mot · GG02T221 · 1993-01-26 00:00:00 — Arbetsmarknad och infrastruktur i InledningHuvudstadsregionens betydelse för resten av landetUtveckling och förändring är grunden för ett bättresamhälle. I finns unika förutsättningarför både utveckling och förändring. Här bor en femtedel avlandets befolkning. Regionen står för mellan en femtedeloch en fjärdedel av landets inkomster. Här finns vart fjärdeföretag i , som arbetar med import och export avvaror och tjänster. I finns en tillräcklig basför många slags aktiviteter, som helt saknas i andra delar avSverige. Storstadens mångfald skapar möjligheter ochekonomisk expansion som kommer hela landet till del.Utvecklingen i har också storbetydelse för hela landets framtid. Sysselsättningen i allaindustrialiserade länder förskjuts från tung energi- ochråvarukrävande varuproduktion mot den kunskaps- ochkommunikationsberoende tjänstesektorn. befinnersig i en omfattande omstrukturering av arbetsmarknaden.Klarar vår region omställningen, kommer andra landsdelaratt ha lättare att följa efter.Det väsentliga i en fungerande regionalpolitik är attskapa kreativa miljöer över hela landet.Stockholmsregionen har många egna unika möjligheter attstimulera kreativitet och därigenom kulturliv, forskning,sysselsättning och välfärd. En allmän hämsko påStockholmsregionen genom indragningar, pålagor ochkontroller gynnar ingen, utan gör bara fattigare.Storstockholms framtid måste utvecklas i samverkanmed andra regioner. Från många andra län framförs förslagom tunga statliga investeringar i syfte att underlättakommunikation mellan det egna länet och huvudstaden.Exempel är idéer om nya och snabba järnvägar runtMälaren, motorvägslänkar med andra större svenska städereller bättre flygförbindelser. I dessa sammanhang seruppenbarligen andra landsdelar som en motorför hela landet, en källa till gemensam utveckling som måsteutnyttjas i samverkan.Trenden i regionens utveckling går motallt större klyftor mellan den norra och den södra länsdelen.Längs stråket --flockasframtidsindustrier och människor med högre inkomster.Även andra klyftor i länet förstärks om trenden fortsätter.Tillväxten är på både norra och södra sidan av länetpåtagligt förskjuten mot väster. finns också i norrkommuner med påtagliga problem. På östra sidan finnsskärgårdskommunerna med glesbygdsproblem, fåarbetsplatser och delvis dåliga kommunikationer.De centrala och nordvästra regiondelarnas försteg iutvecklingen bygger bl.a. på deras goda kommunikationer.Närheten till både huvudstadens kraftfält och förbindelsertill utlandet blir en källa till utveckling som bör tas tillvara.Men det betyder också att nyinvesteringar ikommunikationer bör kunna utnyttjas för att lyfta andraregiondelar. På kommer både befintligt ochnyetablerat näringsliv att gagnas av en ny fjärrtågsstation,ett flygfält och nya vägprojekt som ger bättre kontakt medEuropavägnätet. Det ger också ett säkrare ekonomisktunderlag för ett ökat bostadsbyggande i den södraregiondelen.Arbete och näringslivFör som helhet är det bra omStockholmsregionen får utveckla det man är bäst på.Rikets huvudstadsregion måste rimligtvis inrymma enbetydande administrativ verksamhet. Den bör dockbegränsas till vad som är gemensamt och nödvändigt förhela landet. Möjligheter att decentralisera offentligförvaltning till länsstyrelser, andra regionala organ ochkommuner bör tillvaratas. En utflyttning av för riketgemensamma funktioner är däremot mycket tveksam.Det är också naturligt att huvudstadsregionen ärledande, men inte dominerande, inom kulturliv ochteknologisk utveckling. Musik, teater och konst bör givetvisvara väl företrädda i huvudstaden och på en kvalitetsnivåsom är attraktiv internationellt. Humanistisk ochnaturvetenskaplig forskning samt högteknologiskutveckling kräver för en fungerande kreativitet både en vissminsta storlek och goda kontakter med andra grupper inomoch utom landet. Dessa förutsättningar uppfylls bäst i elleri omedelbar närhet av ett storstadsområde.Storstadsområdet är även unikt