mot · GG02Ub637 · 1993-01-26 00:00:00 — Det privata, enskilda skogsbruket, eller som det oftabenämns småskogsbruket, utgör en hörnsten i den svenskaskogsnäringen och är därtill av stor betydelse för denregionala ekonomin. Småskogsbrukets andel av densvenska skogsarealen om ca är ungefär50 %. Andelen av den totala tillväxten och virkesförrådetär något högre genom att småskogsbruket dominerar i desödra mer bördiga delarna av landet. Kapitalvärdet avsmåskogsbruket uppgår till . Denårliga omsättningen i småskogsbruket kan beräknas uppgåtill ca . Det totala bidraget till BNP avsmåskogsbrukets avverkning uppgår till ca 8 miljarder kr.FrågeställningSjälvverksamheten i lantbruksskogen har under årenslopp visat sig ha god livskraft trots entreprenörers allt meravancerade maskiner och system. En avgörande faktorbakom detta förhållande är den successiva anpassningensom skett i det självverksamma arbetets inriktning ochutformning. Samt intresset för att utnyttja skogsresursen såatt den ger maximal nytta i företaget. Många frågar sigemellertid om inte vägs ände nåtts för självverksamavverkning i och med de senaste högmekaniseradesystemens intåg. Arbetsersättningen efter sociala avgifteroch skatt blir mycket liten i ett självverksamt system ikonkurrens med dessa alternativ. Kan den självverksammebrukaren fortsättningsvis konkurrera i avverkningsarbetet?Trots allt har han ett antal konkurrensfördelar.Han har t.ex. låga administrativa kostnader, kort avståndmellan bostadsorten och skogen, möjlighet att anpassaavverkningen och rum efter köparens önskemål, godkunskap om skogsinnehavet (i allmänhet), naturlig känslaför miljön eftersom han oftast bor där han arbetar.Man skall vidare inte glömma att lantbruksskogen harhög produktionskapacitet, och fördelaktig belägenhetrelativt förädlingsindustrin. Detta sett i förhållande till såvälövrigt privatskogsbruk som till bolags- och statsskogsbruk.Produktionsnivån, läget och närheten till beslutsfattarenger således lantbruksskogen utvecklingsmöjligheter, vilkabör utnyttjas om självverksamheten även i fortsättningenskall kunna ge ett ekonomiskt bidrag i lantbruksföretaget.Om dessa konkurrensfördelar kan användas till att höjaproduktionsvärdet per levererad kubikmeter virke ges pånytt ett utrymme för den högre andel arbetsersättning, somär nödvändig för att finansiera självverksamheten.En del av bakgrunden till lantbrukarens villkor försjälvverksamhet i skogen är den kraftigastrukturomvandling som just nu sker inom helaskogsnäringen. En omvandling som styrs av tekniskutveckling inom industrin, konkurrens från internationellvirkeshandel och inte minst från uttalade krav påmiljöhänsyn från konsumenter i importländerna för våraskogsindustriprodukter.Begrepp som karakteriserar det nya läget är högre kravpå virkesråvaran vad gäller veddensitet, kvistkvalitet,virkesdefekter och leveransformer. Vidare görs avdrag förvirkestransport på nivåer som allt mer närmar sig de reellatransportkostnaderna. Det senare på ett förhållande somytterligare motiverar skogsägaren att höjaproduktionsvärdet per kubikmeter.Var finns då den gordiska knut som kan lösa uppproblemen med självverksamheten i lantbruksskogen? Medstor sannolikhet ligger en betydande del av vinsterna i ettförändrat skogsbruk i upplösningen av de skötselschablonersom bildades i anslutning till de skogspolitiskautredning föreslagna avskaffade regelsystemen.I ett forskningsarbete inom SIMS-institutionen (Skogs-Industri, Marknads-Studier-institutionen), hardatormodeller utvecklats med vars hjälp skogsbeståndensekonomiska potential kan analyseras mer nyanserat än somtidigare varit möjligt. Beräkningar ger t.ex. vid handen attden ekonomiska utvecklingspotentialen varierar mycketstarkt mellan olika träd i ett och samma bestånd, något sominte beaktats i det tidigare starktvolymproduktionsinriktade skogsbruket. Man har ischablonskogsbruket