mot · GG02T62 · 1993-03-23 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:176 Investeringar i trafikens infrastruktur m.m. SammanfattningFörsta utgångspunkten för Vänsterpartietskommunikationspolitik är att vårt behov avkommunikationer ska tillfredsställas på ett sätt som intepåverkar miljön negativt. Kommunikationssektorn måstesom alla andra samhällssektorer kunna ingå i ett uthålligtsamhälle.Det är en konsekvens av samma princip som redovisasnärmare i riksdagsmotion 1992/93:Jo707om miljöpolitik där miljöplan ''''presenteras.En andra utgångspunkt för Vänsterpartietskommunikationspolitik är att trafiksäkerheten måste höjasoch att alla människor ska ha en acceptabel tillgång tillkommunikationer oavsett ekonomiska och fysiskaförutsättningar.Den tredje utgångspunkten är att samhälletsinvesteringar i kommunikationssektorn måste vara såsamhällsekonomiskt lönsamma som möjligt.Den fjärde utgångspunkten är att investeringar ikommunikationerna genererar arbetstillfällen och rustarlandet inför kommande högkonjunkturer.Nivån på ca 100 miljarder bör, vad vi vet ,öka med ca 10--20 miljarder. Närmare studier får visa vilkanivåer som är rimliga.En större del av medlen ska gå till järnväg ochtelekommunikationer. Andra finansieringsmetoder skaprövas, såsom markavgifter och vägtullar.Konkreta åtgärder på kort sikt: kraftigt ökadenyinvesteringar inom kollektivtrafiken, kraftigt ökatunderhåll av kollektivtrafiken, ökat underhåll avframför allt de mindre vägarna, ökade och regionaltdifferentierade bränsleskatter, påskyndande avsnabbtågsutbyggnaden, utredning av högfartståg,förändringar av tjänstebilförmåner och reseavdrag, stödtill sjöfarten, forskning och utveckling ska bidra tillutvecklingen av miljöanpassade kommunikationer.Regering och riksdag ska styra utvecklingenRegeringens proposition 1992/93:176 om trafikensinfrastruktur kritiseras av många experter.Den allvarligaste kritiken är:1. Regeringen kan inte eller vill inte styra och påverkautvecklingen aktivt. Man utgår från en prognos baserad påden faktiska utvecklingen och räknar utifrån denna fram deteventuella framtida behovet av olika slag. Regeringen haringa förslag eller idéer om hur trafiksektorn ska förändras.Som en följd av detta är inflytande över destrategiska besluten minimalt -- i stället går tiden i riksdagenåt till detaljstyrning och debatter utan verkan påverkligheten. Detta är ett missförhållande som riksdagensrevisorer anmärkt på. instämmer till fullo ikritiken.2. Propositionen baseras på mycket osäkra prognoser.Bara har trafikprognoserna för deflesta trafikslag kraftigt räknats om. Det mest slående ochdyrbaraste misstaget som gjorts p.g.a. felaktigaprognoser är utbyggnaden av som framstår somhelt onödig.En för ökad vägtrafik framstår motbakgrund av detta och nya fakta om vägtrafikens oerhördamiljöpåverkan som ett ännu större misstag ur bådeekonomisk och ekologisk synvinkel -- om den byggs.3. Regeringen gör ingen som helst bedömning avkostnaderna för de negativa miljöeffekterna som olikatrafikslag orsakar. Därmed kan man inte sätta rätt pris påolika trafikslag i linje med trafikbeslut.4. Regeringen gör ingen bedömning av hur utvecklingenav de olika kommunikationsslagen påverkar varandra.Symptomatiskt är att elektroniska kommunikationeröverhuvudtaget inte berörs i propositionen. Allt flerexperter påpekar att det kommer att varaelektroniska kommunikationsslag som tillfredsställer detväxande kommunikationsbehovet.Beräkningar visar att om t.ex. av de tjänstemänsom arbetar i telependlade (dvs.stannade hemma vid datorn, faxen och telefonen) iveckan i stället för att pendla på vägarna skulle köerna påvägarna i i stort sett försvinna. De ärsådana möjligheter som vi måste ta tillvara om vi till lågasamhällsekonomiska kostnader ska kunna miljöanpassa vårkommunikationssektor.Lite högre grad av planering och framsynthet i stället förgigantiska felinvesteringar i föråldrade vägsystem ärmotiverat.5. Behovet av trafikinvesteringar