mot · GG02Jo644 · 1993-01-26 00:00:00 — I budgetpropositionen anförs att det sedan 1988 årsställningstagande om kulturmiljövårdens inriktning äruppenbart att ett antal frågor allt mer kommit i förgrunden.De handlar om hur den långsiktiga förvaltningen av viktigakulturmiljöer och kulturminnen skall ordnas. Den kanskemest vittomfattande frågan gäller den svenska landsbygdensoch odlingslandskapets traditionsvärden.Förvaltare av landskapets kulturvärden är i huvudsak desvenska jordbruksföretagen. pånationell nivå, liksom länsstyrelserna regionalt, samverkarmed respektive lantbruksnämnderna i ettsärskilt program för landskapsvård. Syftet är att genomavtal med lantbruksföretagare säkra fortsatt hävd avvärdefulla landskapsavsnitt.I propositionen understryks betydelsen av att dettaarbete ges fortsatt prioritet inom kulturmiljövården.Uppgifterna att värna om kulturlandskapet går docklängre och är vidare än de praktiska uppgifter som följer avde särskilda programmen. Det kan med stor sannolikhetförutspås att förändringstrycket på det svenska landskapetblir stort och därför måste företrädarna förkulturmiljövården konkret och distinkt ange vilka värdenoch företeelser i landskapet som är de mest betydelsefullakulturvärdena.Vi stödjer helt vad i propositionen anförts om dessafrågor.I beslutet om en ny livsmedelspolitik ingick ett särskiltstöd till landskapsvårdande åtgärder. Medlen fördelas somersättning genom civilrättsliga avtal mellan staten(länsstyrelserna) och enskilda jordbrukare förupprätthållen hävd av aktuella marker.Områden för avtalsskrivning måste enligt beslutet väljasså att det för överskådlig framtid finns förutsättningar förett levande jordbruk med möjlighet till djurhållning.I flera fall har dessa riktlinjer kommit att hämmalänsstyrelserna i bevarandearbetet.Riktlinjerna har kommit att tolkas så att kravet påframtida förutsättningar för ett levande jordbruk skall gällaför varje avtalspart/brukningsenhet i en berörd by ellerbygd. En sådan snäv tolkning motverkar naturligtvisbevarandeintressena. Det centrala måste vara att framtidaförutsättningar finns i den aktuella byn eller bygden.Enligt vår mening är det angeläget att se till helheten ide värdefulla byar och bygder där landskapsvård bedrivs.På många håll i landet är odlingsmarken splittrad pååtskilliga brukare och ännu fler ägare. I en och samma by ärdet inte ovanligt att brukningen varierar kraftigt i intensitetoch storlek. Vissa partier kan även ha övergivitsav olika skäl.För att helheten i landskapet skall kunna bevaras måstealla tänkbara lösningar för att möjliggöra fortsatt hävdprövas. Det är också viktigt att även övergivna delari odlingslandskapet åter hävdas, om detta är betydelsefulltför helheten.Det är mycket angeläget att länsstyrelserna gesmöjlighet att genom landskapsvårdsmedel stimulerafortsatt hävd, oberoende om avtalsparten bedriver ettrationellt jordbruk.Naturligtvis skall huvuddelen av medlen förlandskapsvård även fortsättningsvis komma aktivalantbrukare till del. Vi föreslår dock sådana förändringar avriktlinjerna att man i undantagsfall, när det berör oskiftadeägor, skall kunna teckna avtal med föreningar eller andrajuridiska personer i de fall detta behövs för att bevarahelheten i ett landskap. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringar av riktlinjerna föranvändandet av landskapsvårdsmedel.