mot · GG02Ub55 · 1993-03-11 00:00:00 — För oss socialdemokrater ärdet angeläget att försöka minska det sociala ursprungetsbetydelse för individens yrkesval och de därmed förenademöjligheterna till ett rikt liv.Denna fråga måste således ägnas stor uppmärksamhet ialla delar av utbildningsväsendet. Vi socialdemokrater ärdärför starkt tveksamma till många av de åtgärder somregeringen nu vidtar på utbildningsområdet då de sannoliktkommer att leda till en ökad social snedrekrytering på olikanivåer i utbildningssystemet, men speciellt påtagligt inomden högre utbildningen. Det gäller t.ex.överkompensationen av de privata skolorna,neddragningen av vuxenutbildning ochfolkbildning samt försöken att privatisera högre utbildning.Även det föreslagna resursfördelningssystemet kommer attförstärka den socialt sneda rekryteringen till högskolorna.Vi socialdemokrater kräver därför att tydligtuttalar att en jämnare social rekrytering till olikautbildningsvägar är ett mål inom utbildningspolitiken ochatt regeringen vidtar kraftfulla åtgärder som leder till enminskad social snedrekrytering inom de olika delarna avutbildningssystemet, inte minst inom den högreutbildningen.Jämställdhet i högre utbildningVi konstaterar inledningsvis att den s k JÄST-gruppenpresenterat en rad konstruktiva förslag för att förbättrajämställdheten inom den högre utbildningen. JÄST-gruppens förslag är i många avseenden av den arten att deinte ska bli föremål för riksdagsbeslut. Vi anser dock atthögskolorna på olika sätt bör stimuleras att ta till sigförslagen och inarbeta dem i den lokala verksamheten.Regeringen anger som ett huvudproblem påjämställdhetsområdet att för få kvinnor söker sig till högreteknisk utbildning. Det vore förvisso önskvärt att långt flerkvinnor kunde stimuleras att satsa på ennaturvetenskaplig/teknisk utbildning. Alldeles för få sökersig över huvud taget till detta område , och olikaåtgärder behöver vidtas för att ändra på detta förhållande.Såväl det s k tekniska basåret som ökad satsning påkommunal vuxenutbildning kan vara verksamma medel föratt rusta kvinnor för högre teknisk och naturvetenskapligutbildning.Samtidigt anser vi inte att en ökad andel kvinnor i högreteknisk utbildning räcker som mål i jämställdhetsarbetet. Vilägger i denna motion en rad förslag som vi menar aktivtbidrar till en bättre situation för kvinnorna påarbetsmarknaden.Kvinnor arbetar i stor utsträckning inom barnomsorg,sjukvård och äldreomsorg. Vi anvisar resurser förkunskapsfördjupning och kompetenshöjning för dem somarbetar inom vård och omsorg.Ökade satsningar på de nya högskolorna skapar bättremöjligheter för många kvinnor att satsa påhögskoleutbildning.Det är också till fördel för kvinnorna om åtgärder kanvidtas för att minska den sociala snedrekryteringen tillhögskoleutbildning.Högskoleutbildning på halvfart och på distans tjänarsyftet att bereda fler kvinnor möjlighet att utbilda sig påhögskolenivå.Vi behöver fler kvinnor i traditionellt manligautbildningar. Det omvända är emellertid också sant. Flermän behöver stimuleras att söka sig till bland annatlärarutbildning och vårdutbildning.Internationella frågorFör regeringen är uppenbarligen internationalisering avden högre utbildningen liktydigt med ett europeisktsamarbete. Under avsnittet om internationella frågor ipropositionen beskrivs det svenska engagemanget i EG:sutbytesprogram Comett, och Tempus. Vikten aven ''europeisk dimension'' i den högre utbildningen ochförbättrade kunskaper i europeiska språk betonas.Vi har varit ivriga tillskyndare av ettutvecklat utbildnings- och forskningssamarbete med , och vi anser ett fortsatt starkt svensktengagemang på detta område utomordentligt väsentligt.Värdet av ett svenskt deltagande i EG:s utbytesprogramkan inte nog betonas. anser vi attinternationalisering av den högre utbildningen är någotbetydligt vidare än enbart EG-samarbete.Trots att andelen svenska studenter som studerar längreeller kortare perioder utomlands ökat avsevärt de senasteåren kommer de flesta studenter aldrig att studera vid enhögskola i ett annat land. Den svenska högskolan behöverdärför på olika sätt stärka de internationella inslagen iutbildningen. I detta sammanhang har självfallet lärarna ennyckelroll, och då avser vi inte enbart språklärarna.Förståelse för andra länder och kulturer, solidaritet ochdemokratisk utveckling, kunskap om globalamiljöproblem, för att bara nämna några aspekter, behöverprägla alla olika ämnen.Högskolorna måste också stimuleras att utveckla ochupprätthålla samarbetsarrangemang