mot · GH02Ub10 · 1993-10-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:220 En ny läroplan och ett nytt betygssystem för , sameskolan, specialskolan och den obligatoriska särskolan Regeringen har i olika sammanhang, bl a i direktiven tillläroplanskommittén, i olika avsnitt i propositionen om en nyläroplan i regeringsdeklarationen och i den allmännaframtoning som eftersträvats, gjort uttalanden i vilkareligionsämnets betydelse och plats på skolschemathävdats. I den riktningen pekar också det förhållandet attreligionskunskapen i propositionen om en ny grundskola fårbestämda ämnesmål. Regeringens allmänna deklarationerökar förväntningarna på en förstärkning av ämnets identitetoch ämnets plats i skolan.En närmare granskning av timplaner ingeremellertid allvarliga farhågor för att religionskunskapen,alla försäkringar om vaktslående kring den och förstärkningtill trots, i verkligheten kommer att råka ut för en mycketkraftig reducering. Grundskolepropositionens utformningav timplanen drabbar religionskunskapsämnet med enmycket kraftig nedskärning -- kraftigare än för något annatämne. Orsaken till denna anmärkningsvärda reducering avämnet är flera för ämnet negativt samverkande faktorer:1. Liksom den nuvarande läroplanen för grundskolansom inordnat religionsämnet under desamhällsorienterande ämnena så har också den nuframlagda propositionen inordnat ämnet i ett block med ettgemensamt timtal. Därför kommer religionsämnet attsamordnas med historia, samhällskunskap och geografi.Det är en olycklig och eftersläpande blockering i en nyläroplan som i övrigt uttalar sig för samverkan mellansamtliga ämnen. Rent sakligt är dessutom ämnetreligionskunskap till sin karaktär sådant att det inte låter siginordnas som ett främst samhällsorienterande ämne.Ämnet har mer gemensamt med ämnen som bild, musik ochsvenska. Sedan LGR 80 med sitt blocktänkande har ämnetlidit under begränsningen till de samhällsorienterandeämnena. Det har dessutom inneburit att de övriga SO-ämnena i praktiken annekterat timmar frånreligionskunskapen. Den tendensen har varit särskilt lättkonstaterbar på mellanstadiet där försiktiga beräkningarvisat att i praktiken av ämnets timtal övertagitsav andra ämnen. Det är anmärkningsvärt att man inte ipropositionen drar några konklusioner beträffande ämnetsframtid med ledning av de erfarenheter med en gemensamtimpott som finns. Slutsatsen måste vara attreligionskunskapen för att inte råka ut för en allvarligreducering av timtal för att inte säga utplåning måste få enseparat timtilldelning.2. I jämförelse med LGR 80 har propositionen en kraftigtyngdpunktsförskjutning mot NO på bekostnad av SO.Samtidigt betonar regeringen i tilläggsdirektiven tillläroplanskommittén att det är ''nödvändigt att förstärkaundervisningen -- -- -- om det gemensamma europeiskakulturarvet''. Det krävs också ''att större vikt läggs vid -- ---- kunskaper som bygger upp elevens identitet medhembygden, det svenska språket och kulturarvet i vidmening''. Trots vad som sägs i direktiven sker alltså enförskjutning mot naturvetenskapliga ämnen på bekostnadav de samhällsvetenskapliga.3. Regeringsförslaget ger inga anvisningar om hur stordel av timplanens gemensamma pott-timmar för Ge-Hi-Sh-Re som skall vara timtal för Re eller hur timtalet skallfördelas mellan de fyra ämnena. Det är desto märkligaresom regeringens egna tilläggsdirektiv slår fast att engaranterad undervisningstid skall finnas för bl.a. justreligionskunskap (SOU 1992:94 s. 335). Erfarenheter ochutvärderingar visar hur religionsämnet kommit påmellanhand, reducerats eller helt enkelt utplånats!4. Om man optimistiskt, trots erfarenheter som pekar iannan riktning, antar att de fyra ämnena inom SO får likastort