mot · GG02U221 · 1993-01-26 00:00:00 — InledningDen svenska u-landspolitiken är föremål för enkritisk diskussion, och biståndets värde ifrågasätts avmånga. Det är viktigt med en debatt om den svenskabiståndspolitiken liksom u-landspolitikens allmännainriktning. Denna bör dock utgå från de reella behoven attfrämja utveckling i tredje världen. Behovet av utvecklinghar inte minskat, utan snarare tvärtom, klyftorna mellan u-land och i-land ökar.Detta faktum kan ses som ett misslyckande för denhittillsvarande biståndspolitiken. Trots den rika världensinsatser under gångna årtionden kvarstår svåra problem i defattiga länderna. Detta måste dock ses mot bakgrund av attden rika världens bistånd aldrig fått den omfattning som engång förutsågs. Biståndet har ännu inte nått upp till hälftenav den volym som FN bedömde som nödvändig för 30 årsedan!Dessutom försvåras de fattiga ländernasutvecklingsmöjligheter genom den handelspolitik som förs.De har svårt att få tillgång till marknader, kapital ochkunnande. Under det bidrog stormakterna tillatt underbygga konflikter i tredje världen, för egna syften.Svårigheterna att skapa en gynnsam utveckling i tredjevärlden kan få katastrofala följder. Länderna i tredjevärlden måste finna lösningar på många problem av globalkaraktär. Dit hör globala miljöproblem somökenutbredning, skövling av tropiska regnskogar och del av de globala luft- och vattenföroreningarna. Hithör också befolkningsexplosionen och den växandemassfattigdomen. De stora ekonomiska klyftorna och denväxande ekonomiska och ekologiska misären skaparsäkerhetspolitiska problem som kan få världsomspännandekonsekvenser. Risken är stor att öst--västkonfliktenkommer att ersättas av en nord--sydkonflikt.De viktiga utvecklingspolitiska frågorna är därför hur viskall få till stånd ett effektivare, och internationellt meromfattande bistånd, samt hur handelspolitik ochinternationell kunskapsöverföring kan reformeras för attbättre gynna de fattigaste ländernas utveckling.Det är beklagligt att det inte gått att undvika en sänkningav det svenska biståndsanslaget av BNI. Ävenutan denna åtgärd hade den negativa ekonomiska tillväxteni lett till nedskärningar av biståndet. Tillminskningen av biståndet ska också läggas effekterna avden sänkta kronkursen.Eftersom behoven är närmast omättliga är det viktigtmed ett politiskt fastlagt mål för hur stor del av svenskaresurser vi är beredda att avstå för att angripa de globalafattigdomsproblemen. Enprocentsmålet måste därföråterställas . Vidare bör det vara möjligtatt också överskrida en procent för att därigenomkompensera för de neddragningar som ansettsnödvändiga. Stöd till bör även fortsättningsvisvara skiljt från enprocentmålet för u-landsbistånd.Det är också angeläget att ta till vara erfarenheterna avdet hittillsvarande biståndet och söka vägar att göra det mereffektivt och ändamålsenligt. Enligt vår uppfattning hartidigare biståndsstrategier haft allvarliga brister.Åtskilliga felsatsningar har gjorts genom denbiståndsmodell som använts. Biståndet har i huvudsakbyggts upp kring ett antal länder som valts ut på basis avdessas allmänna utvecklingspolitik. Prioriteringar ochinriktning har i övrigt lämnats till mottagarlandet vilketvisat sig leda till åtskilliga felsatsningar.Den knytning till Världsbankensstrukturanpassningsprogram som senare gjorts har inte tagittillräcklig hänsyn till grundläggande sociala ochmiljömässiga behov. Det är därför viktigt att biståndet ihögre grad baseras på en grundlig och självständig analysav de globala utvecklingsproblem som det avser att angripa.Biståndet måste koncentreras på människorsgrundläggande basbehov och på att stärka deras förmåga attlokalt lösa sina problem.Sveriges politik gentemot utvecklingsländer i tredjevärlden måste innefatta såväl handelspolitik som politik närdet gäller kapitalrörelser, kunskaps- och teknikflöden ochdirekt bistånd i mer