mot · GH02Fi10 · 1993-11-09 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:25 Inriktningen av den ekonomiska politiken och händelse av större vikt InnehållsförteckningInledning2 1.En ny politik för Sverige2 2.Det ekonomiska läget5 2.1Den internationella bilden5 2.2Den svenska ekonomin -- nuläge och orsaker7 3.Regeringens ansvar och misslyckande10 3.1Negativ tillväxt11 3.2Ökad arbetslöshet13 3.3Underminerade statsfinanser16 3.4Regeringens proposition18 4.Penningpolitik i otakt19 5.Vårt alternativ19 6.En politik för ökad tillväxt22 6.1Sänk räntan22 6.2Stärk hushållens köpkraft23 6.3Stimulera investeringarna26 6.4En ny näringspolitik27 7.En politik för ökad sysselsättning28 8.En politik för sunda statsfinanser32 9.Ett program mot arbetslösheten i Europa34 9.1Hur ser det ut på den europeiska arbetsmarknaden?34 9.2Detta kan göras35Hemställan36InledningDen fattade beslut om den ekonomiskapolitiken för /94. Det underlag riksdagenhade att utgå ifrån var regeringens prognoser för denekonomiska utvecklingen sådana som de redovisats iproposition 1992/93:150.Enligt denna proposition beräknades den öppnaarbetslösheten uppgå till , den privatakonsumtionen beräknades minska med -3,ochBNP beräknades minska för 1993.Sedan fattade sitt beslut har det skettdramatiska försämringar i svensk ekonomi.Bruttoinvesteringarna är på väg mot ett nytt bottenrekord.Den privata konsumtionen faller med över 10 miljarder merän utgick ifrån i sitt junibeslut. Arbetslöshetenhar nått nivåer som var otänkbara till helt nyligen.I regeringens höstproposition, prop 1993/94:25,beräknas den öppna arbetslösheten uppgå till för1993, den privata konsumtionen minskar med -5 procentoch BNP-utvecklingen beräknas nu minska med -2,8procent. Vi kan nu räkna med att vi 1993 får den kraftigastetillbakagången i BNP som skett början på1930-talet.Med anledning av inträffad händelse, den förvärradesituation som råder i svensk ekonomi jämfört med tidigare,föreslår vi socialdemokrater i denna motion åtgärder för attvända den ekonomiska utvecklingen.1. En ny politik för SverigeDen ekonomiska politiken måste läggas om. Regeringenhar misslyckats på de för tryggheten och välfärdenviktigaste områdena:-- TillväxtenFör kommer den totala produktionen iSverige att minska. 1993 blir ett rekorddåligt år förtillväxten. Det är framför allt åtstramningen i den inhemskaekonomin som gör att BNP faller kraftigt. Det fallandebyggandet, den låga aktiviteten i kommunerna och enkraftig nedgång i privat konsumtion gör att tillväxten blirnegativ.Vid varje tillfälle som regeringen har presenterat sinekonomiska politik har man varit tvungen att revidera nersina prognoser över tillväxten. har det skett i ännu enproposition. Dessutom har finansministern offentligt uttalat att även den senaste BNP-prognosen troligen inte kommer att hålla.-- ArbetslöshetenMassarbetslösheten är en realitet i . På bara tvåår har 413 000 jobb försvunnit. Den totala arbetslöshetenberäknas uppgå till . Värst av allt ärlångtidsarbetslösheten. När regeringen tillträdde var 28 000personer långtidsarbetslösa. är siffran uppe i 136 000personer. Långtidsarbetslösheten är vårt lands störstasociala och ekonomiska problem. Regeringen har apteraten socialbidragsbomb som när som helst kan brisera.Prognosmissarna över arbetslösheten har avlöstvarandra. Så sent som trodde regeringen att denöppna arbetslösheten skulle bli . Nutror man att den blir .