mot · GG02K601 · 1993-01-26 00:00:00 — Ett av de utmärkande dragen hos de trossamfund somhar folkkyrkokaraktär är att medlemskap i samfundetbygger på familjetillhörighet. Medlemskapet är således integrundat på individuell bekännelse till samfundets tro.Exempel på sådana trossamfund med folkkyrkokaraktäri vårt land är den grekisk-ortodoxa kyrkansförsamlingar, den romersk-katolska kyrkan och Svenskakyrkan.Det har från olika håll framförts tolkningar av 1974 årsregeringsforms bestämmelser om religionsfrihet ochtillhörighet till trossamfund, som innebär att den nuvaranderegeringsformen inte ger utrymme för folkkyrkligtorganiserade trossamfund. RF skulle enligt denna tolkningendast kunna godta trossamfund byggda på individuellbekännelse, där grunden för inträdet i samfundet är enviljeyttring av något slag. Här kan jämföras meduttryckssättet i 4 § religionsfrihetslagen angåendetrossamfund: ''sammanslutning för religiös verksamhet,vari ingår att anordna gudstjänst''.Som bl.a. arbetsgrupp för översynav reglerna om statligt stöd till invandrarnas trossamfundhar påpekat (Ds C 1986:12), står invandrare tillhörandetrossamfund av folkkyrkokaraktär ofta frågande inför detsvenska samhällets individuellt inriktade syn påbestämmelser om religiöst liv och tillhörighet tilltrossamfund. När arbetsgruppen använder sig av begreppet''samfund av folkkyrkokaraktär'', definierar den begreppetsom samfund där ''medlemskap i samfundet bygger påfamiljetillhörighet, tillhörighet till etnisk grupp ellermotsvarande och inte på individuell bekännelse tillsamfundets tro''.Vi anser det vara angeläget, att dessa frågeställningarblir belysta i olika avseenden, inte minst när det gäller RF:skortfattade bestämmelser på detta område. Därjämte vill vipeka på de aktuella problemen för bl.a. den romersk-katolska kyrkan. Denna kyrka kan uppenbarligen inteacceptera, att den i den svenska statens ögon ochlagstiftning betraktas som en föreningsrättslig storhet, somen ''sammanslutning för religiös verksamhet, vari ingår attanordna gudstjänst''. Naturligtvis behövs det lagligakategorier som bättre svarar mot den romersk-katolskakyrkans väsen.Vi vill vidare peka på de speciella svårigheter som möteri den kyrkliga utredningen om tillhörighet till och som sammanhänger med tolkningen av RF:sbestämmelser om den positiva och den negativareligionsfriheten. Vad den frågan ytterst gäller i dettasammanhang är om grundlagen ger utrymme för ävenfolkkyrkor i vårt land eller om även tillhörigheten till dessamåste vara grundad på en individuell anslutning, grundadpå en viljeyttring, trots att detta strider mot samfundenskaraktär.Bl.a. vissa uttalanden av JO (seJustitieombudsmännens redovisning av sin verksamhet till1989/, KU 1989/90:21) tycks visa attfolkkyrkor måste ändra sin karaktär till att bliföreningskyrkor för att bli lagliga.Vi reagerar mot detta. Det har varit möjligt för etttrossamfund av folkkyrkokaraktär () attfinnas och fungera i vårt land i enlighet med sin syn, tro ochordning ända sedan tidig medeltid fram till . Det är svårtatt tänka sig, att denna folkkyrkokaraktär skulle ha striditmot grundlagen , då de här aktuella delarna avgrundlagen (RF 1--2) trädde i kraft. Det är därjämte högstbesynnerligt, att den samtida, demokratiska svenskastatsmakten anser sig kunna tvinga ett trossamfund att i enför detta grundläggande fråga ändra sin karaktär.Vi konstaterar med tillfredsställelse, att (SOU 1992:9) föreslagit en lösning på ett av deproblem som vi i tidigare motioner i denna fråga har pekatpå. Utredningen föreslår nämligen statsmakten att etableraen ny legal grund för de trossamfund som så önskarbestående av dels en ramlag, dels en möjlighet att ta uppsina medlemsavgifter/motsvarande via det statligauppbördssystemet.En sådan ordning gör det möjligt för bl.a. de folkkykligtorganiserade fria trossamfunden (ex. romersk-katolskakyrkan och de ortodoxa kyrkorna) att lämna den nuvarandeideella föreningens grund -- som är främmande för dem --och i stället etablera sig juridiskt på en ramlags grund, vilketstämmer bättre överens med deras karaktär ochorganisatoriska strukturer. Företrädare för dessa kyrkor harockså uttalat sitt intresse för denna möjlighet.När skisserar en motsvarandeordning för , utredningsmodell 2,förutsätter den emellertid, att kyrkan även i ett sådant lägemåste ändra sina tillhörighetsbestämmelser. Detta väckerfrågan vad gäller dessa övriga trossamfund med folkkyrkligstruktur, om ett statligt erbjudande om ettramlagsförhållande och statlig uppbörd kommer att varaförenat med krav på statlig granskning och statligtgodkännande av vederbörande samfunds ordningar påmotsvarande sätt som och senare ävenkyrkoministern förutsätter måste ske för Svenska kyrkansdel i en ramlagsmodell. Tanken förefaller vara ganskafrämmande, att den svenska staten skulle granskaexempelvis den kanoniska rätten (den romersk-katolskakyrkans kyrkolag) och bedöma i vad mån denöverensstämmer med den svenska grundlagen. Över huvudtaget är det orimligt att tänka sig, att statsmakten skulletvinga ett trossamfund att ändra sina grundläggandeordningar -- och detta gäller såväl somandra trossamfund.Möjligheterna för trossamfund av folkkyrkokaraktär attverka i vårt land bör ut. I ett första steg bör därförregeringen för redovisa vilka möjligheter somfinns för dem enligt gällande lagstiftning. I ett andra stegbör RF:s uppenbarligen oklara stadgande om den positivaoch den negativa religionsfriheten förtydligas, så att det avgrundlagen klart framgår att även trossamfund avfolkkyrkokaraktär kan finnas och fungera i vårt land ienlighet med sin syn, tro och ordning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om redovisning av gällandelagstiftning för medlemskap i trossamfund,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av förtydligande avregeringsformens stadgande om positiv och negativreligionsfrihet så att därav klart framgår att äventrossamfund av folkkyrkokaraktär kan finnas och fungera ilandet i enlighet med sin karaktär.