med högskolor i andraländer utanför EG:s utbytesprogram. Många högskolor harredan idag ett fast samarbete med andra högskolor bådeinom EG-området och på andra ställen i världen.Ett särskilt problem utgör resurstilldelningssystemet idetta sammanhang. Systemet tar ingen hänsyn till atthögskolor t ex har kontraktsbundna samarbeten medhögskolor i andra länder som bl a innebär att en del avutbildningen regelmässigt är förlagd utomlands. Självklartblir sådana arrangemang mer kostsamma än om helautbildningen varit förlagd till en inhemsk högskola.Samtidigt är den internationella erfarenheten av sådantvärde för såväl individen som nationen att utbildningarnainte får äventyras.KårobligatorietFrågan om studenternas skyldighet att tillhörastudentkår har varit föremål för en intensiv debatt undermer än . Vid ett flertal tillfällen harkårobligatoriets avskaffande behandlats i statligautredningar. Redan den tillsattaobligatoriekommittén föreslog ett avskaffande avkårobligatoriet. anslöt sig 1977 till kommitténsförslag om att avveckla kårobligatoriet. Avskaffandet skulledock föregås av överläggningar mellan berörda parter föratt utforma en slutgiltig lösning.Mot bakgrund av svårigheterna att hitta en lösning påhur den studentfackliga verksamheten skulle kunnabedrivas med oförändrad ambitionsnivå utan statligreglering och problemen att finna ekonomiskt utrymme förerforderliga statsbidrag, förordades i budgetpropositionen(1978/79:100 bil 12) tills vidare ett fortsatt obligatorium.Riksdagen har därefter 1987/88 (UbU 1988/89:5) hosregeringen begärt att konsekvenserna av ett slopatobligatorium skulle utredas. obligatorieutredningmed professor som särskild utredareredovisade i betänkandet SOU 1990:105''Studenten och tvångsanslutningen'' konsekvenserna av ettslopat kårobligatorium. Bl.a. bedömde utredningen att ettavskaffande av obligatoriet skulle medföra kostnader på ca45 milj. kr. varav 10 milj. kr. för genomförande av allmännaval och 35 milj. kr. i form av statsbidrag för att garanteraden studentfackliga verksamheten.Den nuvarande regeringen har därefter uppdragit åtuniversitetsdirektör att ta fram en plan för hurkårobligatoriet för landets ca 170.000 studenter skullekunna avskaffas. Utredaren redovisade sitt uppdrag idecember 1992 men anger endast riktlinjer för hur ettavskaffande skulle kunna genomföras. Någon närmareanalys av konsekvenserna av en avveckling eller dekostnader som är förenade med ett slopat obligatorium görsinte i utredningen.Trots att regeringen sålunda saknar ett användbartunderlag för ett ställningstagande fastslås i propositionenatt kårobligatoriet skall upphöra i och med utgången av junimånad 1995. säger utbildningsministern attregeringen senare skall tillkalla en särskild beredning för attlösa en ''rad praktiska frågor''. Dessa ''praktiska'' frågorvisar sig vid närmare betraktande vara de grundläggandeprincipfrågor som utgör fundamenten för studenternasvistelse och verksamhet vid universitet och högskolornämligen:Formerna för representation i olika organAnsvaret för studenternas sociala omvårdnadStudentbostäder och samlingslokalerDetta är precis samma frågor som utredande avkårobligatoriets existensberättigande misslyckats med attlösa. Vi finner den valda metoden att först besluta omkårobligatoriets avveckling och därefter i en särskildberedning försöka finna konkreta lösningar på en övergångtill alternativa anslutningsformer, skapa ekonomiskaförutsättningar för studiesocial verksamhet, administrationav studentbostäder och samlingslokaler, vara både ologiskoch sannolikt ytterst svårhanterlig.Kårobligatoriets existensberättigande har ifrågasatts påprincipiella grunder. Det anses av många strida motföreningsfriheten, och kritikerna utgår sålunda från attstudentkårerna skall betraktas som privaträttsliga juridiskapersoner, varvid studenkårer och nationer likställs medideella föreningar. De som önskar bevara kårobligatoriet --bl.a. () -- hävdar å sinsida att studentkårer, nationer och fakultetsföreningar börses som en del av högskolan och en motvikt till lärare,rektorer och utbildningsmyndigheter. Enligt SFS meningskall kåren betraktas som en offentlig inrättning medfastställda regler för att tillvarata vissa intressen. Detta skergenom självförvaltning, och medlemmarna beslutar självaom ambitionsnivå och eventuell avgift.Socialdemokraterna har i olika sammanhang ställt sigbakom tanken på en avveckling av kårobligatoriet.Grunden för vårt ställningstagande har varit att en frivilliganslutning till en