lämpat för utveckling sombygger på importerad teknik, p.g.a. ett stort antalfristående importörer och närheten till en stor marknad.Idag pågår en minskning av varuproduktionen iStockholms län. Det har ibland vållat farhågor för enobalans på arbetsmarknaden. I det stora hela är detobefogat. Endast inom vissa högspecialiserade områdenkan tillverkningsindustrin konkurrera om arbetskraften istorstadsområdena. till regionen i stort finns ingenanledning att med särskilda medel söka hålla kvartillverkningsindustrin i som annars skullesöka sig till områden med bättre tillgång på arbetskraft. Omman skulle söka öka andelen industri i skulledetta bl.a. leda till en från andra synpunkter oönskadökning av regionens totala befolkning och att andraregioner berövas arbetstillfällen.Om man beskriver industrins utveckling i länet i termerav antalet sysselsatta så kan man notera attindustrisysselsättningen minskat med drygt 20 000 under enfemtonårsperiod. Mäter man istället produktionensvolymutveckling blir intrycket mer positivt. Den ökningsom skett hänför sig till den högteknologiska industrin.Näringslivet är emellertid inte lika i alla delar avregionen. Som tidigare nämnts finns det både i norr, österoch söder kommuner med svåra sysselsättningsproblem.Därför är det rimligt att stimulera framväxten av mindretillverkningsindustri, liksom självfallet även andra typer avföretag i glesbygdsområdena.Lågkonjunkturen har slagit igenom fullt ut iStockholms län. Arbetslösheten är högre . Justnu har fler arbetslösa än hela frånTreriksröset till . Särskilt oroande är att blandungdomarna går var sjätte arbetslös. Det innebär särskildarisker i en stor stad med gängbildningar på gator och itunnelbanan och den överallt närvarande drogfaran.Regeringen har förelagt riksdagenförslag till sysselsättningsskapande åtgärder genomtidigareläggningar av investeringar i vägar och järnvägar.Sammanlagt har anvisats. Av detta belopp harStockholmsregionen samt erhållit . Attvår region tilldelats ett så marginellt belopp äruppseendeväckande.F n är över 50 000 i arbetslösa varav ettstort antal är byggnadsarbetare. Också påtjänstemannasidan är arbetslösheten oroande.Inom några år kommer ett stort antalanläggningsprojekt att sätta igång i regionen som enkonsekvens av . Planering ochprojektering pågår för högtryck. Endast ett fåtal av dessaprojekt är möjliga att forcera så att de kan bidra till attstimulera byggsysselsättningen i länet inom det närmasteåret.Däremot finns det en rad andra projekt, som under allaomständigheter bör genomföras förr eller senare, och somkan påbörjas . Det gäller bl a smärreförbättringsarbeten och underhållsåtgärder samt objektsom finns i gällande länstrafikanläggningsplan samt vissaövriga objekt.Länsstyrelsen har inventerat sådana objekt inomVägverkets, och lokaltrafiksområden.Det finns flera starka motiv för staten att bidra till att dehär nämnda objekten kan komma igång . Det förstaär naturligtvis att objekten är angelägna i sig och viktigainslag i en successiv uppgradering av infrastrukturen i länet.Det andra är dagens sysselsättningsläge. Objekten skullege sysselsättning åt flera hundra byggnadsarbetare under år1992 och en bit in på 1993. En stor del av dagens arbetslösaeller varslade kan utan vidare sysselsättas i dessa projekt.Men sysselsättningseffekten av byggprojekt sträcker siglångt utanför byggbranschen -- och utanför länet.Byggprojekt ger ökad sysselsättning inomtransportnäringen och inom byggmaterialindustrin.Det tredje motivet är att man genom tidigareläggningarkan undvika att byggmarknaden blir likaöverhettad som den var under senare delen av 1980-talet.Risken för detta är nämligen ganska stor eftersom många avde objekt som planeras inom ramen förDennisöverenskommelsen kommer in i ettgenomförandeskede . Det är därförangeläget att så mycket som möjligt av övriga angelägnaprojekt sätts igång och genomförs innan alla byggresursertas i anspråk av Dennisobjekten.Det är därför angeläget att regeringen utarbetarytterligare förslag