mot · GG02L712 · 1993-01-26 00:00:00 — I en del läroböcker och i propagandan beskrivskonsumenten som härskare över marknadsekonomin.Konsumenten påstås ha full information om alla alternativ,och endast det som är bra, önskvärt och rimligt prissattkommer därför att kunna säljas. Konsumenterna får som enföljd av detta ut det mesta möjliga för pengarna, ochekonomin kommer att producera det som verkligenefterfrågas. På ett principiellt plan är detta en tilltalandeoch rimlig konstruktion men det är en dålig beskrivning avverkligheten.Konsumentpolitiken, dvs. åtgärder för att korrigerafelaktigheter i marknadsekonomin och stärkakonsumenterna, är oförklarligt nog ett område med lågstatus inom politik, forskning och media.Inom handläggs konsumentfrågornaav ett arbetstyngt departement. är ettlitet verk med ett anslag på , vilketmotsvarar ca /invånare. Inom många kommuner harman eller planerar man att lägga nerkonsumentvägledningen.Konsumentforskning förekommer nästan enbart medteknisk inriktning.Massmedia ger större utrymme till marknaden för aktierän till marknaden för konsumentvaror och tjänster. Radionsenda konsumentinriktade program, Konsumentekot, harlagts ner.Just nu pågår en internationalisering och avreglering avekonomin. En viktig konsekvens av detta är attkonsumenterna får svårare att välja då varorna ochtjänsterna blir fler och mer olika. öses reklam utöver landet via satellit, TV-kanaler och snart även genomradion.För närvarande pågår stora förändringar i våra primär-och landstingskommuner. Debatten kring den offentligasektorns omvandling är livlig. Vad förändringarna kommeratt innebära och hur långt de kommer att gå är ännuosäkert. Rörelseriktningen är dock tydlig. Delar av maktenöver produktionen av offentliga tjänster flyttas frånkommuner och landsting till privata företag, organisationereller till den enskilde. Rätt hanterad kan denna utvecklingleda till förbättringar för medborgarna. Men det är långtifrån säkert att detta förverkligas, många intressen ärinblandade.När man försöker följa debatten på detta område slåsman av ett märkligt faktum; det finns varken medborgareeller konsumenter. I stället talas i stället ständigt omutförare, beställare, företag, politiker osv. men sällan omdem som saken ytterst berör. Det är hög tid att börjadiskutera hur konsumentens situation kommer att bli på eneventuell marknad för det som den gemensamma sektornnu tillhandahåller.En av tankarna bakom omvandlingen är att vi själva harbäst kunskap om våra egna och våra närmastes behov ochhur dessa kan tillgodoses på bästa sätt. I praktiken är dockvåra valmöjligheter begränsade. Det handlar här om enmängd komplicerade och svårdefinierade tjänster. Irealiteten kommer också valfriheten att bli en chimäreftersom det i stora delar av vårt land inte finns utrymmeför olika alternativ utan ett offentligt monopol kommer attbytas mot ett privat. I en del fall kommer ledningen av dettaprivata monopol att återfinnas i ett utländskt företag.Konsumenterna kommer att befinna sig i ett konstantunderläge.I maj 1992 kom direktiven till den statliga utredningensom skall se över konsumentpolitiken. Där konstaterarkonsumentministern att en marknadsekonomi inte fungerarväl utan starka och kunniga konsumenter. I direktivenbetonas vidare att information, stöd etc. skall skötas mindreav stat och kommun och mer av frivilligakonsumentorganisationer. Att medborgarna kan klara sigsjälva och inte är beroende av stat och kommun är i sig ensympatisk tanke. Men, hur stora är möjligheterna ipraktiken och hur blir det med effektiviteten i information,produktprovning, rättstvister etc. om regeringen på kort tidskär ner den offentliga konsumentverksamheten?Vår slutsats blir i stället att vi , medinternationalisering och privatisering av den offentligasektorn, behöver mer statlig och kommunalkonsumentpolitik, kraftfullare konsumentorganisationer,en bättre mediabevakning och inte minst mer medvetnaenskilda konsumenter. Det är också nödvändigt attanalysera hur marknadsföringslagen kan användas när detgäller skolor, sjukvård, hemtjänst och annat som i dagtillhandahålls av den gemensamma sektorn. Dessa frågorbör särskilt beaktas av den konsumentpolitiskautredningen. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv till denkonsumentpolitiska utredningen.