mot · GG02Bo235 · 1993-01-26 00:00:00 — Det övergripande generella målet för bostadspolitikenmåste vara en bra bostad åt alla till ett rimligt pris.Boendet har så stor betydelse för att främja en sundsamhällsutveckling och en god folkhälsa att det ärnödvändigt att prioritera boendet vid fördelningen av våraknappa resurser. I den bostadspolitiska debatten påståsibland att vi i skulle ''bo för bra'', och man tarstatestik om antalet bostäder i förhållande till befolkningensom intäkt för detta påstående. Vid en internationelljämförelse intar inte den topplaceringen. Men densvenska bostadsstandarden är mycket hög och jämnastfördelad, ändock är skillnaden emellan hur olikabefolkningsgrupper bor alltför stor för att motsvara svenskarättvisekrav.Enligt vår mening måste därför samhället även ifortsättningen ha ansvaret för bostadsförsörjningen. Omalla skall garanteras rätten till en bra bostad i en bra miljökan bostadsförsörjningen inte överlåtas tillmarknadskrafterna. Marknaden klarar inte att garanteratrygghet och valfrihet i boendet. Den privatisering ochmarknadsanpassning som regeringen nu genomför harpraktiserats i andra länder . I harantalet uteliggare ökat dramatiskt och många som köpt sinalägenheter har förlorat dem, det enda som de har kvar ärskulder som de får dras med i resten av livet. I haravregleringen inneburit en dramatisk sänkning avbostadsstandarden i nyproduktionen, vilket är resursslöseriav sämsta märke. Det krävs spelregler som kommer tillrättamed den fria marknadens avarter och även ger i olikaavseenden resurssvaga hushåll chansen till ett bra boende.Någon form av reglering och stöd till boendet finns också ide flesta industrialiserade länder.Sverige har i modern tid präglats av ett blandekonomisktsystem. Marknaden har tillåtits verka när så varitfördelaktigt. Olika lagar och regleringar har styrtmarknaden när det motiverats av allmänintresset. Mendetta innebär inte att alla marknadens avarter och svagheterkunnat bekämpas. Exempelvis har en hög grad avmonopolisering begränsat konkurrensen inombyggmaterialindustrin, vilket lett till byggkostnadsökningarsom måste ifrågasättas. I princip råder dock fri konkurrensinom bygg- och förvaltningsprocessen.Bostaden skiljer sig från andra varor och tjänster.Boendets stora sociala betydelse innebär att vissarestriktioner för marknadskrafterna behövs, på samma sättsom gäller för att garantera alla en bra utbildning ochsjukvård.Bostäder är långsiktiga investeringar som skall svara motbåde dagens och morgondagens behov och det är därförmycket viktigt att ställa höga krav på bostädernas kvalité.Samhället måste därför ta ansvar för att det finns kapital tillbostadsbyggandet och möjligheter att fördela kostnadernaöver tiden.Samhällets bostadsstöd kan indelas i två grupper,generellt stöd och riktat stöd. Det generella stödet går tillbostäderna i form av investeringsbidrag, räntebidrag ochskattesubventioner. Det riktade stödet går till hushållen ochbestår av inkomstprövade bostadsbidrag och bostadstillägg.En central fördelningspolitisk fråga är om man skallsatsa på generellt stöd eller riktat stöd till dem som har detstörsta behovet. Vid en snabb blick på frågeställningen kandet vara lätt att förorda ett stort riktat stöd till de som bästbehöver det, framför ett generellt stöd som begränsarboendekostnaderna för alla. Det finns emellertid fleratunga skäl för att satsa på ett generellt stöd för att hållaboendekostnaderna på en socialt acceptabel nivå.Ettgenerellt bostadsstöd gör det möjligt att upprätthålla enjämnare bostadsproduktion. Detta är viktigt för attupprätthålla effektiviteten i bygg- ochbyggmaterialindustrin och för att de inte skall slås ut som nusker.En avveckling av det generella bostadsstödet skulleinnebära en förstärkning av segregationen. Utan ettgenerellt stöd skulle många nybyggda bostadsområdenförmodligen endast bebos av hushåll som kan fåbostadsbidrag.En avveckling av det generella stödetskulle innebära att fler hushåll blir