ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GG02Ju217 · 1993-01-26 00:00:00 — Uppgifter ur polisregistret till socialnämnd vid utredning om barn Av polisregisterkungörelsen (1969:38), med viss ändringi SFS 1990:193, framgår att utdrag ur rikspolisstyrelsenspolisregister meddelas av polisstyrelse på begäran avmyndighet i de fall socialnämnd begär det bl.a. vid åtgärderenligt lagen 1990:52 med särskilda bestämmelser om vårdav unga.14 kap. Sekretesslagen gäller inte (se 17 §, kap. 7 sammalag), vilket innebär att inte med stöd av 21 §Socialtjänstlagen kan få information. Efter ordalydelsen ipolisregisterkungörelsen kan då information tillsocialnämnden inte lämnas då en utredning inletts jämlikt30 § och avser barns förhållanden, förrän ett beslut om vårdmed stöd av LVU har fattats i länsrätten.Uppgifter till polisregistret behövs inte för att åtgärderefter beslutet skall verkställas. De behövs i stället iutredningsskedet, då man måste ta reda på omföräldrar/vårdnadshavare/sambo har begått sådant brott,att barnet också på sådana grunder skall skyddas mot någonav dessa. Ett exempel är en man, gift, far till fyra barn,vilken tidigare dömts för sexuella övergrepp mot barn ochsom misstänks för motsvarande brott mot sina egna barn.I ett annat fall där utdrag vägrats -- helt korrekt enligtkungörelsen -- tog fadern med sig ett av barnen utomlands,utan avsikt att återvända. Utredning om barnensförhållanden hade inletts.Sammanfattningsvis finns alltså en laglig grund föratt vägra utdrag ur polisregistret då man görutredning om barns förhållanden, men ingenting hindrar sedan vård beslutats kan få ett sådant utdrag -- då deti de flesta fall är överflödigt.Riksdagen föreslås därför uttala att regeringen bör göraen sådan ändring i polisregisterkungörelsen, att uppgifterkan lämnas till socialnämnden i sådana fall, där utredninginletts jämlikt 50 § Socialtjänstlagen om barns förhållanden. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uppgifter till socialnämnd vidutredning om barn.
mot · GG02Ju218 · 1993-01-26 00:00:00 — Särskilda polisstationer för kvinnor Inrätta särskilda polisstationer för kvinnorFN:s konferens om miljö och utveckling i hade två teman: miljö ochutveckling. I svenska medier har intresset fokuserats påmiljöaspekterna och särskilt dem som är av globalt intressei Sverige.Tyvärr har långt mindre uppmärksamhet ägnats åt demånga viktiga sociala frågor som också behandlades, såvälpå den officiella som på den alternativa,. Därför har inte möjligheterna att lära averfarenheter från andra länder utnyttjats. Det förefallertydligen för många som en alltför främmande tanke att ettutvecklat industriland som kan ha något att lära avverksamheter i utvecklingsländer.Men i gavs många rika möjligheter till lärdom.Bland organisationerna på fanns i ett av''torgstånden'' den brasilianska CEDIM. Den är enparaplyorganisation för andra kvinnorganisationer. IBrasilien finns numera särskilda polisstationer meduteslutande kvinnlig personal. Där utreds enbart våldsbrottmot kvinnor.För många kvinnor som utsätts för misshandel ellervåldtäkt blir det ett oöverstigligt hinder att gå till enpolisstation och berätta detta för en man.Kvinnostationerna är ofta lokalmässigt inrymda i sammahus som den ''vanliga'' polisstationen. Den nyaverksamheten, som funnits i storstadsregionerna i några åroch som växer fram även på landsbygden, har fört medsig att brasilianska kvinnor i ökad omfattning vågar anmälabrott. Kvinnorna känner starkt stöd i verksamheten ochderas förhållanden har förbättrats. De får stöd även efteranmälan. Initiativet är unikt.Jag är övertygad om att även i skulle en sådanverksamhet vara betydelsefull. Även här känner kvinnordet svårt att mötas av manlig personal i sådanasammanhang. Jag vill därför föreslå en försöksverksamhetmed sådana särskilda polisstationer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försök med särskildapolisstationer för kvinnor.
