mot · GG02Ju623 · 1993-01-26 00:00:00 — Rattfylleri och återfallsbrott i rattfylleri är ett stort ochomdiskuterat samhällsproblem. Förövare av sådana brott ärofta högkonsumenter av alkohol. Ett bra sätt att förebyggaåterfallsbrott vore om dessa personer kunde förmås attändra sina alkoholvanor radikalt. Hög alkoholkonsumtionmedför medicinska risker och även risk för kriminalitet somtrafikbrott, inbegripet rattfylleri, och problem i förhållandetill familj och inte minst barnen.Högkonsumenten av alkohol är sällan medveten om sinkonsumtion. Han eller hon mår oftast bra, har åtminstone iett tidigt skede sitt sociala nät någorlunda intakt ochinkomst av arbete. När fortfarande förutsättningar finns föratt varaktigt kunna ändra alkoholvanorna hos enhögkonsument är denne oftast svår att nå på grund avhans/hennes bristande insikt om sin stora konsumtion.Därtill kommer de juridiska aspekterna att omhögkonsumenten/patienten inte vill medverka finns ingalagliga möjligheter att laboratoriemässigt ställa diagnosenhögkonsument av alkohol, än mindre genomföra någonform av rehabilitering.Denna grupp högkonsumenter kan, enligt professorEckart vid socialutskottets och alkoholpolitiskakommissionens utfrågning , antagasutgöra av den vuxna befolkningen. Gruppens mönsteröverensstämmer väl med motsvarande hos gruppenrattfyllerister, enligt legitimerade läkaren vid samma utfrågning.Länsstyrelsen i län började tillämpa en nyrutin för beviljande av körkortstillstånd eftertrafiknykterhetsbrott. Avsikten var att minska återfallengenom intensivare uppföljning av i första handrattfyllerister (grovt rattfylleri, eller mer). Denna rutin, ''Uppsalamodellen'',motsvarar vad som föreskrivs i den författning som gällerfrån , TSVFS 1990:70. Genomgående ställs krav på utlåtande avpsykiatriskt skolad läkare eller specialistkompetent läkaremed särskilda kunskaper i missbruksfrågor och som styrkersökandes lämplighet ur alkohol- och eller drogsynpunkt.För att ett sådant utlåtande skall kunna avges förutsättsvanligen 3--6 månaders medicinsk uppföljning ochrehabilitering. Körkortstillstånd beviljas som regel vidpositivt läkarutlåtande men med villkor om fortsattuppföljning efter . I samband medrattfylleri medger lagstiftningen alltså uppföljning ochdärmed rehabilitering av högkonsumenter i ett skede och ien omfattning som skulle vara önskvärt ur rent medicinsk,social och alkoholpolitisk synpunkt. Eftersom det är en ochsamma högkonsument men utifrån olika samhällsaspekterfrågan gäller är verksamheten kring ''vidgadlämplighetsprövning i samband med rattfylleri'' TSVFS 1990:70 av stort intresse.Resultaten föreligger från där man medicinsktföljt upp rattfyllerister, dvs. högkonsumenter, iprincip enligt den ovan nämnda författningen. Resultatetvisar att återfallen i nya rattfylleribrott minskat frånförväntade till . Man ser motsvarande önskvärda minskning ialkoholkonsumtionen. Observera att denna rehabiliteringhar skett inom den reguljära sjukvårdens ramar utan någraextra arrangemang. Föraren/patienten har själv svarat förkostnaderna.Dessa resultat överstiger de förväntningar som vanligenfinns inom området alkoholrehabilitering.En enkel ändring av reglerna för krav på medicinskuppföljning efter rattfylleri genom att sänka gränsen frånnuvarande skulle föra ca 12 000--15 000 högkonsumenter till en nödvändig medicinskalkoholrehabilitering. är en nivå man sällanöverskrider i vanligt socialt drickande av alkohol, mengränsen skulle lika väl kunna sättas vid den nuvarandenedre gränsen för rattfylleri, dvs. Enuppfattning som också framförs i SOU 1992:131, betänkande av Väg- och sjöfyllerikommittén.Rattfyllerister tillhör en grupp som ur flera synpunkterär svårare att nå än många andra högkonsumenter avalkohol. Därför är det särskilt angeläget att kunna styra indenna grupp i en medicinsk rehabilitering och ta till varadenna möjlighet medan de fortfarande kan antagas varapåverkbara. Därmed förhindrar man de mycket vanligaåterfallen i rattfylleri, allt enligt erfarenheterna frånUppsalamodellen och bl.a. insatser som gjorts i Malmö.Vad som emellertid förbisetts i sammanhanget är attminst hälften av alla rattfyllerister inte skaffar sig körkortefter en rattfylleridom. Det är inte osannolikt att dessa ändåfortsätter att köra bil i stor utsträckning. Detta är ett heltoacceptabelt förhållande. Det är därför inte baranödvändigt att rehabiliteringsinsatser sätts in enligt tillexempel Uppsalamodellen utan också av största vikt attkravet på rehabilitering knytes till rattfylleribrottet. Härkrävs en lagändring. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ''Uppsalamodellen'' som metodför att förhindra återfall i rattfylleribrott,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en lagändring så attäven de som förblir körkortslösa efter rattfylleribrott nåsmed medicinsk rehabilitering i samband med brottet.