mot · GG02U634 · 1993-01-26 00:00:00 — InledningÖsttimor ockuperades av grannlandetIndonesien. Sedan invasionen har mellan en tredjedel ochhälften av befolkning dödats genom krig, terroroch den svält som varit följden av de omfattandefolkomflyttningar som den indonesiska ockupationsmaktengenomfört. folk lever under terror och hårtkulturförtryck. har fördömtockupationen och i ett tiotal resolutioner entydigtgaranterat det timoresiska folkets rätt tillsjälvbestämmande samt uppmanat att lämnaterritoriet.Bistånd och krediter till IndonesienDen indonesiska militärdiktaturen är starkt beroende avekonomiskt stöd från omvärlden. 1992 mottog Indonesien4,94 miljarder US$ i lån och krediter, varav 55 miljoner US$från Nordiska investeringsbanken (NIB). Regimen satsartrots biståndsberoendet stora resurser på militärarustningar. beställde man t ex 24 nyastridsplan från och köpte 42 krigsfartyg fråntidigare östtyska flottan.Svenskt bistånd (bilateralt bistånd och u-krediter) medden indonesiska staten som mottagare bör p gr aockupationen av och de omfattandekränkningarna av mänskliga rättigheter inte komma ifråga.Sverige bör på samma grunder verka för ett stopp för denNordiska utvecklingsfondens krediter till Indonesien.Ett direkt eller indirekt svenskt engagemang i denomfattande internationella kreditgivningen till Indonesienär inte önskvärt då det bidrar till den indonesiskamilitärregimens möjligheter att frigöra resurser för militärarustningar och vidmakthålla förtrycket av ockuperadeområden som och Västpapua. bör därförej heller lämna några kommersiella krediter till Indonesien.Sverige bör på samma grunder verka för ett stopp förNordiska investeringsbankens projektinvesteringslån tillIndonesien.MotståndsrörelsenMotståndsrörelsen under Fretilin försökte i början, efterdet att invaderat 1975, att upprätthållaett väpnat motstånd. av ockupationkunde man bjuda omfattande motstånd. Men sedanIndonesien fått betydande förstärkningar från ochandra västländer, däribland , genomfördes 1977omfattande bombningar av Fretilins områden.Befolkningen tvingades ned från bergen och gerillan ledsvåra förluster. bedöms gerillan uppgå till någottusental, medan de indonesiska styrkorna är ca 30 000.Motståndsrörelsen inser att den inte kan besegra denindonesiska ockupationsmakten militärt. Tyngdpunkten imotståndet har förskjutits från väpnad gerillakamp tillcivilt motstånd i byarna och städerna. Motståndet har fåtten bred folklig karaktär.Ett fritt kan nu endast uppnås medvärldssamfundets stöd. Genom att de regeringar som förserIndonesien med krediter och vapen förmås att dra tillbakasitt stöd kan bli tvunget att acceptera enlösning i linje med FN:s resolutioner. Därför är detinternationella opinionsarbetet, arbetet på det diplomatiskafältet och i FN av största betydelse.Bistånd till ÖsttimorÖsttimor är i stort behov av humanitärt bistånd, stöd tillde krafter utanför den indonesiska militärens kontroll somförsvarar mänskliga rättigheter och stöd för bevarandet avden timoresiska kulturen inne i och i exil. Behovetav långsiktigt utvecklingsbistånd för främst utbildning ochjordbruksutveckling är stort. Här är dock ett stöd tillofficiella indonesiska ''utvecklingsprojekt'' olämpligt, dådessa syftar till integration med och motverkaransträngningar på MR- och kulturområdet.Utvecklingsbistånd förutsätter samarbete med oberoendeorganisationer, i detta fall lokala katolska församlingar.Humanitärt biståndSituationen på det humanitära området är fortfarandesvår. Källor inom den katolska kyrkan uppger attbarnadödligheten är hög, till följd avtuberkulos, magsjukdomar och olika tropiska sjukdomar.Den indonesiska administrationen driver ettbarnhälsoprogram, men barnen drabbas ändå hårt p g a bristen på läkare. Endast 40 av de 61 underdistrikten iÖsttimor har någon läkare, de flesta icke-specialister.Problemet är emellertid inte bara att läkarna är för få.Många av de indonesiska läkare är inte intresserade av atthjälpa det timoresiska folket, utan vill bara tjäna pengar. Ihela finns bara två timoresiska