mot · GG02Ju221 · 1993-01-26 00:00:00 — Stöldbrotten har ökat kraftigt i under de senasteåren. De omfattande stölderna utgör ett allvarligtsamhällsproblem.Stöldgods förs i stor utsträckning ut ur landet ochomsätts i andra länder utan att kunna nås vare sig av svenskaförsäkringsbolag eller enskilda målsägare. Uppgifter frånpolisen visar exempelvis att det stjäls drygt 48 000bilar i vårt land. Av dessa försvinner cirka 3 000 utan attpåträffas. Polisen tror att en stor del av dessa säljs iÖsteuropa.Tullen påträffar regelbundet stöldgods vid sinexportkontroll. Det handlar i många fall om personbilar,husbilar och cyklar. Tulltjänstemännen saknar emellertidbefogenheter för exportkontroll vid gränsort direkt inriktadpå stöldgods.För att förhindra eller i vart fall försvåra utförsel avstöldgods krävs ett effektivare utnyttjande av samhälletsresurser. Det vore därför naturligt att utökatulltjänstemännens åligganden och befogenheter till attäven omfatta ingripande mot utförsel av stöldgods.I 24 kap 7 § och 27 kap 4 § finnsbestämmelser om rätt för envar att på bar gärning ochflyende fot gripa den som kan misstänkas för brott varpåfängelse kan följa samt att därvid ta egendom i beslag.Bestämmelserna, som alltså i princip även gertulltjänstemän rätt att ingripa, torde dock inte ha tillkommiti syfte att utgöra laglig grund för ingripande i ett meraplanerat myndighetsutövande av tullens tjänstemän utansnarare som en extraordinär möjlighet för människor iallmänhet att snabbt kunna ingripa när man helt apropåråkat bli vittne till ett svårare brott. Nämnda bestämmelsertorde alltså inte vara relevanta i ovan nämndakontrollscenario.En tänkbar lösning -- det finns givetvis fler -- vore att igränskontrollsammanhang jämställa tulltjänstemän medpolismän. Tulltjänstemän skulle då få samma befogenhetersom polismän att ingripa vid till exempel stöldbrott. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tulltjänstemans åligganden ochbefogenheter.
mot · GG02Ju222 · 1993-01-26 00:00:00 — ägnade massmedia stort ochberättigat utrymme åt ett av våra störretrafiksäkerhetsproblem, nämligen rattfylleri. Tvåutredningar som regeringen tillsatt avlämnade också sinabetänkanden. Den ena var den parlamentariska väg- ochsjöfyllerikommittén, den andra var översyn av polisenstrafikövervakning med f.d. landshövding somsärskild utredare. Båda utredningarna ägnade att få en höjdtrafiksäkerhet.Göte vill i sin utredning införa en rejälsatsning på trafikövervakning , dvs de urtrafiksäkerhetssynpunkt värsta månaderna, för att kunnahålla antalet skadade och dödade nere.För att denna satsning skall kunna ske måste antaletutförda kontroller öka. föreslår i sin utredningatt det under /94 bör utföras l.800.000kontroller. De krav på en effektivisering av polisenstrafikövervakning som ställs upp i betänkandet förutsätteratt måste ges en pådrivande rollinnefattande det nationella ansvaret föråtgärdsprogrammets utförande och i sin tillsynsfunktionaktivt kunna följa utvecklingen på den regionala nivån. Föratt skall kunna göra detta måste den år1984 införda begränsningen i befattningmed trafikövervakning tas bort och regeringen måsteistället meddela föreskrifter som ger denovan nämnda pådrivande rollen.Det är viktigt att detta sker skyndsamt eftersom man utei polisdistrikten nu planerar och detföreligger stor risk att denna planering kommer att ske efterden gamla om inte får demöjligheter som Fridhs utredning tar upp. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av nya föreskrifter förRikspolisstyrelsen för att kunna öka antaletnykterhetskontroller.
