mot · GG02Ju219 · 1993-01-26 00:00:00 — Landets polisverksamhet ställs inför rationaliseringskravsom en följd av bl a uppgörelsen mellan regeringspartiernaoch socialdemokraterna om en minskning av de offentligautgifterna. Det finns anledning att mycket noga övervägakonsekvenser för polisens möjligheter att istorstadsregionerna klara sina ålagda uppgifter närfördelningen av tillgängliga resurser skall göras.Förutsättningarna för brottsbekämpningen i Stockholmslän är särskilt kritiska. Fördelningen av polisiära resurser ilandet har avsevärt missgynnat länet. År 1987gjordes en utredning, den s k , för attfastställa behovet av polisiära resurser vid landetspolismyndigheter utifrån en arbetsbelastningsbedömning.Resultaten härav fick dock inte ligga till grund förresursfördelningen. Istället skulle problemen motverkasgenom ökade anslag och ökad intagning till polishögskolan.När landets polisverksamhet nu ställs inför skärptaekonomiska krav ställs frågorna om resursfördelning ånyopå sin spets. Den verkliga arbetsbelastningen måste då fåett tungt genomslag i den faktiska medelstilldelningen, ävenom detta leder till omprioriteringar från mindre belastadepolisdistrikt.I finns den grövsta organiseradebrottsligheten. Misshandelsbrotten har ökat ochvärdetransportrånen är ett stort problem. Till Stockholmkommer först speciella former och trender när det gällerbrottsligheten. Just nu drabbas länet av stora haverier ibank- och finansvärlden, av vilka en del kräverpolisutredning med tillgång till specialistkompetens.Bekämpningen av narkotikabrottsligheten kräver storaresurser, ett behov som ökat med den allt stridare strömmenav narkotika från öst. Dessutom finns en större mängd avalla övriga i ett mindre län förekommande brottstyper.I detta sammanhang finns ett speciellt problem förpolisens narkotikabekämpning. Lagstiftningen medger inteatt polisen rutinmässigt kan undersöka kändaknarkarkvartar i sin brottsbekämpning. En ändringhärvidlag bör vidtas. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.Stockholms län har i förhållande till folkmängden ettstörre antal utländska medborgare än något annat län, vilkaenligt statistiken har mycket högre arbetslöshet än svenskaroch därmed sammanhängande sociala problem.Utslagningen av människor kommer att öka på grund avden rådande lågkonjunkturen. Dessa förhållanden medförökad risk för att framför allt ungdomar i storstadsområdenakommer att begå brott i större omfattning.Dessa särskilda storstadsförhållanden är specielltutmärkande för . (SOU 1990:36) har lämnat ett utförligt underlag till regeringoch riksdag över särskilda storstadskostnader, inom dettasåväl som andra områden. Denna information får intenegligeras. Befolkningsunderlaget enbart kan inte vara entillfredsställande grundfaktor för medelstilldelningen inompolisväsendet. Det måste kompletteras med specialfaktorergrundade på brottsstatistik och mjukdata ombrottslighetens karaktär.I bedömningen av brottsstatistiken måste sålunda desärskilda storstadsförhållandena och t ex brottensgrovhetsgrad beaktas. Anonymiteten i och kringstorstäderna påverkar behovet av polistjänster. Andelenanmälda brott i i förhållande till hela riketär medan andelen invånare är . Oftaförekommer inte något utredningsresultat av tidigareanmälda brott. Vid länets polismyndigheter finns högaärendebalanser och brott preskriberas i större omfattningän i andra distrikt.Trots att brottsligheten i storstadslänen är grövre finnsbelägg för att mindre tid kan avsättas per utredning än iövriga landet, liksom mindre tid för utredningsverksamhettotalt sett. Utredningstakten är högre och prioriteringarnahårdare, vilket leder till att balanserna ökar med lägreuppklarningsprocent som följd.En minskning av polisresurserna till länskulle i praktiken få till följd att vissa beteenden iStockholms län blir straffria medan samma beteendenbestraffas i övriga landet.Ett speciellt problem utgör bristen på arrestlokaler ilänet. Denna medför att arrestlokaler får hyras utanförlänet vilket innebär att fördyrande transporter och andrakostnader tillkommer.Härutöver kan inte nog understrykas att trygghet ochrättssäkerhet i alla delar av i högsta grad ärberoende av en fungerande brottsbekämpning iStockholmsregionen. Inom brottslighetens område, liksompå så många andra, är huvudstadsregionen importhamn ochinkörsport för nya tendenser. I det moderna samhälletsprids sedan brottsligheten snabbt genom landet.Mot bakgrund härav bör ge regeringen tillkänna att tillräckliga polisiära resurser skall avdelas till demest arbetsbelastade områdena i landet samt attresursfördelningen inom polisväsendet därför inte fårmedföra en omfördelning till nackdel för . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändrad lagstiftning för attunderlätta narkotikabekämpningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att arbetsbelastningen skall liggatill grund för fördelningen av resurser till polisen och attresursfördelningen därför inte får medföra en omfördelningtill nackdel för ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen i övrigt anförts om polisens villkor iStockholms län.