mot · GG02Jo64 · 1993-03-25 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:226 En ny skogspolitik Detta är sången om skogens män och kvinnor frångångna tiders skogsnäring-- den beskriver helgen, enandhämtningspaus efter många och långa dagars slit. Vårtlands välståndsbyggande började med tillvaratagandet avvår förnyelsebara resurs, skog.Fortfarande har skogsnäringen en avgörande betydelseför landets ekonomi. Mycket har förändrats, både vadgäller metoderna och sättet att sköta vår skog. En tekniskutveckling från handredskap och häst till datorutrustadeavverkningsmaskiner. En övergång från ett i stort settexploaterande skogsbruk till en skogsskötsel som på desenaste 60 åren har inneburit en ökning av landetsvirkesförråd med 1 miljard skogskubikmeter.Självklart har misstag begåtts, vad annars vore att väntai en näring som skall rymmas i användandet av vår natur. Såkan det vara, att det som var högsta kunskap , ärfelaktigt . Det mesta brukar ändå rättas till, det visarändå historien.Sedan kan man i allmänhet ofta ifrågasätta vad som ärrätt eller felaktigt, i synnerhet när det gäller vårt brukandeav naturtillgångarna. Utan tvekan har skogsbruket under desenaste tio åren utvecklats mot ett allt störrehänsynstagande till naturen. Den nya trenden går frånteknik till biologi. Storskaliga och schablonmässigaskogsbruksmetoder ersätts av ett varierat skogsbruk. Ettallmänt närmande till, och ett erkännande av, deskötselmetoder som länge varit rådande inom det privataskogsbruket.Skogsnäringen, dvs. skogsbruk och skogsindustri, har enavgörande betydelse för vårt land. Landets produktivaskogsmarksarealer uppgår till ca 23,5 milj. hektar, med enägarfördelning där hälften av marken ägs av privata ägare,är allmänna skogar och är bolagsskogar. Av deprivata ägarna bedrev cirka 110 000 egenskogsverksamhet på fastigheten, vilket betyder att inklusivefamiljemedlemmar var det ca 150 000 människor som i eneller annan form berördes. Det säger sig självt attskogsnäringen då har mycket stor betydelse förglesbygderna och sysselsättningen där.Exportnettot för skogsindustrin var hela 52,7miljarder kronor, vilket ytterligare understryker näringensbetydelse. Som jämförelse kan ju nämnas att landetsverkstadsindustri, och bl.a., hade ettexportnetto på 7,4 miljarder kronor.Många tar tydligen dessa stora inkomster frånskogsnäringen som något naturligt, något som man alltidhar haft och som man även fortsättningsvis kommer att få.Man får ofta det intrycket att dessa stora inkomsterförväntas bestå oavsett vilka förslag till villkor förskogsnäringen man än kommer med. Därför framstår oftaden debatt som av och till förs om vår skogsnäring somverklighetsfrämmande och oansvarig, och man får iblandkänslan av att man från vissa håll betraktar skogsnäringensom något oväsentligt och som egentligen bara är till förtret.Senast när beslöt om riktlinjer för vårt landsskogspolitik var 1979, nu är det igen. I regeringensproposition /93:226 läggs nu förslag om en nyskogspolitik.I det följande kommer i motionen att föreslåsförändringar i propositionen, både vad gäller lagda förslagoch åtgärder som enligt min mening saknas. Då det gälleryrkanden om förändringar i föreslagna lagtexter utgår jagifrån att utskottet gör erforderliga ändringar, om förslageni motionen tillstyrks.Grunderna för en ny skogspolitikEn grundläggande fråga gäller skogspolitikens roll i densamlade politiken. I propositionen sägs att skogspolitikeninte kan leva sitt eget liv utan måste passa in i denövergripande politiken. Den måste därför medverka till attuppfylla de övergripande målen för den ekonomiskapolitiken, regional- och sysselsättningspolitiken ochmiljöpolitiken.Det här innebär att det i fortsättningen skall finnas bådeett produktionsmål och ett miljömål för skogsbruket och attmålen skall vara jämställda.Propositionens förslag