traditionell bemärkelse.U-ländernas situationUtvecklingen har gått framåt kraftigt i mångautvecklingsländer. Till exempel har den förväntadelivslängden ökat från , , till , år 1990.Andelen läskunniga har ökat från år år1985. Flera har fördubblat sin BNP/capita underen 10--. Ur ett historiskt perspektiv är detta enmycket snabb utveckling.Alla indikatorer över utvecklingen är dock inte likapositiva. Det finns länder, främst i söder om ,som haft en negativ BNP-utveckling . Trotsatt världen lyckats utveckla kommunikationsmedel somskickar bilder från en världsdel till en annan på nolltid, kanskicka folk till månen och flygplan från till New Yorkpå saknar nästan 1,5 miljarder människortillgång till enklaste sjuk- och hälsovård, 1,3 miljarder kaninte dricka rent vatten och cirka 2,3 miljarder saknargrundläggande sanitära förhållanden.Även om andelen läs- och skrivkunniga totalt sett harökat beräknas ändå en miljard vuxna vara analfabeter. Avdessa är cirka 600 miljoner kvinnor. Över 300 miljoner barnhar inte tillgång till utbildning.Inom finns stora skillnader. Majoritetenmänniskor, som bor på landsbygden, har ofta sämre tillgångtill rent vatten, sjuk- och hälsovård, hälsosamma sanitäraförhållanden och utbildning, än de som bor i städerna.Fattigdomen är ett hinder för människornas utveckling.Fattigdom leder till befolkningsökningar. Kvinnor somsaknar utbildning föder fler barn än kvinnor som har enbasutbildning. Barn till kvinnor som inte gått i skolan klararsig ofta sämre. De blir till exempel lättare sjuka.Fattigdom ger också upphov till miljöproblem. En starktökande befolkning kräver mer av jordens resurser.Utarmning av produktiv jordbruksmark, jordförstöring ochökenutbredning är typiska exempel på miljöproblem iutvecklingsländerna. Kombinationen ökande befolkningoch försämrade försörjningsmöjligheter kan komma attleda till ett ökat antal naturkatastrofer, om inteförebyggande insatser ges större uppmärksamhet ochmedel.U-länderna och handelOlika har olika behov för sin utveckling. För deländer som nått en bit på industrialiseringens väg är frågorsom rör handelsvillkor, kapitalrörelser ochtekniköverföringar -- med miljöanpassad teknik -- detviktigaste. För de fattigaste länderna är dessutombasbehovsinriktade åtgärder mycket angelägna.Enligt UNDP:s Human Development Report 1992förlorar 500 miljarder USD på grund avatt de inte har tillgång till världsmarknaden på lika villkorsom i-länderna. Detta motsvarar cirka 10 gånger i-världensbistånd till !I-ländernas protektionism och handelshinder slår hårtgentemot produkter. Protektionismen harunder senare år ökat, enligt Human Development Report1992. Produkter från tredje världen drabbas hårt av detta.Tillgång till kapital och teknik är andra faktorer sombegränsar möjligheter att konkurrera på likavillkor. har ofta bristande tillgång till kapital förinvesteringar. På den internationella marknaden tvingas debetala ett mycket högt pris för krediter.Stort hopp har ställts till de pågående GATT-förhandlingarna, Uruguay-rundan, om en liberalisering avvärldshandeln. Detta skulle i stor utsträckning kunna gynnatredje världens länder. Resultatet av förhandlingarna låterdock vänta på sig och riskerna för att dessa inte ska gå i låshar ökat. Oavsett resultatet anser vi att aktivt måstestödja en dialog om rättvisare ekonomiska relationermellan nord och syd. Detta innefattar såväl friarevaruhandel, som att tjänstexport och immaterialrätt ävenska anpassas att gälla förutsättningar i . måste ges ekonomiska förutsättningar och tillgångtill nödvändig kompetens och teknik för att kunna byggaupp en miljövänlig produktion. De måste också tillåtasskydda sina naturresurser, andra tillgångar och sinproduktion från exploatering.U-ländernas strävan att bygga upp ett ömsesidigtsamarbete, ett syd-sydsamarbete, och minska sitt ensidigaberoende av i-länderna måste också underlättas.SkuldkrisenSkuldkrisen är