intresseorganisation från principiellautgångspunkter är att föredra framför ett obligatorium. Detdåliga engagemanget från studenternas sida i kårvalen, därvaldeltagandet endast sällan överstiger , harockså varit ett motiv för att skapa alternativaorganisationsformer. Vi har å andra sidan aldrig förnekatkårobligatoriets betydelse för att skapa stabilitet ochlångsiktighet i de studerandes organisationer. Otvivelaktigtförekommer också en livlig aktivitet från studenternas sidai stora delar av kårlivet. Detta gäller inte minst i nationernasverksamhet (och ). I uppges drygt 6.000studenter besöka nationerna varje vecka.Att en mycket klar majoritet av remissinstanserna är förett fortsatt kårobligatorium måste givetvis också tillmätasbetydelse i sammanhanget. En annan omständighet somtalar för att tidpunkten för en avveckling är illa vald är destora omställningar som just nu pågår inom högskolan iform av nya regler för antagning, resursfördelning etc.Ett absolut villkor för en avveckling av kårobligatorietmåste enligt vår mening vara att först får taställning till en konkret plan på hur en avveckling skall gåtill.Planen måste för det första innehålla förslag till hur destuderande på rättvisa och jämlika grunder skall vararepresenterade i olika organ inom högskolan och hur val tilldessa organ skall förrättas.För det andra måste kvarvarande oklarheter kringstudenthälsovården ut. Huvudmannaskapet förstudenthälsovården togs över av staten från studentkårerna1 . finansierar emellertid studenternaen stor del av verksamheten. Enligt vår mening måste denfulla finansieringen bli ett statligt ansvar. börockså uttala ett tydligt mål för studenthälsovården. Den börha förebyggande och kurativ karaktär och huvudsakligenarbeta med studierelaterade hälsoproblem. Den skall intevara en form av primärvård, något som bör ombesörjas avlandsting och andra vårdgivare.För det tredje måste formerna för den fortsatta driftenav studentbostäder och samlingslokaler noggrantanalyseras. Samtliga studentbostäder som tillkommit medstatligt stöd måste även i fortsättningen stå till samtligastuderandes förfogande även sedan obligatoriet avvecklats.Det är orimligt att sådana bostäder skall kunnareserveras för medlemmarna i någon viss frivillig kår.Redan idag har många studentorganisationer storaekonomiska problem med sina lokaler, och ommedlemsantalet skulle reduceras underminerasförutsättningarna för den studiesociala verksamheten.Särskilt stora lokalbestånd finns vid universiteten i och drivs i stor utsträckning av nationerna. Vid enavveckling av obligatoriet kommer stora ekonomiskainsatser att krävas för studenternas lokalförsörjning, ochden närmast till hands liggande lösningen är att varjeuniversitet/högskola övertar detta ekonomiska ansvar.För det fjärde måste en ekonomisk kalkyl förkårobligatoriets avveckling presenteras för innanett slutgiltigt beslut i frågan fattas. Regeringen måste ocksåredovisa hur stor del av den beräknade kostnaden staten ärberedd att svara för vad gäller studentfacklig ochstudiesocial verksamhet liksom lokalförsörjning etc.För det femte menar vi att studenterna skall vararepresenterade i det fortsatta beredningsarbetet.Även om vår principiella uppfattning är attkårobligatoriet bör avskaffas kan vi inte ställa oss bakomdet förslag som regeringen lagt. Vi ställer oss bakomförslaget om fortsatt beredning av frågan omkårobligatoriets avveckling men yrkar avslag på regeringensförslag att redan nu fastställa datum för en sådanavveckling.Handelshögskolan i utgår i propositionen från att ett nytt avtalmed HHS så långt som möjligt skall anpassas tilluppläggningen av de utbildningsuppdrag som kommer attgälla för de universitet och högskolor som har statligthuvudmannaskap.Detta synsätt torde ha relevans i fråga om det regelverksom bör omfatta alla högskolor oavsett huvudmannaskap,såsom t.ex. examensrätt etc.Eftersom HHS emellertid enligt regeringen bör haställning som fristående högskola är det enligt vår meningingalunda självklart att denna anpassning också skall gällaresurstilldelningen. Detta inte minst mot bakgrund av attHHS i stor utsträckning bygger sin verksamhet på externafinansiärer, vilka också svarar för merparten avhandelshögskolans ekonomiska resurser.I en situation då en högskola valt att stå fri från staten iså stor utsträckning som möjligt men ställer storakrav på ökade resurser borde det vara rimligt att åtminstoneen del av dessa ökade resursanspråk riktas mot de privataintressenterna.Vi kan inte ställa oss bakom regeringens förslag