lyder: Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skallbevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation iskogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- ochdjurarter som naturligt hör hemma i skogen gesförutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och ilivskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skallskyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska ochsociala värden skall värnas.Ingen kan väl erinra något mot en sådan målsättning.Men frågan uppstår hur man bäst uppnår denna målsättningoch klarar av en kontakt med den verklighet sommålsättningen ändå skall förverkligas på.I propositionen erinras om den utvärdering som denSkogspolitiska kommittén har gjort av nu gällandeskogspolitik. Kommittén anser att det övergripandeskogspolitiska målet har nåtts utom i fråga om hänsynen tillnaturvården. Men, säger kommittén, en fortlöpandeförbättring har dock kunnat iakttas under senare år.Hur skall då dessa två övergripande mål kunna förenas?Enligt propositionen krävs att det grundläggandesektorsansvaret för de skogliga naturresurserna ligger påskogsägarna och skogsbrukarna. Det innebär att för dennormala skogsmarken ligger ansvaret och kostnaderna pånäringsutövaren. För de mest skyddsvärda objekten, somkräver i princip fullständigt skydd, ligger ansvaret ochkostnaderna på staten.Nu finns också en mellannivå vilken omfattar områdenmed högre naturvärden där speciella insatser för skydd ochvård behövs, om målsättningen skall kunna uppfyllas. Härhandlar det om små mark- och vattenområden som skallkunna bevaras utan stora ekonomiska uppoffringar förmarkägarna. och harhär fått uppdraget att utarbeta ett underlag för beslut omhur det nya skyddsinstitutet skall tillämpas. Den här frågankommer att redovisas för ien särskild proposition om biologisk mångfald.Det är klart otillfredsställande att inte en helhetsbild fören ny skogspolitik redovisas för . Ett rimligt kravär ju att alla villkor som omger näringen skall redovisas i ettsammanhang-- det är ju en förutsättning för att någorlundakunna göra en bedömning av vad de nya villkoren kommeratt innebära. Kopplingen mot kommande förslag ombiotopskydd skapar osäkerhet om den totala mängden avföreskrifter.FörslagRiksdagen bör uttala att den kommande propositionenom den biologiska mångfalden på ett tillfredsställande sättskall redovisa på vilket sätt den påverkar skogsnäringen,såväl beträffande produktionsmål som miljömål.Som tidigare nämnts konstaterar att när det gäller skogsbrukets hänsyn tillnaturvården, så har en fortlöpande förbättring kunnatiakttas . Om detta finns också en bredsamstämmighet, t.o.m. skogsnäringens allra största kritikererkänner detta.Ett av bevisen för det stora intresset från skogsbrukarnassida är att hitintills har ca 60 000 skogsbrukare studeratcirkeln ''rikare skog''. Då skall man ändå komma ihåg attför de allra flesta privata skogsägare så är det inga nyhetersom presenterats för dem, men självfallet är det av värdeatt även andra människor i samhället får kunskap om hurskogsbruket bedrivs. Även när det gäller storskogsbrukethar en omfattande utbildning skett , menvad som är oroande är att det nu sker en storbortrationalisering av kunniga skogsarbetare.Den förbättring av naturhänsynen som skett och somalla är så rörande eniga om, är bara en början på enfortlöpande förändring inom skogsbruket. Bland mångaandra sådana signaler kan nämnas, att , vidSkogsvårdsförbundets ''skogsvecka'', presenterades etiskaregler i skogsbruket.Utifrån detta förvånas man nog lite över varför inte enändrad inställning och högt ställda ambitioner inom helaskogsnäringen har fått ett större genomslag och tilltro iförslaget till en ny skogspolitik. I stället för en breddadlagstiftning, bör skogsbruket genom ''mjuka'' medel, ökadkunskap, rådgivning och eget ansvar ges möjlighet attuppnå miljömålen i skogsbruket. Risken för