mot · GG02U29 · 1993-05-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:254 Svenskt deltagande i av beslutade insatser för säkerställande av fred i f.d. Det epok karaktäriserades av en tro på attfred kunde skapas med våldets medel. Freden skulle byggaspå en kombination av avskräckning ochförtroendeskapande åtgärder. Med mycket omfattandemilitära medel skulle blocken och supermakterna avskräckavarandra från att inleda ett krig som skulle leda tillgaranterad ömsesidig förstörelse.När det nu är slut blir huvudproblemet ettannat; att lösa konflikterna i stället för att låsa fastdem. Konflikterna i och förutvarandeSovjetrepubliker fungerar inte enligt de ''gamla speletsregler''. Det rör sig om krig som inte kan avskräckas och därmilitära motåtgärder eller ordningshållande riskerar attskapa vida större problem.Av Jugoslavienkrisen och alla de misstag som har begåttsdär har och världen i övrigt mycket att lära förframtiden, först och främst att hantera konflikter innan deövergår till våld på olika nivåer -- med konflikthanteringdvs. konfliktanalys, krigsriskutvärdering och tidigförvarning av konflikter, men också med insatser på olikanivåer för att förebygga våld.Lyckas inte detta måste i nästa steg olika typer avcivila och militära fredsbevarande åtgärder sättas in, såsomvapenvila, buffertzonarrangemang, fredszoner ochsamtidig avväpning av samtliga parter.För att fredsbevarande åtgärder skall vara effektivakrävs att de kombineras med fredsskapandeåtgärder av olika slag som förhandlingar, medling,skiljedom, utväxlande av fångar och fredsbyggandeåtgärder dvs. försoning, gemensamma utvecklingsprojekt,skapande av nya strukturer som tar bort orsakerna tillvåldet och fungerar förebyggande mot nya krig iframtiden.Denna typ av insatser kan och måste utvecklas till ensammanhängande politik såväl internationellt somnationellt men måste då ges möjligheter att fullt ut verka.Så har inte skett i f.d. Jugoslavien.Vad f.d. behöver är förhandling, fred,försoning, flyktinghjälp och andra FN-insatser. Där behövsen avmilitarisering, inte en ökad militarisering.Vad som måste till i f.d. är en massiv FN-insats av såväl militär, civilpolis som förhandlare förfredsbevarande åtgärder. Vapenvila måste följas av inteenbart övervakning utan också av att de fredsskapande ochfredsbyggande åtgärderna sätts in och attfredsplanen omsätts i praktiken lokalt.Krig löser inga konflikter. Det finns ingen militär lösningpå . Bara en politisk lösning kan blivaraktig. I , , ochövriga delar av det har alltid funnits ochfinns ett civilt samhälle som inte önskar denna konflikt.Fredstanken är stark och utbredd i alla republikerna.Politiken måste enligt vår mening formas efter dem som och nationell uppbyggnad, inte efter frigruppersagerande. Fredskrafterna som finns i olika delar av fornaJugoslavien behöver ett starkt ökat internationellt stöd.Ett sådant stöd för denna fredssträvan vore kraftiga FN-insatser i ett aktivt fredsbevarande arbete i form avuppbyggandet av buffertzoner mellan de stridandeparterna, demilitarisering genom avväpning av samtligasidor , övervakning av vapenvila kombinerad medde positiva fredsskapande och fredsbyggande åtgärdernasom medling, utväxling av fångar och gemensammautvecklingsprojekt lokalt. Detta har i liten skala tillämpatsi västra i med en viss framgång under entid, men inte fullföljts och satsats på helt och fullt.Det är enligt vår uppfattning rätt och riktigt att Sverigeställer upp för att skydda civilbefolkningen, försöka stoppavåldet och bidra till en varaktig fred i fd Jugoslavien.Sverige har en långvarig tradition att ställa upp för FNgenom att ställa fredsbevarande styrkor till förfogande. Vihar inga invändningar emot en fredsbevarande styrka om 1 000 personer om generalsekreteraren gör en sådanframställan.Denna styrka bör enligt vår uppfattning ha ett mandatom fredsbevarande uppgifter med rätt att försvara sig självaoch skyddade zoner och att freda civilbefolkning ochtransporter.Vi accepterar inte att mandatet innehåller element avs.k. fredsframtvingande karaktär med brukande av våld.I regeringens proposition framhålls att FN räknar medomfattande insatser av väpnade styrkor för en lång tidframöver. Den föreslagna svenska styrkan måste enligtregeringen ha förmåga att försvara sig vid ev. angrepp ochha resurser för att försvara andra. Vidare måste denpå ett trovärdigt och övertygande sätt kunna hävda sinauktoritet och vara i stånd att verkställa beslut även omväpnade grupper skulle motsätta sig detta, förses medbättre fordon, tyngre vapen och mer omfattande utrustning.Innan FN:s generalsekreterare har framfört en begäranom svensk medverkan i begär regeringen enfullmakt av att frångå traditionell svenskfredsbevarande politik till rätten att använda vapenmaktoch öppnar därmed för svenskt militärt engagemang i f.d.Jugoslavien. kan härigenom på lösa grunder dras ini ett långvarigt militärt träsk på Balkan.I ett läge där mycket stor osäkerhet råder om vad detinternationella samfundet är berett att göra, där flera olikafredsplaner presenteras och där knappast någongenomtänkt svensk politik presenterats, måste man frågasig vad målet är för regeringens politik.Och vad blir konsekvenserna för om de på sina håll äger rätt att ''försvara andra''genom att ta ställning för en av parterna i konflikten, menpå andra håll ha enbart fredsbevarande uppgifter? Vem kanskilja på de olika blå baskrarna? Och vad kommer de andraparterna i konflikten att göra om ställer sig påen sida av konflikten? Är inte risken uppenbar att militärainsatser undanröjer möjligheterna till det försoningsarbetesom måste till? Betyder denna övergång från självförsvar tillrätten att aktivt använda våld att de fredsbevarandestyrkornas tid är över?I en särskild motion har Socialdemokraterna föreslagitförberedelser för en svensk fredsbrigad medfredsbevarande uppgifter och krävt att denna skallfinansieras inom det befintliga försvarsanslaget.Regeringen har inte angivit hur insatsen skallfinansieras. Regeringen har beräknat att insatsen skallkosta 500 miljoner för en tolvmånadersperiod och l00miljoner för fordon och begärt bemyndigandeatt räkna upp utgiftssidan i l993/budget med totalt 600miljoner kronor. Detta är oansvarigt och anmärkningsvärt.Att rulla finansieringsproblem framför sig är ingen lösning.Riksdagen bör därför begära av regeringen att denåterkommer med förslag om finansiering.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs 1. att medger att regeringen efter framställningfrån FN får ställa en fredsbevarande styrka om högst l 000 personer till förfogande, som ett svenskt bidrag tillav beslutade insatser för säkerställandeav fred i f.d. i enlighet med vad som anges imotionen,2. att begär att regeringen återkommer med ettnytt förslag om hur insatsen skall finansieras.