bokstavligen kört ut och lagt det förkvalitetsutveckling lämpliga virket i massavedstraven vidavverkningarna.Potentialen kan utnyttjas genom att man tar ut deenskilda stammarna i en takt som står bättre iöverensstämmelse med deras ekonomiska mognad. Därvidbereds successivt växtutrymme i beståndet för deavkastningsmässigt värdefullare träden. Utfördamodellkörningar visar att beståndets kapitalvärde kan höjasmed flera tiotals procent enbart genom att låta enskilda trädutvecklas till mogna dimensioner för upparbetning till deordinarie standardsortimenten o/s- och kvintatimmer av talloch gran. Detta sker genom att gallringsformen anpassas tillaktuell stamfördelning och att beståndet avvecklassuccessivt, i första hand genom utglesning uppifrån. Omståndorten så medger kan avvecklingen avslutas medfröträdsskärm.Det uppnådda högre kapitalvärdet torde kunna ökasytterligare i väsentlig grad om man utvidgar mängden avtänkbara sortiment till hela den flora som förekommer inomen region. Brukarna inom t.ex. Södra-området har normalten marknad som omfattar ett 50-tal sortiment. Vilketresultat skulle en brukare kunna uppnå om han mersystematiskt skulle avverka för uttag av de attraktivasortimenten och gynna stammar som kanutvecklas mot dessa sortiment?För att kunna producera tillräcklig mängd av ett visstspecialsortiment kan det skogsområde som bliraktuellt för avverkning komma att utsträckas till flerabestånd eller till en hel huggningsklass. Man släpper mereller mindre bestånds- eller avdelningsbegreppet för att gemarknaden det virke som för tillfället har hög efterfrågan.Den tänkta uppläggningen av ett mer marknadsinriktatskogsbruk får egenskaper som torde ligga närmare densjälvverksamme skogsbrukarens konkurrensfördelar än dehögmekaniserade avverkningssystemens på grund avinriktningen mot speciella sortiment, förhållandevis lågavirkesfångstvolymer per ha och kraven på bättre kunnandeom det aktuella skogstillståndet. Den nämndauppläggningen bör väl kunna kombineras med avverkningav standardsortiment enligt de strängare tids- ochkvalitetskrav som håller på att etableras påvirkesmarknaden.Det skisserade förslaget är en av ett antal tänkbarautvecklingsmöjligheter för den privatskogsbrukare somavser att bo på och leva av sitt skogsbruk. Ett förhållandevärt att beakta är att ett ökat marknadsmedvetande hosskogsägarna automatiskt leder till möjligheter attexpandera den förädlande industrin, eftersom tillgången tilldet värdefulla, mest eftertraktade virket bör öka. Insatsersom utvecklar marknadsagerandet i råvaruledet kan därförge följdeffekter som blir långt större i den regionaltplacerade förädlingsindustrin än som blir fallet iskogsbruket självt.ÅtgärderDet finns uppenbarligen en mycket stark kraft iegenföretagandet eftersom de självverksamma brukarnaenvetet fortsätter att med successivt anpassade metodersjälva sköta sina skogsinnehav. Detta trots att samhälletmed lagar och andra styrmedel tidigare faktiskt motverkategenföretagandet inom åtminstone privatskogsbruket. Hurskall man då kunna stimulera en utveckling avprivatskogsbruket i den riktning som antytts ovan?Forskningsresurser måste läggas på att undersöka bl.a.följande frågor:Vilka handlingsramar ger de miljömässiga, tekniska,biologiska och ekonomiska förhållandena? Hur långt är detmöjligt och lämpligt att styra in skogsbruket på den väg somskisserats ovan?Vilka förutsättningar har den enskilde brukaren attutveckla sina personliga och fysiska resurser för att snabbtoch effektivt kunna anpassa verksamheten?Hur skall en framgångsrik introduktion av de nya idéernabland skogsbrukarna utformas? Skall det ske med hjälp avprofessionell marknadsföring under medverkan av berördaförädlande industrier, i samverkan mellan olika regionalaorgan?Vilken regionalekonomisk betydelse kan dennautveckling av privatskogsbruket komma att få om manbeaktar möjligheterna att engagera