mot · GG02A440 · 1993-01-26 00:00:00 — I har strukturförändringarna inäringslivet varit kraftigare än på de allra flesta håll iSverige. Genom variationen och bredden i sysselsättningenhar emellertid strukturförändringarna inteuppmärksammats i den allmänna debatten på samma sättsom i regioner med mer ensidigt näringsliv. Denstockholmska konsumtionsvaruindustri som på 1800-taletvar ledande i har i stort försvunnit. Detsammagäller de verkstadsindustrier, elektrisk industri m.m. somvid kom att bidra till genombrottet för modernsvensk exportindustri. Den byggde på ett samspel med dentekniska forskningen och gav många impulser till denindustriella utvecklingen också i det övriga Sverige.Under har i stället dataindustri,elektronikindustri och företag med stort tjänsteinnehålletablerat sig i , framför allt i norra delen avlänet. Den tunga industrin med bas främst i södra delen avlänet har kraftigt minskat sin sysselsättning. Även många avde mest moderna industrierna har emellertid utvecklatssvagt . står inför risken attupphöra att vara en industristad i framtiden.En sådan utveckling skulle vara utomordentligt allvarlig,inte bara för , utan för hela landet.Ett utan industri skulle bli ett medskarp social segregation, där lågt betalda anställda iservicenäringar gör tjänster åt högt betalda tjänstemän iförvaltning, forskning, företagsledning etc. Med sådanaarbetsmarknader, helt skilda från varandra, skulle socialamotsättningar, ojämlikhet och utslagning prägla staden.Det finns många sådana storstäder i vår omvärld som gerotäcka exempel på hur rå egoism, fientlighet och brutalitetgenomsyrar samhället. Den segregerade storstadensdestruktiva värderingar sprids efter hand också till andradelar av landet.I en storstad däremot, med en varierad arbetsmarknad,med såväl industri som tjänsteverksamhet ökar människorsmöjlighet till individuell utveckling. Det socialakontaktnätet förtätas.Huvudstadsregionen är också den viktigastekontaktpunkten mellan det nationella ekonomiska systemetoch den internationella marknaden. Med en levandeindustri där forskning och teknisk utveckling främjas, kanockså en större andel av den internationella produktionenkomma till Sverige.Alternativet kan på bli att förvandlastill en filial för multinationella enheter som har sin forskningoch utveckling förlagd till kontinenten eller andra delar avvärlden. En god ekonomisk utveckling iStockholmsregionen är sålunda också viktig för andra delarav Sverige.Från utgår efterfrågan ochutvecklingsstimulans som når långt ut till stora och småföretag i det övriga . ''konkurrerar'' inte med mer missgynnade delar av ;konkurrensen sker i stället med utländska storstäder.Det är därför viktigt att regering och riksdag nu nogaföljer utvecklingen i och i konstruktivanda söker lösningar på problemen, som också är Sverigesnationella problem.Industrin slås utFram till var stadens och regionensstyrka obestridliga och problemen överkomliga.Näringslivet och skattekraften var starka, befolkningenrelativt ung och välutbildad, utrikes handel ochkommunikationer välutvecklade. Så positivt kan vi tyvärrinte längre beskriva regionen. Strömmar går frånStockholm, inte hit. Företagsnedläggningar ochflyttningar -- ofta med statligt stöd! -- har på få år nästan letttill total avveckling av vår industriella bas. Och det gällerbåde sådana framtidsindustrier som länge varitkarakteristiska för som ledande teknikstad ochsådana som är naturliga på en stor konsumtionsmarknad:Ericsons Älvsjöfabrik, , , Arla,Saltsjöqvarn, Vin & Sprit, varv.Den kommunala ekonomin har urholkats snabbt.Exempelvis har kommunalakonsumtionsförändring i fasta priser de tre senaste årenlegat på 0,5; 0 och när motsvarande siffror för rikets primärkommunervar 1,3; 1,0 respektive 3,0. Per invånare är den nu lägre än genomsnittskommunens.Antalet arbetslösa ligger på ca 70 000 i länet och prognoserna pekar mot en fördubbling!Det är ännu fler som kan ta arbete än i helaNorrland. Antalet högskoleplatser räcker inte till vare sigför ungdomens