mot · GG02Jo636 · 1993-01-26 00:00:00 — Förbud mot fångst av fredade fågelarter i länderna kring Genom tiderna har flyttfåglar varit utsatta för enomfattande fångst i länderna kring Medelhavet.Fångstmetoderna är mycket effektiva på grund avmoderna material som t ex nylon samt en stadigt ökandeanvändning av hagelbössa och nät (ofta med levandelockbete), snaror, stenfällor och limpinnar. Man räknarmed 9--10 miljoner aktiva jägare i området, som i förstahand använder sig av skjutvapen. Ungefär en miljon jägareanvänder fällor av något slag.Både nationellt och internationellt finns vissa regler ochbestämmelser angående denna jakt, mestadels i form avförbud mot urskillningslösa fångstmetoder, begränsning avjakt i vissa områden och upprättande avfågelskyddsområden.Medelhavsländernas nationella lagar ignorerasemellertid ofta av jägarna och internationellaöverenskommelser tillämpas sällan av ländernasmyndigheter. Detta har bidragit till att många av de jagadefågelarterna är utrotningshotade eller har minskat avsevärti antal. Ca 144 flyttfågelarter jagas inom Medelhavsområdeti strid mot internationella överenskommelser. Många avdessa är nordiska flyttfåglar.Genom undersökningar har man lyckats skapa en brabild av fångsten av flyttfåglar i vissa begränsade områden iMedelhavsregionen, som informationen frånandra länder (, , ) är så gott somobefintlig. Att fångst av flyttfåglar bedrivs i samtliga länderi har emellertid kunnat konstateras.Det finns fem internationella överenskommelser -- tvåglobala konventioner, två regionala konventioner och ettEG-direktiv -- vilka rör fångst av flyttfåglar. Följandeländer har ratificerat och/eller undertecknat dessaöverenskommelser:TabellDen kraftfullaste av dessa överenskommelser är EG:sfågeldirektiv, som inrymmer bestämmelser till skydd avolika fågelarter med betoning på flyttfåglar. I direktivetlistas de fågelarter som får jagas. Enligt direktivet förbjudsockså bruk av en rad urskillningslösa fångstmetoder,däribland lim, snaror och nät.Bonnkonventionen handlar enbart om skydd avflyttfågelarter och har bestämmelsersom liknar EG:s fågeldirektiv i fråga om fångstmetoder.Afrikakonventionen är en av de första konventionernasom rör vilda djurarter. Den omfattar bestämmelser somskydd av en rad djur (även några flyttfågelarter) som listasi konventionens annex.Ramsarkonventionen spelar en begränsad roll när detgäller skydd av flyttfåglar.Om man bygger på de undersökningar som har utförtsinom begränsade områden (, , norra ,nordöstra samt delar av och ),kommer man fram till ca 80 miljoner jagade flyttfåglar perår. Om man istället bygger beräkningen på grundval avantalet inkomna fågelringar och andra indikatorer är detminst 750 miljoner flyttfåglar som fångas och dödasinom regionen. Denna fångst medverkar i hög grad till attständigt fler fågelarter riskerar att har vid sin 41:a session den 9--11november 1992 i på förslag av dess miljöutskottrekommenderat de nordiska ländernas regeringar(rekommendation nr 49/1992) att spela en roll i atttillförsäkra att internationella överenskommelser om vildadjur uppfylls av ratifikationsländerna. Vidarerekommenderas regeringarna att inom respektive fora förinternationella konventioner (speciellt Bern- ochBonnkonventionerna) aktivt verka för att alla länderuppfyller konventionernas bestämmelser om jakt påfredade fågelarter samt bl a kräva större aktivitet i fråga omgenomförandet av EG:s fågeldirektiv. Regeringarnarekommenderades också att i internationella fora verka fören intensifiering av FoU-verksamheten om omfattning ochkonsekvenser av jakten på flyttfåglar vid . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpt förbud mot fångst avfredade fågelarter i länderna kring .