mot · GG02Ub650 · 1993-01-26 00:00:00 — I demokratiska länder utgör den s.k. tredje statsmaktenen oerhört viktig balanserande maktfaktor. Från dejournalister som utövar den får människor den informationsom skall hjälpa dem att bestämma efter vilka huvudsakligaprinciper och i vilken riktning landet skall styras.Samhället blir alltmer komplicerat, alltmer utbyggt.Förändringarna går allt snabbare. Sambanden mellan olikaåtgärders inverkan på andra delar av samhället blir alltmerinvecklade. Den internationaliserade ekonomin kräver alltstörre kunskaper om den mängd transaktioner som dagligensker och om dessas tyngd och påverkansmöjligheter påandra områden. Men inte endast ekonomin ärinternationaliserad, även kontaktnäten, de dagligakontakterna inom olika yrkesområden sker i en alltsnabbare takt över nationsgränser.Den som utövar journalistisk makt, men vill tasitt demokratiska samhällsansvar som representant förtredje statsmakten, måste ha gedigna kunskaper på detområde vederbörande arbetar inom. Goda språkkunskaperär en annan förutsättning för att skaffa sig den överblicksom är grunden för att på ett adekvat sätt beskriva olikasamhällsskeenden.Tidningar som lever under pressadeekonomiska omständigheter riskerar lätt att brista i sittsamhälleliga informationsansvar och mer rikta in intressetpå upplageförsäljning med den inriktning detta förnärvarande medför mot skandal- och katastrofperspektiv.Tillgodoses denna typ av hyenementalitet i alltför storutsträckning utan att mötas av annan information som höjernivån, även på bred bas, så riskerar hela kvaliteten iinformationsutbudet att kvalitetsmässigt sjunka kraftigt ochdärmed försvagas människors möjlighet att utöva dendemokratiska makten. Ansvaret kommer människor ändåatt få ta, det finns inga andra som gör det. Det är svårt attta ansvar för saker man gjort, beslutat, men inte förstått.Denna frustration har redan drabbat delar av vårbefolkning. Det åligger alla ansvariga att försöka undanröjaen fortsatt negativ utveckling i detta avseende och attförhindra att denna känsla av vanmäktighet sprids till alltfler grupper. Det kräver åtgärder och kvalitetshöjandepåverkan på informationsutbudet genom ökadekompetenskrav för utövning av ansvarsfulla ochopinionspåverkande yrken.Lyckas inte detta blir effekten att helainformationsnivån dras ner, läsare/ tittare får inte den helabild som krävs för att få en insiktsfull bild avsammanhangen, den som behövs för att kunna utöva dendemokratiska kontroll, som dessa läsare/tittare i sin roll somväljare har att utföra.På samma sätt som det är angeläget med politiska ledaresom vågar leda, ange mål och inspirera väljare till att selängre än till de egna förhållandena så krävs journalistersom på samma sätt kan bidra till att höja folkbildning, etisksyn och samhällsansvar. Det är nödvändigt med sådanamotkrafter om inte det demokratiska systemet på lång siktskall riskera att utsättas för ett ohejdbart populistiskt tryck.Journalistkåren kan därför inte vara alltför ensidig ochlikriktad i uppfattningar, synpunkter, bakgrund och mål.Det behövs kraftig variation i kunskaperna. Journalistkårenborde egentligen vara lika multipel som sina läsare, menkunskaperna måste vara djupare. En alltför ensidigjournalistutbildning kan vara direkt skadlig för variationeni informationsflödet.Om kunskaperna inte fördjupas kommer journalisternainte att kunna hålla jämna steg med samhällets omvandlingoch informationsutbudet kommer att bli alltmerrumphugget, alltmer snuttifierat och ytligt.Vägarna til journalistyrket måste bli flera och lönernamer anpassade till respektive persons teoretiska kunskaperoch arbetsresultat. Ordet journalist täcker egentligen enmängd olika yrken, nyhetsrapportörer, sportjournalister,receptförmedlare, skriftställare, kåsörer, internationellaexperter inom en mängd olika ämnen, t.ex. ekonomi ochpolitik, men även allmänkunniga personer på mindre lokalatidningar. En enhetlig utbildning för alla är nästintill skadligför yrkeskåren på lång sikt och för läsare ochsamhällsutveckling på något kortare sikt.Journalist är ett fritt yrke. Det omfattarnyhetsbearbetning, nyhetsspridning, men också spridandetav information som inte är nyheter, som ger historiskabakgrunder och paralleller. , tidskrifter,radio och television tillkommer förlagsverksamhet somdistributionsform. Inom många ämnesområden, dock intealls alla, krävs vetenskapligt skolade medarbetare.Universitetsstudier är att rekommendera för större delen avyrkesgruppen.I är utbildningen mer enhetlig än påkontinenten. De mest välrenommerade tidningarna finnerman på kontinenten och i som t.ex. FrankfurterAllgemeine och . Hur ofta kan dessatidningar beslås med sakfel? Läsaren kan kännainformationstrygghet vid läsningen av dessa tidningar,vilket är förhållandevis unikt i dagens mediavärld. Man kanlita på att en journalist som inte själv besitter kunskap i allade detaljer han/ hon skriver om dubbelkontrollerarinhämtade uppgifter. Även om nyhetsjournalisternaförsöker undvika värderingar så går dessa givetvis inteheller i dessa kvalitetstidningar helt att undkomma.Journalistutbildningen i är mycket varierad,det finns en mängd utbildningar. Den som avslutatutbildningen i Dortmund, Hohenheim, Eichstatt ellerMünchen får examenstiteln (jfrDiplomingenjör= civilingenjör). Utbildningen påuniversiteten avslutas vanligen med magistergraden ellermed doktorsexamen. Av journalisthögskolorna har 8privata huvudmän. Journalistskolan i samarbetarmed och volontärutbildningen grundläggerspecialkunskaper på minst tre områden samt tillämpligajuristkunskaper.Även i bedrivs utbildningen vid mångauniversitet, ett 20-tal. Grundkraven för kvalifikationfastställs dock centralt.I är konkurrensen till journalistyrket oerhörthård. De mest konkurrenskraftiga för utbildningarna äruniversitetsexamen respektive poäng i statskunskap, juridikoch historia.Akademiker med doktorsgrad eller vår nyamagisterexamen behövs i större utsträckning inomjournalistyrket. nu centrala rollbehöver därför tonas ned till förmån för djupareuniversitetsutbildning kombinerad med någontermins/något års utbildning i hantering av journalisternaskanaler som press, eter och förlag. Vid dessa kurser skullerent mediainriktade kunskaper förmedlas. Denna typ avkurser bör finnas vid flera universitet. Rätt att utexaminerajournalister bör också finnas vid dessautbildningsinstitutioner, som även väl kan drivas i privatregi.Inriktningen bör vara att minska betydelsen av befintligajournalisthögskolor och öka betydelsen av ämneskunskap,vetenskaplig bakgrund och framför allt att skapa en mervarierad tillströmning och utbildning till journalistyrket.Den analys som måste föregå en omläggning av dettaslag bör särskilt inrikta sig på jämförelser med de mestkvalificerade journalistutbildningarna i länder medvälrenommerade tidningar som t.ex. ochStorbritannien. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringar ijournalistutbildningen