mot · GH02Ub13 · 1993-10-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:220 En ny läroplan och ett nytt betygssystem för , sameskolan, specialskolan och den obligatoriska särskolan Kunskap för livetKunskap skall vara meningsfull. Den skall utgöra ett sättatt göra världen begriplig och bli ett verktyg för att kunnaagera som individ i ett demokratiskt samhälle.Kunskap om fakta är då inte det enda verktyget somkrävs, utan man måste också ha en god kunskap ochförmåga i konsten att samverka och samarbeta med andra.Utan kunskap i samarbete kan en nog så godfaktakunskap snarare bli mindre värd och utan kraft att föraoss närmare förmågan att agera som fullvärdigasamhällsmedborgare.Skolan har betydande problem med att legitimerasig -- visa sig meningsfull -- för eleverna. Många eleverfrågar sig, utan att få godtagbara svar, om det som deförväntas läsa och lära in har någon betydelse för dem självai det egna, dagliga livet.En ny läroplan ger chans att ändra på detta.Skolan har också enligt framställdarapport ''Bilden av skolan'' misslyckats när det gäller att fåeleverna att se helheten och förstå de stora sammanhangen.Detta hänger ihop med och är en del av det förraproblemet.Den svenska skolan har alltför länge delat upp --snuttifierat -- ämnena och gjort dem till enheter skilda frånvarandra.Det nu lagda förslaget till läroplan är fortfarande fixerattill ämnestänkandet och innehåller inte några riktlinjer somkan underlätta för lärarna och eleverna att klargöra de storasambanden i samhället och mellan ämnena som sådana.I regeringens proposition finns ett avsnitt omämnesövergripande kunskapsområden. Exemplen miljö,, sex och samlevnad samt konsumentkunskap nämnssom områden där eleverna bör få en helhetssyn.Vi vill vidga detta till att gälla alla ämnen i skolan. Detfinns inte något ämne i skolan som inte vinner på att speglasmed andra ämnens perspektiv.Ämnesövergripande studier utförda med t.ex.projektarbetsmetodik bör därför ingå som regelbundnainslag och i varje studieavsnitt. Det ären metod som ger eleverna förmåga att se orsaker,samband, strukturer och helheter samt att passa in skolansarbete i ett omvärldsperspektiv.Eleverna får också genom denna metod tillägna sig ettvetenskapligt arbetssätt. De lär sig att värdera fakta ochvälja ut vad som är relevant i förhållande till vad somstuderas, att sammmanställa och strukturera sitt stoff, attdra slutsatser och att pröva sina teorier.Det ger också en träning och kunskap i att samverka medandra. Elever som samverkar med andra och som själva fårta ansvar för och planera sin undervisning lär sig någotmycket viktigt för livet -- de lär sig konsten att lära.Vi vill därför yrka på att ämnesövergripande studier blirobligatoriskt i läroplanen.Vi vill också betona den definitionen under rubrikengaranterad undervisningstid och som jämställeranvändandet av t.ex. omvärldsstudier med den traditionellaundervisningen i klassrummet. Den bör förstärkas genomatt man i läroplanen också skriver in som en skyldighet förvarje undervisande lärare att pröva alternativaundervisningsformer såsom t.ex. projektarbetsmetodik.Kunskap som konsumentLäroplansförslaget saknar resonemang om hur skolanskall ge eleverna handlingsberedskap i sin roll som blivandekonsumenter.Det är betydligt svårare att vara konsument äntidigare. Dels är utbudet av varor större, dels har varornaofta internationellt ursprung och kan vara mersvårbegripliga. lever vi i då kommunernasparar in på konsumentvägledare och då samhällets tjänsteroch service gentemot konsumenterna tenderar att blisämre.Vårt moderna liv ger inte heller av olika skäl utrymmeför det överförande av konsumentkunskap som förr funnitsfrån generation till generation. Den tekniska utvecklingenbl.a. gör att en del av den tidigare generationens kunskapinte är relevant för den följande generationens liv, utan debehöver annan, ny kunskap för att fungera somkonsumenter.Konsumentundersökningar visar att ungdomarna i dagkänner sig allt mer främmande och osäkra när det gäller sinegen dagliga konsumtion. De har svårt att värdera olika valav livsmedel och andra varor och vet inte vart de skall vändasig för att få hjälp.Utifrån perspektivet med ett alltmer enat och enalltmer internationellt beroende ekonomi är det av ännustörre vikt att eleverna ges redskap att handskas somupplysta och sakkunniga konsumenter med det varuflödede kommer att exponeras för i sin vardagliga tillvaro.Det är också viktigt att eleverna lär sig förstå detekonomiska spelet och hur det kan påverka deras egna liv.I konsumentkunskap ligger också förmågan att handskasmed pengar och att känna till vad olika ekonomiskavalalternativ ger för konsekvenser. 