utbildningsbehov eller för näringslivetsefterfrågan på högutbildade. Nerdragningarna av komvuxleder till personliga tragedier. I de södra länsdelarna ärövergången från gymnasium till högskola lika låg som iglesbygd ute i landet. är den endahuvudstadsregion i den utvecklade världen, där andelenungdomar som går till högskoleutbildning är lägre än iövriga landet!Stockholm har också andra stora problem; många ärvälkända men andra är nya och en del kan man än så längebara förutse. De hänger samman med de storasamhällsförändringarna och värderingsförskjutningarna,med övergången från industrisamhället tillkunskapssamhället, med internationaliseringen ochEuropas samtidiga regionalisering och integration.Många av dagens problem beror på densamhällsekonomiska krisen och är gemensamma förStockholm och övriga . Vi vet alla, attkonjunkturerna kommer att vända men att allt som skadatsdå inte går att reparera. Stora delar av vår industri harslagits ut , arbetslösheten kan komma attpermanentas och de offentliga finanserna förbli i olag.Tidigare har som regel klarat sig hyggligtigenom lågkonjunkturerna, men ser det lika svart ut härsom i andra landsändar. Det är viktigt att den nationellapolitiken är uppmärksam på detta och inte riskerar attförvärra läget genom en kvardröjande felsyn.Den statliga storstadsutredningen analyserade många avdessa förhållanden och föreslog åtgärder både i en raddelbetänkanden och i sitt slutbetänkande med detinsiktsfulla namnet ''Storstadsliv. Rika möjligheter -- hårdavillkor'' (SOU 1990:93). Förslagen har bara delvis kommittill utförande. Det är angeläget att nu ta fasta på många avdem.Krisens effekter i StockholmDen aktuella krisen är den djupaste lågkonjunkturensedan trettiotalet och en strukturkris med mångaorsaker. Regeringen driver nu en restriktiv politik, somskadar både de offentliga finanserna, arbetsmarknaden ochnäringslivets förnyelse i . Den måttliga inflationenbekämpas med sådan kraft att efterfrågan påhemmamarknadens varor och tjänster trycks ner ocharbetslöshet och utslagning ökar än mer.Det slår hårt i en sådan region som med desscentrala roll i teknikimport, finanscentrum, byggsektor ochoffentlig verksamhet. Alla dessa branscher drabbas både avlågkonjunkturen och åtgärderna för att bekämpa den ochbefordra ''systemskiftet''. Det är som att sätta blodiglar påen patient som håller på att förblöda.Tidigare lågkonjunkturer har inte drabbat Stockholmmed denna tyngd. har en annan sammansättningav näringslivet än i allmänhet. Inga råvaruberoendetunga industrier, och få stora exportföretag. Högakostnader och brist på högutbildad arbetskraft harpåskyndat näringslivets omvandling. De för vår regionkarakteristiska många småföretagen har visat en flexibilitetoch förnyelseförmåga som storföretagen inte haft. Ingetannat län i har så stort nyföretagande, särskilt i demoderna näringarna. har tidigare aktivtstött nyföretagande och vidgat samarbete mellan näringslivoch utbildning och FoU. Staden har också själv genomteknikupphandling utvecklat energi- och VA-försörjningenmot allt större miljövänlighet.Privata och offentliga tjänster har kunnat expanderaäven i tider av industrinedläggning ochstrukturförändringar. Bostadsefterfrågan ochkommunernas finansiella styrka och goda planering harhållit uppe byggandet. har inte varit enbelastning i den nationella arbetsmarknadspolitiken.I högkonjunktur har kommuner och landsting hållit igenoch dämpat både den egna tillväxten och marknadensöverdrivna krav på kontorsbyggen. Det finns därför i daginte fullt så många tomma lokaler som kunde ha befarats.Och finns det eftersatta statliga byggen, somunder högkonjunkturen stoppades av bostadsdelegationen.Flera polishus, departementslokaler, om- och tillbyggnaderpå och tekniska högskolan är exempel påprojekt som sköts upp, när marknaden var överhettad, mensom kan sättas i gång nu.I denna djupa lågkonjunktur är Stockholmsmotståndskraft allvarligt försämrad. Kommunernas ochlandstingets finansiella styrka har drastiskt försvagats