mot · GG02T71 · 1993-03-23 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:176 Investeringar i trafikens infrastruktur m.m. I propositionen föreslås att investeringar i vägar ochjärnvägar skall planeras inom en ram av 88 miljarder kronorför perioden --2003. Utöver detta föreslås 10 miljarderkronor för finansiering av redan beslutade projekt.InledningFörmågan att på ett effektivt sätt organisera transporteroch kommunikationer har avgörande betydelse förutvecklingen av tillväxt, välfärd, samhällsekonomi ochmiljö. geografiska läge och extremaexportberoende innebär att vår infrastruktur måste vara ommöjligt bättre än våra konkurrentländers t.ex. inom EG.Det är därför nödvändigt att vi nu investerar offensivt ivägar och järnvägar. Denna ambition måste präglainriktningen på detta område . I enlågkonjunktur bidrar dessutom utbyggnaden av vägar ochjärnvägar till att det skapas tusentals meningsfulla arbeten.Vår politik har vi byggt upp i tre steg. * Det första steget var den socialdemokratiskaregeringens och sedermera beslut somangav inriktningen för trafikpolitiken under 1990-talet.1988 års beslut utgick från fem stora uppgifter:utvecklainfrastrukturen för 2000-talets behov kraftigt begränsatrafikens miljöpåverkan minska antalet döda ochskadade i trafiken höja effektiviteten i transportsystemetsäkerställa en tillfredsställande trafikförsörjning i helalandet.Dessa mål är fortfarande aktuella och kan ligga till grundför hur vi skall fortsätta att utveckla våra kommunikationermot . * Det andra steget var att vi socialdemokrater ipropositionen ''Näringspolitik för tillväxt'' 1991 föreslog att100 miljarder kronor skulle avsättas till utbyggnad avinfrastrukturen . Detta förslag, som vannriksdagens gillande, låg till grund för de satsningar sombeslutades av (s)-regeringen och som innebar att 20 miljarder utöver de årliga anslagen, anvisades tillinfrastrukturens investeringar. Beslutet innebar att ettsärskilt anslag inrättades för investeringar i trafikensinfrastruktur. Anslaget skulle främst användas för störresammanhållna projekt av nationell betydelse som gagnartillväxten och miljön. Resultatet kan vi avläsa , närinfrastrukturinvesteringarna når av BNP, dvs.ca , /93.Nu gäller det inriktningsplaneringen för perioden --2003 och då kommer vårt tredje steg:* Offensiv för bättre infrastruktur.På både kort och lång sikt måste anslagen tillinvesteringar i infrastrukturen ökas kraftigt.Utgångspunkten för satsningarna bör vara att de görs på ettsådant sätt att de förbättrar industrins internationellakonkurrenskraft och utvecklingen mot en mermiljöanpassad trafik. Ett annat viktigt område är att vårjärnvägsindustri får leva kvar och utvecklas. Den kapacitetsom finns både när det gäller snabbtåg (X2000) ochregionaltåg måste utnyttjas så att denna del avverkstadsindustrin kan utvecklas med en väsentlighemmamarknad.Ytterligare ett betydelsefullt område är en fortsattutbyggnad på telekommunikationsområdet. Ett väl utbyggtnät för informationsbehandling och telekommunikation ären nödvändig förutsättning för den svenska industrinskonkurrenskraft. Ett väl utbyggt telenät underlättar såvälen regional spridning i landet av olika produktionsenhetersom internationell kommunikation. Goda elektroniskakommunikationsnät ger dessutom en stor flexibilitet iproduktionsplaneringen.Det är rätt och nödvändigt att bygga ut infrastrukturennu framför allt av tre skäl. Först och främst därför att vibehöver bättre vägar och järnvägar. Men också därför att vigenom att satsa på väg- och järnvägsutbyggnad kan skapameningsfulla jobb under lågkonjunkturen och därmedminska arbetslösheten. Ett annat viktigt skäl är också att viär väl förberedda när konjunkturen blir bättre. Det kantilläggas att det är fördelaktigt att investera nu beroende påatt man kan ''pressa'' priserna med upp till 25 %.Som mål bör gälla att investeringarna i vägar ochjärnvägar ökar med av BNP . Höjningarna bör göras successivt men /95 bör tillskottet vara 10 miljarder kronor.Regeringens