mot · GG02Ub635 · 1993-01-26 00:00:00 — Utvecklingen inom förskole- ochfritidshemsverksamheten samt denökade betydelse som dessa tillerkänts som viktigapedagogiska verksamheter i ett samlat nationelltutbildningssystem aktualiserar på nytt frågan om enförlängning av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen.Förskolan omfattar alla slags barn jämfört medsituationen för bara drygt sedan. Barn medbehov av särskilt stöd -- handikapp av något slag -- ärnumera i regel totalintegrerade i förskolan, och i bådeförskola och fritidshem har mängden av minoritets- ochinvandrarbarn ökat högst påtagligt. Förskola och fritidshemutgör en mångkulturell miljö på ett helt annat sätt ännär de första större invandrargrupperna togs emot i Sverigeunder 1950- och 1960-talen.Samverkan och samarbete med barnens föräldrar ochmed skola, barnhälsovård och habilitering, socialtjänst ochkultursektorn etc. har alltid varit en självklarhet inomförskole- och fritidshemsverksamheten. Kraven på såvälomfattning som innehåll i denna samverkan och samarbetehar ökat högst betydligt. Genom forskning ochutvecklingsarbete har samverkans stora betydelse inomolika samhällssektorer -- inte minst i socialpedagogiskasammanhang såsom förskola, skola och fritidshem -- kunnatpåvisas och inte minst har dess effekt vad gäller effektivitetoch samhällsekonomi blivit alltmer uppenbar. Frågorrörande samverkan har därför rönt allt större intresse idagens samhälle och en kontinuerlig utveckling pågår.Under 1980-talet har målen för verksamheten i förskolaoch i fritidshem preciserats och fastställts av regering ochriksdag. har utarbetat pedagogiskaprogram -- ett för förskolan och ett för fritidshemmen --vilka båda kan sägas vara ett slags motsvarighet tillläroplanen för . Kommunerna har ålagtsuppgiften att utifrån bl.a. dessa program utarbeta ochpolitiskt fatta beslut om kommunala riktlinjer förverksamheten. På gräsrotsnivå, dvs. i den enskildainstitutionen, skall lokala utvecklingsplaner för just dessvardagliga verksamhet och utveckling av densammakontinuerligt arbetas fram.Den stora roll som både förskolan och fritidshemmetkan spela när det gäller att grundlägga barns och vuxnasmöjligheter att kommunicera på ett demokratiskt sätt isamhället har blivit alltmer omvittnat. Inte minst gällerdetta för i samhället speciellt utsatta grupper, däriblandinvandrarbarn och deras föräldrar. markeras påalla nivåer utifrån redan vunna erfarenheter, förskolans ochfritidshemmets stora kulturpolitiska betydelse -- inte barasom kulturbärare, utan också som kulturförmedlare ochkulturförnyande kraft genom bl.a. den mångkulturellaverksamhet som många förskolor och fritidshem kanuppvisa.Förskole- och fritidshemsområdet har under 1980-taletockså varit föremål för omfattande förändringar i fråga omorganisation och ledning av verksamheten på olika nivåer.Decentralisering och lokal anpassning har präglatutvecklingen under i stort sett hela decenniet liksom enallmän ekonomisk åtstramning som långtgåendeförsök gjorts med att flytta ansvar och befogenheternärmare verksamheten. Planering och utvärdering avverksamheten har successivt fått ökad betydelse allteftersom man övergått från en i och för sig relativt svagregelstyrning till en i det närmaste total målstyrning avverksamheten.Försöks- och utvecklingsarbete på olika nivåer inomförskole- och fritidshemsområdet har blivit allt vanligare.En både omfattande och dynamisk utveckling har utantvekan präglat såväl förskole- som fritidshemssektorn underhela . Denna utveckling fortgår alltjämt och nyautmaningar väntar utifrån bl.a. redan aviserade ochförväntade förslag om förändringar.Ett uppdämt behov av en förlängning avbåde förskollärarutbildningen ochfritidspedagogutbildningen har fått en än mer ökadaktualitet genom de förändringar som skett inom såvälförskole- som fritidshemsområdet ochsom nu påbörjats även inom det obligatoriska skolområdet.Det krävs mycket goda kunskaper om barn, barns behovoch barns utveckling och om hur barn lär. Kunskaperbehövs också om socialiseringsprocessen. För det är i ettmångkulturellt och pluralistiskt samhälle med demokrati,jämställdhet och solidaritet som mål för helautbildningssystemet, som grunden läggs i förskola, skolaoch fritidshem. Det är viktigt att sådana frågor får engrundläggande behandling i all lärarutbildning och att destuderande får lära sig metoder för att omsätta dessakunskaper i sitt pedagogiska arbete. Att de får lära sig enhumanistisk-demokratisk pedagogik.För att kunna genomföra det målinriktade ochplanerade arbetssätt som krävs i förskola och fritidshem ochför att kunna dokumentera och utvärdera verksamhetenkrävs personal med pedagogisk högskoleutbildning, dvs.förskollärare respektive fritidspedagoger.Utbildningen till förskollärare respektive fritidspedagogryms inom högskolans sektor för undervisningsyrken. Denskall enligt högskolelagen vila på vetenskaplig grund ochvara forskningsanknuten. saknas reellaförutsättningar för att genomföra lagens intentioner. Omutbildningarna förlängs bör bättre möjligheter kunnatillskapas för forsknings- och utvecklingsarbete samtmöjligheter för de studerande att själva pröva sådantarbete. De blivande lärarna bör i sin utbildning få möjlighetatt tillägna sig metoder för arbete i utvecklingsprojektinkluderande kunskaper om hur verksamheten kandokumenteras, utvärderas och planeras.Det är viktigt att de studerande får möjlighet att kopplasamman teori och praktik samt kunskap om och förståelseför aktuell forskning. Utbildningens forskningsanknytningär av mycket stor betydelse för dels utbildningen, delsverksamheten, och den måste genomsyra hela utbildningen.För att den skall kunna göra det krävs det emellertidresurser -- inte minst tidsmässiga sådana.En annan närliggande och mycket aktuell fråga inomutbildningsområdet är den som rör övergången, inte baramellan olika stadier i en skolform, utan även övergångenmellan olika skolformer. Som exempel kan nämnasövergången mellan förskola och skola och det samarbetesom erfordras mellan de för respektive skolform ansvarigalärarkategorierna. Det är därför inte minst viktigt attförskollärar- och fritidspedagogutbildningarna förlängs.Skillnader i utbildningslängd mellan förskollärare- ochfritidspedagoger å ena sidan och grundskollärare å denandra kommer att öka klyftan mellan dessalärarkategorier och försvåra samarbete och samverkan dememellan. De orsakar även stora problem vad gällersamordning av utbildningarna till förskollärare,fritidspedagog och grundskollärare. Denna samordning ärytterst angelägen.I dag har den kortaste förskollärarutbildningen iNorden. kommer att vara det enda nordiska landsom har en högskoleutbildning som är kortare än . Föratt bli betraktad som högskoleutbildad inom EG krävsockså en utbildning omfattande . EftersomSverige har för avsikt att bli medlem i EG är det viktigt atthögskoleutbildningen anpassas till de krav som ställs där.Mot bakgrund av de nya och allt större krav som ställspå förskole- och fritidshemsverksamheten bör därför bådeförskollärarutbildningen och fritidspedagogutbildningenförlängas till att omfatta 140 poäng. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förlängning av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen.