mot · GG02Sk34 · 1993-04-13 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:187 Individuellt pensionssparande InledningI regeringens proposition 1992/93:187, Individuelltpensionssparande, föreslås att ett nytt långsiktigt bundetsparande införs efter förebild av sparande ipensionsförsäkring. Det nya sparandet, som inte innehållernågra försäkringsinslag, skall i princip endast kunna ske hosbanker och fondkommissionärer.Individuellt pensionssparande skall kunna ske i tre olikaformer nämligen på inlåningskonto i bank, genom andelar ivärdepappersfonder eller i enskilda värdepapper.Syftet med den nya lagstiftningen är dels att öka dettotala sparandet i samhället, dels öka konkurrensen ompensionssparandet för att uppnå en kostnadseffektivareförvaltning av pensionsmedlen.En av de viktigare utgångspunkterna för den föreslagnalagstiftningen är att det nya systemet skall varakonkurrensneutralt i förhållande till försäkringssparande.Remissinstansernas synpunkterFlera av de mer betydelsefulla remissinstanserna ärstarkt kritiska till förslaget, däribland ochRiksgäldskontoret.Endast de instanser som har anknytning till banksektorntillstyrker förslaget i sin helhet utan några egentligainvändningar.Riksbanken uttalar i sitt remissyttrande att selektivasparstimulanser generellt sett bör undvikas och att ettskattemässigt gynnat pensionssparande inte bör utgöraundantag från denna regel. Vidare avstyrker Riksbankenpensionssparande med inlåningskonto i bank.Bankinlåningens centrala roll i betalningssystemet medför,enligt , att staten får ett särskilt ansvar försparande på inlåningskonto i bank som staten harsvårt att på lämpligt sätt begränsa sitt åtagande gentemotbanksystemet. påpekar att realiteten i dessaproblem har demonstrerats av de statligainsatser som krävs för att rädda vissa banker. Under dessaomständigheter kan det enligt mening inteuppfattas som ändamålsenligt att via skattesystemetsubventionera banksparandet.Riksgäldskontoret avstyrker i sitt remissyttrandeförslaget i sin helhet. Riksgälden anför att användningen avselektiva sparstimulanser enligt all erfarenhet är ett dyrt ochineffektivt sätt att öka sparandet samt att förslaget medförytterligare försvagning av statsbudgeten. De totalastatsfinansiella kostnaderna för förslaget harRiksgäldskontoret beräknat uppgå till ca perår.Riksförsäkringsverket anför för sin del att införandet avförslaget borde avvakta den pågående utredningen om deoffentliga pensionerna.I flera remissinstansers yttrande, där iblandFinansinspektionens, påpekas att förslaget inte uppfyllerönskvärd konkurrensneutralitet. Man förutsätter därför attmotsvarande regler införs även på försäkringsområdetinnan den nya lagstiftningen träder i kraft.Lagrådets yttrandeÄven Lagrådet uttalar stark kritik mot förslaget i sinhelhet och anför bland annat följande:En mer sammanfattande observation är attifrågavarande förslag utarbetas på grundval av endepartementspromemoria som -- i förhållande till debehandlade frågekomplexens betydelse, omfång ochsvårighetsgrad -- framstår som jämförelsevis kortfattad ochi en del stycken otillräckligt övervägd. Detta gäller inteminst de i promemorian redovisade specialmotiveringarna,som därigenom inte alltid kan antas bli särskilt vägledandeinför uppkommande tillämpningsproblem. anfördabrister har enligt lagrådets mening inte helt kunnatavhjälpas under den fortsatta beredningen inomregeringskansliet. Till detta kan ha bidragit att ävenremissinstanserna synes ha avgett sina yttranden under visstidspress.Lagrådet säger vidare i sitt yttrande att en förutsättningför att förslaget kan läggas till grund för lagstiftningen är attytterligare bearbetning sker.Med hänsyn till den tidspress under vilken arbetet medatt ta fram en proposition bedrivits har departementet intehaft möjlighet att i tillräcklig omfattning beakta desynpunkter som framförts från Lagrådet.SynpunkterEtt av huvudsyftena med den nya lagstiftningen är attöka konkurrensen om pensionssparandet och på så sättuppnå en kostnadseffektiv förvaltning av pensionsmedlen.För att detta skall bli möjligt krävs att spararna harmöjlighet att överblicka och värdera olika sparalternativutifrån bland annat kostnads- och