förslag för nästa budgetår är otillräckligt.Vi har tidigare föreslagit att trafikverken får möjlighet atttidigarelägga projekt för 17 miljarder fördelade påBanverket 6 miljarder och 11 miljarder till . Förutbyggnaden av såväl järnvägar som vägar finns storafärdigprojekterade objekt som kan sättas igång snabbt.Projekten gäller om- och utbyggnad av järnvägsstråk medstort underlag av gods- och persontrafik samt investeringarför att förbättra standarden och därmed framkomlighetenpå vägarna. Att komma igång medinvesteringar som är planerade är av utomodentligt stortvärde. Dels skapar sådana projekt arbetstillfällen och delsgenererar investeringar i sig ökad aktivitet i ekonomin.Regeringens propositionProposition 1992/93:176 frånKommunikationsdepartementet skiljer sig inte från deandra propositionerna som kommit från detta departementunder senare tid, den är försenad och den är otydligtskriven, vilket innebär att det är svårt att förstå vadregeringen egentligen föreslår.För att investeringarna i infrastrukturen skall ge detsamhällsekonomiskt bästa utbytet måste en samladbedömning av investeringarna göras. I den bedömningenskall behovet av insatser som stärker den uthålliga tillväxtenges högsta prioritet.Riksdagens krav på planeringen av infrastrukturensinriktning framgår senast av TU:s betänkande 1991/92:24.Regeringen skall, enligt beslut, presentera ettunderlag som gör det möjligt att tydligare överblicka hurinfrastrukturen och transportsystemet som helhet påverkasav en föreslagen investeringsinriktning. Av underlaget bördet också framgå, uttalade , på vilket sätt de olikadelmålen i trafikpolitiken uppfylls, såsom effektivtresursutnyttjande, miljöhänsyn och regional balans.I den nu föreliggande propositionen saknas dettahelhetsperspektiv. I stället presenteras en separatvägproposition och en järnvägsproposition. Vilkakonsekvenser olika utbyggnad respektive olika trafikslagfår för övriga trafikslag har man inte haft förmågan attanalysera. Detta är en allvarlig brist i propositionen.När det gäller delmålen i trafikpolitiken framgår det påupprepade ställen i propositionen att samtliga delmål skallges samma prioritet. Resultatet blir attinvesteringsinriktningen blir otydlig och t.o.m. riskerar attverka kontraproduktivt i vissa fall.Vad avser sjöfart, luftfart och post- ochtelekommunikationer har de i det närmaste negligerats idenna proposition.När man ser till de medel som anvisas kan mankonstatera att 10 av de 98 miljarderna är finansiering avredan beslutade projekt. Av de ordinarie anslagen kan denytillkomna medlen räknas ner till omkring 50 miljarder.Det blir alltså 5 nya miljarder ,vilket är klart otillräckligt.Ett annat exempel på otydligheten är redovisningen avjärnvägssatsningen. Regeringen anvisar 32 miljarder tillprojekt som av kostnadsberäknats till 42miljarder. Hur de resterande 10 miljarderna skallfinansieras anges inte. Vidare saknas heltfinansieringsförslag till ett belopp av 20 miljarder. Till dettavill regeringen återkomma.Infrastruktur och regionalpolitikKnappast något sektorsområde har så stor betydelse förden regionalpolitiska utveckligen som transportsektorn. Enväl fungerande trafikförsörjning som medger snabba ochsäkra transporter för såväl gods- som persontrafik är avgrundläggande betydelse för att knyta samman landetsregioner med varandra. Detta krävs för att kunna skapamera likvärdiga förutsättningar för boende ochsysselsättning i hela landet.De insatser som kan göras inom ramen förlänstrafikanslaget är därvid av mycket stor betydelse.Länsvägar, länsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningarmåste förbättras för att tillgodose en väl fungeranderegional trafikförsörjning. Behoven inom detta område ärstarkt eftersatta. Vi föreslår därför en kraftig förstärkningav LTA-anslaget.Regionalpolitiken måste emellertid ses i ett vidareperspektiv. När det gäller att bygga ut infrastrukturen visardet sig nämligen att insatser på ett visst avsnitt i systemetkan ha vittgående verkningar för