ett av de största hindren för utveckling förmånga länder i tredje världen. Länderna tvingas satsa påproduktion för export, för att få medel att betala av sinaskulder. Råvaror och jordbruksprodukter är u-ländernasfrämsta exportvara. Då alltfler länder konkurrerar medsamma typ av varor pressas priset ner -- för att tjäna engiven summa fordras ett allt större utbud av varor.Bönderna i tvingas överge odling av mat förfamiljens försörjning till förmån för avsaluprodukter. Priserstiger på grund av att inflationen ofta är rekordhög medaninkomsterna för bonden krymper. Han/hon måste få ut alltstörre produktion från sin jord, som riskerar att utarmas juhårdare den exploateras.För att klara av räntebetalningar och amorteringar tillVärldsbanken och måste länderna ta nya lån. av lån på lån har utvecklats. Många u-länderbetalar ut mer pengar i form av amorteringar och räntor änvad de lånar. Som en följd av utlandsskulden och de hårdavillkor som ställs av uppstår också social ochpolitisk oro. De nya, sköra demokratierna sätts på hårdaprov.Vi anser att bör öka sina ansträngningarinternationellt för att få skuldavskrivningar till stånd.Sverige bör även verka för att en förändring görs avVärldsbankens regler när det gäller skuldavskrivningar tillde allra mest skuldtyngda u-länderna.Kritik har också riktats mot bristande miljöhänsyn i deav finanserade projekten. Narmada-projekti är ett sådant exempel. Vi anser att bör tainitiativ till en oberoende utredning av effekterna avVärldsbanksfinansierade projekt, på liknande sätt som detNordiska . I första hand bör effekterna påmiljöområdet, det sociala området, utbildning och hälsastuderas.Världsbanken har kommit att inta en ledande roll somutvecklingsorganisation och policyskapare. FN-systemetsövriga organ har trängts undan i konkurrens medVärldsbanken. Bland annat beror detta på de resurserorganisationerna kan ställa till förfogande. Idet Nordiska pekas på flera faktorer som gjortatt FNs övriga organ hamnat i ett sämre läge till exempelvad gäller administrationsformer, möjligheter att rekryteraexperter, löneläge etc.UNDP är FNs ledande biståndsorgan. hartraditionellt ställt medel till UNDPs förfogande. Vi anseratt bör fortsätta att aktivt stödja UNDP medbiståndsmedel.Vi anser vidare att i internationella sammanhangbör intensifiera arbetet kring rekommendationerna iNordiska . måste arbeta aktivt för attstärka FNs fackorgans roll som policyskapare samt UNDPsbetydelse som biståndsorgan.Sveriges inflytande i liksom övrigaVärldsbanksorgan är begränsat då andel är låg.Världsbanken och dess organ är inte uppbyggd efterdemokratiska principer på liknande sätt som övriga FN-systemet. I årets budget görs en betydande neddragning avanslaget till UNDP medan anslaget som går till i stortsett är oförändrat. Vi anser att en noggrann övervägningbör göras om det svenska IDA-anslagets storlek vid nästatillfälle anslaget omförhandlas, för att möjliggöra en högreprioritering av UNDP.Vi anser vidare att svenskt bistånd bör frigöras frånanpassningen till politik. Det svenskabiståndet bör mer inriktas till de fattiga människorna ochderas grundläggande behov. FN-systemets policyorgan ochUNDP samt enskilda organisationer har en mycket viktigfunktion att nå ut till dessa människor. FN och enskildaorganisationer bör fortsatt vara en viktig kanal förbiståndet.