flexibilitetsaspekter.Pensionssparandet i samhället bedrivs f n genom en radolika institut som i sin tur verkar under skilda regelverk ochmed delvis olika tillsyn. Instituten utgörs avlivförsäkringsbolag, fondförsäkringsbolag,försäkringsföreningar, pensionsstiftelser, företagenskontolösningar samt de offentliga pensionerna. Densärskilda lagstiftning som gäller för vart och ett av dessainstitut har växt fram successivt under hela 1900-talet.Regelverken präglas därför av respektive tids värderingaroch synsätt när det gäller placeringsregler, tillsyn m m.Risken med ytterligare en speciallagstiftning förpensionssparande är att istället för att förbättraeffektiviteten genom ökad konkurrens åstadkomma enmotsatt situation. Genom ytterligare en i sig kompliceradsparform försvåras överblicken för konsumenterna när detgäller val av olika sparalternativ. Denna situation försvårarkonkurrens istället för tvärtom vilket i sin tur leder tillförsämrad effektivitet.Istället bör en samlad översyn ske av regelverken för deskilda pensionssystemen med målsättning att åstadkommagenerella förenklingar och förbättringar.En sådan översyn skulle också kunna samordnas medpensionsarbetsgruppens slutförslag om ett reformeratallmänt pensionssystem. Förslaget förväntas bli presenteratunder maj månad 1993.Ett nytt sammanhållet regelverk för pensionssparandekan sedan gälla för samtliga institut som verkar påsparandemarknaden. Härigenom skapas reella möjligheterför förbättrad konkurrens och ökad effektivitet.En annan viktig fråga som rör konkurrensneutralitetenoch som behandlar i sitt remissyttrande är deunder senare tid utfärdade statliga garantierna förbankernas och i bankkoncerner ingåendefinansieringsinstituts åtaganden. Ett individuelltpensionssparande inom banksystemet riskerar mednuvarande utveckling på den finansiella marknaden attsubventioneras såväl vid insättning genom skatteavdragsom vid uttag genom statens garantier för att infriabankernas åtaganden gentemot spararna. Dessa statligaåtgärder får en konkurrenssnedvridande effekt iförhållande till försäkringsbolagen som tvingas att mötanedgången på den finansiella marknaden på egen handbland annat med sänkta återbäringsräntor som följd.Förslaget innehåller också en utvidning avpensionssparandemarknaden till utländska sparinstitut.Detta innebär att skatteavdrag medges för insättning påkonto i utländsk bank genom filial i och attsparandet kan ske i annan valuta än svenska kronor.En sådan utvidgning är emellertid inte påkallad pga EGsregelsystem om konkurrensneutralitet.Enligt , som i de s k Bachmanmålen blandannat prövat frågan om skatteförhållanden kringpensionsförsäkring, kan ett land föreskriva restriktionerbeträffande avdragsrätt för utländsk pensionsförsäkringutan att detta strider mot Romfördraget.Slutligen kan tidpunkten för ett ikraftträdande avförslaget starkt ifrågasättas från en helt annanutgångspunkt. Sedan förslaget presenterades underförsommaren 1992 har den ekonomiska situationen i landetgenomgått en stark försämring. Osäkerheten kring denekonomiska politiken, ändrade skatteregler m m har gjortatt sparkvoten i ökat kraftigt under senare tid.Detta upplevs samfällt av ekonomiska experter som ett stortproblem, åtminstone i det korta perspektivet. För att få fartpå ekonomi krävs att den inhemska efterfråganökar. Bland annat uttalar regeringens egen utredare ibetänkandet ''Sparar vi för lite'', SOU 1992:97, att det finnsanledning att vara mycket försiktig medytterligare åtgärder i syfte att stimulera hushållssparandet.Utredaren påpekar vidare att rimligen föreligger bättremöjligheter att avgöra omstimulanser till hushållssparandet är nödvändiga.Att i detta läge föreslå en speciallagstiftning för attytterligare stimulera hushållssparande verkar inte särskiltgenomtänkt.Om nya sparstimulanser i ett längre perspektiv ärnödvändiga kan således bättre avgöras om något eller någraår och en naturlig slutsats av den förda argumentationen ärdärför att reformen bör skjutas upp åtminstone till dess attdet statsfinansiella läget klarnat. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att lag om individuelltpensionssparande skall träda i kraft tidigast den 1 januari1995.