till tidigareläggningar avinfrastrukturobjekt som kan förläggas till länenligt ovan. Detta bör ge regeringen till känna.I har länsskattemyndigheten jämfört medövriga län en mycket stor andel komplicerade deklarationeratt granska. Det är framför allt de omfattandeföretagsdeklarationerna som tar och som ocksåkräver hög kompetens hos dem som skall granska. Till dettaförhållande tas ingen hänsyn när fördelarresurser. Mot denna bakgrund bör ge regeringeni uppdrag att hos begära förslag om enförändrad modell för fördelning av medel tilldeklarationsgranskning så att hänsyn tas till de speciellasvårigheter som råder för del.Samordning av statliga myndigheters verksamheterOmfattande resurser, statliga och kommunala, läggs nerpå att bevara en levande skärgård med arbete förskärgårdsbefolkningen året runt. sedanpresenterade en bemanningsplan förlotsplatserna i som i praktiken skulleha inneburit att skärgården mer eller mindre berövats deallra mest naturliga arbetstillfällena. avsättsarbetsmarknadspolitiska resurser från både stat ochlandsting och kommuner i länet. Vi kan inte acceptera attmyndigheters handlanden så uppenbart strider motvarandra. I stället måste en samhällsekonomisk helhetssynanläggas på frågor av denna typ.Just nu pågår en ''omstrukturering'' av postens service iStockholms läns glesbygd, dvs skärgården. Postkontor läggsner och ersätts med postväska utan att man tar reda på vilkabesparingar som samhället egentligen gör och utan att gebesked om hur man skall hantera t ex penningtransporter.Kanske kunde samarbete etableras med ,men utan den samordning som kan ske vidmyndighetssamarbete blir resultatet en ytterligareutarmning av skärgården. Det är därför angeläget attregeringen tar initiativ till att en samordning av statligamyndigheters verksamhet kommer till stånd för attsamhällets resurser skall kunna utnyttjas optimalt. Dettabör ge regeringen till känna.UtbildningSom nämnts skiljer sig arbetsmarknaden i Stockholmslän på flera områden från övriga delar av landet. Den trendsom kan noteras i alla industrialiserade länder, attsysselsättningen förskjuts från tung energi- ochråvarukrävande varuproduktion mot en kunskaps- ochkommunikationsberoende tjänstesektor, är extra tydlig ivår region. Detta ställer stora krav på en högutbildningsnivå.Trots den stora ökningen av antalet sysselsatta i denkunskapsintensiva tjänstesektorn har inte motsvarandeexpansion skett på utbildningsområdet. Detta förhållandehar lett till den inflyttning av välutbildade från övrigalandet, som redovisade i sin skrift''De nya inflyttarna''. Där visas att inflyttarna i första handär unga och välutbildade och att de lämnar ett arbete på dengamla orten för att hellre arbeta på Stockholmsarbetsmarknad. Denna utveckling har dock dämpats något.Detta blir naturligtvis möjligt på grund av denefterfrågan på välutbildad arbetskraft som finns i dennaregion. Vi skulle dock hellre se att de ungdomar som redanfinns här fick den utbildning som behövs för att motsvara dehögt ställda krav som arbetsmarknaden här ställer.GymnasieskolanUtbildningen på gymnasienivå har fortfarande iStockholms län -- och det i synnerhet i den --en alltför kraftig inriktning mot gymnasiets yrkesinriktadestudievägar. I förhållande till de arbetsmarknadssegmentsom den yrkesspecifika gymnasieutbildningen riktas mot ärden alltför stor. I en utredning gjord vidPlaneringsavdelningen vid i ,Teknikförnyelse eller stagnation, visas detta med allönskvärd tydlighet. Totalt sett tycks den utbildning somerbjuds inom länet på övriga nivåer inte heller motsvara debehov som näringslivet ställer i samband med den snabbateknikförnyelsen. Resultatet har blivit den inflyttning avkvalificerad och välutbildad arbetskraft som redovisatsovan.I dag går ungefär var fjärde gymnasieelev på enyrkesutbildning som förbereder för yrke inom industrin,trots att sådana yrken endast upptar en knapp tiondel avlänets arbetstillfällen. i länhar påpekat dessa förhållanden förregeringen.Högre utbildningEnligt en studie av