mot · GG02A729 · 1993-01-26 00:00:00 — Sysselsättningsutsikterna är för många just nu mycketdystra. Trots en mycket aktiv arbetsmarknadspolitik gårmånga utan arbete. Mer än var femte människa iåldern 18---- -- är arbetslös eller harungdomspraktik eller annat konstruerat arbete. Detbetyder nära 180.000 ungdomar, enligt siffror från AMS förnovember 1992. I hela befolkningen gäller det var tionde,om man räknar både den öppna och dolda arbetslösheten.Situationen beräknas inte bli bättre enligt såvälarbetsmarknads- som finansministerns bedömningar. ''Svenskarna måste börja dela på den mängd arbete somlandet förmår skapa. I stället för att var tionde går arbetslösbör var och en minska sin arbetstid.'' Det vi nu citerar stodatt läsa i en och för självaförslaget står docenten i psykosomatik har på uppdrag av regeringens folkhälsogruppinventerat kunskaperna om vad som betyder mest förmänniskors liv och hälsa. Arbetet eller snararearbetslösheten är ett viktigt avsnitt i rapporten ''Jordmånför ett gott liv''.En del av den arbetslöshet vi drabbats av kanförväntas försvinna vid en ny högkonjunktur. Men det ärinte sannolikt att vi kan räkna med att återvända till tidigareextremt låga arbetslöshetstal. 80-talets höga sysselsättningberodde i hög grad på en omfattande offentlig sektor varsfinansiering skapade ett strukturellt budgetunderskott somuppskattas till . I stället är detmycket som talar för att en fortgåendeproduktivitetsutveckling inom såväl varu- somtjänsteproduktion kommer göra det allt svårare attuprätthålla full sysselsättning med konventionella metoder.Samtidigt som arbetslöshet är ett gissel för vår samhälleär också tidsbristen det. Människor som har arbete har oftainte tillräcklig tid för att umgås med sina barn, andraanhöriga, vänner och grannar. Man har svårt att ta ansvarför närstående med behov av vård och stöd. Man kan inteengagera sig i sin närmiljö eller i demokratiskt arbete itillräcklig grad.Att försöka upprätthålla full sysselsättning genom enständigt ökande varukonsumtion leder mot enåtervändgränd med hänsyn till miljö- och naturresurser. Enständigt växande offentlig tjänstesektor kräver enskattebörda som säkert inte kommer att accepteras. Riskenär också att det skapar ett förmyndarsammhälle därmedborgarna allt mindre rår över sitt liv och tar ansvar försin egen situation och sin närmiljö. Om däremot denfortgående produktivitetsutvecklingen skulle kunnaanvändas till att ge alla människor mer tid så skulle detkunna innebära en starkt förbättrad livskvalitet. Dennuvarande situationen där vissa människor drabbas avarbetslöshetens överflöd medan andra tvingas till en allthårdare stress för att försörja både sig själv och dearbetslösa är uppenbarligen helt ohållbar.En allmän arbetstidsförkortning skulle kunna lösa en radproblem. Den strukturella arbetslösheten skulle kunnaelimineras. Alla skulle kunna få mer tid för sig själva,varandra, sin närmiljö och för ett samhällsengagemang.Staten skulle spara stora utgifter för arbetslöshetsunderstödoch andra arbetsmarknadsåtgärder. Hälsotillståndet skulleförmodligen bli bättre genom minskad stress bland såvälarbetslösa som arbetande. Arbetets kvalitet skulleförmodligen förbättras. Sex timmars arbetsdag somnormalarbetstid skulle i många fall kunna underlätta eneffektivare arbetsorganisation. Många verksamheter somidag bedrivs i ett 8-timmarsskift per dag skulle kunna gåöver till två 6-timmarsskift, vilket skulle innebära attutrustning och lokaler används mer varje arbetsdygn.Detta innebär också att en arbetstidsreform skulle kunnafinansieras med insatser såväl av staten, genomskattesänkningar, som av arbetsgivarna och anställda somtar ut produktivitetsvinsten i form av kortare arbetstid istället för högre lön.Mot den här bakgrunden anser vi det motiverat attregeringen tillsammans med arbetsmarknadens parterförutsättningslöst utreder förutsättningarna ochkonsekvenserna av en förkortad arbetstid och återkommertill med förslag i denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär utredning om enförkortad arbetstid.