läkare.Läkarutbildning saknas, och det finns bara ensjuksköterskeskola i landet. Även här råder stor brist. IViqueque-distrikten i östra delen av landet saknar t ex 60byar sjuksköterska.Indonesien har i verkligheten två parallellasjukvårdsapparater i . Dels den civila som ärtillgänglig för timoreserna, dels den militära, vars välutbyggda resurser i praktiken tjänar både militärer ochinflyttade indonesiska administratörer. Den indonesiskaadministrationens allmänna hälso- och sjukvård har iupprepade och väldokumenterade fall vägrat ge medicinskhjälp till offer för den indonesiska militärens och polisensterror. Indonesisk säkerhetstjänst har även kunnat ''lämnain'' sina offer för omplåstring för att sedan hämta dem förfortsatt tortyr.Kyrkan bedriver viss hälsovård med stöd från enindonesisk hälsoorganisation, som i sin tur stöds av . Källor inom den katolska kyrkan har dockgett många exempel hur det pågående kriget försvårarhälsovårdsarbetet. Militären lyckades vid en attack motgerillan i ett distrikt i bergen komma över ettmedicinförråd. Man drog slutsatsen att civilbefolkningen inärbelägna byar försett motståndsrörelsen med läkemedel,och arresterade alla som hade medicin hemma. Sedan dessvågar inte sjuksköterskorna vid den lokala hälsocentralendela ut medicin till någon, av rädsla för att bli anklagade församarbete med gerillan. Kyrkan har därför tvingats fungeraäven som apotek där den lokale prästen förvarar ochdistribuerar medicinen. Medel bör avsättas för humanitärtbistånd, att kanaliseras via oberoende kanaler till projekt ikyrkans regi.Bistånd till försvar av mänskliga rättigheterBehovet av stöd till de krafter som försvarar mänskligarättigheter är stort. Den allvarliga situationen på dettaområde är rikligt dokumenterad av organisationer somAmnesty International, och den kristnaorganisationen (Peace is Possible in East ).Internationella mänskliga rättigheters organisationer tillåtsdock inte medverka i . Flera organisationer somunder svåra omständigheter på olika sätt försvarardemokratiska värden och mänskliga rättigheter inne iÖsttimor förtjänar vårt stöd.Internationella Röda Korset (ICRC) utför ettförtjänstfullt arbete i . ICRC, som har enpermanent närvaro i landet genom sitt kontor i ,kommenterar aldrig sitt arbete i landet eftersom dennatystnad är en förutsättning för arbetet. Men rapporter frånjournalister bekräftar att man agerat snabbt vid de tillfällendå militären attackerat demonstrationer, genomförtmassarresteringar etc. ICRC arbetar också med att få uttimoreser som vill lämna landet. Uppgifter i indonesiskpress rapporterar att 1113 timoreser lämnade landet medICRC:s hjälp --. Sverigestöder detta arbete indirekt genom anslag till svenska RödaKorset, som i sin tur ger ett årligt bidrag till ICRC:sverksamhet i . Svenska Röda Korset har ingaöronmärkta anslag för ICRC:s arbete i . Ettfortsatt stöd möjliggörs genom att ge Röda Korsetmöjligheter att öka sina bidrag till ICRC.Självständighetsrörelsen i spelar en viktigroll, inte bara som organisatör och samordnare av olikaformer av motstånd som t ex viss väpnad kamp,demonstrationer, underrättelseverksamhet, utan också närdet gäller mänskligt rättighetsarbete i vid mening. Det kanockså gälla rättshjälp och försörjningsbidrag till fängslademotståndsaktivister och deras familjer, flyktinghjälp,dokumentation av mänskliga rättighetskränkningar,förberedande och samordning av vittnesmål vid FN:s olikakommissioner. Viktigt arbete på dessa områden görs såvälav självständighetsrörelsens paraplyorganisation ,Conselho Nacional de Maubere, som de olikagrupper som ingår i denna.Den katolska kyrkan är den enda oberoendeorganisation som kan agera öppet i . Kyrkan utförett viktigt arbete för mänskliga rättigheter inom ramen fördet lokala församlingsarbetet.Självständighetsrörelsens MR-arbeteDe i CNRM ingående eller närstående organisationernai och utanför har spelat en viktig roll i försvaret avde civila demonstranter som ställts inför rätta av Indonesienefter fjolårets massaker, då uppemot 200 demonstranterdödades av