mot · GG02Ju404 · 1993-01-26 00:00:00 — Vårt välfärdssamhälle innefattar många funktioner, bl.a.vård och omsorg i skilda former. Här finns för närvarandeåtskilliga problem med ett alltför ofta överansträngtarbetsläge. Bland personalen finns ett stort och växandemissnöje med lön, arbetsförhållanden och arbetsmiljö. I vårvälfärd ingår även rättssäkerhet och rättstrygghet, sommåste kunna garanteras alla medborgare i ett rättssamhälle.Rättsväsendet, som utgör grundbulten i rättssamhället,visar nu en problembild som motsvarar andravälfärdsfunktioner, alltså överansträngt arbetsläge,missnöjd personal och oro inför framtiden.Det finns här uppenbarligen stora problem att lösa.Kärnproblemet är att det är obalans mellan resursbehov ochresurstillgång. Problemet kan inte lösas genom tillförandeav stora extra ekonomiska resurser eftersom sådana intefinns och inte heller kommer att finnas . Därförmåste lösningen i stället uppnås genom reformation avrättsväsendets verksamhet och organisation.Allmänna reformationsprinciperAll reformation måste starta med att förändraverksamhetens innehåll som i sin tur ska styraorganisationsformen. Den motsatta tågordningen ärfelaktig men förekommer ändock alltför ofta. Det sagdautesluter inte att det uppkommer en inbördes påverkanmellan verksamhetsinnehåll och organisationsform.Reformationen av verksamheten måste grunda sig på ensystematisk genomgång av hela verksamhetsområdet ochföljas av en ingående analys av resp. arbetsuppgift. Förstdärefter kan man genomföra lämpliga förändringsåtgärder.Framförallt handlar det om att förenkla arbetsuppgifter ochrutiner samt renodla yrkesrollen. Dessutom måste den s.k.kompetenspunkten fastställas så att varje arbetsuppgiftnoga anpassas till personalens kompetens och då så attkompetensen inte blir vare sig för låg eller för hög.Den organisatoriska reformationen kan föranledaförändringar på flera skilda sätt. En ''extern'' renodlinginnebär att arbetsuppgifter överförs från rättsligamyndigheter till andra samhälleliga myndigheter. Vid en''intern'' renodling flyttas arbetsuppgifter mellan rättsligamyndigheter. Så kan ske horisontellt mellan myndigheter påsamma nivå och vertikalt mellan myndigheter på olika nivå.Vidare avses med inre reformation en förändring inom denaktuella myndigheten genom främst ansvarsfördelning ochdelegering allt inom kompetenskraven.En reformation av rättsväsendet får inte minska utansnarare öka lekmannainflytandet. Allmänhetensförtroende för rättsväsendet måste främjas och där fårlekmannainflytandet något av en garantifunktion.På det personalpolitiska området behövs inomrättsväsendet en reformation som kan uppfattas somrevolution. En särskilt viktig fråga är att skapa en öppenjuristkarriär mellan de olika rättsliga sektorerna.Reformationens yttre gränspunkt utgörs avrättssäkerhetskraven. Det är och förblir en självklarhet atträttssäkerheten inte får äventyras.Framtidens domstolsväsendeHela det centrala rättsväsendet behöver genomgå enradikal reformation. Denna motion tar främst sikte pådomstolsväsendet men kommer också att beröra de övrigasektorerna eftersom det här uppenbarligen handlar om ensammanhängande helhet.Domstolsväsendet är verkligen i behov av förändring.Här föreligger stora och växande problem med arbetslägetoch personalpolitiken. En reformation av denna sektorskulle då kunna ske i linje med ovannämnda allmännariktlinjer.Domstolsutredningen (SOU 1991:38) är på rätt vägbeträffande renodlingen av domstolsverksamheten menborde ha gått avsevärt längre.På den organisatoriska sidan framlägges dock i ensärskild departementspromemoria (1992:38) ett tvivelaktigtförslag om omfattande nedläggning av vissa mindretingsrätter. Rationaliseringar får aldrig ske pårättsäkerhetens bekostnad. Det måste råda balans mellankraven på kostnadsbesparingar och rättssäkerhet. Annarsurholkas allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Vidgenomförandet av detta förslag föreligger en uppenbar riskatt nedskärningarna leder till en bristfällig lokal förankringoch sämre rättslig service för medborgarna.Ett alternativ skulle vara att vissa lokala domstolskontorinrättas som filialer till större regionala domstolar. Med ensådan modell blir verksamheten effektivare och manundviker totalnedläggningens nackdelar. Dessutom kan vikanske få en enhetlig organisationsbild inom helarättsväsendet. På åklagarsidan övervägs ju en modell medlokala åklagarkammare under en regionalåklagarmyndighet och de regionalakronofogdemyndigheterna har redan lokala kronokontorknutna till sig.På brottmålssidanDomstolen belastas särskilt av brottmålen och härbehövs flera avlastande åtgärder.En reformerad verksamhet måste till en början innebäraavkriminalisering av åtskilliga bagatellförseelser. Inomspecialstraffrätten bör fängelsestraff utrensas urstraffskalan