mot · GG02So286 · 1993-01-26 00:00:00 — Anmälningsplikten om att barn far illa I nuvarande socialtjänstlag 71§ finns följande lydelse:Var och en som får kännedom om att en underårigmisshandlas i hemmet eller annars behandlas där på ettsådant sätt att det är fara för hans hälsa eller utveckling böranmäla detta till socialnämnden.Myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdomsamt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten är skyldiga att genast till socialnämndenanmäla om de i sin verksamhet får kännedom om något somkan innebära att socialnämnden behöver ingripa till enunderårigs skydd. Detta gäller även dem som är anställdahos sådana myndigheter samt läkare, lärare, sjuksköterskoroch barnmorskor som inte har sådan anställning.För dem som är verksamma inom kommunalfamiljerådgivning gäller anmälningsplikt enligt andrastycket endast om de i sin verksamhet får kännedom om atten underårig misshandlas i hemmet.Myndigheter, befattningshavare och yrkesutövare somanges i andra stycket är skyldiga att lämna socialnämndenalla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av enunderårigs behov av skydd.Ovanstående lag är avsedd att vara ett skydd för barnoch ungdom.När socialnämnden får en anmälan jämlikt SOL 71§ är nämnden skyldig att genast utredabarnets/ungdomens situation. Det innebär bl.a. attutredande tjänsteman samlar in uppgifter från alla som kantänkas ha kunskap om barnets förhållanden.Det har visat sig att det varit genomgåendesvårt att få uppgifter från vissa andra myndigheter angåendebarn som på något sätt far illa. Det har bl.a. gälltvuxenpsykiatrin, som ofta vårdat föräldrar till de barn somsocialtjänsten haft att utreda. Inom finnsintrycket att vuxenpsykiatrin sett på barnen utifrånföräldrarnas behov av sina barn, i stället för att ha barnensbehov som utgångspunkt. Ofta har man skyllt påsekretessbestämmelserna och har ansett sig förhindrad attlämna de uppgifter krävt att få angåendeföräldrar.Andra myndigheter har inte så väl känt till 71§ i SOL, varför man ofta fått upplysa om lagen.Svårigheterna att få upplysningar uppmärksammades av deberörda lagansvariga och lagen har fått entilläggsbestämmelse som beskriver uppgiftsskyldigheten föri lagen uppräknade myndigheter, befattningshavare ochyrkesutövare. I lagens andra stycke uttrycks klart ochentydigt att bl.a. personal inom barnomsorg haren stark anmälningsplikt.De som haft mest kontakt med barnen i kommunernahittills är den kommunala barnomsorgen. Det har naturligtnog också blivit så att det till stor del är barnomsorgen somstår för många anmälningar till angåendebarn som misstänks fara illa.Barnomsorgen har både lagen bakom sig och ansvarenligt sin tjänst att göra anmälningar till socialkontoret.Ändå vet vi -- än -- att det är stor tveksamhet innananmälningar görs. När det väl gjorts en anmälan blir detmycket pressat och svårt, ofta ångestfyllt, för denbarnomsorgspersonal som gjort en anmälan.Om en stor del av den kommunala barnomsorgenövergår till att bli barnomsorg i privat regi, så innebär detatt personalen inte faller inom de yrkesutövare som haranmälningsplikt enligt 71§ 2:a stycket och upplysningsskyldighet enligt 4:estycket.Diskussioner förs om vad som händer med denbarnomsorg som blir direkt ekonomiskt beroende avföräldrarna till de barn de har i sin omsorg. Hur benägenblir personalen att anmäla till socialnämnden? Tillspetsat --att bita den hand som föder en. Finns risk för att därmedmånga barns lidande kan bli ouppmärksammat?Med anledning av det anförda menar vi att det ärnödvändigt med en översyn av nuvarande socialtjänstlag 71§. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn av 71§ socialtjänstlagen.