beroende avbostadsbidrag. Höga inkomstprövade bidrag ger problem iform av bl.a. kraftiga marginaleffekter vid ändradeinkomstförhållanden.En kraftig reduktion av detgenerella stödet, som regeringen nu är i färd med attgenomföra, skulle ge helt oacceptabla hyror i nybyggdalägenheter. En kraftig höjning av hyrorna i nyproduktionenoch vid ombyggnad påverkar också helabostadsmarknaden.Samhället skall naturligtvis ställavillkor på bostädernas utformning för att generellt stöd skallutgå.En förändring mot ett mera individuellt riktatbostadsstöd skulle således ge flera negativa effekter påbostadsmarknaden. Bostadspolitiken måste därför inriktaspå att samhället med generella åtgärder skall skapaförutsättningar för socialt godtagbara hyror ochbyggarbeten inom bostadsektorn.Kraven är särskilt viktiga för att garantera hushåll medknappa resurser ett bra boende. Dessa hushåll har inte rådatt bo med hög utrymmesstandard eller att komplettera sinbostad med diverse utrustning. De är också oftare än andrahänvisade till bostaden på sin fritid.Med den bostadspolitik som bedrivs kan inte ensocialt fungerande bostadspolitik överleva. I den mycketblygsamma nyproduktion som trots den förda politikenändå kommer i gång kommer det att vara två typer avbostäder. En för vanligt folk där det byggs med lågstandard. En för välbemedlade med hög standard och i godalägen. Klassklyftorna i boendet kommer att bli tydliga ochökande.Borgerliga företrädare framhåller ofta att det är ''bara''av bostadskonsumenterna som berörs avbostadssubventionerna. Det kan synas lite men det är närkonsumenterna omfattas av bostadssubventioneringen somde etablerar ''det goda boendet''. Subventionerna är därförhelt nödvändiga för att vanligt folk över huvud taget skallkomma in i ett bra boende.För att bryta utvecklingen och återföra den till densociala bostadspolitikens mål krävs en radikal omläggningav bostadspolitiken. Följande åtgärder måste vidtas.Bostadssubventionerna till nyproduktionen måstekvarstå.Fastighetsskattens nivå anpassas för attfinansiera generella bostadssubventioner på en acceptabelnivå.Olika upplåtelseformer skall ha likvärdigaekonomiska förutsättningar och villkor.Skillnaden ikapitalutgifter mellan hus byggda olika år får inte varastörre än vad som motsvaras av skillnader i bruksvärde (s.k.paritet).Förmögenhetsomfördelningar till följd avinflationen skall motverkas.Ombyggnader måste få ettsådant finansiellt stöd att de kan genomföras utan drastiskahyreshöjningar.Oaktat de generella finansieringsförutsättningarna förnyproduktion och ombyggnad finns det behov av särskiltstöd för förnyelse av områden med byggskador ochbyggtekniska brister. Det finns också starka sociala ochsysselsättningsmässiga skäl att satsa resurser på att förbättrade minst attraktiva bostadsområdena.Regeringen har i budgetpropositionen inte till någon deluppfyllt den beställning om ett ROT-program somriksdagen gjort, detta är synnerligen anmärkningsvärt ochmåste föranleda en stark och tydlig markering frånriksdagens sida. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att behovet av räntesubventionerför nyproduktionen bör kvarstå,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fastighetsskattens nivå böranpassas för att finansiera generella bostadssubventioner,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att olika upplåtelseformer bör halikvärdiga ekonomiska förutsättningar och villkor,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skillnader i kapitalutgiftermellan hus byggda olika år inte bör få vara större än vadsom motsvaras av skillnader i bruksvärde,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att motverka inflationensförmögenhetsomfördelande effekt,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ombyggnader måste få ettsådant finansiellt stöd att de kan genomföras utan drastiskahyreshöjningar,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen i övrigt anförts om nödvändigheten av ensocial bostadspolitik.