-- BudgetunderskottetRegeringen har förlorat kontrollen över statsbudgetensutveckling. Utgiftskvoten stiger i takt med attarbetslösheten ökar. Sparpaket efter sparpaket har intekunnat parera kostnaderna för arbetslösheten. Statsskulden ökar ochräntebördan på statsskulden blir tyngre.Ofinansierade skattesänkningar och nya reformerkännetecknar regeringens budgetpolitik i ett läge närstatens upplåningsbehov är närmare 270 miljarder kronor.Nu är omsorgen om de egna väljarna viktigare än statensfinanser.En tudelad ekonomiRegeringens misslyckande i den ekonomiska politikenhar lett till att och många svenskar befinner sig i ettutomordentligt allvarligt läge. De ljuspunkter som finns iekonomin -- den ökande exporten ochindustriproduktionen -- förmår inte kompensera denkraftiga nedgången i den inhemska ekonomin. Hushållenskonsumtion hålls tillbaka till följd av åtstramningspolitiken,arbetslösheten och en allmän osäkerhet inför framtiden.Regeringens proposition bekräftar attregeringen inte ser sambandet mellan sin egen politik ochden ekonomiska krisen. Trots att vi socialdemokrater redani våras varnade för att regeringens ekonomiska politikskulle leda till en tudelad ekonomi; med en blomstrandeexportindustri och en stagnerande inhemsk ekonomi, så harregeringen fortsatt på sin ''enda'' väg. Politiken har legatfast -- trots att verkligheten för 100 000-tals svenskar harförvärrats och försvårats.Hade de socialdemokratiska förslagen i vårasgenomförts, hade återhämtningen kunnat börja tidigare.Nu är utgångsläget för en återhämtning sämre än vad detvar : arbetslösheten är högre och budgetunderskottetstörre.Nu är det mer bråttom med en omläggning av denekonomiska politiken. Vi föreslår att bör ange enny inriktning för den ekonomiska politiken.För att värna sysselsättning och välfärd måste insatsernaför att få igång tillväxten överordnas andra ambitioner ochkrav. En prisstabilitet på god europeisk nivå är därvid ettviktigt medel för god tillväxt.Vårt alternativVi socialdemokrater erbjuder en ny politik för att taSverige ur den ekonomiska krisen. Vi är fast övertygade omatt det går att bryta utvecklingen mot en permanentmassarbetslöshet, gigantiska underskott och urholkadvälfärd.För att vi skall klara denna gigantiska uppgift måste såmånga svenskar som möjligt känna sig delaktiga meduppgiften att föra ur krisen. En sådan folkligmobilisering förutsätter att den ekonomiska politikenutformas i samklang med kraven på rättvisa och solidaritet.Krisens bördor skall fördelas rättvist. I annat fall kommerVälfärdssverige sakta men säkert att brytas ned ochmotsättningarna att öka.Vi socialdemokrater vill samla hela nationen kring en nypolitik för ökad tillväxt, fler jobb och sunda statsfinanser.Kortfristigt måste ekonomin stimuleras så attproduktion och investeringar kan öka i hela ekonomin. Ettbatteri av åtgärder måste sättas in för att öka efterfrågan iden inhemska ekonomin. Vi anser att riskerna är mindre attstimulera ekonomin än risken att passivt se på hur allt flerblir arbetslösa och hur utgiftskvoten fortsätter öka.På måste de statsfinansiella obalansernabrytas. Det måste ske genom ökad tillväxt ochproduktion, vilket den kortsiktiga stimulansen skall bidratill. Därutöver måste de offentliga inkomsterna ochutgifterna långsiktigt anpassas så att inte fastnar ipermanent stora budgetunderskott och ständigt växandestatsskuld.Vårt program innehåller följande åtgärder:1. Sänkt räntaPenningpolitiken måste mobiliseras i kampen mot denekonomiska tillbakagången. Med stora överskott ibytesbalansen finns utrymme för en djärvare penningpolitikoch lägre räntor.2. Stärk hushållens köpkraftKräftgången i den privata konsumtionen måste brytasgenom olika finanspolitiska stimulanser. Vi förordar entillfällig momssänkning . Vi säger nej till höjdskatt på arbete genom en försämring av grundavdraget. Vianser att indragningen från bostadssektorn bör rivas upp.Vissa punktskatter bör inte höjas . Visäger nej till ökade subventioner för sparandet genom detindividuella pensionssparandet. Sänkningen avavkastningsskatten på pensionssparandet bör integenomföras. Kapitalinkomstskatten och värdet påränteavdragen bör förbli 30 procent.3. Stimulera investeringarDe senaste två årens kraftiga ras i investeringarna måstehejdas. Vi föreslår att näringslivet ges möjlighetatt göra extra förmånliga avskrivningar för maskiner. EttROT-program för lägenheter i flerfamiljshus bör startas.Väginvesteringarna bör öka.4. En ny näringspolitikNäringspolitiken måste spela en aktiv roll för att bidratill en uthållig och miljövänlig tillväxt. Vi vill att statenaktivt