utrymme, d v s eller vardera avden gemensamma tiden , innebär redan det enkraftig minskning jämfört med vad som gäller idag.5. Det finns emellertid välgrundade farhågor attreligionsämnet i den praktiska skolsituationen i många fallinte kommer att få ens de . I konkurrensenmed övriga tre ämnen kommer Re i kläm. Propositionensegna exempel på lokala timplaner (s. 124) bestyrker dennaförmodan. Inte något av de fyra exemplen, där tiden förreligionskunskap kan avläsas, når Re --tre av fyra når inte ens ! I två av de sexexemplen (ex 2 och 6) saknar religionsämnet eget timtal församtliga eller flertalet årskurser. I tre exempel (ex 3, 4, 5)har religionsämnet fått sammanlagt för de nioskolåren! Här fattas alltså närmare för att ens nåupp till de och hela för att närma sig LGR80! Regeringens ord om ''nödvändigt att förstärka'' och''större vikt'' känns här avlägsna. Inte ens i det återståendeexemplet (ex 1) där det sägs att skolan har ''en förstärktreligionsundervisning'' når det sammanlagda timtalet undernio skolår upp till , utan stannar på 202.Med tanke på att propositionens sex skolexempel pålokala timplaner skall ses som illustrationer till demöjligheter som timplanen ger, hur kommer dåskolverklighetens lokala timplaner att se ut, när regeringensegna exempel visar upp dessa reduceringar? Diskrepansenmellan regeringens ''strävandemål'' och ''uppnåendemål'',för att använda läroplanens egen vokabulär, har här blivitanmärkningsvärt stor.6. Den starkt beskurna Re-tiden i propositionensmönsterexempel beror dels på att skolorna utnyttjat tidenför s k lokal profilering och därvid prioriterat andra ämnenpå de samhällsvetenskapliga ämnenas bekostnad, dels påatt religionsämnet fått en för liten andel av tiden för SO-ämnena. Båda dessa tendenser kommer förmodligen attförstärkas när det står helt klart vilka friheter de lokalatimplanerna innebär.I propositionens samtliga exempel där det går att avläsahar ''skolans val'' av profilering inneburit att timmar tas frånsamhällsvetenskapliga ämnen, och då främst frånreligionstimmarna, för att förstärka undervisningen i andraämnen eller ämnesgrupper. (av840) av SO-timmarna har fallit bort genom ''skolans val''.Det är bra att timplanen ger möjlighet till lokalprofilering, men det är olyckligt att den garanterademinimitiden för resp. ämne upphör att vara garanteradminimitid. Därför bör det skapas en spärr, som hindrar attett enskilt ämne beskärs med mer än t ex 5 procent.7. Behovet av en fast timplan för religionsämnetinnefattande såväl timtal som fördelning utmed de nioskolåren, illustreras tydligt av de sex exemplen. I samtligafall där tiden för ämnena Ge, Hi, Sh och Re anges harreligionskunskapen fått det minsta timtalet. Kontrastengentemot LGR 80 är påfallande där religionsämnet har detstörsta timtalet () bland SO-ämnena.Tidigare erfarenheter och nationella utvärderingar visarklart att ämnet tunnas ut eller försvinner om fasta ramar iform av klara ämneskursplaner och en entydig timplansaknas. Hänvisningar till lokal frihet och professionelltansvar kan inte ersätta ramarna i detta avseende. Den''översiktliga fördelningen av det tillgängliga timutrymmetför samtliga ämnen'' som regeringen avser att ta fram börinte bara ''kunna ställas till skolans förfogande'' utan böringår i timplanen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om garanterad minimitid för ämnetreligionskunskap,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att inget ämne på grundav den lokala skolans jämkningsutrymme drabbas av störreminskning än ,3. att som sin menng ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett fortsattvaktslående om religionsämnets rättmätiga plats i läroplanoch i skolans praktiska tillämpning av läroplanen.