80-talets överhettadeekonomi visade klart hur utlämnade konsumenterna var tillvältaliga långivare.Mot denna bakgrund bör utrymmet förkonsumentkunskap förstärkas. I ämnena samhällskunskapoch hemkunskap bör ett garanterat utrymme beredas förmomentet konsumentkunskap.HälsofostranEtt tredje viktigt område är den hälsofostran som skolanav samhällsskäl bör ge eleverna även i fortsättningen.Förståelsen för behovet av rätt kost, motion och ett suntleverne kan fås genom samverkan med en rad ämnen, t.ex.hemkunskap, idrott, naturorienterande ämnen,samhällsorienterande ämnen m.fl.Friiluftsdagarna har här haft en stor betydelse genom attknyta samman kunskapen och visa på de praktiskaexemplen. Idrottslärarna har haft en viktig roll somorganisatörer och inspiratörer gentemot den övriga skolan.I vårt moderna liv rör vi oss tyvärr allt mindre. Man kaninte enbart förlita sig på att hemmen visar barnenfördelarna med att vistas utomhus i skog och mark. Allt flerbarn har aldrig satt sin fot i en skog innan skolan tar demdit och måste läras att tycka om naturen.Om idrott och friluftsdagar har mycket skrivits iremissvaren. Vi vill här understryka att friluftsdagarna äveni den kommande läroplanen bör ha ett eget, reserverattidsutrymme.Skola -- arbetslivEtt av de stora problemen med Lgr -80 har varitsvårigheten att förverkliga ambitionerna medarbetslivsundervisningen. Det har också varit svårt attförverkliga intentionerna med den arbetsplatsförlagdautbildningen i gymnasieskolan. Orsakerna till båda dessaförhållanden finns väl dokumenterade bl.a. i SÖ:s rapport''Skolans arbetslivskontakter'' (R 91:7).Riksdagens revisorer har i en enkät till gymnasieskolansavnämare sett att det finns brister i kritiskt tänkande,självständigt arbete och kreativitet hos främst ungdomarfrån studieförberedande linjer.Eleverna har behov av arbetslivskontakter som stöd förinlärningen, dvs. att konkretisera och legitimera skolansämnen genom att visa deras betydelse i dagens arbetsliv.Eleverna har behov av att få kunskaper om arbetslivet,som är ett för dem okänt och stängt område tills de självabereds tillträde till det genom praktik eller anställning.Personlig utveckling och socialisation underlättas genomatt eleverna får vistas i arbetslivet, umgås medvuxna på vuxnas villkor och får sin person relaterad till sinarbetsinsats. Att få ingå i ett arbetslag och samarbeta medvuxna är ofta en stor upplevelse även under en kortpraktikperiod.Det egna valet av framtida studier och yrke är en processi tid och mognad. Den kräver också kunskap om ochåterkommande kontakter med arbetslivet för att elevenskall kunna göra realistiska och välgrundade val.Även om vi lever i ett samhälle där återkommandeval av såväl studier som yrke kommer att göras av varjeindivid ett flertal gånger , så är grundenminst lika viktig som tidigare.Samtidigt har det visat sig allt svårare att, oavsettkonjunktur, få utrymme för all den praktik som skolanönskat ge eleverna. Det finns också fortfarande i vissalärargrupper en okunnighet om syfte och mål och enmotvillighet till att ''lämna ifrån sig'' undervisningstid. Manhar inte förstått eller kunnat ta vara på praktiken som ettundervisningstillfälle i samtliga ämnen.Propositionens avreglering av praktik ocharbetslivsorientering ter sig därför något uppgiven. Manmöter svårigheten att nå målen med att ta bort den stegesom inte räckte upp till dem.I stället borde stegen har förlängts och försetts medklätteranvisningar på alla de språk som lärare kan tänkasbehöva för att känna sig säkra och motiverade att klättra.Vi vill därför yrka på att regeringen inför även engaranterad arbetslivsundervisningstid, där skolorna måstedefiniera i vilka ämnen och på vilket sätt man avser attbedriva arbetslivsundervisning.Dagens samhälle och arbetsliv samt inte minst denkommande skolutformningen kräver också en välfungerande studie- och yrkesorientering. Eleverna harmånga val att göra under sin skoltid, och den karta de görupp för sig själva att navigera efter skall stämmas av mot enmycket komplicerad verklighet.När propositionen därför avreglerar (sid 47) ävensyofunktionen innebär detta att skolorna själva kan avgöraom de tycker sig behöva utbildad och kvalificerad personalför detta ändamål eller inte. Det finns en klar risk för attsmå skolor, särskilt på orter med svårighet att rekryterautbildad syopersonal, kan uppfatta detta som en klarsignalatt lösa syouppgifterna på annat sätt.En parallell kan göras med konsumentresonemanget.Eleven är skolans konsument av undervisning och behöverstöd och hjälp för att kunna fungera som en god sådankonsument. I det här fallet vänds ocksåkonsumentmisslyckanden direkt mot den somtillhandahållit varan -- dvs. skolan.Vi vänder oss starkt mot att eleverna som konsumenterav utbildning inte skall vara fullständigt garanterade att fåden konsumentvägledning som de har rätt till -- dvs. en godstudie- och yrkesvägledning av yrkesutbildad syopersonal.Därför anser vi att någon form av garanterad studie- ochyrkesvägledning skall skrivas in i läroplanen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om momentet konsumentkunskap,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetslivsundervisning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om innehållet i läroplan förgrundskolan.