understödjer en utveckling av näringar som har stortillväxtpotential. Ett nationellt program förkompetensutveckling bör antas av . En särskildsatsning bör genomföras på de små och medelstoraföretagen och deras möjligheter att hävda sig påEuropamarknaden. Ett särskilt FoU-program behövs fördessa företag. De svenska naturtillgångarna får inte säljasut.5. En aktiv arbetsmarknadspolitikRiksdagen måste fatta beslut om enhandlingsplan för ökad sysselsättning. Vi vill införa ettROT-program och ge ett särskilt stöd till byggnadsarbetaresom är eller riskerar att bli arbetslösa.Underhållsinvesteringar i vägnätet bör påskyndas. 20 000ungdomar och 20 000 långtidsarbetslösa bör beviljas ettrekryteringsstöd i näringslivet. Ytterligare 10 000 elever in vid högskolan . Uppsägningstiderna ikommunerna bör förlängas. I kommunerna anordnas det10 000 nya beredskapsarbeten.6. Nej till försämrad arbetsrättRegeringens förslag till försämringar i arbetsrättenavvisas. Det är en återvändsgränd som inte skapar någranya jobb, utan bara ökar motsättningarna i samhället. Dratillbaka förslaget och återvänd till den svenskasamförståndsandan!7. Stärk arbetsmarknadsfondenVi säger nej till regeringens förslag till nyarbetslöshetsförsäkring. Vi vill däremot stärkafinansieringen av arbetsmarknadsfonden genom att höjaegenavgiften i sjukförsäkringen från den 1 januari 1994.Dessutom vill vi höja skatten för höginkomsttagare överbrytpunkten och föra de medlen till arbetsmarknadsfonden.8. Bekämpa arbetslösheten i EuropaVi vill gå i spetsen för en samlad Europastrategi förarbete och rättvis fördelning. Därför bör regeringen tainitiativ i olika internationella organ för en sådan politik.9. En långsiktig plan för sunda statsfinanserI våras presenterade vi en långsiktig plan för sundastatsfinanser. Huvuddragen är följande:Minskadarbetslöshet leder till minskade underskottEnhetligaersättningsnivåer i socialförsäkringssystemetNyfinansiering av sjukförsäkringenNy finansiering av a-kassanBalans mellan skatt på arbete och kapitalEttsamlat program mot ekonomisk brottslighet och bättreskatteindrivningMinskade utgifter för försvaret,jordbruksstödet, administrationen ochflyktingmottagandetNej till ökade statsutgifter, t.ex.vårdnadsbidrag2. Det ekonomiska läget 2.1 Den internationella bildenDen internationella konjunkturbilden är långt ifrånentydig om man jämför de tre stora handelsblockenVästeuropa, och Japan.Bilden av konjunkturläget i ärsplittrad.Det gemensamma är arbetslösheten. Land efter land harhamnat i en till synes oåterkallelig utveckling med allt högrearbetslöshet i konjunkturnedgången och allt mindreåterhämtning däremellan.Nästan samtliga länder har av starkkreditexpansion ökat sparandet kraftigt. Skuldsaneringenhar lett till ett kraftfullt bortfall i efterfrågan. Allakontinentaleuropeiska länder har mer eller mindrepåverkats av de höga tyska räntorna och oron påvalutamarknaderna under det senaste året.De ekonomiska förutsättningarna skiljer sig markantfrån land till land. Olika ekonomisk-politiska vägval kanförväntas ge varierande resultat.Omläggningen av penningpolitiken iStorbritannien innebar etttrendbrott. Sjunkande räntor har stimulerat den inhemskaefterfrågan kraftigt, vilket resulterat i en markant uppgångi ekonomin. Den tyska ekonomin däremot brottasmed fallande produktion, minskad sysselsättning och storabudgetunderskott. Till stor del sammanhänger detta medkostnaderna för den tyska återföreningen. Bundesbankshögräntepolitik har inneburit höga realräntor för industrinoch låg inhemsk efterfrågan.I förväntas tillväxten öka ochsysselsättningen ta fart. Den inhemska efterfråganförväntas fortsätta att stiga och ge ett väsentligt bidrag tillBNP-tillväxten. De låga räntorna har givit skjuts åtinvesteringarna.I kan tillväxten i moderntid komma att utebli eller till och med bli negativ.Nedgången beror främst på den låga inhemska efterfrågan.Dessutom skapar ett stort bytesbalansöverskott en urkonkurrenssynpunkt för stark yen. Den nya regeringensuttalade