bådegenom egna skattesänkningar och genom den hårdhäntaomläggningen av statens stöd till kommunerna. Det harvarit omöjligt att få gehör för det uppenbara faktum att detfinns särskilda storstadskostnader för att angripamiljöproblem, ohälsa, kriminalitet, social misär, trängseloch segregation, kostnader som varierar över regionen mensom drabbar både kärnkommunen ochförortskommunerna, ett internationellt välkäntförhållande.Arbetslösheten leder till ökade sociala kostnader förkommunerna och minskade skatteinkomster. Nyaborgerliga majoriteter i landsting och kommuner driver påför att snabbt genomföra sitt systemskifte i den offentligaservicen och hotar sysselsättningen. Spiralen neråt riskeraratt bli bestående.De grova felbedömningar som byggare, banker ochfinansinstitut gjorde under den värsta boomen leder nu tillarbetslöshet och konkurser. drabbas hårt iegenskap av landets finansiella centrum. Till det kommerden internationella utvecklingen inom finanssektorn, därett så litet och utlandsberoende land som inte ilängden kan hålla sig med egna institutioner i hittillsvarandeomfattning. Och byggindustrin som betytt så mycket iStockholm utsätts nu för mycket svåra påfrestningar. Vi gårmot en strukturomvandling som kan få en liknandebetydelse för som sjuttiotalets varvskris ochtekokris i och Malmö.Statliga insatser i näringsliv tjänarsom motor för andra delar av landet, där t.ex.underleverantörer och andra uppdragstagare finns.Samtidigt ökar vår regions tillgänglighet för andra regioneroch omvänt. För vårt land är det som sagts ovan en tillgångatt dess huvudstad blir en kraftfull medtävlare i deneuropeiska konkurrensen om företagsetableringar,investeringar och know-how.Enligt vår uppfattning är det nu också dags att sättapunkt för statliga utflyttningar av pågående verksamheteri storstadsregionerna. Arbetsplatsdräneringen måste få ettslut. Trots ett väl dokumenterat behov avindustriarbetsplatser i , är statligaindustripolitiska åtgärder av traditionellt snitt knappast attvänta. Sådana åtgärder har redan visat sig få allt mindreeffekt. Av detta skäl bör regionen främst slå vakt om deindustriföretag som ännu verkar i området.Utlokaliseringar från regionen till följd av statliga åtgärderbör därför avvisas.Den nya strukturomvandlingenStockholm har gått främst i utvecklingen mot ettkunskapssamhälle. Våra industriföretag har tidigtförvandlats till systemföretag med stora krav på närhet tilluniversitets- och högskoleforskning, ett nätverk avserviceföretag, varierad och stark arbetsmarknad och godainternationella kommunikationer.Stockholm har mest kompetenskrävandearbetsmarknad. Hotas våra systemföretag av utslagning ärdet inte bara till skada för ; möjligheteratt behålla en ledande roll i det internationella näringslivethotas. Regionens roll som importör och förmedlare tillövriga landet av ny kunskap har belysts i olika utredningar.Stockholm har alltid legat steget före när det gällt att ta tillsig och i det egna näringslivet utnyttja ny teknik och hardärmed varit något av provbana för resten av Sverige.Minskad efterfrågan på grund av lågkonjunktur ochvalutakursförändringar leder till problem för vårateknikimportörer och risker för långvariga skador för helalandets teknikutveckling.Dessa faror understryks av en annan omständighet:Samtidigt som det nu råder en djup lågkonjunktur, befinnervi oss sannolikt i den mest aktiva fasen av en utomordentligtgenomgripande strukturförändring i världsekonomin. Dethandlar om en dramatisk förändring där de klassiskaindustrierna minskar i betydelse i OECD-länderna.Industrisysselsättningen kulminerade i och har minskat. Andra verksamheter taröver. Den bransch som har den största andelen avvärldsproduktionen är oljan. På andra plats kommernumera informationsteknologin. Först på den tredje platsenåterfinns en industriprodukt, bilen.Men det informations- och kommunikationssamhällesom växer i denna strukturomvandling, har också ett närasamband med och är kopplat till den industriellaproduktionen. Det