trafikförsörjningen pålångt avstånd därifrån. Vi vill med följande exempelillustrera betydelsen av en helhetssyn i trafikplaneringen:Vid Umeverken, prioriterar man, för att tillgodosebehovet av snabba transporter till och frånlastvagnstillverkningen i , i första hand byggandet avÖresundsbron, i andra hand och först i tredjehand Bottniabanan. Bland många andra belysande exempelkan nämnas en tredje start- och landningsbana på Arlandaflygplats, som ökar förutsättningarna för godaflygförbindelser till alla delar av landet. Som ytterligareexempel kan nämnas att tredje järnvägsspåret söderut frånStockholms Central är av avgörande betydelse för enutvecklad järnvägstrafik i och hela södraSverige. Detta gäller i hög grad också för att tillgodose högtställda krav på regional jämlikhet. Detta perspektiv saknasi regeringens proposition.Med dessa exempel vill vi illustrera betydelsen av enhelhetssyn i trafikplaneringen. Detta gäller i hög grad ocksåför att tillgodose högt ställda krav på regional jämlikhet.Detta perspektiv saknas i regeringens proposition.FinansieringRegeringen föreslår i propositionen att investeringarnaskall finansieras genom att lån tas upp i istället för genom anslag. har nyligenbehandlat denna fråga. Ett enigt utskott skrev därvid att detinte finns skäl för att ändra de nuvarande principerna förfinansiering av infrastrukturinvesteringar. bördärför avslå propositionens förslag i den del som berör ettnytt finansieringssystem för infrastrukturinvesteringar.Riksdagen bör därutöver ge regeringen i uppdrag attsenast i samband med kompletteringspropositionenåterkomma med ett finansieringsförslag som beaktar vadriksdagen uttalat i frågan.Våra förslagEnligt vår bedömning bör investeringar och underhåll ijärnvägar och vägar planeras inom en ram av sammantaget200 miljarder kronor --2003. Inomramen bör fördelningen av investeringarna vara för vägar och för järnvägar.En planeringsram på för åtgärderför ökad bärighet bör avsättas för perioden --2003. Enplaneringsram på för drift ochunderhåll av järnvägar bör avsättas för perioden --2003. Beträffande vägunderhållet bör det ankomma påriksdagen att tillse att anslaget för drift- ochunderhållsåtgärder ges en tillräcklig omfattning. Enplaneringsram på för investeringar ilänstrafikanläggningar bör avsättas för perioden --2003. För /94 bör väg- ochjärnvägsinvesteringar för 17 tidigareläggas.Vi bedömer att anslagen B2, drift och underhåll avstatliga vägar, B4, byggande av länstrafikanläggningar, B6,bärighetshöjande åtgärder samt C2, drift ochvidmakthållande av statliga järnvägar behöver anvisas inom den anvisade ramen under1993/94.VägarVägtransporter är och kommer inom överskådlig tid attvara det dominerande transportsättet speciellt på kortasträckor. Ett väl utbyggt nationellt och regionalt vägsystemär en förutsättning för att skapa livskraftigaarbetsmarknader som ger sysselsättning för vår befolkning.Vägnätets beskaffenhet har stor betydelse förproduktiviteten och tillväxten. Kraven på effektivtresursutnyttjande och bättre framkomlighet ökar genomindustrins behov av snabba och tidsanpassade transporter.Av förslag till inriktning av vägplaneringenfram till 2005 framgår att persontransporterna med bilberäknas öka och med buss mellan1989 och 2005 medan godstransporterna med lastbilberäknas öka . Det är viktigt att pröva om en delav dessa ökningar kan tas om hand av järnvägen och/ellerkollektivtrafiken. Detta gäller inte minst långvägagodstransporter.När det gäller regeringens förslag till investeringar ivägar kan man konstatera att de är otillräckliga. Dessutomvill regeringen utöka stomvägnätet med flera nyavägsträckor men tillför inte resurser för att höja vägarnasstandard.Vi anser att det är fel att peka ut ett så stort stomvägnätutan att avsätta de medel som behövs för att uppfylla denutpekade målstandarden. Enligt vår uppfattning bör i förstahand målstandarden på de vägar som ingår i Vägverketsförslag till nationellt stomnät uppfyllas undertioårsperioden. Inom den ram vi föreslår