Övergripande inriktning av biståndetUtveckling måste bygga på de berörda människornasegen förmåga att mobilisera sina resurser. I-ländernas rollkan aldrig bli annat än ett stöd i denna process. Biståndetbör inte ha karaktären av välgörenhet. Krav bör ställas ochde berörda människorna bör uppmärksammas som denviktigaste resursen i utvecklingsprocessen. Biståndet börfungera som en katalysator i denna process.Det övergripande målet för svenskt bistånd är att höjade fattiga folkens levnadsnivå.Under senare år har biståndet alltmer kommit attinriktas på makroekonomiska aspekter, näringslivs- ochförvaltningsutveckling samt infrastruktursatsningar, vilketdelvis är en följd av en allt högre grad av anpassning tillVärldsbankens politik. Biståndet har därmed kommit attorienteras ifrån de fattigaste människorna som en direktmålgrupp.En utveckling av makroekonomin är viktig, liksom attskapa förutsättningar för en fungerande marknadsekonomi.Därigenom grundläggs basen för en ekonomisk utvecklingsom långsiktigt kan skapa förbättrade levnadsvillkor. Dockfår detta inte ske på bekostnad av de fattigaste i dessa länderoch deras basbehov. Vi anser därför att det traditionellabiståndet i högre grad, i de allra fattigaste länderna, börinriktas på att säkra människors grundläggande behov ochdärmed deras överlevnadsmöjligheter.Biståndets inriktning baseras ofta påutvecklingsmodeller som skapats av i-länder. U-ländernasegna organ för utveckling har inte samma genomslagskrafteller motsvarande resurser. Vi anser därför att i sittbistånd bör ge stöd till institutioner ochorganisationer.Det gäller att ge människor tillgång till utbildning, gedem möjligheter att stoppa jordförstöring ochökenutbredning, att utveckla miljövänligajordbrukstekniker som ger god avkastning, att utvecklabinäringar till jordbruket, lokal livsmedelsförädling,hantverk och småindustri på landsbygden och i städer,utveckling av kooperativ etc.Anpassad teknikÖverföring av i-landsteknik och i-landslösningar på olikaproblem har snarare varit regel än undantag i biståndet. Närett biståndsprojekt slutförts står ibland byggnader ochmaskiner oanvända på grund av att dessa är främmande iden lokala miljön. Utveckling bör därför i långt högre gradbygga vidare på den kunskap och erfarenhet som finns påplats. Genom att människorna blir delaktiga i processenökar deras engagemang och vilja att skapa något bestående.Lokalbefolkningen har ofta lång kunskap och tradition i hurman kan försörja sig utan att förbruka naturens resurser.Det finns ett stort behov av framtagning och överföringav enkel, vardagsnära teknik för att framgångsrikautvecklingsprocesser ska komma till stånd. Vi anser därföratt svenskt teknikbistånd mer bör inriktas på anpassadteknikutveckling.Ökat stöd till landsbygdsutvecklingDen största delen av befolkning bor pålandsbygden. Dock har många sökt sig tillstäderna. Möjligheterna att försörja sig på jordbruk harblivit allt sämre. Regeringar i många länder har intervenerati prissättningen av jordbruksprodukter, som varit starktsubventionerad till förmån för städernas innevånare.Distribution av insatsvaror och avsaluprodukter har intealltid fungerat tillfredsställande. Möjligheterna tillbiinkomster vid sidan av jordbruket har varit begränsade.Jordbrukssektorn sysselsätter dock fortfarande den störstadelen av den arbetsföra befolkningen i de flesta u-länder.Inflyttningen till städerna har skapat nya problem förländerna i tredje världen. Arbetslösheten är enorm.Slumområden växer fram som tär hårt på miljön, orsakarsjukdomar, föder brottslighet etc. Många, och framföralltkvinnor som flyttat till städerna, finner att deras traditioneroch kulturmönster inte går att upprätthålla.Om människorna ges möjlighet att försörja sig pålandsbygden samt får förbättrad tillgång till sjukvård,utbildning, rent vatten m.m. kan de välja att stanna kvar isin hemmiljö. En ökad inriktning på landsbygden, i detsvenska biståndet, är därför angeläget, enligt vår mening.En sådan berör traditionella områden som utbildningoch hälsa, men också böndernas rätt att äga sin jord, derasmöjligheter att sätta ett marknadsmässigt pris på sina varor,tillgång till insatsvaror och krediter. Även teknikbistånd ochnäringslivsutveckling bör ingå för att ge människor stöd iutveckling av småindustri, hantverk och servicenäringar pålandsbygden.Miljöhänsyn -- för en uthållig ekonomisk utvecklingI sin kamp för överlevnad är många människor tvingadeatt förstöra miljön. Den snabba folkökningen leder till attallt sämre jordar måste användas till livsmedelsproduktion.