i förhållande tillalternativ användning av pengarna är oklart. liderinte brist på vägar -- andra faktorer påverkar näringslivetsöverlevnadsförmåga i större utsträckning.Assar visar i sin rapport 1993:126 atträntabiliteten för väginvesteringar för näringslivet endast är0,. Med andra ord finns det en rad andra investeringarsom förbättar och utvecklar vårt näringsliv effektivare.Tvetydighet och brist på ett längre tidsperspektivkännetecknar regeringens kommunikationspolitik. Å enasidan höjer man bensinskatten, å andra sidan planerar manatt bygga nya motorvägar. Å ena sidan vill man minskakväveoxidutsläppen, å andra sidan vill man bygga enöresundsbro vars trafik kommer att generera ökadekväveoxidutsläpp.Vänsterpartiet menar att den folkvalda ochregeringen måste styra utvecklingen. Regeringen ska intelåta sig styras av lobbygrupper som bilindustri ocholjeindustri.För att göra rätt avvägningar måste förhållandet mellanolika kommunikationsslag snabbt utredas av en oberoendeinstans. I denna utredning ska även beräkningar avkostnader för miljöskadorna ingå och hur dessa ska minska.En annan regel måste också vara att där utbyggnader äraktuella ska miljöanpassade kommunikationsslag i förstahand byggas -- sedan kan behovet av nya vägar ochflygplatser bedömas.Vänsterpartiets kommunikationspolitikDe trafikpolitiska riktlinjer som byggersina krav och motionsförslag på kan sammanfattas iföljande:1. Kommunikationsstrukturen måste förändras igrunden för att miljön ska räddas somkommunikationsbehoven tillgodoses. Därför måste enlångsiktig samhällsplanering bidra till att minska behovet avgods- och persontransporter. Varje trafikslag bör bära sinaegna samhällsekonomiska kostnader -- där samtliga, ävenlångsiktiga miljökostnader, medtas.2. Frågan om en fungerande kollektivtrafik är en viktigjämställdhetsfråga. Alla vuxna individer har inte tillgång tillbil. Kvinnor, äldre, barn och ungdom har ett större behovav en fungerande kollektivtrafik.3. Spårbundna trafiksystem och miljövänligasjötransporter skall prioriteras. Vägtrafiken -- särskilt detunga landsvägstransporterna -- och flygtrafiken måsteminska.4. Säkerheten måste öka inom kommunikationssektorn.Vägtrafiken orsakar fler dödsfall bland barn än någonannan mänsklig aktivitet. Detta är oacceptabelt för ettciviliserat samhälle.5. Järnvägsnätet måste byggas ut och rustas upp så att debehov som redovisat blir tillgodosedda.6. Regering och riksdag måste agera aktivt för svenskmedverkan i en samordnad alleuropeisk järnvägspolitik.Som ett led i detta behövs det ett nordiskt snabb- ochhögfartstågsnät och en utbyggnad av en snabbtågslinje runtÖstersjön.Dessa riktlinjer bör ge regeringen till känna.Framtidens europeiska kommunikationerTvå ideologiska huvudlinjer står mot varandra i fråganom hur transport- och miljöproblemen ska få sin lösning:Den ena linjen agerar för en omfattande trafikökningdär vägtrafiken fortsätter att dominera i ochövriga . Företrädarna för en sådan resursslösandeoch ekologiskt ohållbar transportpolitik stödjer, och stödsav, mäktiga kapitalintressen och lobbyister somrepresenterar oljebolag, bilproducenter ochvägbyggnadsindustri.Kostnaden för den extra tid och energi som slösas bort iVästeuropas bilköer har beräknats till mer än . (STORK)konstaterar att det även för del handlar omkostnader i mångmiljardklassen per år.Alla internationella erfarenheter visar att flermotorvägar ökar biltrafiken och trafikstockningarna.Den internationella solidariteten kräver att vi minskarvårt genomsnittliga bilåkande.Den andra linjen präglas av störresamhällsekonomisk och miljömässig realism än denvästeuropeiska bil- och oljeindustrins framtidsvision.Omsorgen om miljön och ekonomin måste äntligen leda tillatt spårbundna transporter och miljövänlig sjöfartprioriteras före landsvägstransporter.Den allt snabbare förändringen i våra östra grannländerger oss också möjligheten att bidra till utvecklingen avmoderna, högeffektiva och miljöanpassadekommunikationer i dessa regioner, vilkas behov av nyakommunikationer är oerhört stort.Om skall kunna delta i den europeiskaplaneringen måste vi påskynda en rad egna projekt.Nordiska och östersjöstatsöverläggningar om samarbetekring snabbtågstrafik och högfartståg måste inom en snarframtid leda till konkreta resultat.En järnvägstunnel under istället för en vägbroborde ingå som en naturlig del i ett Nordeuropaprojekt.Inom krävs det satsningar på interregionala banoroch ''matartrafik'' till snabbtågen. Det krävs omfattandeupprustning och nyinvesteringar i hela landet.Ett alleuropeiskt sammanbundet järnvägssystem skabilda basen i det marktransportsystem för person- ochgodsbefordran som arbetar för. ärjämfört med flera länder i outvecklat påjärnvägsområdet. Därför måste kraftfulla insatser till om viinte ska hamna utanför de alleuropeiska projekten.Dessa riktlinjer för framtidens europeiskakommunikationer bör ge regeringen till känna.Finansiering av infrastrukturen, lånefinansiering,drivmedelskatter, miljöavgifter, markavgifter etc.Varje trafikslag ska stå för sina samhällsekonomiskakostnader. De flesta är överens om detta.Problemet är att så inte är fallet i verkligheten. Orsaken äratt olika bedömare räknar på olika sätt för att få framkostnaderna. Om man t.ex. räknar in miljökostnader,sjukvårdskostnader, trängseleffekter m.m. betalar intevägtrafiken och flygtrafiken sina kostnader.För att styra över gods- och persontransporter tillekologiskt anpassade trafikslag måste vi användaekonomiska styrmedel. Vi föreslår följande, vilket i detaljbeskrivs i riksdagsmotion om skatter:inför regionalt differentierade drivmedelsskatter, enstörre del av statens anslag skall gå till kollektivtrafikenistället för till vägar konsekvent och överblickbarprissättning för kollektivresande. förändringar avtjänstebilförmåner och reseavdrag markavgifter som tasut av fastighetsägare vilka tillgodoräknar sigvärdestegringar tack vare infrastrukturinvesteringar.Lånefinansiering av infrastrukturinvestering kan tillsynes vara en elegant metod att lösa de akutafinansieringsproblemen. Vi menar dock att propositionenär oklar över de långsiktiga effekterna av detta. Detta börnärmare utredas.Kvinnoperspektiv på trafikenFrågan om en fungerande kollektivtrafik är en viktigjämlikhetsfråga. En satsning på spårbunden trafik som denvi föreslår är en satsning på kvinnorna, de äldre, barnen ochungdomarna. Dessa grupper har ett större behov avfungerande persontrafik.I utredningen ska ett direktiv vara att dessa gruppersbehov bättre ska tillgodses i framtidenskommunikationssektor.JärnvägspolitikenMed rejäla satsningar på järnvägen skapas mångameningsfulla jobb i olika led, från industriproduktion tillservicearbeten. kan en överföring av transportertill järnväg innebära att kommunikationssektorn kanvara en del av ett bärkraftigt samhälle. Enligt initieradebedömare är det totala investeringsbehovet inom svenskjärnvägssektor ca 100 miljarder på 10 år.World Watch Institutes årsrapport framhållerjärnvägens renässans som börjar runt om i världen.Rapporten konstaterar att moderna, högteknologiska ocheffektiva järnvägssystem motsvarar framtidens krav ur bådeekonomisk och ekologisk synvinkel. Exempelvis harKalifornien beslutat om att investera 375miljarder kronor i nya spårbundna system. Det är vadamerikaner kallar trendbrott...TGV i bygger ut snabbtågssystemför 238 miljarder. Detta är möjligt efter den totalaekonomiska och tekniska succé som snabbtågen gjort iFrankrike.Snabbtågen är extremt säkra -- bland de 3 miljarderpassagerare som japanska och franska snabbtåg har tjänathar noll (0) dödsfall till följd av olyckor inträffat.Utöver de järnvägsprojekt som det nu äntligen finnsbeslut om förutsätter vi att även fler projekt kan igångsättasden på följande sträckor:Västkustbanan, Ostkustbanan, Godsstråket genomBergslagen, --, , ----, , projekt inomstorstadsregionerna, Norra stambanan, . m.fl.Riksdagen bör ge regeringen detta till