mot · GG02Fi303 · 1993-01-26 00:00:00 — I tre storstadsregioner bor av landets befolkning. Storstadsområdena har storbetydelse för hela utveckling. Tillbakagång ochstagnation i dessa områden får allvarliga konsekvenser förutvecklingen i hela landet.Storstäderna har byggt upp en mångsidig infrastrukturanpassad efter människors och näringslivets behov i denegna staden. Den utbyggda infrastrukturen har också somsyfte att tjäna omkringliggande områden och andra delar avlandet.De ekonomiska påfrestningarna för dessa storainfrastrukturella investeringar och medföljandeunderhållsutgifter gör sig nu gällande med allt större styrka.Samtidigt är behoven av insatser inom det sociala områdetstora. Andelen äldre är större i storstäderna än i andra delarav landet. Den sociala utslagningen gör sig också särskiltpåmind i storstäderna.En rad problem hopar sig i storstäderna. De ekonomiskasvårigheterna framstår som stora såväl på kort som på långsikt.Situationen i MalmöArbetslösheten slår mycket hårt mot redovisar allt dystrare siffror ochprognoserna visar på en fortsatt försämring eftersomvarslen ökar dramatiskt. Situationen är allvarligast förungdomarna som i stort sett saknar möjligheter att etablerasig på arbetsmarknaden. Även kvinnorna har en utsattsituation.I december 1992 uppgick arbetslösheten i till , vilket innebär en öppen arbetslöshet på 10 000 personer. Utförsäkringarna frånarbetslöshetskassorna ökar nu i snabb takt.Arbetslösheten och den tilltagande sociala utslagningenutsätter nu den kommunala ekonomin för storapåfrestningar. Socialbidragskostnaderna uppgick tillöver . Socialbidragskostnaderna ärdärmed, sedan inflationseffekten rensats bort, ungefärfemton gånger så höga som i början på 1960-talet.Den kommunala ekonomin är mycket ansträngd. Detberor både på den nyliberala regimensskattesänkningspolitik och på kraftigt minskadestatsbidrag.Malmö hotas av stagnation och utarmning.Samhällsservicen försämras drastiskt, de socialakostnaderna ökar och de ekonomiska möjligheterna attklara underhåll av fastigheter och infrastruktur ärobefintliga.StorstadskostnaderStorstäderna uppvisar en annan social struktur än riketi genomsnitt. Här finns en större andel ensamboende ellerensamma föräldrar med barn . Detta för med sigextra kommunala utgifter för bostäder, barnomsorg,äldrevård trafik m.m.Till storstadsbilden hör också social utslagning ochmissbruksproblem, vilket för med sig stora socialamerkostnader och högre sjukvårdskostnader. I storstädernabor av rikets invånare medan över en tredjedel avsocialbidragsbeloppet utbetalas där.Andelen äldre är stor i de tre storstäderna. Särskiltgruppen medför kommunala utgifter förexempelvis hemtjänst och långvård. Enligt en analys somgjorts av sjukvårdsförvaltningen i motsvararkostnaden för sjukvård av åldringar ca iutdebitering. Storstädernas förortskommuner har enväsentligt mindre andel invånare som är äldre än 80 år.Regionala funktionerStorstäderna fyller regionala funktioner som medförextra utgifter. Exempel på detta är gator,kommunikationer, kulturella institutioner, anläggningarm.m. För dessa kostnader och investeringar harkommunerna ingen särskild ersättning, däremot är kravenhöga på en bra standard och en god kvalitet.Inom storstädernas egna gränser finns också storaskillnader mellan olika stadsdelar. De s.k.miljonprogramområdena kan ställas mot de ''finare''stadsdelarna i samma kommun. Dessa skillnader skaparsociala spänningar och behov av betydande satsningar inomresurssvaga stadsdelar.Vikande intäkterUnder har skatteunderlagsökningen varitvikande i storstadsområdena. Den svaga utvecklingen harblivit än mer påtaglig genom slopande av beskattningen avjuridiska personer. Detta bortfall motsvarar för alla trestorstäderna i utdebitering.Den borgerliga regeringspolitiken mot kommunerna harinneburit en kraftig urholkning av statsbidragen tillstorstäderna.Storstäderna med sina omfattande verksamheter, sinbarnomsorg, skola och sjukvård har kommit att drabbashårt av den minskade statsbidragstäckningen avdriftsutgifterna.Vikande skatteunderlag, slopad skatt på juridiskapersoner och indragna statsbidrag har lett till att en obalansi storstädernas ekonomi uppstått. Det har resulterat isvårigheter att klara den kommunala servicen, eftersattunderhåll och försäljning av tillgångar som lämnat godavkastning.FramtidenDe nuvarande storstäderna byggdes till stora delar uppunder 1950--. Gator, broar, trafikleder ochkollektivtrafik byggdes. Nya bostadsområden skapades.Miljonprogrammet genomfördes. Barnomsorg, skola ochfritidsverksamhet byggdes ut. Vattenförsörjning ochavloppsrening förbättrades och fjärrvärmesystemetanlades.Nu finns nya krav på bostadsbyggandet, förbättradekommunikationer och inte minst investeringar i enförbättrad miljö. Behovet av underhåll och upprustning avde anläggningar som byggdes för 20--börjar ökadramatiskt. Förnyelsen av bostadsområden ochtrafikapparat kommer att medföra stora utgifter förstorstäderna.Den strukturella obalansen i storstädernas ekonomi från1980-talets början kvarstår. Det finns ingenting som tyderpå en vändning . Inkomsterna beräknasrealt minska. Ändå måste utgifterna öka för att täcka deomfattande upprustningsbehoven de närmaste årenframöver. Därtill kommer ökade krav på utbyggnad av t.ex.äldrevård.Storstädernas problem går inte att se isolerat från landeti övrigt. Ett väl fungerande land kräver också välfungerande storstäder. Om detta finns nu en bred insikt.Den utveckling mot socialt förfall som många storstäderrunt om i världen gått tillmötes måste förhindras i Sverige.Det är därför nödvändigt att ge storstäderna ekonomiskaförutsättningar att möta angelägna behov under 1990-talet.Storstäderna måste få ekonomisk kompensation för sinasociala och ekonomiska merkostnader.I detta syfte bör en rad åtgärder övervägas.Skatteutjämningssystemet bör ändras så att det tar hänsyntill storstädernas speciella situation.Den kommunalabeskattningen av juridiska personer bör återinföras.Kommunerna har stora kostnader för bådeinfrastrukturinvesteringar och exempelvis barnomsorg ochutbildning som näringslivet drar nytta av.Kommunalainvesteringar medverkar till värdestegringar påfastigheterna. Därför bör den kommunala grundskatten(fastighetsskatten) återinföras.Kommunerna bör fåstörre möjligheter att lägga avgifter på näringsliv,fastighetsägare och biltrafik för utgifter för gator,kollektivtrafik, brandskydd och miljöåtgärder.Behovetav omfattande åtgärder i storstädernas 1960-talsbostadsområden motiverar särskilt statligt stöd. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder i storstäderna.