attstatens bidrag för grundläggande utbildning till HHS skallberäknas på samma sätt som anslagen till universitet ochhögskolor med staten som huvudman. Förslaget innebär enalltför kraftig ökning av statens bidrag tillHandelshögskolan, dvs. från dagens till etttakanslag på framöver. Vi anser att takbeloppet förbidraget till HHS bör vara . I denna ram börinrymmas såväl bidrag på till biblioteksverksamhetsom anslaget till forskarutbildning på , liksombidraget till grundutbildning.Vi vill slutligen understryka vikten av att HHS inte tillåtsatt ta ut avgifter för sådan utbildning som förekommer vidstatliga universitet och högskolor.KanslersämbetetKanslersämbetet har redan för innevarande budgetårbeviljats och anslaget föreslås höjt med30 % för kommande budgetår. I samband härmed harkanslersämbetet fått utökade arbetsuppgifter.De förändringar som genomförs inom högskolan ärav lika genomgripande slag som högskolereform,som även den innebar en markant ökad frihet för varjehögskola. Den tidigare högskolereformen utvärderadesfortlöpande av UHÄ, som gav underlag för olikakompletterande riksdagsbeslut . Påliknande sätt föreslår vi att utvärderingoch kontroll av universitet och högskolor även skall avsehögskolesystemets sätt att fungera och effekterna av de nubeslutade förändringarna inom högskolan. börge regeringen detta till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avslå regeringens förslag tillbelopp för ersättning för helårsstudent och helårsprestationsom förordats för de olika utbildningsområdena /94,2. att beslutar att i resursfördelningssystemetför högskolan ersättningen för helårsstuderande skallutgöra av per capita-ersättningen,3. att hos regeringen begär att den förändrarresursfördelningssystemet så att riktvärden föromfattningen av distanskurser, utlagda kurser och kurserför fort- och vidareutbildning hos den enskilda högskolananges i utbildningsuppdraget,4. att hos regeringen begär att enparlamentarisk kommitté tillsätts med uppgift att följa ochfortlöpande utvärdera konsekvenserna av det infördaresursfördelningssystemet samt föreslå nödvändigaförändringar,5. att beslutar att för /94 anvisa350 utöver de medel som regeringen föreslåravsättas för grundläggande högskoleutbildning, föranordnande av ytterligare högskoleutbildning motsvarande10 000 årsstudieplatser i enlighet med vad i motionenanförts,6. att beslutar att för /95 anvisa700 utöver de medel som regeringen föreslåravsättas för grundläggande högskoleutbildning, föranordnande av ytterligare högskoleutbildning motsvarande20 000 årsstudieplatser i enlighet med vad i motionenanförts,7. att beslutar att för /96 anvisa1 utöver de medel som regeringen föreslåravsättas för grundläggande högskoleutbildning, föranordnande av ytterligare högskoleutbildning motsvarande30 000 årsstudieplatser i enlighet med vad i motionenanförts,8. att beslutar ge regeringen till känna vad imotionen anförts om YTH, ingenjörs- ochcivilingenjörsutbildningarna,9. att som sin mening ger regeringen till kännaatt parallell lärarutbildning för årskurserna 4--9 som införtsunder innevarande år avbryts och resurser frigörsför den ordinarie lärarutbildningen,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheterna för personer medför skolan lämpliga kunskaper/kompetens att genomgåförkortad lärarutbildning,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utveckla lärarutbildningarnai samverkan med kommunerna,12. att avslår regeringens förslag att avveckladen barn- och ungdomspedagogiska utbildningen vidHögskolorna i /, och ,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lärarutbildningarna och barn-och ungdomspedagogiska utbildningar,14. att beslutar att lokalisera optikerutbildningtill i enlighet med vad i motionenanförts,15. att avslår regeringens förslag att slopakårobligatoriet fr.o.m. i enlighet med vadsom anförts i motionen,16. att bemyndigar regeringen att ingå ett avtalom bidrag till i enlighet med vad somanförts i motionen,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om högskoleutbildning inomStockholms län,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om finansiering av särskildakostnader för studenter med funktionshinder budgetåret1992/93,20. att för särskilda kostnader för studentermed funktionhinder under anslaget D 4. Stockholmsuniversitet: Grundutbildning för /94 anvisar13 utöver vad regeringen föreslagit,21. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uppföljning av det nyaresursfördelningssystemets effekter för studenter medfunktionshinder.