detaljstyrningpå naturvårdsområdet är uppenbar.Det är en tuff uppgift att uppnå miljömålet med ettbibehållet produktionsmål, det gäller att alla ställer upp.Inte minst kommer även i fortsättningenskogsvårdsstyrelserna och deras fältpersonal att ha enmycket stor betydelse för om de skogspolitiska målen skallnås. Där kommer det till en del att handla om nyaarbetsuppgifter, dock inte mindre viktiga. Samhället har ettansvar för att skogsvårdsmyndigheten även framöver fårtillräckliga resurser för sitt viktiga arbete.Oaktat alla regler, ålägganden och bötestraff, så är dettill syvende och sist den aktive skogsbrukarens handlande,som avgör om målsättningarna uppnås. Detta är ensjälvklarhet som alla borde vara medvetna om, inte minstlagstiftarna.Skogsvårdslagens tillämpningsområdeEnligt propositionen skall skogsvårdslagens definition avbegreppet skogsmark behållas oförändrad. Till dettaföreslås nu att även skogliga impediment skall definieras,bl.a. får detta sin betydelse vid tillämpningen avskogsvårdslagens naturvårdsföreskrifter på dessaimpediment.För det första kan det ifrågasättas om det senare ärerforderligt. Här finns nu risk för ett nytt regelsystem, dären mängd föreskrifter kan tänkas komma ifråga. Det var välinte den inriktningen en ny skogspolitik skulle ha, att mansöker nya områden för detaljstyrning.Om det nu anses nödvändigt med denna reglering såfinns det frågeställningar kring vad som i propositionennämns som tänkbara föreskrifter för impedimenten. Därsägs att föreskrifterna skall kunna avse förbud motslutavverkning, återväxtåtgärder, röjning och gallring.Enligt vad jag vet så bedöms det björkskogsbälte somföljer vår fjällkedja som ett skogligt impediment. Det ärockså väl känt att denna björkskog både förr och nuanvänds av de människor som där bor. Den används mesttill bränsle, men avverkning har även förekommit för attsälja björkmassaved till Norge.Oavsett användningen så sker detta utnyttjande avbjörkskogen genom gallring. Gallring av impediment är enav de åtgärder som det ges möjlighet attförbjuda. Skulle det här förslaget få sådana följder att ettutnyttjande av denna björkskog förbjöds, då finns detanledning att tänka efter, före.FörslagDet kan övervägas om inte borde avslåförslaget om en definition av impedimenten och ettinförande av föreskrifter. Om nu inte detta anses möjligt såbör åtminstone nödvändiga klargöranden göras så att intenya stora problem skapas för människor i vissa regioner.Avverkning av skogDet är bra att skyddet mot avverkning av den yngreskogen blir kvar, med en uttalad möjlighet till dispens.Ingen aktiv och kunnig skogsbrukare kommer att berörasav denna regel, men skyddet förhindrar att ungskogarödeläggs genom spekulation.Det föreslås också att ett förenklat ransoneringskraväven fortsättningsvis skall gälla. Detta anser jag kunnaaccepteras om det införs en dispensmöjlighet.Det finns tillfällen då det kan vara både nödvändigt ochrimligt att på en fastighet avverka mer avverkningsmogenskog än vad som är tillåtet enligt ransoneringskravet.Sådana situationer kan t.ex. uppstå vid generationsskifteneller vid köp av skog; i båda fallen är det vanligt att enavsevärd del av köpesumman täcks av en avverkning påfastigheten.För övrigt pågår nu en utförsäljning av såväl statlig sombolagsskog till privata skogsbrukare, och ettransoneringskrav får heller inte vara ett hinder vid dessaköp.FörslagEn dispensregel bör införas som medger undantag frånransoneringskravet på de privata skogsfastigheterna.Hänsyn till naturvården och kulturmiljövårdenDen nya skogspolitiken skall innebära en mindredetaljstyrning, ökad frihet och ansvar för skogsbrukaren.Utbildning, rådgivning och information skall ge ökadekunskaper för att i praktiken uppnå de högt ställda målen.Här kommer att behövas en ständig dialog mellanmyndigheter, skogsbrukare samt företrädare för ochmedlemmar i olika