mot · GG02K218 · 1993-01-26 00:00:00 — Författningsfrågor är viktiga. De former somfolkstyrelsen har, de vägar den offentliga makten tar närden utgått från folket, kan vara avgörande för om och hurmedborgarnas vilja förverkligas.Författningsfrågor måste alltid behandlas medsidoblickar på samhället utanför väggar ochförhållanden utanför lagbokens pärmar. Den formellarepresentativa demokratin är aldrig nog. Medborgarnamåste på många olika vägar driva sina politiska krav ochidéer. Det politiska inflytandet skall vara så jämlikt fördelatsom möjligt, så att olika samhällsgruppers inflytande helstbestäms av deras numerär. bör medborgarna i sittdeltagande se utöver egna intressen.Demokratin är ett sätt att fatta beslut. Demokratin ärockså ett sätt att leva.Det finns många olika författningstekniska lösningarsom tillgodoser de formella kraven på en demokrati. Vi börvälja dem som främjar rättvisa beslut, effektivt offentligtbeslutsfattande och stort deltagande av medborgarna.Klassiska diskussioner i författningsfrågor gällerhuruvida den representativa demokratin bör organiserasenligt en modell av maktdelning eller enligt en modell av enväg för inflytande, samt om folkets valda ombud skallåtnjuta fullständig suveränitet eller om derashandlingsmöjligheter skall inskränkas genomminoritetsskydd och rättighetskataloger.Vår uppfattning, stödd på historiska erfarenheter, är attdemokratin som socialt värde måste sidoordnas friheten ochjämlikheten. Demokratin kan aldrig tillåtas upphävamänskliga rättigheter, demokratin måste alltid respekteramänniskornas lika värde och de grundläggande mänskligarättigheterna som de beskrivs i FN:s deklaration.Därför anser vi att det är oerhört viktigt att författningengaranterar grundläggande fri- och rättigheter. Derättigheter som tillförsäkras medborgarna på detta sätt skallemellertid vara sådana som kommer alla, inte bara några,till del. Det utesluter att äganderätten till kapital och jordskulle bli föremål för grundlagsskydd.Varken minoritetsskydd mot exempelvisskattehöjningar eller någon särskild författningsdomstolbör införas i . Ett sådant skydd är i grunden eninskränkning av demokratins möjlighet att fatta beslutgrundat på folkflertalets vilja. I stället anser vi på dennapunkt att den nuvarande lösningen i regeringsformen ärklok. Domstolar och andra myndigheter kan endast vägratillämpa lagar och förordningar beslutade av riksdag ochregeringen i uppenbara fall av grundlagsstridighet.Detta ger de folkvalda rätten att in dubio tolkagrundlagarna, medan de inte kan gå utanför dem.Däremot borde intresse och respekt för författningenfrämjas. Det kan visserligen inte ske på den historiskavördnadens grund, vår regeringsform är varken gammaleller tillkommen i något stort ögonblick. Det måste ske pågrundval av idén att författningen är folkets ytterstainstruktion till de folkvalda. Därför bör en större direktmedverkan av folket vid författningsändringar övervägas,helst genom folkomröstningar.RepublikfråganVi anser monarkin såsom fenomen vara principielltfelaktigt och otidsenligt. Systemet manifesterar utandemokratiska inslag och tänkande.Trots det verkar monarki som statsskick ha ett folkligtstöd. Det är enligt vår mening därför nu felaktigt att heltbyta statsskick. Däremot bör moderniseringar av flera lagarkring monarkin, exempelvis successionsordningen,genomföras.Längre mandatperioderVi anser att de nuvarande treåriga mandatperioderna förparlamentariska församlingar är för korta. De ger för liteutrymme för långsiktighet i politiska beslut, de innebärockså en olycklig fördelning mellan tid som går åt förvalrörelser och tid som går åt för å ena sidan politiskorganisering, å andra sidan politisk verkställighet. Detta ärså mycket mer olyckligt , då massmediernasgenomslag höjt tempot på eftertankens bekostnad ochstärkt kampanjmentaliteten i politiken.Vi kräver därför att mandatperioden för kommuner,landsting samt förlängs till fyra år.Vidare anser vi att det finns nackdelar med både fastaoch rörliga mandatperioder. Med fasta mandatperioder,som vi har i , blir det mycket svårt att utlysanyval, särskilt i början eller slutet av en mandatperiod. Ettpolitiskt dödläge kan därför bli bestående under lång tidvarvid saknar handlingskraft. Rörligamandatperioder innebär emellertid också stora nackdelar.En regering kan när som helst utnyttja ett fördelaktigtopinionsläge för att skaffa