ambition att stimulera den inhemska efterfråganväntas kunna leda till ökad tillväxt.Två synsättSom framgår av den översiktliga internationellakonjunkturbilden har olika länder valt olika vägar för attmöta lågkonjunkturen. Den internationella ekonomiskadebatten kretsar följdriktigt till stor del kring detta vägval.Förenklat och schematiskt uttryckt står två grundläggandesynsätt mot varandra:Å ena sidan har vi den linje som kan sägas representerasav t.ex. tyska , internationella valutafonden,och . Nyckelorden i dennastrategi är fasta normer i stället för en aktiv politik för attmöta förändringar i den ekonomiska verkligheten.Å andra sidan har vi den linje som företräds av denamerikanska administrationen samt av beslutsfattarna iStorbritannien och . Detta vägval kännetecknas av attden ekonomiska politiken skall utformas flexibelt och meden hög grad av pragmatism. Det gäller ävenpenningpolitiken. och har andra mål förpenningpolitiken än de som dominerar i Europa.Den första linjen har präglat politiken i de flesta avVästeuropas länder under senare år.Inflationsbekämpningen har varit överordnad andra mål förden ekonomiska politiken med det uttalade syftet att skapagynnsamma betingelser för tillväxt och sysselsättning.Dessvärre har denna politik i viktiga avseenden fått heltmotsatta effekter. Produktionen har stagnerat eller minskati stället för att öka. Massarbetslösheten har permanentats,och därmed även skapat stora budgetunderskott. För långtid framöver kommer den höga arbetslösheten att vara grundläggande sociala och ekonomiska problem.Den andra linjen har inte prövats och i likamånga länder som den första. Omläggningen avpenningpolitiken i och den mer expansivapolitik som i bedriver är tvåexempel på en mer pragmatisk ekonomisk politik. Såvitthittills kan bedömas finns förutsättningar för att en sådanmer flexibel ekonomisk politik skall bli mer framgångsrik ännormlinjen.Den finska depressionenDen svenska ekonomiska krisen måste givetvis betraktasi ett internationellt sammanhang. Som ett av världens mestutlandsberoende länder är det självklart att eninternationell lågkonjunktur också påverkar den svenskaekonomin.Men detta räcker inte som förklaring till den svenskadepressionen.Medan dagens inte har upplevt en värre krissedan 1930-talet, karaktäriseras den internationellakonjunkturen av en relativt begränsad lågkonjunktur.Raset för den svenska ekonomin saknar motstycke -- medett viktigt undantag: Det finns tydliga likheter mellan denekonomiska utvecklingen i och i Finland.I samband med kollaps rasade denfinska exporten och industriproduktionen. Det ledde till endevalvering i november 1991.Nedskrivningen av marken, tillsammans med lönestopp,ledde till ett uppsving för exporten ochindustriproduktionen. Denna utveckling förstärktes genomatt marken tilläts flyta fritt förra året.Sammantaget har den finska marken försvagats sedan devalveringen sedan.Den kraftigt förstärkta konkurrenskraften är emellertidinte tillräckligt kraftig för att motverka de depressivainslagen i ekonomin, förorsakad av inhemsk åtstramning,sjunkande inkomster och växande arbetslöshet. Samtidigtfortsätter de finska hushållen att sanera sina skulder, vilketytterligare hämmar den privata konsumtionen.Den finska arbetslösheten ökar trots en mycket kraftiguppgång i exporten. Arbetslösheten ligger nu runt 18procent, vilket i det närmaste är identiskt med den totalaarbetslösheten då arbetsmarknadspolitik i detnärmaste är obefintlig. Långtidsarbetslösheten harfördubblats mellan 1992 och 1993.Ekonomiskt sett leder den stigande arbetslösheten tillallt större budgetunderskott och högre statligtupplåningsbehov. ekonomi är inne i ett förloppsom kännetecknas av å ena sidan ökad export ochindustriproduktion, förbättrad bytesbalans samt fallandeinflation och lägre räntor. Å andra sidan motverkas detta avkraftigt fallande inhemsk efterfrågan, stigande arbetslöshetoch växande offentliga underskott. En tudelad ekonomi ärett faktum. BNP fortsätter att falla