mot · GG02Ju225 · 1993-01-26 00:00:00 — Omprioritering av trafikpolisens uppgifter Det är uppenbart att dagens prioritering gjorts avpolitiker. VTI har ju i sin forskning fått fram att ju fortareman kör desto värre blir olyckorna, och politikerna har juinte varit sena att följa dessa rön. Man har hållit nerehastighetsgränserna och prioriterathastighetsövervakning, men olycksstatistiken har inteförbättrats nämnvärt. Det enda man lyckades med var attförsämra den allmänna trafikmoralen och allmänhetensförtroende för polisen. Det är med andra ord hög tid attåterskapa förtroendet för trafikpolisen och en del i densträvan är att omprioritera trafikpolisensövervakningsuppgifter.Nykterhetskontroller bör ges högsta prioritet.Onykterheten bakom ratten har ökat markant och utgör nuvar fjärde dödsolycka. Det är helt oacceptabelt. Vi sompolitiker måste agera bestämt och kraftfullt och se till attmed polisens hjälp få bort onyktra förare från vägarna.Avvikande beteende bör stävjas. Har man sett polisensvideoupptagningar inser man att dessa förare utgör en storolycksrisk i trafiken. Dessa förare besitter inte sällanskicklighet i att hantera det egna fordonet och vore deensamma på vägen vore de säkert inget större problem,men i den komplexa trafikmiljö vi har i vårt samhälleblir dessa förare en reell olycksrisk.Hastighetsövervakning bör ges en lägre prioritet äntidigare. Naturligtvis bör man övervaka hastigheten påsärskilt utsatta platser som vid skolor och dylikt, men attjaga fortkörare på 90- eller 110-vägar torde ge litensäkerhetsvinst, däremot att vara synlig på vägarna har enklart lugnande effekt.Skapa en stoppregel som ändrar regeln som säger attpolisen inte får stoppa någon och ge en tillrättavisning utanatt utfärda böter. Naturligtvis skall polisen kunna stoppanågon för att påpeka fel eller brister utan att behöva bötfällavederbörande. Detta bör vara en av grundklossarna i en nysyn på polisen och dess roll i trafiken. Bilisten måste fåtillbaka förtroendet för polisen, och se den som enauktoritet för lag och ordning och en hjälpandehand i vissa situationer. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att omprioritera trafikpolisensövervakningsuppgifter från hastighetsövervakning tillövervakning av rattonykterhet och andra avvikandebeteenden i trafiken,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa förutsättningar förpolisen att kunna stoppa vägtrafikanter utan krav påbötfällning.
mot · GG02Ju226 · 1993-01-26 00:00:00 — under ledning av f dlandshövding avlämnade sittbetänkande ''Trafikpolisen mer än dubbelt bättre'' (SOU1992:01). Betänkandet innehåller 166 förslagspunkter, somenligt utredningen kan medföra att antalet dödade och svårtskadade i trafiken kan halveras sikt.Beträffande genomförandet av utredningens förslagnoteras följande (sid 195 i utredningen):De krav på en effektivisering av polisenstrafikövervakning som ställs upp i betänkandet förutsätteratt ges en pådrivande roll innefattandedet nationella ansvaret för åtgärdsprogrammetsgenomförande. Det innebär att den infördabegränsningen i befattning medtrafikövervakningen kan gälla. Jag föreslår attregeringen i stället meddelar föreskrifter av innebörden attRikspolisstyrelsen på den nationella nivån skall svara föråtgärdsprogrammets genomförande och i sintillsynsfunktion aktivt följa utvecklingen på den regionalanivån.I årets budgetproposition (bilaga 3, sid 70--75) behandlarregeringen förslagen i betänkandet. Bl a uttalar regeringensin avsikt att ge ett sådant uppdrag.Vidare sägs att ''så vitt nu kan bedömas''inte behöver några särskilda befogenhter för att genomförauppdraget.Regeringen har givitRikspolisstyrelsen i uppdrag att verka för förbättringar ifråga om polisens trafikövervakning. Några befogenheterhar dock inte givits i samband med uppdraget.Motionären befarar allvarligt att det finns en stor risk föratt takten i reformarbetet blir alltför låg, om inteRikspolisstyrelsen får utvidgade befogenheter i enlighetmed utredarens ovan citerade förslag.Motionären anser därför -- med tanke på de storamänskliga och ekonomiska värden som står på spel -- attriksdagen bör uttala som sin mening, att regeringen bör geRikspolisstyrelsen de utvidgade befogenheter som behövsför att till fullo säkerställa ett snabbt och effektivtgenomförande av en reformering av polisenstrafikövervakning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utvidga befogenheterna förRikspolisstyrelsen.
