mot · GH02A15 · 1993-11-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:67 Ändringar i lagen om anställningsskydd och i lagen om medbestämmande i arbetslivet Sluta gynna medelålders!Lagen om anställningsskydd lämnar en del övrigt attönska när det gäller trygghet och skydd för yngre påarbetsmarknaden.Turordningsreglerna innebär i praktiken att människorblir uppsagda enbart på grund av att de är unga. Ungamänniskor har i regel den kortaste anställningstiden på enarbetsplats och får därför sluta först. Därmed äranställningstryggheten för den unge bara en illusion. De fåralltid gå först. Har de inte den kortaste anställningstiden fårde ofta gå i alla fall på grund av att det finns folk över 45som därmed får räkna sin tid dubbelt.Argumenten för detta brukar vara dels attanställningstid är ett objektivt sätt att avgöra vilka som fårgå, dels att det är mycket lättare för yngre personer att fåett nytt jobb. Detta andra är möjligen sant inormalkonjunktur, där ett enstaka företag får problem ochmåste dra ner. I dagens läge är det i stället så att människormed både långa och färska utbildningar döms till långvarigarbetslöshet. När nu antalet nya jobb sakta, sakta ökar visardet sig också ofta att tjänstemän i 40--50-årsåldern är justde som i första hand får nya jobb (se t.ex. SvD /10 1993).Unga människor, ofta med långa utbildningar och färskakunskaper och färdigheter, har svårt att få in en fot påarbetsmarknaden. Utbildning är en färskvara som måsteunderhållas för att vara något värd. Utbildningen blirmindre och mindre värd för som går utan jobb.I förarbetena till nu gällande LAS anges även socialaskäl till att ge ''äldre'' ett extra anställningsskydd. Vi menaratt detta är ett otillbörligt gynnande av medelålders. Deöver 45 har oftast en stabilare och bättre privatekonomisksituation och mindre försörjningsbörda är de 10--yngrepersoner som missgynnas.Att arbetsplatserna töms på yngre människor är intebara ett problem för de enskilda utan också för samhället.På många arbetsplatser finns det inte en människa under 30år i sikte. Företagen får klara sig utan den senasteutbildningen, de moderna kunskaperna och de nya idéerna.Vi kan bara ana vad det får för konsekvenser förframtiden.När företagens kompetens utarmas riskerar de attkomma in i en ond cirkel där bristen på kompetens hindrarutveckling vilket leder till att ännu fler människor sägs upp.I propositionen föreslås att tiden för provanställning ochvisstidsanställning ska kunna förlängas till 12 månader.Detta är bra och kommer säkert att ge unga människorchansen att komma in på arbetsplatserna utan att dettamissgynnar redan anställda.Vidare föreslås en ändring i paragraf 22 i lagen omanställningsskydd innebärande att arbetgivaren får undantatvå arbetstagare inom den turordningskrets där arbetsbristfinns innan turordningen fastställs.Vi anser att arbetsgivaren skall få göra ytterligare ettundantag från turordningsreglerna, genom att införa en rättatt behålla en person som är under 30 år.I samma paragraf anges att övriga arbetstagares plats iturordningen ska avgöras av deras sammanlagda arbetstidhos arbetsgivaren. Det innebär att en person som frivilligtsäger upp sig för att senare söka och få anställning hossamme arbetsgivare vid uppkommande arbetsbrist går föreden som i det läget har en sammanhängande mensammanlagt kortare anställningstid. Vi förmodar att dennaberäkning är tänkt för att den som blivit uppsagd och sedanåteranställd vid en uppgång vid nästa nedgång inte ska liggasämre till. Detta är givetvis skäligt och bra. Den som väljeratt säga upp sig och senare återkommer ska dock inte liggabättre till än den som bytt från en annan arbetsgivare. Dentiden är förbi när anställningsförhållandet var livslångt.Nuförtiden byter människor arbete med jämna mellanrum.LAS måste anpassas efter detta.Vi anser därför att den som frivilligt säger upp sig föratt vid senare tillfälle återkomma till samme arbetsgivarevid fastställande av turordning endast ska få räkna densenaste anställningstiden.I paragraf 3 stadgas att personer under (60 månader) får tillgodoräkna sig anställningstidendubbelt. Det betyder att en 50-åring med anställningfår behålla jobbet när en 39-åring med anställning fårgå. Argumenten för detta är att ''äldre'' har svårt att kommaigen och har större behov än de yngre av skydd. Detta äringet annat än orättfärdiga privilegier för medelålders. Deäldsta på arbetsmarknaden har en markerad särställningexempelvis genom att arbetsgivaren måste få den centralaarbetstagarorganisationens medgivande till varje enskilduppsägning av personer . Att kalla45-åringar för ''äldre'' är inget som de medelålders skulleuppskatta i andra sammanhang.Vi föreslår därför att i § 3 punkt 3 meningarna ''Vidtillämpning av 22, 26 och 39 §§ får arbetstagarentillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varjeanställningsmånad som arbetstagaren har påbörjat efterfyllda . Sammanlagt får arbetstagaren docktillgodoräkna sig högst 60 sådana extraanställningsmånader'' strykes.Gynnandet av medelålders fortsätter i § 22 där detstadgas att ger högre ålder företräde.Detta bör lösas lokalt i förhandlingarna, kanske ska manlika gärna gå i bokstavsordning eller skonummerordning.Vi föreslår att meningen ''gerhögre ålder företräde'' i § 22 strykes.På det sättet mildras effekterna av dagens arbetslöshetnågot för de unga och vi hjälper till att skapa möjlighet tilltillväxt i företagen, det är det enda som kan ge nya jobb. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att 22 § lagen omanställningsskydd ändras till ''Innan turordningen fastställsfår arbetsgivaren undanta tre arbetstagare, varav en skallvara under , inom -- -- --'',2. att beslutar att 22 § lagen omanställningsskydd ändras till ''De övriga arbetstagarnasplats i turordningen bestäms med utgångspunkt i varjearbetstagares anställningstid hos arbetsgivaren. Den somblivit uppsagd på grund av arbetsbrist och därefteråteranställd får dock räkna sin sammanlagda arbetstid'',3. att beslutar att i 22 § lagen omanställningsskydd meningen ''gerhögre ålder företräde'' stryks,4. att beslutar att i 3 § punkt 3 lagen omanställningsskydd följande meningar stryks: ''Vidtillämpning av 22, 26 och 39 §§ får arbetstagarentillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varjeanställningsmånad som arbetstagaren har påbörjat efterfyllda . Sammanlagt får arbetstagaren docktillgodoräkna sig högst 60 sådana extraanställningsmånader.''