naturvårdsorganisationer. Alla måsteställa upp för att vi skall uppnå mångfalden i brukandet avskogsmarken, samt att största möjliga hänsyn till natur ochmiljö tas. Med detta som bakgrund måste införandet av ettfängelsestraff som sanktion anses högst malplacerat.FörslagStraffpåföljden fängelse bör tas bort ur lagen.För närvarande gäller att avverkningsanmälan skallgöras minst en månad innan avverkningen påbörjas. Nuföreslås att tiden utsträcks , och skälet tilldetta sägs vara att skogsmyndigheten behöver ökattidsutrymme för handläggning av naturvårdsfrågorna.Visst är det viktigt att naturvårdsfrågorna får en riktighantering, men frågan är om bästa sättet för detta är enförlängning av tiden. Ett snabbt byte av avverkningsplatskan ju vara av större nytta för naturvården än föranmälan. Längre anmälningstider kan skapa problem ochmedföra ökade kostnader främst för småskogsbruket.Kanske borde det även övervägas att slopaanmälningsplikten för hyggen . Man kundeäven tänka sig en förlängning av avverkningsanmälansgiltighetstid till 5 år.FörslagRiksdagen bör avslå förslaget om längre anmälningstid.SkogsbruksplanerKravet om att det för varje brukningsenhet skall finnasen skogsbruksplan föreslås nu slopas. Det har och är enomtvistad fråga om det skall krävas obligatoriska planer.Det är få som förnekar nyttan av en skogsbruksplan, fråganär istället om det skall finnas en lagstadgad planskyldighet.Om nu upprättandet av en skogsbruksplan blir ettfrivilligt åtagande så utgår jag ifrån att information ochrådgivning kring den frågan får nödvändigt utrymme iskogsmyndighetens arbetsuppgifter.Vad som däremot kan ifrågasättas är attavverkningsanmälan skall innehålla uppgifter omvad skogsägaren avser att göra för att tillgodosenaturvårdens intressen i samband med avverkningen. Ännumärkligare är att kravet på uppgiftslämnandet inte får blihögre än vad som följer av respektive skogsägareskunskaper på området.Om en skogsbrukare har en mycket god kunskap om denaturvårdshänsyn han bör ta, och som han förmodligenockså tar utan att anmäla det hela, då skall det redovisas påavverkningsanmälan. Om skogsbrukaren anses ha ringaeller ingen kunskap, då behövs ingen redovisning. Man kanväl ändå inte anpassa kraven på naturhänsynen till fråganom kunskaperna på området.Enligt min mening är man här ute på ett fel spår när detgäller att uppnå de övergripande målen. Jag vill återigenhänvisa till vad jag tidigare anfört om att nya vindar nublåser inom hela skogsnäringen; låt oss ta tillvara ochunderstödja den istället för att komma med ytterligarebyråkratiska metoder.Låt istället skogsmyndighetens tid och resurser användastill rådgivning och information. Med hänvisning till vad somhär sägs, kan denna uppgiftslämningsskyldighet utmönstrasur avverkningsanmälan.InventeringI propositionen föreslås att den översiktligaskogsinventeringen (ÖSI) skall upphöra den 1 juli 1993.Oavsett vilken uppfattning man nu har om dennainventering så måste det ses som helt felaktigt att eftermånga år och flera hundra miljoner, avbryta en inventeringsom endast en liten del kvarstår av. ÖSI startade , inomriket finns 1,3 milj hektar kvar av totalt 10 milj hektar attinventera.Det finns, trots kritiken, en genom ÖSI insamlad mängdfakta som har en samhällsnytta. Inte minst nu när en mängdmark och reservat skall avsättas, finns uppgifter framtagnagenom ÖSI som är till stor hjälp.I en valsituation när det handlar om att fullfölja dennainventering, eller att anslå mera pengar tillreservatsbildning, så anser jag att ett slutförande avinventeringen har förtur. Det måste ju ses som en fördel attall mark är inventerad innan man kraftigt utökarreservatsbildningen.FörslagSom en första åtgärd för att klara finansieringen av ettslutförande av ÖSI bör alltså den föreslagna höjningen på55 för reservatsbildning istället anslås tillÖSI. Regeringen bör även återkomma till