på en kyrkogård i införjournalisternas tv-kameror. Kontakter med internationellaMR-organisationer och juridisk expertis samt meddemokratirörelsen i har organiserats av detimoresiska studentorganisationerna och CNRM. CNRMbedriver ett viktigt internationelltopinionsarbete för frigivande av den fängslademotståndsledaren annat viktigt område är hjälparbetet för förföljdaoch deras familjer. Flera vittnen till massakrerna den 12november har kunnat räddas undan tortyr, fängelse ochförsvinnanden och föras ut ur landet genom dessaorganisationers insatser.I samarbete med internationella MR-organisationer harman genomfört en omfattande dokumentationav massakern . Informationensamlades in av östtimoreser i under tre månader1992, med frågeformulär utarbetade av CNRM. Uppgifterom 3500 rapporterade offer samlades in och analyseradesinne i under mycket svåra förhållanden.Undersökningen har bearbetats och publicerats av denkristna is Possible in East Timor.CNRM bedriver också ett viktigt arbete för flyktingar iexil i och . Skolor, stipendieprogram förungdomar, kulturprojekt m m har initierats av CNRM och ingående organisationer.CNRM har organiserat vittnesmålav timoresiska flyktingar vid bl a FN:s kommission förmänskliga rättigheter, FN:s underkommission förminoritetsrättigheter, amerikanska senaten samt EG-parlamentet.Sverige bör under anslaget till demokrati och mänskligarättigheter ge stöd till det MR-arbete som CNRM och dessingående organisationer utför.Kyrkans MR-arbeteDen katolska kyrkan är den enda oberoendeorganisation som kan agera öppet i . Kyrkan utförett viktigt arbete för mänskliga rättigheter inom ramen fördet lokala församlingsarbetet. Någon and PeaceCommission kan inte arbeta öppet i Östtimor.Många lokala församlingspräster dokumenterar ochrapporterar MR-kränkningar; rapporter som sedankommer internationella MR-organisationer till del. I sindagliga gärning beskyddar prästerna ofta civila timoreser påflykt undan militären eller säkerhetstjänsten. Biskopen harunder vid upprepade tillfällen gett beskyddåt timoresiska ungdomar och studenter.Det viktiga faktum att många vanliga -- officielltindonesiska -- skolor finansieras, och i praktiken drivs avkyrkan, innebär mindre möjligheter till militär kontroll ochett större utrymme för informella aktiviteter. Där kyrkanfår resurser att engagera sig i utbildning, hälsovård ellersociala projekt, skapas också en bit civilt samhälle utanförmilitärens kontroll -- en ''demilitariserad zon'' som gerutrymme för kyrkans agerande i MR-frågor.Katolska församlingar i har under det gångnaåret vädjat om svensk hjälp för utbildning, såsomuppförande och utrustning av skola, och sociala projekt somstöd till änkor och faderlösa barn, familjeplanering enligtnaturmetoden. I ett samhälle där varje aspekt av det dagligalivet övervakas och penetreras av militären utgör varjesådant projekt också ett stöd för mänskliga rättigheter.Sverige bör under anslaget till demokrati och mänskligarättigheter ge stöd till utbildning och sociala projekt i regiav katolska församlingar i Östtimor.Indonesiens kulturmordspolitikDet egna språket, tetum, är förbjudet i skolorna. Denegna historien -- traditioner, myter, liksom det omfattandekulturarvet från nära som portugisiskkoloni -- förnekas av de nya indonesiska herrarna.Försvaret av språk, historia och kultur går igen i såvälsjälvständighetsrörelsen verksamhet som kyrkans dagligaarbete.Tetum, det språk som används av timoreserna som''nationalspråk'', är ett blandspråk (liksomindonesiskan/malajiskan). I den måntimoreser över huvud taget åtnjöt någon utbildning vardetta på portugisiska. Tetum har därför endast använts somtalat språk; någon skriven litteratur på tetum har aldrigexisterat.Den indonesiska ockupationsmakten påbjuder idaganvändning av Bahasa ; undervisning, offentligtliv, media etc sker endast på detta språk. Detta innebär endiskriminering, även med indonesisk måttstock. IIndonesien förekommer, såväl på som på ,undervisning på de lokala språken upp till mellanstadienivå.Skolbarn på lär sig behärska