mot · GG02Bo251 · 1993-01-26 00:00:00 — Alla skall ha möjlighet att efterfråga en bostad efterbehov och önskemål. Inom varje kommundel måste detfinnas bostäder för olika typer av hushåll och med olikaupplåtelseformer. Det behövs t.ex. större lägenheter iflerbostadshus och även småhus upplåtna med hyresrätt.Kommunerna måste ha kunskap om hurbostadsbeståndet utnyttjas, hur trångboddheten ochtillgängligheten är fördelad mellan hushåll och de socialaförhållandena i olika bostadsområden. Kommunerna kanhjälpa till med omflyttning så att t.ex. äldre hushåll kan fåen bostad med den service och tillgänglighet som de kräverför att kunna bo kvar i hemmet, varvid yngre hushåll kanflytta in i de lägenheter de äldre har lämnat.Det är positivt att omsorgspolitiken inriktas på enbegränsning av institutionsboendet och att strävan i ställetär att ge möjligheter för de äldre att bo kvar hemma så längesom möjligt. Men eget boende är inte den bästa lösningenför alla. Kommunerna och landstingen måste även ta ansvarför att det finns värdiga vård- och boendeformer för demsom av olika skäl inte klarar av ett eget boende.Kommunerna måste också ta ansvar för attbostadsbeståndet och den sociala och kommersiellaservicen samt omsorgen anpassas till den nya inriktningen.Närhet till affärer, bank, post, sjukvård m.m. är viktigaförutsättningar speciellt för de äldre och handikappade.För barnfamiljerna är närheten till daghem, fritidshem,skola och gröna ytor viktiga faktorer när man väljerbostadsområden. Ungdomar, men även vuxna, vill hamöjlighet till bra fritidsaktiviteter.Bostadsområdens serviceutbud måste således anpassastill de behov och krav som de boende i området har. Genomsamverkan och samordning av de verksamheter som bedrivsav olika huvudmän kan tillgängligheten öka ochbesparingar göras.För att planera och skapa brabostadsområden måste kommunernasbostadsförsörjningsprogram växa fram utifrån lokalkunskap och lokala initiativ. De bör utformas med sikte inteenbart på själva bostadsförsörjningen utan med helhetssynpå både kommundelens, kommunens och de boendesbehov. Programmen bygger självfallet på mycket mer änenbart fysisk planering. Samordningen boende--arbeteingår i den fysiska planeringen, men förverkligandet berortill stor del på hur dessa förutsättningar tillvaratas.Samhällsplaneringen befinner sig i kris. Marknadensegen ''planering'' är inne. Den rationella planeringen är ute.Ändå behöver vi en långsiktig planering inom boendet. Nyastrategier för en välfärdsinriktad samhälls- ochbostadsplanering och för samhällsarbete bör utvecklas.Sammantaget kan strategin beskrivas enligt följande:-- sektorsövergripande samarbete mellan tekniska och''mjuka'' verksamheter-- måste på ett bättre sätt komma med iplaneringen med sina specialkunskaper om social balans,socialt liv, människors hälsa och tillgänglighet-- delaktighet för kommunens invånare, dvs. de som boreller tänker bosätta sig i området, efter önskan att delta iplaneringsprocessen för att säkerställa hänsyn till lokalaförutsättningar socialt, historiskt och kulturellt-- flexibilitet för att underlätta anpassning till ändradeförutsättningar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bättre social bostadsplanering.