuvarande konstruktion medkoncessionstrafik inte bör hindra att satsningar påfärjelinjer utanför koncessionen genomförs. Ensommarlinje mellan och är ett exempel påtrafik som snarare skulle komplettera än konkurrera mednuvarande trafik. Regeringen bör ställa sig positiv tillsådana eventuella ansökningar.Fortsatt utredningDen av genomförda översynen av trafikenhar visat sig sakna en princip för kostnadsberäkning. Visaknar också ett trafikpolitiskt sammanhang i översynen.Gotlandstrafiken kan inte ses som en isolerad företeelsesom bara handlar om att få folk och varor över vattnet.Vidare res- och transportmöjligheter måste övervägas,restider till olika viktiga resmål beräknas osv. Gotlandmåste bli en del av ett nationellt trafiknät. Sjöfartsverketframför också att staten på lång sikt bör klargöra sittåtagande i trafiken samt hur den skall bedrivas framöver. Idet sammanhanget måste trafiken sättas in i ett närings-och regionalpolitiskt sammanhang. En av de absolutviktigaste enskilda faktorerna för de möjligheter till liv ochverksamhet som kommer att gälla på är justtransporterna. Inför beslut om den framtidaGotlandstrafiken måste således översynvidareutvecklas och kompletteras i en utredning medparlamentarisk sammansättning. Där måste ocksåföreträdare för gotlänningarna beredas tillfälle att delta. Vivill bestämt avvisa de krav på en ''objektiv'' utredning utanintressenter som tidigare ställts i dessa sammanhang. Det ärtvärtom av stor vikt att de direkt berörda får tillfälle att erfarenheter och synpunkter på den trafik som är av såavgörande betydelse för hela länet.Ny konstruktionVi vill slutligen påminna om att vägen mellan Gotlandoch fastlandet är den enda privatägda''länsvägen'' i riket. Liksom annan mellanregional trafik ilandet borde staten ta det fulla ansvaret för deninfrastruktur som färjorna i Gotlandstrafiken utgör. Vi villalltså upprepa de krav vi tidigare ställt på att formerna fördet statliga engagemanget i Gotlandstrafiken ses över meden sådan inriktning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fraktstödet i Gotlandstrafikenbör behållas,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ny princip för taxesättningen iGotlandstrafiken,3. att beslutar avsätta inomramen för anslag tilltaxesänkningar i Gotlandstrafiken,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om trafik utanförkoncessionsavtalet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en omfattande parlamentariskutredning av Gotlandstrafiken,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en annan långsiktiglösning på statsmakternas engagemang i Gotlandstrafiksituation.