bör Vägverketsförslag till standard också uppnås på avsnitten E6 tillSvinesundsbron, E4 --, E22 --samt E20 --. Det bör ocksåvara motorvägsstandard på , delen --Borlänge.I övrigt bör få i uppdrag att inom ramen föranvisade medel prioritera måluppfyllelsen efter i förstahand vägarnas trafikintensitet. När det gäller vilka vägarsom skall ingå i det nationella stomvägnätet respektive deregionala stråken skall förslag ligga till grundför vårt förslag till nationellt stomvägnät med tillägg av vägE12.Vi vill också att ett antal förbifarter skall byggas för attförbättra miljön i utsatta tätorter . Vianser dessutom att det i våra större tätorter finns behov avatt på det befintliga statliga vägnätet vidta förbättringar avmiljön för de boende. Satsningar på bulleråtgärder kan getusentals boende en bättre miljö.Vårt förslagVår bedömning är att planeringsramen förväginvesteringar på stomvägnätet bör ökas till 74 miljarderkronor, dvs. utöver regeringens förslag, under perioden1994--2003.UnderhållParat med dessa stora investeringar måste det satsasmera pengar på kontinuerligt underhåll och reparationer avvägarna. Dels är underhållet redan nu eftersatt, dels krävernyinvesteringarna, dvs. de nya vägarna, ökademedel för drift och underhåll. Underhållsinsatserna gerdessutom snabbt mycket positiva effekter försysselsättningsläget i landet.Vårt förslagSom en konsekvens av nya investeringar är vårbedömning att planeringsramen för drift- ochunderhållsåtgärder på det statliga vägnätet behöver ökasväsentligt --2003.Det ankommer på att tillse att anslagetför drift- och underhållsåtgärder ges en tillräckligomfattning. anger i sitt förslag tillinriktningsplanering att en rimlig anslagsnivå för drift ochunderhåll av vägnätet bör uppgå till ca . Vägverketsbedömning bör vara en utgångspunkt för denna prövning.Bärighetshöjande åtgärderEn stor del av det svenska vägnätet har fortfarandebristande bärighet. Problemen är särskilt tydliga undertjällossningsperioden när av det statliga vägnätetmåste stängas av för tung trafik. Detta skapar stora problemför bl.a. skogsindustrin.Genom det program för ökad bärighet som nugenomförs har betydande förbättringar skett men mycketåterstår ännu att göra.Vårt förslagEnligt vår bedömning bör en planeringsram på 15miljarder kronor, dvs. utöverregeringens förslag, avsättas för åtgärder för ökad bärighetunder perioden --2003.JärnvägarDet järnvägsnät vi har är i stor utsträckningresultatet av de krav och behov som fanns närjärnvägsutbyggnaden startade i vårt land. Med denutveckling som sedan har varit, har stora förändringar skettsåväl i näringslivets lokalisering och villkor som imänniskors boende och resvanor. Man kan ändå konstateraatt det stombanenät som då byggdes är det somhar största transportkapaciteten.Järnvägen framstår alltmer som ett transportmedel medstora utvecklingsmöjligheter. Medan flyget och bilen endastkan bli obetydligt snabbare kan tåget fortfarande ökahastigheten och kapaciteten radikalt. Utrymme finns ocksåför utbyggnad av banorna medan vägtrafiken drabbas avträngsel och framkomlighetsproblem.Till detta kommer att vi, för att klara av de krav sommiljön och hushållningen med resurser ställer, måste strävaefter att en större del av såväl godstransporter sompersonresor sker på järnväg. Den övervägande delen av detsvenska järnvägsnätet () är elektrifierat och på den delen genomförs av transporterna. Godstransporter på järnväg är 3--4gånger energieffektivare än lastbilstransporter. Enflygresenär tar i anspråk 5--6 gånger så mycket energi somen tågresenär på motsvarande sträcka.Det är emellertid viktigt att betona att järnvägstrafik harsina största fördelar och är mest motiverad i de områden därdet finns ett stort trafikunderlag för person- och/ellergodstransporter.För att järnvägen skall kunna tillgodose de framtidatransport- och resebehoven för såväl näringsliv somprivatpersoner krävs att banorna byggs ut så att snabba ochsäkra transporter kan garanteras. Beaktas måste dock vid utvecklingen av