känna.Resandet på järnväg måste öka i . Detta inträffarinte om det är billigare att åka bil och om prisrelationernaständigt ändras p.g.a. SJ:s prispolitik som man ibland kanfrestas att tro är något slags tombola.En utredning bör göras av SJ:s priser i syfte att föreslålägre och långsiktigt överblickbara priser.Vägtrafik och vägarStatens uttalade krav på infrastrukturen är mycketmotstridiga. Det finns t.ex. inte en rimlig möjlighet att fåen acceptabel trafiksäkerhet och infria miljölagstiftningenssyfte som statsmakten tillåter attvägtrafiken ökar. Den svenska trafikpolitiken haröverhuvudtaget kännetecknats av en låt-gå-mentalitet.Bilen kommer alltid att finnas i vårt samhälle mendess användning kommer att minska när miljömässigaoch samhällsekonomiska kostnader fullt ut belastar dettatransportmedel. Och när den ändå används ska den en gångi framtiden drivas av bränslen som inte har en negativmiljöpåverkan. För en stor del av landet inklusive tätorterär bilen det enda realistiska transportmedlet.En utvecklad och modern kollektivtrafik ökarmänniskornas valfrihet och tvingar dem inte att använda bili alla lägen.Döda och skadade följer i vägtrafikens spår. Ingenannan mänsklig aktivitet i fredstid orsakar så mycketlidande som vägtrafik. Utvecklingen går inte i positivriktning, därför måste kraftiga insatser göras för att bl.a.öka säkerheten för de oskyddade trafikanterna.Trafikpolitiken har anpassats till den kraftigt ökadebilismen och till företagens just-in-time-filosofi (rullandelagerhållning). Det sistnämnda systemet betyder en kraftigökning av transportbehovet och en ökning av tungavägtransporter. Det kostar samhället mångmiljardbeloppgenom fler trafikoffer och hårt nedslitna vägnät, samtidigtsom näringslivet tjänar på det.Under årtionden har många sett bilen som enfrihetssymbol. Men när antalet bilar ökat till en viss mängdhotar den i stället friheten -- både för den som försökeranvända den och för den som enbart drabbas av bilismensnackdelar, t.ex. buller och förstörda stadsmiljöer. Dettagäller framför allt i tätorter. Med regionalt differentieradedrivmedelsavgifter minskar detta problem.Vänsterpartiet vill inte höja kapaciteten på landetsvägnät -- vår transportpolitik innebär en överföring avtransporter till andra kommunikationsslag vilket innebär atttransportkapacitet friställs på vägnätet. Det innebär attprojekt som , där det finns en parallell järnvägsom alternativ, inte ska förverkligas. I stället bör de storasummor det är frågan om gå till att ge resenärerna ettfullgott alternativ till bilåkande.Det innebär att avslår medel till nyavägar som enbart byggs för att höja kapaciteten. Dessamedel ska gå till järnvägsinvesteringar.Å andra sidan vill vi inte minska på vägkapaciteten, dvs.låta nivån på underhållet understiga slitaget. Vi föreslår istället att underhållsinsatserna ökar eftersom det bl.a.genererar ökad trafiksäkerhet och arbetstillfällen.Riksdagen bör ge regeringen det anförda om vägtrafiktill känna.SjöfartenMed en miljöinriktad och framsynt politik kommer bådekustoch insjöfarten att spela en mycket större roll än i dag.Fartyg med energisnålare motorer har gjort driften billigareoch därmed intressant också för näringslivet. Det finnspåtagliga möjligheter att av samhällsekonomiska skälåstadkomma en miljövänligare och resurssnåltransportstruktur. Sjöfarten och järnvägen behöver intebehandlas som konkurrenter till varandra. Tvärtom måstedessa transportslag samverka för miljöns skull och för att taöver gods från landsvägstrafiken.Kombitrafik där de olika transportslagen av gods intimtsamverkar har stor utvecklingspotential. Detta måsteuppmuntras av samhället bl.a. via FoU-bidrag.Riksdagen bör ge regeringen detta till känna.Elektroniska kommunikationerElektroniska kommunikationer -- data, telefoni, telefax,TV- och satellitteknik m.m. -- ingår i ett bärkraftigtsamhälle. Dess miljöeffekter är försumbara. Utvecklingenpå området är mycket snabb och succéartad. Troligtviskommer