mot · GG02Ju227 · 1993-01-26 00:00:00 — Polisen måste bli mera synlig och antalet kvarterspolisermåste öka väsentligt. Det sade justitieminister vid en konferens i den 13 januari.Jag delar helt justitieministerns uppfattning. Och jag ärövertygad om att svenska folket i gemen gläds åtjustitieministerns besked.Frågan är nu hur polisen ''blir mera synlig''? Detförefaller mig som om justitieministern glömt att nämna detenklaste och mest verkningsfulla sättet.Det är att poliserna i vårt land -- ca 16.700 till antalet --använder uniform även när de inte är beordrade att bärasådan.Förr syntes alla poliserFörr i tiden bar nästan alla polismän uniform -- frånmorgonen till arbetets slut. tycks flertalet polismänundvika uniform.Är det därför att spanare och andra kriminalpoliser i deflesta deckarfilmer och polisfilmer smyger omkringcivilklädda?Svaren finns naturligtvis hos envar polis som undvikeruniform. har jag hört en förklaring i Stockholmsom går ut på att poliser därstädes ''inte törs gå i uniformensamma eller åka tunnelbana i uniform med risk för att bliattackerad och misshandlad av buset''.Man vill inte gärna tro att det är sant! Innebärdetta -- ifall det är sant -- att en civilklädd polisman sällaneller aldrig törs ingripa när det uppstår bråk eller någonmisshandlas?Flerdubbelt med synliga poliserEn grov uppskattning säger att endast var femtepolisman bär uniform under sin arbetsdag. Det innebär attendast drygt 2.000 av våra poliser är synliga som sådanaunder en vardag.Tänk om det skulle bli en positiv nyordning så attvarannan polisman klär sig i uniform redan vid arbetsdagensinledning, åker till arbetet i uniform och bär den underarbetsdagen.Av landets 16.700 polismän och d:o kvinnor torde väl ca10.000 vara i arbete en ''normaldag''. Om varannan då bäruniform skulle genast en flerdubbling ske av antalet synligapoliser.Betydelsefulla effekterVore det så väl att alla poliser (med undantag fördem som måste arbeta som civila spanare) ville klä sig iuniform redan i bostaden, då skulle polisens synlighet blioptimal.Eftersom landets polischefer icke har gjort invändningarmot justitieministerns propå får man förutsätta att var ochen av dessa bär unifom.Syftet med synlig polis behöver inte redovisas. Och säkert skulle det få utomordentligt godaeffekter i bl.a. trafiken.I den händelse invändningar finns bland polispersonalvore det angeläget att få detta utklarat. Det kan välknappast finnas misshag mot en polisuniform hos envar somsjälv valt att bli polis? Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om enklaste sättet att göra polisenmera synlig.