Regionplanekontoret vid StockholmsLäns Landsting (''Det nya näringslivet --Informationsteknologi i '', Rapport1986:4, publicerad ) redovisas en enkät bland 600företag i regionen. Där sägs: ''Kunskapsintensiteten isvenskt näringsliv ökar snabbt, och Stockholmsregionenligger före och driver på i denna utveckling ...roll som centrum för nationellteknikspridning gör det särskilt angeläget att där satsa påsnabba transporter, på utbildning och på internationelltorienterad Fou.'' Detta är fortfarande giltigt.Utbyggnad av högre utbildning och forskning är avökande betydelse för näringsliv och förvaltning i vårt land.Speciellt gäller detta för verksamhet inom de s.k.kunskapsintensiva områdena. Detta omfattar särskilt fältsom bygger på kvalificerad informationshantering och nykommunikation t.ex. med teletekniska hjälpmedel.Stockholmsregionen och i övrigt innehållerett antal av den svenska ekonomins mest dynamiskaföretag. Där finns företag som , , delarav ABB, , Alfa , , Fläkt ochTeleverket. Där finns också den offentliga förvaltningensorganisationer, som ökar sitt intresse för utveckling ochförbättrad styrning. Behoven av en stabil grund inom dekunskapsintensiva områdena i anknytning tillinformationsteknologi och kommunikation är särskilttydliga i Stockholmsområdet.En utbyggnad av resurserna för högre utbildning ochforskning inom informationsteknologi och kommunikationi bör ta inomregionala hänsyn ibeaktande. All expansion behöver inte förläggas tillområdena norr om staden.En utbyggnad inom de angivna områdena iStockholmsområdets södra delar skulle inte utarmasatsningarna norr om staden. Det finns viktiga nya områdenför forskning och högre utbildning som utgör kompletteringoch inte ersättning. Särskilt gäller detta för verksamhet medsystemanalys och kvalificerade tillämpningar av data ochtelesystem för kommunikation, organisation ocharbetsmiljö.I arbetar och Museum. Stiftelsendokumenterar den historiska och nutida invandringen tillSverige och bedriver forskning och utbildning. Dennaverksamhet bör kunna utgöra kärnan i ett centrum förutbildning och forskning i invandrarfrågor. Det är naturligtatt denna disciplin förläggs till en högskoleenhet påSödertörn.Den medicinska och biovetenskapliga högskole- ochforskningsverksamhet som äger rum i anslutning tillHuddinge Sjukhus skulle kunna kompletteras medutbildnings- och forskningssatsningar inom nya områdensom t.ex. de ovan nämnda. Här är också förberedelsernaför en Näringslivshögskola snart avslutade och utbildningenkan sättas igång om utbildningsplatser härföravsätts.Den påbörjade utbyggnaden som finns i ochSödertälje bör fortsätta, med koncentration pågrundutbildning på högskolenivå men utan denkvalificerade forskningen som ju ofta kräver avanceradutrustning som med våra begränsade resurser svårligen kanspridas till många orter. Resurstilldelningen förhögskoleutbildning i ligger dockväsentligt under vad landet i övrigt får. Kostnaderna perårsstudieplats på ekonomlinjen varierar från Stockholmsdrygt i botten till på ca 33 000kronor. För kulturvetarlinjen är spannet från ca 10 000kronor i till i Karlstad.Skillnaderna är inte rimliga och bör analyseras så attskillnaderna minskar. Detta bör ges regeringen till kännaRegionalpolitiska hänsyn bör sålunda tas vidutbyggnaden av högskoleutbildning och forskning iStockholmsområdet.Länsstyrelsens utredning har tydligt klarlagt att risken ärstor att de redovisade inflyttningsströmmarna blir allt störreom inte får en ökad tilldelning avutbildningsresurser på högskolenivå . Detta får då ocksånegativa effekter på landets näringsliv i övrigt på så sätt attStockholmsregionen lockar till sig kvalificerad ochvälutbildad arbetskraft från övriga landet.Slutsatsen är dock inte att utbildningskapaciteten bördras ned i övriga regioner, utan endast att den bör ökas iStockholmsregionen.KommunikationerGoda kommunikationer är en förutsättning för enframtidsinriktad utveckling av en region och ett land.Kommunikationerna i olika delar ärsammanlänkade och värdet av