bannätet tar den hänsyn sombehövs till närboende efter järnvägsstråken. I synnerhetsom mycket av det som anses som ''farligt gods'' börtransporteras spårbundet. Hela transportsättet måste varamiljövänligt, inte bara framdrivningstekniken.De krav som ställs på en effektiv järnvägstrafik varierarberoende på vad som transporteras. Persontrafiken ställerkrav på bekvämlighet och snabbhet medan godstrafikenskrav är hög kapacitet, tillförlitlighet, bärighet och högmedelhastighet. Järnvägsnätet måste utformas så att dessakrav kan förenas.För att järnvägen skall kunna konkurrera på framtidenstransportmarknad krävs bl.a. följande:Förkortadetransporttider genom utbyggnad och upprustning avbansystemet. Utveckling av kombitrafiken väg--järnvägför att svara upp mot kraven på snabba och flexiblatransporter av förädlade varor. Dörr till dörr-transportermöjliggörs. Strategiskt placerade terminaler församordning av bil-, tåg- och båttransporter. Snabbajärnvägstransporter mellan landets produktionsområdenoch de viktigaste konsumtionsområdena såväl i somute i . Avancerade informationssystem omgodsflöden, omlastningar mellan transportslag osv.Banverket har presenterat samhällsekonomisktmotiverade investeringar i det spårbundna nätet för såvälperson- som godstrafik. Där finns stora färdigprojekteradeobjekt som t.ex. om- och utbyggnad av järnvägsstråk medstort underlag av gods- och persontrafik samt investeringarför att förbättra standarden och därmed framkomlighetenpå järnvägarna, men också förslag på reinvesteringar ochstandardhöjningar av föråldrade järnvägssträckningar.Många av dessa projekt måste nu genomföras för attskapa den tillväxt svensk industri behöver så att vi på siktkan återta marknadsandelar i och inte åter hamna idagens svåra sysselsättningsläge. Dessutom medförinsatserna ytterligare arbetstillfällen, vilket innebär att vikan få fler människor i arbete just nu när vi upplever denvärsta arbetslösheten någonsin i vårt land. Fördjupadeförstudier kan troligen också behöva göras om ytterligareutbyggnad av järnvägen utefter den norra delen avNorrlandskusten.Med utgångspunkt i målsättningen om ytterligare enprocentenhet av BNP till infrastruktur vill vi anföra följandeangående investeringar:Vi bedömer att en rimlig planeringsnivå för perioden1994--2003 är . Planeringsramen skallinnefatta i huvudsak de projekt som ryms inomBanverkets grundsatsning med tillägg för delar av det somryms inom prioritering I och II. Det börankomma på att närmare precisera vilka objektur samhällsekonomisk synpunkt som i första hand börgenomföras inom den ram vi föreslår.Vad gäller anges i propositionen attBanverket skall göra en samhällsekonomisk studie av dennorra delen och återkomma med förslag. Vi förutsätter attdetta görs inför alla investeringar och konstaterar atttillräckligt beslutsunderlag redan finns. Regeringens förslaginnebär att den förhoppningsvis lönsamma delen avArlandabanan överlämnas till privata investerare somdärmed får intäkter av trafiken medan staten får bära detekonomiska ansvaret för de olönsamma delarna. Visocialdemokrater har den bestämda uppfattningen att helaArlandabanan skall vara en del av stomjärnvägsnätet ochatt utbyggnaden skall finansieras över statsbudgeten. Vimotsätter oss tanken att delar av ett stomnät skall varaprivatägt. Den utvidgade ram för investeringar som vi nuföreslår kommer att innebära att kanfärdigställas och bibehållas i samhällets ägo.Parat med nyinvesteringar måste vi reservera medel förkontinuerligt underhåll och reinvesteringar i järnvägen.Med en utökad ram för investeringar måste också ramen förunderhåll ökas.I övrigt kommer de stora stråken för person- ochgodstrafik att i stort sett kunna färdigställas underplaneringsperioden. Elförsörjning på norra stambanansåväl som rälsupprustning och säkerhetshöjandeinvesteringar på de äldsta banorna inom stomnätet kommeratt kunna genomföras i stor utsträckning. Industrin ochpersontågsresenärerna i får kraftigt förbättradevillkor, liksom de befolkningstätare