för många förseelser. Inom straffprocessrättenmåste övervägas sådana summariska förfaranden somresulterar dels i att domstolshandläggningen förenklas ochdels i att beslut i domstol eller i annan myndighet överflyttastill exempelvis åklagarmyndighet eller polismyndighet.Man bör kanske även tillåta förlikning i brottmål. Särskiltmåste skattebrottsprocessen förenklas för att undvikanuvarande segdragna handläggning.En extern renodling inom domstolsväsendet genomöverföring av vissa göromål till annan myndighet ''drabbar''bl.a. Detta kräver i sin turrenodling på åklagarsidan. Så kan ske genom överförandetill annan myndighet av exempelvis vitesärenden ochbyggnadsavgifter. Den interna renodlingen kan främst skegenom nya summariska rättsliga förfaranden. Detta kan dåföranleda att åklagare överlämnar vissa arbetsuppgifter tillpolis och kanske även förundersökning i alla mål som inteabsolut kräver åklagarkompetens. Genom en inrereformation kan införas en diskretionär åklagarprövningoch utvidgad behörighet beträffande strafföreläggande.Dessutom måste arbetsuppgifter delegeras från åklagare tillkanslipersonal samt kanslierna tillföras ökat teknikstöd.Lekmannainflytandet inom åklagarväsendet är heltotillräckligt. Detta inflytande måste åtminstone motsvaraövriga sektorer inom rättsområdet. Med tanke pååklagarnas nyckelroll i brottmål, bör medborgarna få bättreinblick i deras arbete. Så kan ske genom att rådgivandenämnder inrättas vid de regionala åklagarmyndigheternaefter samma modell som nämnden hos Riksåklagaren.Nämnderna skulle i första hand inrikta sig på informationoch uppföljning av målbalanser, ungdomsmål, avskrivnamål och praxis för anhållande och husrannsakan vidsamtliga myndigheter inom regionen. Vidare börallmänheten få ökad insyn i frågor som berör den personligaintegriteten. Det gäller särskilt hanteringen av beslut omtvångsåtgärder. Nämnderna ska självklart inte fatta beslut ienskilda ärenden. I ett första steg bör alltsålekmannainflytandet ökas på regional nivå men på längresikt även lokalt.Renodlingsprocessen måste fullföljas ned påpolisplanet. Detta kan inte detaljgranskas här menutgångspunkten måste vara att vidtaga kraftfulla åtgärder.Det handlar då kortfattat uttryckt om radikal utrensning avicke-polisiära arbetsuppgifter, rejäl utvidgning av polisensbehörighet beträffande ordningsföreläggande,strafföreläggande och förundersökning, omfattandedelegering till administrativ personal samt satsning påbrottsförebyggande verksamhet. Dessutom krävs stärktlekmannainflytande, stimulering av medborgarmedverkanvid brottsbekämpningen samt aktivering av kommunernasärskilt genom socialtjänsten.Övriga mål och ärendenDomstolen är även hårt belastad av civilmål och andradomstolsärenden. Här behövs också åtgärder tillförbättring.På civilprocessrättens område gäller det att radikalteffektivisera de summariska rättsliga förfarandena, alltsåfrämst de s.k. småmålen. För rättsvårdande uppgifter bordeexekutionsväsendet utnyttjas mera än förnärvarande. En väg skulle kanske vara att tillskapa ensärskild konkursmyndighet som skulle både ökaeffektiviteten och avlasta domstolen samtligakonkursärenden och framtida skuldsaneringsfall.Övergripande utredningInom hela det centrala rättsväsendet är som synesbehovet av förbättringsåtgärder mycket stort. Detta gällerde flesta sektorer och då beträffande såväl verksamhet,organisation som personalpolitik.Samtidigt bör vår svenska ombudsmannainstitution sesöver. är organisationsbilden splittrad med olikaombudsmän, exempelvis JO, DO, , KO m.fl., ochandra planeras, bl.a. barnombudsman ochhandikappombudsman. Verksamheten kunde effektiviserasgenom att samlas under ett tak och kompletterasmed lokalt förankrad verksamhet.Strategin bör vara följande. Till enbörjan måste man ta ett övergripande grepp över helaproblematiken. Delreformer är en dålig väg som lätt ledertill endast begränsade förbättringar och som även medförrisk för sinsemellan motstridiga dellösningar. Ett illustrativtexempel kan anföras. Frågan om nya summariska rättsligaförfaranden är av central betydelse för en framgångsrikreformation. Lösningen är uppenbarligen avsektorsövergripande karaktär och berör polis,åklagare, domare och kronofogde och ytterst ävenombudsmannainstitutionen som kontrollorgan.Eftersom rättsväsendets problem inte kan lösas iseparata steg blir slutsatsen att det först bör tillsättas enparlamentarisk utredning för att fastlägga riktlinjerna förutformningen av det framtida rättsväsendet. Därefter fårresp sektor anpassas till de av fastslagnariktlinjerna. Härigenom garanteras bästa möjligaslutresultat av en reformation av hela rättsväsendet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en parlamentarisk utredning föratt fastlägga riktlinjerna för utformningen av det framtidarättsväsendet.