sig en helt ny fyraårsperiod vidmakten. Även om historien visar att många sådana beslutvarit felbedömningar ger det regeringen ett stort övertagöver oppositionen i det parlamentariska arbetet, och ettregeringsparti får närmast monopol på politisk planering.Vi förordar därför en lösning med drag ur båda systemen.Regeringen ges, som , rätt att kalla till nyval föråterstoden av innevarande mandatperiod. En kvalificeradmajoritet (lämpligen 2/3) av ges däremotmöjligheten att kalla till val för helt ny mandatperiod. Dettainnebär att ny mandatperiod bara är möjlig om detföreligger någorlunda bred politisk enighet om att ett nyvalär den bästa lösningen. Det sätts en spärr mot partitaktisktmotiverade okynnesval, medan möjligheten att lösa enparlamentarisk kris och ge den nyvalda riksdagenarbetsro kvarstår.Skilda valdagarTidigare har ett värde funnits i den gemensammavaldagen för riksdag, kommun och landsting eftersom denkoncentrerat mycket politiskt beslutsfattande till etttillfälle. Valdagen har traditionellt fått stor tyngd och dethar varit bra för valdeltagandet. har dock enutveckling skett mot allt mer av röstsplittring. Alltflerkommuner har fått finna sig i att lokala partier tagit säte ikommunfullmäktige. Detta är i grund och botten ensundhetstecken då det tyder på att de lokala frågorna blivitallt viktigare. är dessutom det kommunala sambandetallt mindre. Kommunerna har fått allt större befogenheteroch blivit alltmer självständiga, framförallt politiskt.Med de här skisserade förändringarna kan därför skildavaldagar knappast undvikas. Det blir dessutom för långtmellan valtillfällena i annat fall. Dessutom måste, omregional och lokal självstyrelse stärks, lokala och regionalafrågor få större utrymme i valen till resp. församlingar.Detta underlättas av skilda valdagar.Risken med skilda valdagar är att den gemensammavaldag som omfattar de lokala och regionala valen får enrikspolitisk profil. Erfarenheterna från det tidigarevalsystemet och bland annat från vårt västra grannland,, är tveklöst att mycket uppmärksamhet koncentrerastill rikspolitik och rikspolitiker. Risken finns att engemensam kommunalvalsdag uppfattas som enriksomfattande opinionsundersökning om förtroendet förregeringen och dess politik. Detta är olyckligt och börundvikas.Ett alternativt handlingssätt som vi här förespråkar är attde lokala valen inte nödvändigtvis behöver äga rum påsamma dag i alla kommuner och län. Denna modell medrullande valdagar medför förstås flera problem och frågor.Vem ska betala och hur ska det administreras? På plussidan kan med säkerhet noteras attden lokala debatten centreras och blir intressant.Med en dylik modell öppnas också vägar för enkommunal och länsregional parlamentarism. Möjlighet tilllokala nyval kan införas. De ovan angivna metoderna förutlysande av extra riksdagsval borde kunna implementerasäven på kommunerna så att kommunerna får ansvar förutlysande och tidpunkt för lokalt val. För att undvika ettokynnesutlysande av nyval bör kommunerna själva stå förkostnaderna för valadministrationen.Ökad möjlighet till personvalDet svenska valsystemet ger mycket småmöjligheter till personval. Det finns argument för dennanedtoning av personernas betydelse i valen. Internationellaerfarenheter av rena personvalssystem avskräcker. Närpersonval går före partival går också person före sak.Ideologin suddas ut och kampanjerna slutar handla ompolitik.Vi ser emellertid stora fördelar med att -- inom detstarka partisystemets ram -- öka möjligheten för väljarna attpåverka vilka personer som skall väljas. Idérikedom ochdebattglädje i politiken skulle gynnas. Politikerna skulleockså tvingas till närmare kontakt med sina väljare.Vårt förslag vill betona betydelsen av att valsystemetrespekterar olika väljares vilja -- väljarens frihet, attvalsystemet främjar deltagande i demokratin och attvalsystemet bildar grund för en demokratisk process somförmedlar väljarens åsikter om samhället.Därför skall den enskilde väljaren vara suverännär han/hon lägger sin röst. Det skall vara möjligt att ge renpartiröst, och fullt möjligt att personrösta på av partiernanominerade kandidater.Proportionaliteten i valsystemetDet har förts en diskussion ombehovet av starka regeringar. De många mindre partiernasom vid de två senaste valen kommit in i harbedömts utgöra en fara för handlingskraftiga majoriteter iriksdagen. Vi delar detta