mot · GG02Ju401 · 1993-01-26 00:00:00 — Att som målsägande bli kallad till förhör vid rättegång äri sig en påfrestande upplevelse. Man ska koncentrera sig,komma ihåg rätt, ge klara svar och försöka vara någorlundalugn. Det är inte alltid lätt att vara i stånd till detta, när manen stund tidigare, då man väntat på att målet ska ropas ut,vistats i samma rum som personerna som åsamkat skadanoch lidandet.Att tvingas ''umgås'' med dessa personer i ett litet rumutanför rättssalen i väntan på ''sin tur'' kan inte vara rimligt.Brottsofferjourernas riksförbund har ett antal gångerfått samtal från förtvivlade människor som utsatts förtrakasserier av den eller de misstänkta före rättegången i''väntrummet''. I en del av dessa fall har målsägandenupplevt situationen mycket obehaglig, känt sig utlämnadoch mått så dåligt att när man sen skulle avlämna sinredogörelse för vad som hänt, inte haft kraft kvar att talaom hur det förhöll sig. Resultatet har blivit att manutelämnat stora delar av det som man varit utsatt för ochdärmed spolierat sin möjlighet till upprättelse.Målsägare och vittnen ska inte behöva dela ''väntrum''med den eller de misstänkta. Ett särskilt rum där man kanfå samla sig, kanske lugna ner sig och därmed känna vore lämpligt att erbjuda. Därmed skulle det inteheller för många upplevas så dramatiskt att vittna elleravlägga målsägandeförhör vid våra domstolar.Det vore önskvärt att man ålägger domstolarna atterbjuda separata rum för vittne eller målsägande att vistas ii avvaktan på att målet ska ropas ut. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om separata uppehållsrum förvittnen eller målsäganden i avvaktan på att målet ropas ut.
mot · GG02Ju402 · 1993-01-26 00:00:00 — Regeringen föreslår nedläggning av 24 tingsrätter medmotiveringen att de är för små och att de har färre än tredomare. I promemorian övervägs nedläggning avytterligare tingsrätter.I föreslås nedläggning av tingsrätten iLjusdal. skall ta över verksamheten.Den socialdemokratiska regeringen tillsatte enparlamentarisk domstolsutredning och i direktivenbetonades att det är viktigt att tingsrätterna har lokalförankring. Efter regeringsskiftet fråntogsdomstolsutredningen uppgiften att komma med förslag omdomstolarnas organisation och administration i framtiden.Detta trots att arbetet var nästan klart.Statskontoret hade gjort en undersökning om de småtingsrätternas effektivitet. Därmed kunde en längeomhuldad myt om de små tingsrätternas bristandeeffektivitet och produktivitet avlivas. Det säger sig självt attden lokala förankringen där man känner varandra gör attdet oumbärliga samarbetet mellan t.ex. åklagare, polis,sociala myndigheter och domstol fungerar bra ochproblemen med delgivning och dyrbara, inställdaförhandlingar är små. Problemen finns i de storatingsrätterna.När tingsrätterna försvinner är risken stor att ävenadvokater flyttar från orten. Även åklagar- ochpolismyndigheten kommer att påverkas genomindragningar i verksamheten eller nedläggning. Det innebärytterligare försämrad service för kommuninvånarna.Ljusdal är glesbygd med långa avstånd och brist påkollektivtrafik.Besparingsskäl håller inte heller som argument. Attinrätta tingsställen på flertalet av de gamla kansliorternainnebär ökade kostnader för resor och traktamenten samtbehov av större lokaler för personalförstärkning på detingsrätter som övertar verksamheten från de som lagts ner.Några besparings- eller kostnadsanalyser har intepresenterats. Promemorian bygger på lösa antaganden.I pressmeddelandet från justitiedepartementetangående regeringens förslag finns ett nytt skäl tillnedläggning av väl fungerande tingsrätter, nämligen:''Tingsrätter slås ihop för att möta nya krav. Den ökandeinternationaliseringen innebär att domstolarnasarbetsuppgifter framgent blir allt svårare. ''Om dessa nya krav skulle komma även till norraHälsingland har samma möjligheter ellersvårigheter att möta internationaliseringen som tingsrätteni . Alla domstolar oavsett storlek behöverutbildning i m.fl. tunga remissinstanser avstyrkerförslaget. anordnade justitieutskotteten offentlig utfrågning om tingsrättsorganisationen. Vidutfrågningen framkom att förslaginte grundar sig på verkligheten.Kritik framfördes av bl.a. , SverigesAdvokatsamfund, Riksåklagaren, samt tingsrätterna i och Tierp.Däremot uttalades stöd för den s.k.''statskontorsmodellen''. Den innebär i princip att denstörsta tingsrätten i varje län ges ansvaret för budget ochpersonalfrågor för tingsrätterna i länet. På det sättet kanman klara två viktiga frågor: dels den lokala förankringen,dels decentraliseringen av budget- ocheffektivitetsansvaret. En sammanslagning av tingsrätterna iLjusdal och bör inte komma till stånd. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en sammanläggning av Ljusdalstingsrätt med .