är inte så att vi går från ettindustrisamhälle till ett rent tjänstesamhälle. Det detklassiska industrisamhället förändrar till ett''tjänsteindustriellt'' samhälle, där hårdvara och mjukvaragifts samman och där de nya utvecklingskraftiganäringslivsgrenarna handlar om produktion av hela system.Yrkesskicklighet, kunnighet hos arbetare och tjänstemänoch hög forskningsinsats karaktäriserar dessa näringar.Om det skall vara möjligt för svensk ekonomi att på ettpositivt sätt delta i denna strukturomvandling och kunnautveckla företag som blir ledande också i de nya näringarna,så är det helt avgörande att inte den industri som bygger påyrkeskunniga arbetare och tjänstemän slås ut i de regionerdär impulserna från den internationella utvecklingenkommer först.En vitalitet hos den industri som omskapas iStockholmsregionen är därför av stor betydelse för attimpulser sedan skall kunna spridas till det övriga landet såatt svensk ekonomi kan bli konkurrenskraftig också iframtiden genom att svenskt näringsliv kan vara ledande iproduktionen på de områden där den framtida efterfråganväxer.Ett nytt strukturpaket för StockholmsregionenStockholm har alltså drabbats hårt av efterkrigstidensdjupaste lågkonjunktur i förening med den borgerligamanin på att genomdriva ett radikalt systemskifte med alladess omställningsproblem.Fackföreningsrörelsen har lagt fram genomarbetadeprogram för att få fart på och och länets kommunförbund har iomfattande sammanställningar visat hur de särskildastorstadskostnaderna plågar kommunernas ekonomi, ochlandstinget och kommunerna har lagt fram förslag om ensnabb start på Dennispaketets infrastrukturinvesteringar,som skulle reparera två årtionden av försummelser, ochradikalt förbättra miljö och internationellakonkurrenskraft. Socialdemokraterna i stadoch län har i en motion, A457 av m.fl. ijanuari 1993 om sysselsättning i , lagt framkonkreta förslag om att öka sysselsättningen.I första hand måste en näringsgeografisk struktur, medmiljövänlig, konkurrenskraftig industri, iStockholmsregionen skapas i och av regionen själv. Genomolika kommunala åtgärder kan lokalisering och etableringav ett livskraftigt näringsliv stimuleras. Direkta ekonomiskasubventioner med statliga eller kommunala skattepengarbör däremot inte tillgripas.Små och medelstora företag kan bidra till att hållaarbetslösheten nere. Utvecklingskraften hos småföretagenmåste tas tillvara vilket också bör stimulera tillkomsten avnya företag.Det är emellertid också nu nödvändigt att statsmakternatar sin beskärda del av ansvaret för huvudstadsregionensutveckling. Statens ansvar för rikets huvudstad ärodiskutabelt. Många åtgärder kan komma i gång snabbt,andra behöver sättas in i ett större sammanhang.Storstadsutredningen var ett sådant. Det vore därför kloktatt nustarta med de akuta åtgärder som har nämnts idenna motion, i de fackliga organisationernas, ilänsstyrelsens och och kommunernasförslag,göra de strategiska framtidssatsningar somfordras för att skall kunna försvara sin plats i deninternationella konkurrensen och i utvecklingen motkunskapssamhället,återuppliva de avstorstadsutredningens förslag som ännu inte har genomförtsoch vidareföra analyserna mot bakgrund av de sista årensnyvunna kunskaper om både den internationellautvecklingen och våra egna förhållanden,stärkakulturlivet! I tyska storstäder har kulturverksamhet desenaste åren varit den sektor i ekonomin som ökat mest. Ettrikt och varierande kulturutbud är viktigt såväl förindividens utveckling som för hela stadens liv.KommunikationerNär det gäller kommunikationerna faller huvuddelen avde tillkommande kostnaderna i Dennispaketet pålandstinget för kollektivtrafiken och på bilisterna förväginvesteringarna. Staten bör här med hänsyn tilllågkonjunkturen tillfälligt kunna ta på sig en större andel,eftersom ökad sysselsättning minskar statens kostnader förarbetsmarknadsåtgärder och ökar skatteintäkterna. Idagsläget kan arbetena utföras väsentligt billigare än inormala konjunkturer. Dessutom kan staten