mot · GG02L208 · 1993-01-26 00:00:00 — Franchising är en företagsform som vuxitkraftigt i . Rubriker i pressen som ''Franchising --hennes chans'', ''Missnöjd med Seven-Elevens avtal'',''Franchiseavtalen påtagligt ensidiga'' beskriver en del avverkligheten när det gäller detta relativt nya fenomen.Företagsformen franchising diskuteras livligt . Detär ingen tillfällighet. Allt fler verksamheter -- framföralltinom tjänstesektorn -- ''franchiseras'', dvs. utarrenderas tillenskilda personer som vanligtvis driver ett filialföretag till''franchisegivaren''. , och ochSeven-Eleven är några exempel. De avtal som träffasmellan franchisegivaren och franchisetagaren är oftastensidigt utformade till framchisetagarens nackdel.En allvarlig olägenhet med denna företagsform är attden inte är lagreglerad. En statlig utredning lade redan 1987fram ett förslag till lagstiftning om franchising. Förslagetbearbetas alltjämt inom . Men ärdet dags att åstadkomma ett skydd för dessa ofta mycketutsatta småföretagare.För franchisetagare finns en särskild organisation,Franchisetagarnas (), till skillnadfrån franchisegivarnas organisation, är en förening enbartför franchisetagarna. FRO tillvaratar medlemmarnasintressen gentemot franchisegivarna när det gäller villkor iavtalen mellan parterna samt fackliga och sociala frågor iövrigt. FRO:s viktigaste uppgift är att i förhandlingar medfranchisegivarna söka åstadkomma ett huvudavtal med enförhandlingsordning.Till en början bör franchisetagaren tillförsäkras rätt tillviss uppsägningstid och ''saklig grund'' vid uppsägning. Ettvisst ''indirekt besittningsskydd'' liknande de regler somgäller för lokalhyresgäster bör även finnas.Franchisetagare måste i förenings- ochförhandlingsrättshänseende jämställas med s.k. jämställdauppdragstagare. Här kan man jämföra medpetroleumhandlarnas situation där man löst detta problem.En förenings- och förhandlingsrätt skulle medföra ettradikalt minskat behov av detaljlagstiftning.Franchisetagarnas har förgäves sökt fåförhandlingar till stånd om ett avtal med franchisegivarnasorganisation. Franchisegivarnas organisation vägrar dockenvist att ställa upp i förhandlingar med FRO. Detta är ettuppträdande som alltför mycket påminner om hurarbetsgivarna behandlade fackföreningarna i början av1900-talet och gör att franchisegivarna inte kan accepterassom en seriös organisation.I ett franchiseförhållande finns två parter:franchisegivaren och franchisetagaren. Teoretiskt föreliggerett avtal mellan två jämställda parter, men i praktiken ärfranchisegivaren ett stort multinationellt företag medanfranchisetagaren oftast är en f.d. affärsanställd,restauranganställd eller liknande.I , och finns redan lagstiftningsom skyddar franchisetagaren. Enligt denna lagstiftning ärfranchisegivaren skyldig att informera om sitt företagsekonomiska ställning samt visa att han kan uppfylla deförpliktelser som han åtar sig gentemot franchisetagaren.Ett allvarligt problem i är att franchisegivaren oftainte kan uppfylla sina kontraktsenliga förpliktelser motfranchisetagarna som därmed förlorar det kapital, ofta 200000--, som de satsat i rörelsen.Vi anser att det är nödvändigt att komma fram till endefinition av ''franchising''. En definition som har bakgrundi affärsjuridik är följande:Med franchising avses ett affärsförhållande grundat påskriftligt avtal, enligt vilket ena parten, franchisegivare, gerandra parten, franchisetagare, rätt att, för egen räkning,inom visst geografiskt område bruka franchisegivarenssärskilda affärsidé, affärsmetoder och näringskännetecken,mot att franchisetagaren förbinder sig att tillämpa avfranchisegivaren uppställda villkor för profilering.Med franchisetagare enligt denna lag förstås ävendelägare i franchisetagare, vilken/vilka i något avseende ärpersonligen förpliktade att tillämpa avtalet.Inom EG har det utarbetats ett flertal direktiv där dethänvisas till franchiseförhållanden. Detta innebär att vi intekan undgå att i lag reglera denna företeelse. Även inomEuroparådet pågår ett arbete som syftar till att lagreglerafranchising. En lag skulle vara ett viktigt skydd för dennaofta svårt utnyttjade grupp av småföretagare. Någotytterligare utredningsarbete är heller inte nödvändigt. Detförslag som lades fram av en statlig utredning är enutmärkt grund för en lagstiftning.Konkurrensregler och bestämmelser om s.k.gruppundantag enligt löser intefranchisetagarnas problem -- dessa regler tillgodoser endastfranchisegivarnas intressen. Det minsta man kan begära äratt den i avvaktan på lagstiftningåtminstone inrättar ett råd för upprätthållande av etiskaregler liknande det regeringen i inrättat. Ettsådant råd bör bestå av bl.a. representanter förfranchisetagarnas och franchisegivarnas organisationer. rekommendation anmodas ju ocksåmedlemsregeringarna att utarbeta och harmoniseralagstiftning om franchising samt att i avvaktan på en lagverka för etiska regler. har alltid sett till attleva upp till rekommendationer och bör sågöra även . Den ''etiska'' nämnd som franchisegivarnasorganisation i inrättat kan inte betecknas som ettoberoende och fristående organ eftersomFranchisetagarnas inte är representerad iden. Nämnden är en Potemkinkuliss -- uppsatt för att döljamissförhållandena i branschen! Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av lagstiftning omfranchising.