skogsägarna, aktuellaskogstillgångar, tänkbar industriell expansion etc?Forskningens betydelseDe flesta är överens om forskningens stora betydelse föruppnåendet av de uppsatta samhällsmålen. Det är svårt attmäta forskningens betydelse för enskilda organisationereller människor. Det finns dock studier som har visat att andel av samhällsekonomins tillväxt kan förklaras avforskningen. Forskningens resultat kommer staten,företagen och medborgarna till del successivt och under enlång tidsperiod. Den forskning som bedrivs viduniversiteten är en kollektiv nyttighet. Det är vanligtvissvårt att peka ut någon enskild organisation eller individsom har en mätbar nytta av enskilt forskningsprojekt.Forskningen bidrar i stället till att höja den allmännakunskapsnivån i samhället vilket bl.a. leder till nyaprodukter och en effektivisering av produktionen ochadministrationen. Vad jag ovan anfört är utöverriskaspekterna en viktig förklaring till statens ansvar ochengagemang i forskningen.Den forskning som bedrivs i och Garpenbergkan hänföras till det skogsbaserade småföretagandetsekonomi och teknik. Där sätts ägaren i centrum.Skogsbruket är för många skogsbrukare ett viktigtekonomiskt och finansiellt komplement till jordbruk ellerannan verksamhet. Småskogsbruket utgör vidare en viktigdel i landsbygdens ekonomi.Forskningen om småskogsbruket hotadDet forskningsprogram om privatskogsbruket somunder bedrivits har haft en budgetom ca . Initiativtagare till programmetvar som tillsammans med bl.a. (Skogs-och Jordbrukets ForskningsRåd), , Sverigeslantbruksuniversitet, LRF och Skogsägarnas Riksförbundsvarat för programmets finansiering. I och medskogsvårdsavgiftens avskaffande bortfaller Skogsstyrelsensmöjligheter att finansiera programmet. Detta gör attprogrammets fortsatta existens är mycket starkt hotad. Omprogrammet försvinner kommer de doktorander som finnsinom programmet att få söka sig till andraforskningsuppgifter eller lämna forskningen. Den professurom det privata, enskilda skogsbrukets ekonomi som SJFRfinansierat försvinner. Den kunskapsuppbyggnad som skettom småskogsbruket kommer att förskingras. Totala antaletforskare inom programmets ram uppgår till ca 20 stycken.Programmets budget om ca kan t.ex.jämföras med statens anslag till forskning om skogsbruk påtotalt ca . Statsanslaget tillskogsvetenskapliga fakulteten uppgår till ca 260 miljoner kr.SkogForsk, som framför allt bedriver forskning ochutveckling av storskaliga system, har en budget på 78miljoner kr varav hälften kommer från staten. Dennaforskning är garanterad genom avtal medan forskningen omsmåskogsbruket helt finansieras genom tillfälliga anslag.Andra jämförelser som kan göras är mellan deekonomiska ämnena vid . Dentotala budgeten för denna ekonomiska forskning uppgår tillknappt varav tillfaller ekonomiskforskning vid den lantbruksvetenskapliga fakulteten. Avbudgeten svarar fakultetsanslaget för knappt 17 miljoner kr.Av statsanslaget till skogsvetenskapliga fakulteten användssåledes till ekonomisk forskning. Detta kan jämförasmed en andel om på andra universitet.Forskningscentrum för det enskilda skogsbruketI tilläggsdirektiven till skogspolitiska kommittéframhölls att skogsnäringen till följd av skogsvårdsavgiftensavskaffande borde ta ett ökat ekonomiskt ansvar.Kommittén föreslog därför en omfördelning inom ramen förstatsbudgeten från anslaget till kollektiv forskning tillSkogsstyrelsens forskningsnämnd och forskning om detprivata, enskilda skogsbruket. För /92uppgick detta anslag till . Jag anser att dessapengar i första hand skall användas för att inrätta ettcentrum eller ett temaforskningsprogram om det privata,enskilda skogsbruket.Jag finner det synnerligen angeläget att forskningen omoch för småskogsbruket kan fortsättas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att forskningsmedelomfördelas så att forskningen om skogsbruket kanfortsätta.