områdena i södraSverige och järnvägstrafiken mellan våra större städer.Den ökning av LTA-anslaget vi föreslår på annat ställeavser i stor utsträckning att vara pådrivande på svenskjärnvägsindustri för att öka sysselsättningen inom denna.Det, i sin tur, ger möjligheter för länstrafikbolag och andra,som avser bedriva regional tågtrafik, att tillhandahållamoderna och energieffektiva fordon för den regionalatrafiken.Moderna fordon kommer enligt vår åsikt att kraftigt ökaintresset för kollektiva transporter på spår och bli ettframtida attraktivt alternativ till bilen. En kraftigtförbättrad framkomlighet och miljövänligare trafik på våravägar kommer att bli resultatet av denna förhöjdaplaneringsram för länstrafikanläggningar.Våra förslagVi bedömer att planeringsramen för investeringar istomjärnvägar bör uppgå till , dvs. 13 miljarder utöver regerignens förslag, under perioden1994--2003.Vi bedömer också att en rimlig planeringsram för driftoch underhåll av järnvägar bör vara ytterligare 15 miljarderkronor.LänstrafikanslagenI propositionen föreslås att länstrafikanslaget tillförs av planeringsramen för den aktuellaperioden. Trots att behoven på detta område är starkteftersatt förblir anslaget oförändrat. I realiteten innebär deten minskning eftersom länsstyrelserna fr.o.m. budgetåret1993/94 ges möjlighet att prioritera även kommunalaflygplatser inom ramen för detta anslag.I propositionen talas mycket kortfattat om attregeringen, trots att man inte avser att öka anslaget, menaratt samma investeringsinriktning som gäller förvägutbyggnaden skall gälla för länstrafikanläggnigar, dvs.trafiksäkerheten skall prioriteras. Emellertid kommer dettabara att vara möjligt att realisera i ringa grad på grund avdet minskade anslaget.Investeringarna i länstrafiken har mycket stor betydelseför kollektivtrafiken. Att investeringarna ger godavkastning för samhället redovisas i Vägverketseffektredovisning av investeringsplaner 1991--2000.Restiderna förkortas, trafikolyckorna minskar och miljönförbättras både när det gäller luftföroreningar ochbullerstörningar. Men för att denna goda utveckling skallfortsätta och för att kollektivtrafiken skall utvecklas i positivriktning, något som alla parter önskar, krävs fortsatta,omfattande investeringar.Människors tillgång till snabb och bekväm regionaltrafikär mycket viktig inte minst av regionalpolitiska skäl. En brakollektivtrafik ökar möjligheterna till pendlingsresor. Menkollektivtrafiken måste ha en sådan standard både när detgäller bekvämlighet och effektivitet att den framstår som ettbättre alternativ än bilen, särskilt när det gällerpendlingsresor och resor på korta sträckor. Då krävsmoderna snabba tåg och järnvägsspår som kan klara demoderna tågens hastigheter. Det krävs också bra terminaleroch moderna fordon för busstrafiken.Vi bedömer därför en ökning av planeringsramen förlänstrafikanläggningar till , dvs. utöver regeringens förslag, underperioden --2003.SjöfartenI stort sett allt gods som exporteras från eller importerastill fraktas på fartyg eller färjor. Sjöfart är ettenergieffektivt och snabbt transportmedel.Trots detta är den svenska inrikessjöfarten liten ochfortsätter att minska. Jämfört med förhållanden påkontinenten är kustsjöfarten och trafiken på de inrevattenvägarna av ringa betydelse i . I byggsvattenvägarna ut, större floder byggs samman medkanalsystem och godstransporter via sådana system är väl såsnabba som dagens järnvägar.Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att skapa välfungerande alternativ till vägtransporter för godset.Sjöfarten är ett sådant och har stora utvecklingsmöjligheter.Det borde vara möjligt att också i återta en del avde andelar som sjöfarten förlorat till andra trafikslag.Utvecklingen av fartyg till moderna länkar i en effektivtrafikkedja saknar motsvarighet när det gäller utveckling avlogistik och administration inom berörda företag,organisationer och myndigheter i hamnarna. Samverkanmellan hamnarna, speditörerna, m.fl. kanförbättras.