kraftigt.2.2 Den svenska ekonomin -- nuläge och orsakerDen svenska ekonomin uppvisar stora likheter med denfinska, fast med något års eftersläpning.Kronans fall har medfört en kraftig injektion iekonomin. lägre kronkurs jämfört medförra året, sänkta arbetsgivaravgifter, låga löneavtal ochförstärkt produktivitet har lett till en kraftig förstärkning avden utlandsorienterade industrins konkurrenskraft.Regeringens prognos är att exporten ökar med 5,6procent.Trots de glädjande tecknen för exporten ochindustriproduktionen arbetar viktiga delar av den svenskaekonomin långt under sin produktionsförmåga.Kapacitetsutnyttjandet är mycket lågt. kommergapet mellan möjlig och faktisk produktion enligtregeringens egna beräkningar att vara . Det innebär att ca 8,4procent av arbetskraften tvingats ut i öppen arbetslöshet.Förklaringen till denna splittrade bild av ekonomin är attsamtliga inhemska efterfrågekomponenter fortsätter attfalla. Regeringen beräknar att fallet i den inhemskaekonomin kommer att uppgå till . Det ären unikt kraftig nedgång i den inhemska ekonomin. Bara iår minskar den totala inhemska efterfrågan med 85miljarder kronor.Det är osäkert i vilken utsträckning vändningen förexporten kommer att leda till en allmän uppgång förekonomin. Avgörande är hur den privata konsumtionenutvecklas.Den låga efterfrågan i den inhemska ekonomin och dendärav följande vikande produktionen får omedelbara ochbestående konsekvenser för sysselsättningen. Vid årsskiftetberäknas närmare 600 000 personer stå utanför denordinarie arbetsmarknaden. Runt en halv miljon människorhar förlorat sitt jobb . Sysselsättningenär nere i nivåer som hade för 20 år sedan.Arbetslösheten fortsätter att öka även . Enligtregeringen blir den totala arbetslösheten , dvs. ca659 000 personer kommer att stå utanför den ordinariearbetsmarknaden.Diagram 1. Arbetslöshetens utveckling --1993 a16pKälla: SCB och produktion, låg sysselsättning och högarbetslöshet leder till stora underskott i de offentligafinanserna. Inkomsterna viker och utgifterna ökar till följdav läget på arbetsmarknaden.De växande underskotten får allvarliga ekonomiskakonsekvenser för samhällsekonomin. Budgetunderskottetoch kostnaderna för kontantstödet spär på statsskulden,som växer mycket kraftigt. Det i sin tur leder till en allttyngre räntebörda som tränger ut andra -- betydligt merangelägna -- utgifter ur den offentliga ekonomin.Depressionens rötter och orsakerUnder åren närmast efter avregleringen avkreditmarknaden ökade företag och hushåll sinskuldsättning enormt. ökade skulderna medinte . Följden blev enefterfrågechock utan motstycke. Den väldiga kraften ikreditexpansionen ledde till en omfattande finansiellspekulation som drev upp förmögenhetsvärden och leddetill en omfattande fastighetsspekulation.Den kraftigt ökade efterfrågan kunde inte i tillräckliggrad mötas av ökad produktion. Kapacitetsutnyttjandet varredan högt. Följden blev löneglidning, inflation och ökadimport. Dessutom klarade den ekonomiska politiken inteav att vara en motvikt till den överhettning som följde avavregleringen på kreditmarknaden. Det var inte möjligt attfå en politisk majoritet för stramare finanspolitik under1980-talets sista år. Moderata samlingspartiet blockeradealla sådana ansträngningar. En åtstramning, exempelvis iform av momshöjning, skulle ha minskat inflationstrycketoch därmed mildrat den kostnadskris som gickigenom.När överhettningen sent omsider upphörde blevomslaget i ekonomin mycket kraftigt. Hushållen slutadelåna och ökade i stället sitt sparande. föllefterfrågan i ekonomin mycket kraftigt. Om hushållenssparkvot legat på samma nivå som 1991 skulle efterfrågan ha varit ca större och tillväxtenskulle därmed inte ha varit negativ utan positiv.Förklaringen till den kraftiga omsvängningen kringdecennieskiftet mellan var en allmänttilltagande osäkerhet . Effekterna av fleraårs överhettning började slå igenom som exportenvek på en allt svagare internationell marknad. Mångahushåll blev osäkra och började spara