medförslag om ytterligare medel till inventeringens slutförande.Statligt ekonomiskt stödDet statliga ekonomiska stödet till skogsbruket föreslåsbli kraftigt begränsat och avskaffat. har redantidigare det statliga stödet till näringen varit blygsamt ijämförelse med andra länder som bedriver skogsbruk. Bl.a.kan nämnas att i samband med den nu mycket djupakonjunktursvackan för skogsnäringen så har vårt grannlandNorge infört ett generellt statligt bidrag på 26 kronoravverkad kubikmeter skog. Ännu större subventioner finnsi en del , och självklart är ett sådant förhållandetill stor nackdel för vår skogsnäring.Nu finns heller inga uttalade krav från näringen omnågra större bidrag eller subventioner från staten. Men ivissa fall och avseenden finns det anledning att ställa uppmed statliga medel. En tänkbar sådan åtgärd kan vara attöverbrygga en konjunktursvacka som hotar att lägga en dödhand över skogsbruket i vissa regioner.Skall vi ha ett skogsbruk i hela landet? Den frågan måsteställas, och den fordrar ett svar. Skogsnäringen i Norrlandhar drabbats av en mycket djup och långvariglågkonjunktur, vilket har medfört mycket stora prisfall påvirke. har virkespriserna sjunkit med ,realt är prisnivån densamma som 1973. Det är framför alltNorrlands inland som drabbas genom långa avstånd ochgenom att skogsägaren får betala en allt större del avfrakten av virket ner till kusten.Exempelvis ökade transportskatterna under perioden1985--91 , vilket starkt bidrog till atttransportkostnaderna ökade med 40 %.En virkesbil beskattas med ca en kvarts miljonkronor. Det hör också till saken, att en stor del avtransportarbetet sker på vägar som byggts och underhållitsav skogsägaren själv.FörslagRegeringen bör till återkomma med ett förslagom regionalpolitiskt stöd till skogsbruket.Det föreslås vidare att skogsägare i samband medkalkningen på deras mark skall bidra avkostnaden. Vilka skäl som talar för att skogsbruket skallbidra till kostnader som uppkommer av annan verksamhetframgår inte av propositionen.Den övervägande delen av det nedfall som orsakarskador på skog och mark kommer från andra länder, ochvarför skall då en enskild person i ett sådant fall stå för endel av sådana kostnader. Man kan väl utgå ifrån att innanen sådan mark har kalkats så har ägaren av marken fått ståför betydande kostnader i form av en minskad tillväxt avskogen.FörslagRiksdagen bör avslå förslaget att skogsägaren skall ståför av kalkningskostnaderna.Bevarande av den biologiska mångfaldenNågon större oenighet föreligger inte om målsättningenatt avsätta ytterligare skogsmark till reservat, undantagnadå inland där stora arealer redan är avsatta. Omman inte nu är oenig om målet så finns det delade meningarom takten i reservatsbildningen, vilket då självfalletpåverkar storleken på de medel som måste anslås. Nuföreslås att ytterligare avsätts förreservatsbildning.FörslagRiksdagen bör besluta omfördela den föreslagnahöjningen till ett slutförande av ÖSI.När man diskuterar frågan om hur mycket skog som ärskyddad från avverkning, så har man enligt vad jag vet,aldrig inräknat de tekniska impedimenten. Dessa områdenskiljer ju sig inte från annan produktiv skogsmark annat änatt det inte bedrivs skogsbruk på dem. Det är i många fallmycket produktiva marker med gammal och i stort settopåverkad skog. Det är en brist att dessa marker interedovisas.FörslagRiksdagen bör hos regeringen begära åtgärder så att härberörda skogsmarker i någon form redovisas.Stöd till byggande av skogsvägarInfrastrukturens utbyggnadsgrad och kvalitet är avavgörande betydelse för ett modernt samhälle. Det är enfråga om effektivitet och resurshushållning och avgörandeför samhällets/landets långsiktiga konkurrenskraft ochöverlevnad.I vårt glest befolkade land och särskilt i utgörskogsbilvägarna en viktig del av den totala infrastrukturen.Dessa vägar är primärt till för de areella