Överbetning är vanligt. Man tvingas använda skogsom bränsle och för byggnadsändamål.Genom har miljöfrågornakommit att fokuseras på ett tydligare sätt. Konferensenenades om ett dokument, , som ett verktyg i detviktiga arbetet miljö och utveckling.Miljöproblemen är ett av de svåraste hindren förekonomisk utveckling. Många biståndsprojekt har ocksåbidragit till miljöförstöring. Alla projekt måste därförplaneras med utgångspunkt från miljöaspekten, med måletatt skapa en ekonomiskt uthållig utveckling. bör iinternationella sammanhang aktivt verka för att FNs målom att varje land avsätter av BNP för bistånd kanförverkligas.Kvinnor spelar en avgörande roll i det lokalamiljöarbetet. De har ofta ansvar för en stor del avlivsmedelsförsörjningen. Kvinnorna har stannat kvar pålandsbygden och har huvudansvaret för familjens jordbruki många länder. De samlar bränsle för matlagning. I Agenda21 läggs stor tonvikt vid kvinnors betydelse för att enekonomiskt uthållig utveckling ska komma till stånd i tredjevärldens länder.Det svenska biståndet har uppmärksammat kvinnor,men mycket återstår än att göra för att de ska få sinrättmätiga del av vårt bistånd. Fullföljande av Agenda 21:srekommendationer bör prägla såväl det bilaterala som detmultilaterala biståndet i stor utsträckning. FNs kvinnofond,UNIFEM, spelar en viktig roll i detta arbete. Vi anser attUNIFEM bör få ökat svenskt stöd så snart de ekonomiskaförutsättningarna medger en ökning av biståndsmedlen.Bistånd till fransktalande AfrikaI kämpar många länder med att förhindra öknensutbredning. Genom att öknen vinner mark försvinnerförutsättningar för livsmedelsproduktion. Framförallt iSahelområdet, i , är detta ett stort problem.Några av världens allra fattigaste länder finns i dennaregion. Svenskt bistånd har varit blygsamt till denna del avAfrika. En del framgångsrika projekt har dock bedrivits iSahelregionen med svenskt stöd, bland annat viamultilateralt samarbete.Vi anser att stödet till Sahelområdet bör fortsätta ochvidareutvecklas. Den planerade regionala studien om ettbreddat biståndssamarbete i fransktalande är därförvälkommen. Den bör särskilt beakta länderna iSahelområdet, och framförallt , ochMali, som präglas av stor fattigdom. Stöd till grundläggandebehov och landsbygdsutveckling är mycket angeläget i dessaländer. Möjligheterna till utvidgat svenskt bistånd bördärför nogsamt tas i beaktande i den planeradeutredningen.Demokrati och mänskliga rättigheterEtt land som respekterar grundläggande medborgeligafrioch rättigheter torde ha bättre förutsättningar att främjaen demokratisk samhällsutveckling och därmed också enekonomisk och social utveckling till gagn för alla.Demokrati och respekt för mänskliga rättigheter ärgrundläggande mål i det svenska biståndet.Genom biståndet måste utveckling och processer för attländer ska kunna uppnå demokrati och ökad respekt förmänskliga rättigheter stödjas. Det är därför inte möjligt attkräva att villkoren alltid ska vara uppfyllda innan landet kanfå svenskt bistånd.Barn och kvinnorFNs konvention om barnets rättigheter är en mycketviktig aspekt av de mänskliga rättigheterna. Barnen är desom drabbas hårdast av den ekonomiska regressionen ochsom därför också får bära de tyngsta bördorna. Minskadeanslag till sjuk- och hälsovård har lett till en ökadspädbarnsdödlighet, minskade medel för utbildning gör attfärre barn kan börja skolan. Barn tvingas attarbeta hårt för familjens försörjning. I många kulturer hargatubarn en mycket osäker tillvaro.Omsorgen om barnens utveckling bör vara en central delav den svenska utvecklingspolitiken och ett prioriteratområde i biståndspolitiken. Ett aktionsprogram förbarndeklarationens förverkligande, i egenbiståndspolitik och i internationella sammanhang, måsteföljas upp.Barnens möjligheter till utveckling är nära