istället för att konsumera.Samma beteendeförändring skedde i företagen. Mångaföretag insåg att de var för högt belånade när inflationensjönk och räntan steg. Följden blev fallande investeringaroch ökat sparande. Vinsterna användes till att förstärkabalansräkningarna snarare än till investeringar.I stället för att motverka de depressiva faktorernagenomdrev den nytillträdda borgerliga regeringen en politiksom ytterligare pressade ned hemmamarknaden.Produktionen sjönk och obalanserna mellan sparande ochinvesteringar i den privata sektorn förstärktes.Vi socialdemokrater har under de senaste två årenkonsekvent pekat på att detta förlopp -- den plötsliga ochdramatiska svängningen i sparandet -- är huvudorsaken tilldagens depression. Att så är fallet bekräftas också avden bild som ekonomin uppvisar just nu.Sparandet fortsätter att öka. Hushållen sparar nu likamycket eller t.o.m. mer än vad man gjorde ,dvs. innan ATP-reformens genomförande då staten tog övermerparten av pensionssparandet från hushållen. Hushållensoch näringslivets sparande överskott blir hela 190miljarder kronor. Om detta sparande överskott i ställethade konsumerats och investerats skulle skillnaden mellannuvarande BNP och möjlig tillväxt ha utjämnats ocharbetslösheten försvunnit.Det höga sparandet och den låga privata konsumtionenhänger samman med den osäkerhet som många hushållkänner . Det som framför allt oroarhushållen är arbetslöshetens utveckling och osäkerhetenkring förändringar i trygghetssystemen, inte minst ipensionssystemet.Hushållens höga sparande sker i ett läge när derasförmögenhetsmässigt största tillgång -- fastigheter ochbostadsrätter -- har fallit kraftigt i värde. Det innebär atthushållens förmögenheter minskar trots att de amorterar avsina skulder i snabb takt. Följden blir ökad osäkerhet införframtiden och ett ännu högre sparande. En ond cirkel är ettfaktum.Likheter med 1930-taletInte sedan tiden före har varitutsatt för sådana ekonomiska och sociala prövningar somvårt land går igenom just . Hög arbetslöshet, fallandetillgångsvärden och stor osäkerhet kännsigen ekonomiska depression. Likheterna ärpåfallande.Den stora positiva skillnaden jämfört med är emellertid att numera har omfattandeoffentliga trygghetssystem som fångar upp dem som hamnarutanför arbetsmarknaden. Den akuta materiella nöden ärinte lika tydlig nu som då. Dessutom kan den offentligasektorn utjämna konjunkturerna på ett helt annat sättän tidigare.I ett viktigt avseende kan situationen dockutvecklas till att bli värre än på 1930-talet.Mycket talar för att återhämtningen från dagensdepression kommer att ta väsentligt än på1930-talet. Enligt regeringen kommer den totalaarbetslösheten med nuvarande ekonomiska politik att 1998. Det kommer med andra ord att ta mångaår innan arbetslösheten pressas tillbaka till de mera normalanivåer som har gällt i . Underdenna återhämtningstid kommer långtidsarbetslöshetensuccessivt att öka. Spänningarna mellan dem som befinnersig i arbete och dem som befinner sig utanförarbetsmarknaden kommer med stor sannolikhet att öka.Med hög arbetslöshet och kraftigt försämradetrygghetssystem kommer många människor som levt påknappa marginaler att drabbas av fattigdom. Sverigeriskerar i sådant fall att bli ett samhälle där mångamänniskor slås ut och där motsättningarna tilltar mellanmänniskor och grupper.3. Regeringens ansvar och misslyckandePå område efter område har regeringen misslyckats medatt vända den ekonomiska utvecklingen. Regeringenspolitik har förvärrat problemen. Följdriktigt är det alltfärre som sluter upp bakom regeringens politik. Allt flerkräver en omläggning av den ekonomiska politiken.Redan några månader efter regeringsskiftet 1991varnade vi socialdemokrater för att regeringens politikskulle ta ned den inhemska efterfrågan, och därmed hämmatillväxten och sysselsättningen. Vi menade att enåtstramningspolitik skulle få allvarliga konsekvenser i ettläge när ekonomin redan var inne i en recession.Regeringen ignorerade dessa varningar.