finansiera sinmedverkan billigare än och kommunerna, t.ex.med indexobligationer.Dennispaketet innehåller inga andrakommunikationssatsningar än spår och vägar, men det är ettsamhällsintresse att även förbättra hamnar och farledersamt teleförbindelserna. Planerade investeringar på dessaområden bör tidigareläggas. Ett exempel är ettbredbandsnät för att knyta samman olikahögskoleenheter och teknikintensiva företag på Södertörn.Nordligt internationellt kommunikationscentrumTrängseln i det kontinentala luftrummet är nu så svår, attStockholm med en internationell flygplats med högkapacitet skulle kunna erövra en plats som den naturliganoden för trafik mellan och , isynnerhet som avståndet är förhållandevis kort tillexempelvis över . har godaförutsättningar att spela denna centrala roll i det europeiskaflygsystemet, särskilt om tredje banan snabbt byggs ut.Stockholm skulle härigenom ges möjligheter till att bliett betydande nordligt internationelltkommunikationscentrum. Härigenom skulle ävenhögteknologisk forskning och utveckling kunna etableras ivårt land som vi annars skulle få svårt att ta del av.För att ytterligare öka konkurrenskraft måstejärnvägen ----snabbt byggas ut.Det räcker inte med en återvändsbana --. Därmed minskar behovet av en ytterligareflygplats i östra och biltrafiktrycket i norraStorstockholm.Utbyggnaden av Svealands- och Mälarbanorna måstepåskyndas. Kommunikationerna i de södra delarna avregionen måste förbättras för att minska den inomregionalaobalansen, bl.a. genom att möjligheterna att bygga E4 sydytterligare belyses. För resor norrut bör banverketprioritera snabbtågsanpassningen av järnvägen tillSundsvall.Utbildning, kunskap, forskning -- avgörande förSveriges framtidStockholmsregionen måste befästa och utveckla sin rollsom norra för högteknologi, utbildningoch forskning. Samarbetet mellan de statligahögskoleenheterna och regionen måste därför stärkas.Forskning kring mänsklighetens stora överlevnadsfrågor ärett forskningsfält, där regionen har goda möjligheter atthävda sig.Det gäller dels i det globala perspektivet, där jord,vatten och luft är centrala, dels i mer vardagligasammanhang, där olika former av källsortering,återanvändning och energihushållning är exempel. I ensådan omgivning bör också ett FN-organ för vatten- ochluftvårdsfrågor kunna finna sig väl till rätta. Regeringen bördärför verka för att ett sådant organ lokaliseras tillStockholm.Stockholm har genom insatser i det globalamiljövårdsarbetet skaffat sig internationell respekt, ochStockholm kan ge inspiration för ettFN-engagemang.Andra statliga strategiska framtidssatsningar gälleruniversitet och högskolor. En internationellt attraktivforskarutbildning behöver skapas. Förutsättningar i form avhög kompetens hos forskningen finns på många områdenmen förnyelsen av infrastruktur och investeringar är heltnödvändiga om också skall kunnautgöra ett vitalt forskningscentrum med betydelse förnäringsliv och sysselsättning.Här finns långt framskridna planer, som kräver statligmedverkan för att kunna förverkligas. Exempel:Näringslivshögskola Syd med särskild inriktning påutbildning och forskning inom området innovationer ochteknikspridningEn samlad lärarhögskola i för fördjupad forskarutbildning för central- ochösteuropeiska forskare vid i HuddingeCentrumför kommunikation, kognition och logistik vid iHuddingeFysikcentrum, studentbostäder m.m. iVetenskapsstaden vid BrunnsvikenUpprustning avKarolinska Institutets laboratorier och campus i Solna.Ett internationellt fysikcentrumStiftelsen vars syfte är att stimulera tilltvärvetenskapligt samarbete mellan högskolorna ochmellan högskolor och industri samt att medverka till attgöra till en internationellt konkurrenskraftigforsknings- och utbildningsregion har särskilt understrukitbetydelsen av att ett skapas i Stockholm.Utbildningen och forskningen i fysik är för närvarandesplittrade på en mängd olika platser och institutioner, storlokalbrist råder, såväl vid som vidStockholms Universitet. skulle mot bakgrundav