investeringar iinfrastrukturen är beroende av att dessa samband beaktas.Detta gäller i synnerligt hög grad för satsningar på attförbättra kommunikationer.En fungerande huvudstadsregion är en nationellangelägenhet. Det ligger i hela intresse attStockholmsregionen förmår att konkurrera med andrastorstadsregioner i . Härutöver ärStockholmsregionen också hjärtat för landets tåg- ochflygtrafik. De investeringar som planeras, delvis inomramen för den s k , är därför avriksintresse. Trafikprojekten har till stor del en direktbetydelse för övriga delar av landet, förutom detgemensamma intresset av en fungerande huvudstad.Staten måste i högre grad, än som har varit fallet underen följd av år, bidra till kostnaderna för trafikinvesteringari . tidigare beslut att anslå3,till infrastruktursatsningar i regionen,som en del av ett större anslag till de trestorstadsregionerna, var ett positivt ställningstagande. Nuär det angeläget att målmedvetet och långsiktigt stödjagenomförandet av och andraangelägna utbyggnadsprojekt.Genom en unik uppgörelse har en bred majoritet avStockholmsregionens politiker överenskommit om attregionens bilister genom avgifter skall finansiera ett stortantal tunga väginvesteringar, samt vissa andra väganknutnainvesteringar. Sammanlagt avses investeringar om 19,8miljarder kronor finansieras med bilavgifter. Detta är ettmycket långsiktigt åtagande från regionens sida, då avgifterkan behöva tas ut ända . Eftersominvesteringarna avses lånefinansieras, beräknas den totalasumma som bilister till dess kommeratt betala att uppgå till ca 40 miljarder kronor.Mot denna bakgrund är det självklart att statensfinansiella åtaganden för trafikinvesteringar i regionen ävenmåste bli mer långsiktiga. Som en första åtgärd måste enindexuppräkning ske av de av tidigare anslagnasärskilda statsbidragen, som i prisnivå 1992-01 då skulleuppgå till . I överläggningar med regionensföreträdare måste regeringen därefter skapa klarhet i fråganom statens bidrag till finansieringen av regionensinvesteringar i trafiksystemet underDennisöverenskommelsens senare hälft.Riksdagen bör ge regeringen till känna attStockholmregionens andel av ordinare anslag till väg- ochkollektivtrafikinvesteringar inte får minska. Det är ennödvändig förusättning för Dennisöverenskommelsen.Överenskommelsen förutsätter också att de statligainvesteringsmedel som frigörs genom att vägprojektenRingen och Yttre tvärleden finansieras genom bilavgifteröverförs till investeringar i kollektivtrafiken samt att dessamedel med indexuppräkning reserveras i aktuellaflerårsplaner. Medel för bidrag till länstrafikanläggningarenligt överenskommelsen måste också reserveras medindexuppräkning i aktuella flerårsplaner.Förändringar i fördelningsmodellen för investeringar ilänstrafikanläggningar bör övervägas, i syfte att stärka detregionala ansvaret och säkerställa att statenslångsiktiga åtaganden genomförs. Som en första åtgärd bördet bli möjligt för länsstyrelserna att besvära sig hosregeringen över de av fastställda länsramarna.Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Förtroendet för att de avgifter som regionens bilisterbetalar också går till avsedda ändamål får inte kunnaifrågasättas. bör mot denna bakgrund uttala attmoms på avgifter uttagna enligt ,liksom på eventuella motsvarande avgifter i andra delar avlandet, ej utgår eller till fullo kompenseras genom bidrag tillprojektens genomförande.Vägprojekten i belastar intestatens budget, utan skall, som ovan nämnts, finansierasgenom avgifter som uttas av trafikanterna. Det är dock angeläget att regeringen möjligtföreslår den ändrade lagstiftning som erfordras. Ienlighet med överenskommelsen bör lagstiftningen medgeatt avgifterna används för att styra trafiken och uppnåmiljövinster. De bör vidare kunna differentieras utifrånexempelvis fordonstyngd och utrustning för avgasrening.Stockholmsleder AB har , genom riksdagsbeslut,erhållit statliga garantier för att genom upplåning kunnagenomföra projektering. Med hänsyn till den