ett stort kommunikationsbehov att fyllas av dessatyper av kommunikationsslag . Vi ser t.ex. nuhur fysisk och brevbefordran konkurreras ut avtelefaxkommunikation.Denna utveckling har många positiva drag. Samhälletbör med utbildning, information och forskningsinsatser geden breda allmänheten och mindre företag möjlighet atttillgodogöra sig de nya elektroniskakommunikationsslagen.Televerket bör få tillbaka de 5 miljarder som drogs in;dessa medel behövs för forsknings- och investeringsinsatser.Regeringen visar med sin proposition att man totaltsaknar helhetssyn eftersom elektroniskakommunikationsslag endast nämns i förbigående för attkunna göra vägtrafiken effektivare -- i ett sammanhang sominte kommer att ha någon mätbar effekt i denärmaste 30 åren.Riksdagen bör ge regeringen det anförda omelektroniska kommunikationer till känna.FlygetAntalet resande med flyg har fördubblats . ökade antalet passagerare inom den utrikesflygtrafiken (1988 ), inom inrikesflygetmed () medan antalet passagerare inomchartertrafiken minskade (+ 12 %1988).Under år 1990 har däremot ökningen avtagit och år 1991har flygresandet relativt kraftigt minskat. Orsaken är tillstörsta del den internationella lågkonjunkturen.Avregleringen har lett till sjunkande priser och ökatflygande under 1992.Trots flygets alla negativa följder på miljön och detfaktum att den miljövänliga järnvägstrafiken drabbas avhård konkurrens är regeringen oreserverat positiv tillflygets häftiga expansion.Vänsterpartiet kräver en annan utveckling. Urenergisynvinkel är flyget det sämsta tänkbaratransportmedlet som dessutom ger upphov till svåramiljöstörningar. I Sydoch måsteutbyggnaden av snabbtågen påskyndas. Om en rejälsatsning görs på snabbtåg och andra former avkollektivtrafik -- matartrafik, hyrbilssystem etc. -- kommerflygresandet inte att öka så som regeringen antar.Får dessutom flyget stå för de kostnader det orsakar --luftföroreningar, buller m.m. -- blir andrakommunikationsslags relativa lönsamhet stärkt på mångasträckor.Riksdagen bör ge regeringen detta till känna.Gång- och cykeltrafikinvesteringarGång- och cykeltrafik är ur alla aspekter positiv.Investeringarna i dessa grundläggande kommunikationsslagär försumbara trots den oerhörda betydelse de har.I många städer bör gång och cykel stå för minst20--av persontransporterna -- nederländska ochdanska städer uppvisar en sådan hög standard.Riksdagen bör besluta att satsa minst 100 miljonerytterligare i gång- och cykelinfrastruktur under dennärmaste treårsperioden.Investeringar i södra SverigeJärnvägarVästkustbanan är enligt uppfattning detviktigaste järnvägsobjektet i . Utbyggnadentill dubbelspår måste forceras och färdigställas. Det är ocksåangeläget att dubbelspårig järnväg byggs hela vägen frånGöteborg till . Olika sträckningar diskuteras, men föross är det inte avgörande om järnvägen till går genomBohuslän eller . Det är viktigare med ett snabbtbeslut så att utbyggnaden kan komma igång. Detta börriksdagen ge regeringen till känna.Riksbangård SydOklarheterna kring lokalisering, finansiering ochbyggstart av Riksbangård Syd är ett hinder för andraangelägna järnvägssatsningar i . Såvältrafiktekniska som miljöskäl talar för att bangården byggs iHässleholmstrakten. förordar en sådanlokalisering och att projektet genomförs snabbt. Vi är intefrämmande för att det finansieras inom den i propositionenföreslagna totala investeringsramen för infrastruktur. Dettabör ge regeringen till känna.VägarVi har ovan redovisat vår principiella inställning tillinfrastrukturinvesteringar. Investeringar i vägar skall främstske som underhåll av befintligt vägnät, för undanröjande avverkliga trafikfällor, t.ex. längs sträckning genomBohuslän, och som kringfarter. Detta bör geregeringen till känna.StockholmsregionenDennispaketet behandlar trafikinvesteringar iStockholmsregionen. För är det avgörandeatt investeringar snabbt kommer till stånd och attkollektivtrafiken byggs ut först.I detta bör