näringarnas behovmen är naturligtvis också av väsentlig betydelse för t.ex.elkrafts- och teleföretagens möjligheter att utförautbyggnad, service och underhåll på sina anläggningar påett effektivt sätt.Inte minst finns starka miljöskäl för ett stöd tillskogsvägar. Det är ett verksamt sätt att samordna överfastighetsgränser och att förhindra en fragmentering avskogslandskapet.Både regionalpolitiska, näringspolitiska ocharbetsmarknadspolitiska skäl talar för ett stöd. Den storasatsning som gjorts på allmänna vägar och järnvägarmotiveras bl.a. av att man vill förstärka näringslivetskonkurrenskraft. Samma argument borde kunna användassom motiv för en viss samhällssatsning på skogsbilvägnätet.Skogsbilsvägnätet måste betraktas som en mycket viktigdel i infrastrukturen, och det är oförsvarbart att när det nusatsas på infrastrukturen såföreslås bidraget till skogsvägarna bli 6 miljoner kronor.FörslagI första hand bör anslås för planeringav skogsvägar. Regeringen bör också återkomma tillriksdagen med ett förslag om ett framtida stöd till planeringoch byggande av skogsvägar.Skogen -- energikällanSkogen har alltid varit en viktig energikälla i Sverige.Ända till dominerade skogsbränslet vårtlands energiförsörjning. Så är nu inte fallet, men just därförär det nödvändigt att snabba initiativ nu tas för att stimuleraen ökad användning av skogens energitillgångar.Ett av skälen för en satsning på biobränsle är denovisshet som skogsbrukare i inland går till mötes;det behövs ett tredje virkessortiment. Med tanke på hurviktig skogsnäringen är för inland, så måste nyaanvändningsområden för råvaran sökas. Att använda virkettill energi bör vara en intressant utvecklingsväg somallvarligt måste prövas.En mycket stor brist i propositionen om en nyskogspolitik för landet är att det saknas riktlinjer och förslagpå det viktiga energiområdet och vad det kan betyda förskogsbruket. Det görs försök att utveckla skogsenergin,men det är svårt för marknaden att själv dra igång enverksamhet av det här slaget. Det behövs en samordning avflera åtgärder, och en del av dessa måste nog direkt initierasav regering och riksdag. Det senare gäller framför allt ifrågaom beskattning och lagstiftningsåtgärder.Trots att man i har diskuteratdenna fråga och även gjort vissa produktionsförsök så kanman konstatera att vi blivit på efterkälken när det gäller attskapa förutsättningar för såväl produktion som marknad förbiobränsle, detta i jämförelse med en rad andra länder.FörslagRiksdagen bör hos regeringen begära utredning om ochförslag till åtgärder för att främja en ökad användning avskogsenergi. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommande biotopproposition,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om föreskrifter för impediment,3. att beslutar införa en dispensregel sommedger undantag från skogsvårdslagens ransoneringskrav,4. att beslutar avslå regeringens förslag attstraffpåföljden fängelse införs i skogsvårdslagen,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skogsbruksplaner,6. att beslutar anslå för en fortsattÖSI-verksamhet,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översiktlig skogsinventering,8. att hos regeringen begär förslag omregionalpolitiskt stöd till skogsnäringen i enlighet med vadsom anförts i motionen,9. att avslår regeringens förslag om attskogsägaren skall stå för av kalkningskostnaderna,10. att beslutar avslå regeringens förslag om attanvisa ytterligare utöver vad som harföreslagits i proposition 1992/93:100 bilaga 15,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bevarande av den biologiskamångfalden,12. att till Stöd till byggande av skogsvägar /94 anvisar utöver vadregeringen föreslagit eller således ,13. att hos regeringen begär förslag om ettframtida stöd till planering och byggande av skogsvägar,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skogsenergi.