mot · GG02Ju211 · 1993-01-26 00:00:00 — Kvinnliga poliser har haft . Menfortfarande är de inte accepterade inom polishierarkin,vilket kan utläsas av personalstatistiken. Själva (som grupp)känner de sig inte heller uppskattade inom kåren. Så måsteman tolka vittnesbörd från kvinnliga poliser. Självklart finnsdet kvinnliga poliser som uppskattas och som känner siguppskattade. Men huvudintrycket är att de arbetar imotvind. Till detta kommer det intryck som en läsning avkatalogen över fortbildningserbjudanden ger (oss i allafall). Tuffa tag rakt igenom. Mycket och varierat utbud texom datorer, ekonomisk brottslighet, trafikövervakning, attföra polishundar, instruktörsutbildning i fysisk träning,motorcykeltjänst, fordonsredogörartjänst, brandutredning,yttre spaning mot person, sprängteknik, handhavande avtjänstepistol mm.Ett fåtal erbjudanden ges till fortbildning i att ta handom misshandlade barn, överfallna kvinnor,samtalsmetodik, etik, intervjumetodik, mänskligareaktioner på katastrofer eller liknande som ger kunskapersom poliser också måste ha i dagens samhälle.Knappt en fjärdedel () av de kvinnliga poliserna harbefordrats, jämfört med hälften drygt () av männen.Under de som gått har 1 850 kvinnliga poliser utbildatsi landet, av dessa har 12 blivit poliskommissarier och 430polisinspektörer. Detta visar en rapport som gjordes1991/92. Ett problem är att det saknas samordnad statistik,t ex samordnas inte statistik över vaktbefäl inom de olikapolisdistrikten. Ett annat problem var att det är svårt att fåfram statistik om kvinnliga resp manliga polisers villkor:efter två år förstörs statistik över vilka som slutat inompolisen, arbetsskador och sjukfrånvaro. Detta anser vi varaen orsak till att problemen inte löses. Ansvariga kan sägaatt det finns inga bevis för påståenden om att det är olikavillkor för kvinnor och män eller påståendet att kvinnorslutar som poliser oftare än män.Rapporten visar det vanliga gnället över kvinnor; detär besvärligt att de föder barn och måste varaföräldralediga, negativa attityder, menade många somintervjuades, var större problem än de organisatoriska,för många kvinnor skapar negativ stämning, kvinnoransågs svagare fysiskt, får lättare tjänster på t ex krim,äldre arbetsledare var mera fientliga än yngre, kvinnormåste vara duktigare än män för att befordras, kvinnorfår låga betyg, kvinnor har svårt att accepteras som befäl,De intervjuade ansåg att jämställdhetsarbete var svårtatt bedriva inom polisen eftersom många manliga (menockså kvinnliga kollegor) var helt emot det.Rapporten visade också fram det som kvinnor ansågsvara bra på: ta hand om misshandlade kvinnor och barn,ingripa i familjetvister, intervjua incestfall ochreceptionsarbete. Allt frågor som har låg status inompoliskåren, viket understryks av utbudet iutbildningskatalogen.Alltsedan kvinnor började som poliser har motståndfrån manliga kolleger och överordnade funnits. harfått många anmälningar från kvinnor som ansett sigmissgynnade på grund av sitt kön. Dessutom finns en radmyter, uttalade eller outtalade om vad som kännetecknar enbra polis. Manliga poliser anför att de kvinnliga kollegernaär för svaga fysiskt eller för korta till växten för så kalladyttre tjänst. Jargongen är ibland rå och grov, när kvinnornaförsöker ändra den blir de ansedda som ''gnällspikar''.När kvinnliga poliser ingriper vid familjebråk eller våldmot barn så gör de det oftast på ett annat sätt, smidigare ochömsintare, än manliga poliser. Först när inget annat hjälperanvänder kvinnorna teknik och psykisk och fysisk styrka.De visar att man kan vara bra polis på olika sätt.Två jämställdhetskonsulter arbetade i med attundersöka hur de kvinnliga poliserna där hade det. I sinrapport säger de bla att kvinnliga poliser får sämre vitsordän manliga på alla punkter utom ''flexibilitet'', vilket intevärderas lika högt som tex ''säkerhet och omdöme''. Dettatrots att cheferna förnekar att kvinnor som grupp betraktatskulle vara sämre än män i arbetet. Vidare iakttogkonsulterna att de kvinnor som arbetat ofta känneratt de inte blir tagna på allvar av männen. Kolleger ''testar''sina kvinnliga arbetskamrater för att pressa dem eller för attförsöka bevisa att en kvinna inte räcker till för att vara polis.JÄMO utarbetade en rad förslag pååtgärder efter en undersökning om vilka problem sommöter en kvinna som bryter mark inom ett tidigare typisktmanligt yrke. För tullen, polisen och kriminalvårdenföreslogs åtgärder som borde vidtas för att underlättaförståelsen mellan män och kvinnor inom respverksamheter. Vissa förslag har genomförts, men långt ifrånalla. Polisstyrelsen har tex inte ansett det mödan värt attgöra en kravanalys för polisyrket. En sådan analys skulleunderlätta för de kvinnor som vill utbilda sig till polis.Samtidigt kan en kravanalys kanske förändra bilden av vaddet krävs för att bli polis och vad som krävs för attvara en bra polis. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en rapport överkvinnors och mäns villkor inom polisyrket,2. att hos regeringen begär attRikspolisstyrelsen får i uppdrag att utarbeta en kravanalysför polisyrket i enlighet med vad som anförts i motionen.