den urgamla javanesiskaskriften. Den indonesiska ockupationsmakten haroinskränkt kontroll över media och det skrivna ordet.Varken böcker, tidningar, radio eller tv existerar påtimoresernas språk, tetum.Det indonesiska utbildningssystemet är i ettsystem för utplåning av östtimoresernas nationella identitet.I byarna är nästan alla lärare i timoreser ochtalar tetum. Trots detta måste all undervisning ske påindonesiska. Tetum får varken användas i undervisningeneller i samtal eleverna emellan. Armé- och polisofficerarebesöker regelbundet skolorna för att kontrollera attindonesiska talas. Förutom språket ärhistorieundervisningen den del av utbildningen, som ärtydligast inriktad på att få barnen att tänka indonesiskt ochbli indonesier. Timoresernas egen historia har ingen plats iundervisningen. Detta är en ständig moralisk konflikt för detimoresiska lärarna, varav de flesta har någon släkting ellerfamiljemedlem aktiv i motståndsrörelsen. Hela dentimoresiska kulturella traditionen; språk, danser, historia,myter och sånger är allvarligt hotad av den indonesiskakolonialismen. En levande kultur är omöjlig i ett samhälle,där människor inte tillåts samlas utan att riskera bliarresterade för subversiv verksamhet.Ett ytterligare problem för timoreserna är att bristen påutbildningsplatser och ett diskriminerandeintagningssystem utestänger timoresiska ungdomar frånhögre utbildning i t ex högstadium och gymnasium.Bistånd till bevarandet av språk och kulturKyrkan spelar en oerhört viktig roll för den timoresiskaidentitetens möjligheter att överleva. Inom kyrkan levertimoresernas eget språk genom att mässan hålls på tetum.Visserligen har militären försökt stoppa detta men man harinte lyckats.De skolor som finansieras av kyrkan är visserligentvungna att följa den indonesiska läroplanen, men de lokalaförsamlingarna organiserar också barnkrubbor ochkvällsundervisning, där barnen får lära sig läsa och skriva påtetum.Kyrkan har också erbjudit en för kulturen.Kyrkans processioner och religiösa fester har betydandeuppslutning och utgör uppvisningar av levande timoresiskkultur.Självständighetsrörelsens olika delar har alltsedaninvasionen av målmedvetet sökt dokumentera ochbevara det egna språket och kulturen. Rörelsensmöjligheter att sprida material på tetum var länge mycketbegränsade. 1990 började emellertidsjälvständighetsrörelsen ge ut enregelbunden publikation, de timoresiska studenternasunderjordiska tidning, som sprids av den civilamotståndsrörelsen inne i Östtimor.Det finns också en timoresisk kulturstiftelse, somproducerar böcker, som sprids inne i . som utgavs med stöd från SIDA har t ex smugglatsin och används som läsebok i . Historiens förstaportugisiskt-tetum-lexikon är under arbete. Det sker ocksåett viktigt kulturarbete bland de timoresiska flyktingarna iAustralien och i Portugal.Sverige bör under anslaget till särskilda program ge stödtill det kulturarbete som kulturstiftelsen och andra CNRMnärstående organisationer utför. Kyrkans viktiga roll förkulturens överlevnad i bör också beaktas vidbedömning av projekt inom det humanitära och MR-området. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för ett stoppför den Nordiska utvecklingsfondens krediter tillIndonesien,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för ett stoppför den Nordiska investeringsbankensprojektinvesteringslån till ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att avsätta medel för humanitärtbistånd, att kanaliseras via oberoende kanaler till projekt ikyrkans regi,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge stöd till det arbete somCNRM och dess ingående organisationer utför,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att under anslaget tilldemokrati och mänskliga rättigheter bör ge stöd tillutbildning och sociala projekt i regi av lokala katolskaförsamlingar i ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att under anslagetSärskilda program bör ge stöd till det kulturarbete somkulturstiftelsen och CNRM och andra CNRM närståendeorganisationer utför.