mot · GG02Ju403 · 1993-01-26 00:00:00 — Våra allmänna domstolar har i ökad utsträckning ställtsinför och avkunnat domar i olika typer av miljömål avkomplicerade slag. Det kan då exempelvis gälla yrkandenom skadestånd från enskilda, företag eller kommuner, omnedsättning av eller om återgång av köp,av väsentlig betydelse ekonomiskt, socialt ochkanske hälsomässigt för enskilda personer och familjer.Många gånger är domstolarnas utslag i sådana målavgörande för de berörda individernas framtid.Målen kan avse problem inom den yttre miljön likavälsom inom den inre miljön. Ett mycket stort antal dylika målvisar sig vara komplicerade när de blir föremål för enkomplett, allsidig granskning och behandling.Parterna i målen ställer i rätten ofta upp med vittnen somhar påtagligt skiftande kvalifikationer i enbartbyggnadstekniskt eller eventuellt geologiskt hänseende.Sällan vittnar fullgod miljöexpertis -- dit räknas inte härhälsoskyddsinspektörer -- eller experter på detmiljömedicinska området. Än mer sällan tillkallardomstolarna själva fullt kompetenta personer inom de nyssberörda disciplinerna att vara deras sakkunniga i målen.Domstolarnas ledamöter sitter inte inne medspecialkunskaper i disciplinerna ifråga, vilka är uppenbartspecifika och regelmässigt fordrar djup kunskap i respektivemikrobiologi, mykologi, biokemi, allmän oorganisk kemieller specialinriktad medicin.Det beskrivna kan leda till osäkerheter vid rättegångaroch sakligt omotiverade skillnader i domstolsutslag vidsåväl tingsrätter som hovrätter.Förhållandet är tveklöst otillfredsställande sett frånrättssäkerhetssynpunkt. Konsekvenserna av vissa utslagkan, som är allmänt bekant, bli dramatiska för drabbadepersoner.Den fortsatt växande miljöproblematiken med dessföljder ställer förhållandet i en allt skarpare belysning,varför en snar ändring måste ske.Jag finner dock inte att tiden är inne -- och det är troligenej heller lämpligt -- att inrätta särskilda miljödomstolar. Detgäller istället att öka kunskaperna i grundläggandemiljöfrågor hos landets domare. Det är nödvändigt attutbildningen i dessa frågor kommer in redan i dengrundläggande juristutbildningen men också erbjuds sompåbyggnadsutbildning för yrkesverksamma jurister och dåbl.a. Jag tror att en förbättrad utbildning skulleförbättra rättssäkerheten och möjliggöra en förbättring avkunskapsflödet i rättegångar i miljömål som de factoefterfrågas av medborgare som drabbats av sjuk eller direkthälsofarlig miljö.En skyndsam utredning bör kunna framlägga förslag tilländamålsenliga lösningar i frågan i sådan tid att propositioni anledning därav kan föreläggas 1992/riksdag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning i miljöfrågor förjurister.