mot · GG02Ub455 · 1993-01-26 00:00:00 — Fortbildning av skolpersonal är ett av statens styrmedelför skolverksamheten i landet. Statens styrmöjligheterminskade dock väsentligt genom dels kommunaliseringen,dels de övriga förändringar som gjordes i samband meddenna, t.ex. nedläggningen av fortbildningsnämnderna.Fortbildningsnämnderna hade genom sin samordnandefunktion möjligheter att över kommungränserna stödjamindre lärargruppers fortbildning. verkar inte ha kunnat fylla vare sigdetta behov eller det tomrum som uppstått vad gällerfortbildningsnämndernas tidigare kartläggning avfortbildningsbehov över kommungränserna.I proposition 1991/92:75 om lärarutbildningenredovisade regeringen sin syn på statens prioriteringar förlärarnas fortbildning. Med den nya, decentraliseradeorganisationen kan man dock fråga sig: Vilka möjligheterhar staten att se till att prioriteringarna efterlevs och vilkakriterier skall uppfyllas för att kommunerna skall anses haföljt de statliga prioriteringarna?Ett exempel som kan stämma till eftertanke är att detfinns uppgifter som tyder på att den ämnesbreddandefortbildningen för högstadiets lärare inte fullföljs enligttidigare planer. Någon märkbar förbättring i detta avseendehar inte skett efter riksdagsbeslutet grundat på proposition1991/92:75. Detta trots att den ämnesbreddandeutbildningen är en uttalat prioriterad del avkompletteringsfortbildningen.Skolverkets roll i fortbildningenSkolverket har en central roll vid fördelningen av destatliga fortbildningsresurserna. Vid fördelningen avinnevarande budgetårs statliga fortbildningsmedel blev detvissa förseningar med beskeden till högskolor ochkommuner. Detta hade till följd att de aktuella kursernainte kunde fyllas, bl.a. de tidigare nämnda ämnesbreddandekurserna. Det är naturligt att ett så ungt verk har vissaorganisatoriska problem i starten, men det är ändå ettobservandum för framtiden.De statliga forbildningsresurserna bör utnyttjas så attfortbildningsinsatserna riktas mot de angelägna behoven.Det är också viktigt att fortbildningen blir likvärdig överlandet och att kurserna görs attraktiva för skolpersonal ochkommuner.Skolpersonal som bor långt från högskoleorter måste geslika goda möjligheter till fortbildning som de som bor nära.Skolverket bör ekonomiskt stödja högskolorna så attfortbildningsresurserna i viss utsträckning kandecentraliseras. Den moderna tekniken fördistansundervisning bör också tas till vara i detta avseende.För att göra högskolornas fortbildningskurser attraktivaför personal och kommuner skulle i en del fall de friståendeämneskurserna kunna utvecklas. bör i vissutsträckning kunna stödja sådan kursutveckling inomhögskolan.Jämfört med tidigare fortbildningsorganisation är det svårare för avnämarna att få en helhetsbild över aktuelltutbildningsutbud. För att underlätta en sådan överblickvore det önskvärt att t.ex. upprättade endatabank över aktuella fortbildningskurser.Skilj på genomföranderesurser och fortbildningsmedelEn kontinuerlig, väl strukturerad fortbildning är enviktig del i en skolverksamhet av hög kvalitet. Det är viktigtatt skilja denna från insatser av mer ''akut'' karaktär t.ex.vid genomförandet av nya reformer. Den snabbaförändringen på i stort sett alla områden gör fortbildning nyckelfråga när det gäller målsättningen ''''. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortbildning av skolpersonal.