förknippademed kvinnors situation och utbildningsnivå. Det är därförmycket angeläget att stödet till kvinnor fortsätter att öka ibiståndet, när de ekonomiska förutsättningarna medgerdetta.Stöd till kvinnor bör vara en integrerad del av projektmen också ges till separata kvinnoprojekt. Tradition,kultur, religion och andra lokala omständigheter måste varaavgörande för vilken form som är mest lämplig.Samtliga biståndsmyndigheter måste omfattas av kravetpå ökat bistånd till och förbättrad integrering av kvinnor iutvecklingsprocessen. Inom t.ex. näringlivsutveckling ärdet angeläget att även kvinnor får tillgång till kapital,utbildning och stöd för att starta eller driva vidare företag.Biståndets former och organisationImportstöd är i sig inte en biståndsform som syftar tillutveckling. Det är snarare till för att lindra verkningarna avu-ländernas skuldkris. Importstödet är dessutom svårt attstyra mot de biståndspolitiska målen som är uppställda avSveriges riksdag. Vi anser att importstödet bör minskas ochfrigjorda medel omfördelas till områden som har en merutvecklingsinriktad karaktär.Naturligtvis bör svenskt kunnande och svenskaprodukter tas tillvara i biståndet. Uppskattningar ochberäkningar visar att cirka 40--av biståndsmedlenåterförs till via svenska varor eller tjänster.Mottagarlandet bör dock själv avgöra vilken expertisoch vilka produkter som lämpar sig bäst i landet. Biståndetbör därför vara fortsatt obundet och upphandling ibiståndsprojekt ske i öppen konkurrens. Svenska företagbör öka sina ansträngningar och sin marknadsföringgentemot biståndsmyndigheter. Det är också angeläget attsvenska företag i större utsträckning utnyttjar möjlighetenatt sälja varor och tjänster till FN-systemets biståndsorgan.Svenska biståndsmyndigheter bör underlätta sådanaansträngningar.Vi anser att situationen i tredje världen gör att biståndetmer måste inriktas på att lösa de grundläggande problemen,istället för att koncentreras till vissa programländer. Enprobleminriktning skapar möjligheter att göra insatser inomområden som är särskilt trängande. Det blir då också lättareatt prioritera geografiska områden där behovet är störst ochförutsättningarna att nå resultat är bäst. Det ger dessutommöjligheter att ställa krav på mottagarländernas egnaprestationer och ansvarstagande för projekt. Detta bör tas ibeaktande vid den aviserade förändringen avlandramssystemet.Vi anser att det är viktigt att det finns en samordnandebiståndsmyndighet för det svenska biståndet. Olika har nått olika långt i sin utveckling. Det ställer kravpå att biståndet anpassas till landets nivå. BITS ochSwedecorp svarar för en stor del av biståndet till de mindrefattiga . SIDA svarar dock för huvuddelen avsvenskt bistånd. Vi anser att SIDA bör fortsätta att ha denrollen. Därav tycker vi att den nuvarande inte ytterligare bör reduceras annat än vadsom påkallas på grund av reguljära rationaliserings- ocheffektiviseringskrav. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en-procentmålet i biståndet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om och handel,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skuldkris,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att stärka ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om övergripande inriktning avbiståndet,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anpassad teknik,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökat stöd tilllandsbygdsutveckling,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om miljöhänsyn för en uthålligekonomisk utveckling,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt bistånd tillSahelområdet,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om demokrati och mänskligarättigheter,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om barn och kvinnor,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om biståndets former ochorganisation.