akutasituationen på arbetsmarknaden är det angeläget attriksdagen föreslås bemyndiga regeringen att beviljautökade garantier, så att byggstart kan ske redan undervintern/. Det finns, som tidigare nämnts,vägprojekt som är planlagda och miljöprövade och som kanigångsättas omedelbart.Dennisöverenskommelsen bygger på och utgår från dennyligen antagna regionplanen för län.Regionplanen har arbetats fram av , som iStockholms län är regionplaneorgan, i samspel med länetskommuner, och andra aktörer. Parallellt harkommunerna antagit sina översiktsplaner, i vilkaDennisöverenskommelsens projekt likaledes harbehandlats. har i samråds- ochgranskningsyttranden över dessa planer bl a framfört ochavvägt berörda riksintressen. Inför eventuella prövningarav kommande detalj- och arbetsplaner, kommer regeringeni enlighet med naturresurslagen att erhålla en särskildredovisning av kommuner och länsstyrelse över hur lagenavses behandlas i genomförandet avDennisöverenskommelsen. Förutsättningarna är därförmycket goda för att regering och riksdag utan reservationerskall kunna uttala att de i överenskommelsen ingåendejärnvägs- och vägprojekten är av mycket stort nationelltintresse.Utöver de i överenskommelsen ingående projekten,finns ett antal större och för såväl regionen som hela landetangelägna kommunikationsprojekt i området. Det gäller tex Mälar- och Svealandsbanorna samt Arlandabanan.Dessa järnvägsutbyggnader är direkt och indirekt beroendeav att också genomförs, t ex vadgäller utbyggnaden av ytterligare spår mellan ochStockholms Central. Denna utbyggnad är för övrigt avriksintresse med hänsyn till utbyggnaden avsnabbtågstrafiken.Arlandabanan har fått klartecken. Det är emellertidendast en första etapp som planeras. En direktgenomgående spåranslutning måste säkerställas föratt också övriga delar av och södra kunna ges en radikalt ökad tillgänglighet till flyget.Finansieringen av projektet måste även möjliggöra attflygplatsen på rimliga ekonomiska villkor kan trafikerasmed regionaltåg på sträckan ----och till angränsande län. Om man ser till antaletboende längs denna axel är det två tredjedelar avbefolkningen i länet som är berörda.Det är också angeläget att man i den fortsattaplaneringen inte omöjliggör lokaltrafik på järnväg tillflygplatsen. Att utnyttja möjligheten att ge ocksåpendeltågsresenärer tillfälle till täta och snabbakommunikationer skulle också ge ett bättre ekonomisktunderlag för . är Sverigesåttonde största pendeltrafikstation med drygt 12 000pendlare , som kunde ge god stadga åt ekonomin.FlygetFlygresandet har utvecklats mycket snabbt iStockholmsregionen. har snart nåttmaximum för sin kapacitet. Den planerade utbyggnadenmed en tredje bana på är av stor betydelse inte baraför , utan också för övriga landet. Omflygets infrastruktur i inte räcker för attklara efterfrågan, talar mycket för att regionalflyget i förstahand drabbas.Studier av flygplatsfrågan visar entydigt att regionen,utöver tredje bana, behöver ytterligare enflygplats. /skulle vara den bästa lokaliseringenav en ny flygplats. Emellertid verkar de politiskaförutsättningarna för en lokalisering dit vara obefintliga förlång tid framöver.För att möjliggöra en konstruktiv regional och lokalplanering och bereda alternativ, så att inte flygsituationen iStockholmsregionen blir ohållbar, är det nu nödvändigt attde för flyget ansvariga, närmast regeringen ochluftfartsverket, tydligt klargör behovet av ytterligarekapacitet för flygtrafiken i . Klargörsdärigenom vilka riksintressena verkligen är, och hur man ärberedd att verka för dem, bör regeringen ta initiativ till attinleda planeringen av en ny flygplats. Den bör lokaliserastill den södra regiondelen, eftersom det mest motsvararefterfrågan, medför lägre utsläpp från bilar och flygplan,samt är den billigaste lösningen. Dessutom skulle en nyflygplats i den södra regiondelen verksamt bidra till attstärka den regionala balansen i län.Det ligger även i intresse attflygplatser i angränsande regioner som ochVästerås, utvecklas.