utbyggnad av tredje och fjärde spår i tunneltill ingå och ''Norra böjen'' till Arlanda.När kollektivtrafiken har byggts ut kan sedan behovet aveventuella nya motorvägar bedömas. Till dess bör allamedel gå till utbyggnad och upprustning av den hårtnedslitna kollektivtrafiken i . Detta börriksdagen ge regeringen till känna.Vänsterpartiet kan inte acceptera Rödkobbsleden iskärgården -- leden innebär i princip att man anpassarvärldens värdefullaste skärgård till fartyg vars främstaegenskap är att vara flytande barer.Göteborg och MalmöGöteborg och har som storstäder speciellatrafikproblem. Dessa har behandlats i Adelsohnpaketet förGöteborgs del och i Hulterströmpaketet för Malmös del.Det är viktigt att finansieringen snabbt ordnas förkollektivtrafiksatsningarna i dessa uppgörelser, och attHulterströmuppgörelsen kompletteras med satsningar pånågot av de ''spårvägsprojekt'' som utarbetats förmalmöregionen.Detta bör ge regeringen till känna.Satsa på infrastrukturen i NorrlandMot bakgrund av de senaste årens argumenterande föratt infrastrukturinvesteringar i första hand måste ske istorstadsregionerna har vi valt att ge en lite utförligaremotivering för ökade infrastruktursatsningar iNorrlandslänen.Under århundraden har råvaror,halvfabrikat och arbetskraft gett stora bidrag till landetsexportinkomster och välfärd. Lite tillspetsat kan vi säga attSverige haft sina koloniala tillgångar inom landet.Beräkningar tyder på att bara den norrländskaskogsindustrin bidrar till landets inkomster med ettnettoexportvärde på i storleksordningen 30 miljarderkronor.Skulle den elkraft som tillförs landet från dennorrländska vattenkraften köpas från annat håll tordekraftigt ökade elenergikostnader bli följden.Alternativkostnaden för den elenergi som Norrlandslänen''exporterar'' till övriga landet är i storleksordningen 10miljarder kronor. Enbart skatteintäkterna frånelproduktionen i norr tillför statskassan flera miljarderkronor per år.De norrländska malmtillgångarna har haft stor betydelsesom bas för svensk stålindustri och annanmetallproduktion. Den inhemska produktionen av metallerhar givetvis i sin tur varit viktig för verkstadsindustrinsråvaruförsörjning. De stora avstånden i har ocksåmedfört att varit ett utmärkt testområde för såvälhögspänningsöverföring av elenergi som långvägatelekommunikationer. Svenska lastbilar och bussar har fåttsin höga kvalitet delvis genom att de norrländskaförhållandena ställt stora krav på dylika transportmedel.Det är heller ingen tillfällighet att utländska biltestare valtnorra som försöksområde för sin verksamhet.Den norrländska infrastrukturen har i stor utsträckningbyggts upp för industrins behov. Uppbyggnaden av vägnätethar påverkats av skogsindustrins behov. Utbyggnaden avjärnvägar och hamnar har varit en förutsättning förexploaterandet av . spelarflyg, tele- och datakommunikationer en allt större roll.Den norrländska infrastrukturen inklusive bostäder ochindustribyggnader har bedömts ha ett värde av vilket motsvarar ca perinvånare. Att låta denna infrastruktur förfalla och byggaupp den igen i storstadsområdena skulle vara ett gigantisktnationalekonomiskt slöseri. Dessutom skulle en sådanprocess leda till svåra miljöstörningar och allvarliga socialaproblem.Det är också värt att notera att stora felaktigafastighetsinvesteringar gjorts i . Dessahar i stor utsträckning gjorts i storstadsområdena därför attspekulanterna trodde att just där skulle en kraftigekonomisk tillväxt ske. Felspekulationerna istorstadsområdena har utgjort ett tungt bidrag till denfinansiella kris nu genomlider.Det är givetvis sant att det är i storstäderna som de storaträngsel-, miljö- och trafiksäkerhetsproblemen finns.Därför är det rimligt att förhållandevis storatrafikinvesteringar med inriktning på kollektivtrafik görs idessa regioner.Mot bakgrund av ovanstående beskrivning framgåremellertid att det är av nationellt intresse att infrastruktureni Norrlandslänen vidmakthålls och utvecklas.