de mycket kompetenta forskare som finns hos oss kunnage en kreativ miljö där forskning och utbildning på ettfruktbart sätt skulle stimulera varandra.Stockholm skulle kunna få ett centrum av högstainternationella klass i då, som understrukits i dennamotion, internationaliseringen blir allt viktigare.Naturvetenskapliga forskningsrådets redovisadeinternationella utvärdering av svensk fysik föreslår som enav sina starkaste rekommendationer en samlokalisering avfysiken i , som är splittrad mellanhögskolorna. Detta har skett vid andrauniversitetsorter i Sverige.Stockholm utgör landets viktigaste område förhögteknologisk industri. Exempel på samarbete mellanindustri och högskola är forskargruppen i optik som är ettsamarbete med på kommunikationsområdet.Fysikforskarna har omfattandeinternationella kontakter och utbyte av gästforskare.Genom tillkomsten av ett internationellt välkäntfysikcentrum skulle internationaliseringen i hög grad kunnastärkas och byggas ut mer än vad varje institution förmår . Man kan lättare delta i EG-program som ,där utländska forskare skulle kunna tas emot.Modern och experimentell fysik- ochastronomiforskning är i betydande omfattning beroende avden tekniska utvecklingen. Genom att gemensamt anställahögt kvalificerade tekniker kan man få en tekniskkompetens med såväl bredd som kvalitet.Mot denna bakgrund föreslår viatt regeringen i sinforskningspolitiska proposition föreslår att fattaett principbeslut om nybyggnad av iStockholm, satsning på Näringslivshögskola Syd , kognition och logistik vidNovumatt regeringen uppdrar till attsnarast planera för nybyggnaden av fysikcentrumattregeringen successivt ökar fakultetsanslagen ochgrundutbildningsanslagen vid ochStockholms Universitet med de belopp som erfordras för attbestrida hyreskostnaderna vid fysikcentrum.Skattebasen måste breddasSedan kommunernas möjligheter att beskatta juridiskapersoner försvunnit, har de kommunala skatteintäkternaminskat avsevärt. har kostnaderna varitoförändrade. Kommunernas skattebetalare har fått bärastörre bördor. Dessvärre bör det konstateras att en återgångtill den gamla ordningen förefaller utesluten.Regeringen bör emellertid förbereda en lagstiftning somger kommunerna möjligheter att ta ut skatter av juridiskapersoner för sådana kommunala nyttigheter som direktgagnar dessas verksamheter. Det gäller i första hand skattpå sådan markvärdesstegring som uppkommer till följd avlokalisering av någon ellerverksamhet. Möjligheter för företag och andra att utan egnainsatser göra sig förtjänster på kommunala investeringarbör således begränsas genom en breddad skattebas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en samladstrukturplan för i enlighet med vad imotionen anförts,2. att hos regeringen begär förslag baserade påStorstadsutredningens betänkande i fråga om att motverkaden sociala segregationen,13. att hos regeringen begär förslag om ökadstatlig finansiering av kommunikationsinvesteringar iStockholmsregionen i enlighet med vad i motionenanförts,24. att hos regeringen begär initiativ företableringar av FN-organ för vatten- och luftvårdsfrågor tillStockholm,35. att hos regeringen begär initiativ förhögskoleetablering och nyinvesteringar vid universitet ochhögskolor i enlighet med vad i motionen anförts,46. att hos regeringen begär förslag iforskningspropositionen om ett principbeslut omnybyggande av i ,Näringslivshögskola Syd och ,kognition och logistik vid ,47. att hos regeringen begär ökningar avfakultetsanslagen och grundutbildningsanslagen vidTekniska högskolan och med debelopp som erfordras för att bestrida hyreskostnader vidFysikcentrum,48. att hos regeringen begär initiativ för attigångsätta statliga byggen i enlighet med vad i motionenanförts,49. att hos regeringen begär att inga nyautlokaliseringar från stimuleras avstaten,10. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning som ger kommunerna möjligheter att beskattajuridiska personer för sådana kommunala nyttigheter somdirekt gagnar dessas verksamheter.5