mot · GG02U21 · 1993-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:244 Styrnings- och samarbetsformer i biståndet Jag biträder samtliga tre punkter i regeringenshemställan. Jag vill emellertid göra följande tillägg tillregeringens hemställan.I regeringens proposition understryks det väsentliga i deuttalanden som gjorts i årets finansplan om nödvändighetenav fortsatt delegering av befogenheter till förvaltandemyndigheter. Denna förvaltningsmetod måste givas ökatutrymme även inom biståndsverksamheten.En sådan utökad befogenhet för biståndsmyndigheternamåste leda till att ökade krav ställs på mottagarländerna atterbjuda dels en effektiv mottagarorganisation föruppnående av biståndsmålen och dels samverkanexempelvis genom nyckeltal för utvärdering,resultatuppföljning och erfarenhetsutbyte, så attbiståndsverksamheten fortlöpande kan utvecklas ocheffektiviseras. Mätbarheten av måluppfyllelse är ett viktigtincitament till effektivisering av biståndsverksamheten ochtill utvärdering av denna. En ökad grad av samverkan medmottagarländer kommer att innebära ett behov av ökadsamverkan även med andra biståndsgivande länder. Detframstår såsom ett angeläget önskemål förbiståndsverksamheten i stort att denna i större utsträckningkan genomföras i multinationella sammanhang för attdärmed möjliggöra en effektivare mottagarorganisation. Ursvensk synpunkt framstår det såsom särskilt angeläget attutveckla ett nordiskt samarbete i biståndsverksamheten.Ett ökat mått av samverkan på givarsidan får inte blottinnebära större befogenheter för biståndsmyndigheten utanmåste även innebära en ökad samverkan med enskildaorganisationer. I många fall kan även små enskildaorganisationer utföra en mycket effektivbiståndssamverkan med mottagarländerna.I propositionen anges att indikativa planeringsramar påsikt skall ersätta nuvarande avtalsfästa landramar. Deindikativa planeringsramarna skall förhandlas med deenskilda mottagarländerna. Det är utomordentligt viktigtatt därvid uppfyllelsen av målen för den svenskabiståndsverksamheten styr budgetanvisningarna. Genomen fördjupad samverkan bilateralt eller multilateralt medmottagarländerna kan biståndsverksamheten planeraslångsiktigt i form av projekt, infrastrukturutveckling och iandra former där en effektiv styrning och en närasamordning med mottagarlandet är central. Vid samverkani projektform måste beslutet vila på mottagarlandetsförmåga till ett effektivt mottagande av det stöd projektetutvecklar.I propositionen anger regeringen vidare att regeringenavser fastställa landstrategier som styrnings- ochsamordningsinstrument i utvecklingssamarbetet medmottagarländerna. Som förut framhålls är det därvidtvingande nödvändigt att av fastställdalandstrategier svarar mot mottagarlandets förmåga att påett meningsfullt sätt dra fördel av biståndet. Utvecklingenav samarbete med mottagarländer och av de landstrategiersom skall tillämpas måste i högre grad än vad som skerta hänsyn till andra länders biståndsverksamhet imottagarlandet. Ett multilateralt samarbete förutvecklandet av en hållbar långsiktig biståndsstrategi för ettmottagarland förefaller därför närmast tvingandenödvändigt. Som förut framhållits är uppnående av de målsom uppställts för svenskt bistånd det centrala i svenskbiståndspolitik. Detta måste kunna innebära att i det fall ettmottagarland ej längre motsvarar de svenska kraven påmänskliga rättigheter, demokratiutveckling ochmarknadsekonomi svenskt bistånd får avbrytas i avvaktanpå att dessa mål uppfylls. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om styrnings- och samarbetsformeri biståndsverksamheten.