mot · GG02Ju802 · 1993-01-26 00:00:00 — Sexuella övergrepp mot barn, m.m. har generellt en bra lagstiftning för barn. Bådebarn och vuxna har fått en starkare rätt som brottsoffer. Dehar t ex rätt till målsägandebiträde. Problemet är atttillämpa lagstiftningen. Detta gäller särskilt brott mot barninom familjen.Barn tillhör en svag grupp i samhället. De har få elleringa möjligheter att själva hävda sina intressen och attpåverka sin situation. De är ofta helt beroende avnärstående vuxna. Barn har trots sin hjälplöshet sammainneboende värdighet och värde som övriga medlemmar isamhället och samma okränkbara mänskliga rättigheter.Trots det relativa starka sociala skyddsnät som finns iSverige far många barn illa. De utnyttjas sexuellt avnärstående vuxna, de lever i själslig och kroppslig vanvård,de misshandlas , en del till döds. Ofta förekommerolika former av barnmisshandel samtidigt.Sexuella övergrepp mot barn är kanske det mesttabubelagda brott som finns. Både pojkar och flickordrabbas. Den faktiska förekomsten av barnmisshandel ochsexuella övergrepp är okänd. Olika undersökningar frånskilda länder visar att 5--av alla kvinnor och 3--8procent av alla män utsatts för påtvingat sex av en vuxen.Det har visat sig att där samarbete finns mellanmyndigheter blir sådana brott synliga. Den s kEskilstunamodellen är ett sådant exempel.I kapitel 6 § 6 A som antogs den 1 mars1991 anges föräldrarnas rätt till umgänge med sina barn närföräldrarna inte bor tillsammans.Vid bedömning av vad som är bäst för barnet skall rättenfästa avseende särskilt vid barnets behov av en nära och godkontakt med båda föräldrarna. (kapitel 6 §6 A. )Trots föräldrars rätt till sina barn enligt Föräldrabalkenoch barns behov av båda sina föräldrar måste barnetsuppgifter tillmätas vikt och betydelse, när det uttrycker attdet dels utsatts för övergrepp, dels inte vill träffa enförälder.Det är också viktigt att den persons uppgifter somkänner barnet bäst ofta tillmäts ograverad och full vikt vidrättslig prövning.Det måste anses fel och ur barnets synpunkt helträttsvidrigt att se på och bedöma incest som envårdnadstvist. Det går inte att dölja de svåra problem somincest är genom att se förbi de uppenbara signaler ochvittnesmål som bl a barnet, den andre föräldern,daghemspersonal, lärare och andra ger. En fråga om incestfår i rättsliga sammanhang inte göras om en till en fråga omvårdnad.Det talas ibland om risken för falsk anklagelse när detgäller incest. Men enligt all tillgänglig litteratur är detytterst ovanligt med falsk angivelse. Det enda fall mankänner till är en man som gjort en falsk angivelse om enpåstådd incest mellan en kvinna och ett barn. Han erkändesedan att anmälan var falsk. Det finns nästan inte hellernågra kända fall utomlands.Såväl utredare som beslutsfattare på alla nivåer,inklusive domstolar, måste ha kunskaper för att kunna tolkabrottsberättelser från barn för att rätt kunna hantera dem.Ofta blir offret sämre behandlat av rättsväsendet än denbrottsmisstänkte. Det budskap som samhället ofta ger debarn som far illa är att det verkar vara en grövre handlingatt anklaga någon för ett brott än att utsätta någon för ettbrott. Det är en katastrof för ett barn då en incestmisstänktförälder eller annan som begått brott mot barnet frias idomstolen. Rättsväsendet och andra instanser som möterbarn som far illa behöver få mer kunskap om hur barn somär offer för sexuella övergrepp skall omhändertas.Personalen vid barnavårdscentralerna bör också så fortsom möjligt få en ökad utbildning i hur man undersöker ochupptäcker barn som misshandlas inklusive utsätts för incest.De måste också läras att uppmärksamma symtom påpsykiska problem hos både barnen och deras föräldrar. Ettsätt att göra de misshandlade barnen synliga är att satsa merpå barnhälsovården, då av alla barn iförskoleåldern undersöks där med jämna mellanrum.Ett annat sätt att ta vara på barnens rättigheter, hjälpadem i svåra situationer och förebygga incest och andraformer av barnmisshandel är att tillsätta barnombudsmänpå regional nivå.Ytterligare ett sätt att hjälpa barn så att de inte far illa äratt satsa på föräldrautbildning. Denna verksamhet måste fåökad status och erkännande från samhällets sida. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt barn som brottsoffer måste ges ökat stöd,2. att som sin mening ger regeringen till kännabehovet av ökat strukturerat samarbete mellan lokala ochregionala instanser för att hjälpa barn som far illa,13. att som sin mening ger regeringen till kännaatt ökad tilltro måste sättas till barns vittnesmål i rättsligasammanhang,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt incestfall inte bör bedömas som vårdnadstvister,25. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den personal, poliser, psykologer, jurister,barnhälsovårdspersonal m. fl., som har att göra med barn isvåra situationer bör utbildas för den uppgiften,6. att som sin mening ger regeringen till kännaatt landstingen bör uppmuntras att överväga tillsättning avbarnombudsmän.1