synsätt som vi ser en farai att flera av de stora partierna drivit frågan med väl storomtanke om just denna aspekt av författningsfrågan. Ävenmindre partier måste ha rätt att framföra sina väljaresåsikter. Ett sätt att kombinera dessa båda synsätt vore entrappa mellan exempelvis där mandattilldelas vid men inte i full utsträckning förränvid . Ett sådant valsystem bör utredas vidare.Politikens funktionssättDet finns anledning att även ändra en del av despelregler som gäller för politiska organs funktionssätt.Kring detta och mer specifikt kring arbetsformerber vi dock att få återkomma i en annan motion.Starkare regional självstyrelseI takt med den ökande internationaliseringen finns ettbehov av starkare regionala instanser. fungerar såvällandsting som länsstyrelser som någon slags kraft för att tatillvara regionala intressen. Tyvärr dock ofta utanframgång. Diskussioner förs nu kring en annan indelning.Regionala förbund bestående av kommuner från flera länsamarbetar i en informell form med riktning mot enmer fast regionbildning. Orsakerna är förstås flera, men denfrustration som finns över otillräckligheten i nuvarandesystem går inte att ta miste på.Det är därför nu angeläget att länsstyrelserna ochlandstingen förs samman till en länsregional instans medfrämsta syfte att driva länets intressen samt gemensammaangelägenheter, såsom exempelvis störresjukvårdsinrättningar, inom olika sammanhang. Styrandeför denna beslutsnivå bör ett folkvalt länsparlament vara.Länsstyrelsernas roll som statlig regional instans ärsedan länge överspelad. I stället bör de nyalänsparlamenten överta dessa funktioner. Det ter sig intemer underligt än att kommunerna de facto utför visststatligt myndighetsutövande (exempelvis miljö- ochhälsoskyddsnämnderna). Därför bör ocksålandshövdingsämbetet avskaffas. Länen får naturligtvisvälja en främsta företrädare, men då bör de besluta omdetta själva -- inte regeringen.Starkare lokal självstyrelseMedan vi anser att större enheter främjar den regionalademokratin -- och innebär en faktisk maktspridningeftersom vi får fler politiska centra i landet -- är viövertygade om att den lokala självstyrelsen vinner pådecentralisering.Vi ser två skäl till detta:De nuvarande kommunerna är så stora att de för deflesta människor sträcker sig långt utanför den egnanärmiljön. Det finns ingen grund för en känsla hoskommunmedlemmarna av att kommunala beslut handlarom den egna vardagen. För de flesta människor finns detingen politisk beslutsnivå som kan sägas ligga på deras egennivå.Det tidiga 1970-talets kommunreform motiveradesfrämst av att stora kommunala investeringar föruppbyggandet av den gemensamma sektorn fordrade storaenheter och brett skatteunderlag. handlarkommunalpolitik om att utveckla och förbättra befintligverksamhet och att prioritera inom denna. I detta arbete ärnärheten viktigare än storleken.Det är viktigt att decentraliseringen av lokal självstyrelseinte blir uniform. Olika lokala förhållanden, inbegripetolika åsikter hos människorna, måste bestämma hur denskall gå till.Kommun- och stadsdelsnämnder bör bli vanligare och fåstörre ansvar. I många fall kan det vara befogat att delakommuner och ge tidigare kommundelar det fulla ansvaret.Är det bara enstaka gemensamma anläggningar sommotiverat gemensam kommun är kommunalförbunden enframkomstväg för att bibehålla dessa. När ökat ansvar läggspå kommunerna, och kanske på mindre kommuner, är detviktigt att dessas beroende av medlemmarnas skattekraftminskar. En starkare utjämning mellan olika kommunermåste ske, och därvid måste det tas mer hänsyn till behov.Däremot bör de anslag som tillförs kommunerna inte varaknutna till vissa ändamål, utan bara kompensera olikheter istruktur och finansiell styrka. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att enförfattningspolitisk utredning tillsätts,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om längre mandatperioder,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om personval,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samordnad regional förvaltning,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skilda valdagar,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kommuner och landsting(länsparlament) bör ges rätt att själva bestämma tidpunktför val,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om parlamentariska styrelseformer ikommuner och landsting.