mot · GG02So513 · 1993-01-26 00:00:00 — Åtgärder mot spridning av hiv/aids SammanfattningSpridning av hiv och aids kan i princip uppdelas i femolika grupper där grupp ett är kvantitativt viktigast ochgrupp två den näst viktigaste gruppen. Grupperna ärnarkotikamissbrukare, prostituerade, homosexuella,heterosexuella och personer som behandlas med blod ellerblodprodukter. I motionen föreslås att vårdtvång införs förtunga narkomaner samt att all prostitution bekämpaskraftfullt. Vidare föreslås att samhället får ökadebefogenheter för att kontrollera vissa riskgrupper medhivtest.Innan jag beskriver de olika grupperna vill jag framföraoch belysa en del viktiga epidemiologiska fakta sombakgrund och underlag för diskussionen. Demografiska,epidemiologiska, medicinska och sociologiska realiteter ochfakta måste väga tyngre än synpunkter som är uttryck förpolitisk ideologi och orealistiskt önsketänkande. Tvångmåste i vissa lägen accepteras och rekommenderas såsomkontrollåtgärd. Hiv och aids omfattas fortfarande avsmittskyddslagen men det finns tyvärr en del politiskakrafter som vill ändra på detta.Bestämmelserna och föreskrifterna då det gällerprovtagning för att påvisa hivantikroppar (alltså förekomstav hivsmitta) är , på grund av önskan omanonymitetsskydd, så komplicerade att det i praktiken oftaär omöjligt för en läkare elller en vårdinrättning att avepidemiologiska eller smittprofylaktiska skäl utföra enblodundersökning. Det finns undantag, t.ex.blodgivarcentralerna.Man har inte rättighet att emot en persons vägran utföraen hivtest om inte synnerliga skäl föreligger att misstänkaatt en speciell individ är smittad. Man har inte rätt attundersöka vissa riskgrupper såsom narkomaner ochprostituerade. Detta är något som man bör ändra på.Samhället måste få ökade befogenheter för att kontrolleravissa riskgrupper.BakgrundGrupp 1. Detta är den störstahivsmittokällan. Här finns två olika kontrollmetoder, denena är att tillåta narkotikamissbruk och förse missbrukarnamed fria kanyler och fri narkotika, och den andra metodensom jag rekommenderar är att förbjuda bruk av narkotikaoch se till att lagstiftnigen blir effektiv och praktiskt möjligatt tillämpa.En tung narkoman använder knark för mellan 1.000 och3.000 kronor per dag. Eftersom hälarna endast betalarmellan tio och tjugo procent av stöldgodsets värde måstevarje tung narkoman stjäla för mellan och20.000 kronor per dag. Till denna kostnad skall läggasmellan 5.000 och per dag för den belastningav rättsapparaten som knarkarna utgör (uppgifter erhållnafrån polismyndighet). Den totala kostnaden för varje tungnarkoman är således cirka 10 miljoner . I Stockholmfinns cirka tusen narkomaner, vilket innebär att Stockholmbetalar cirka 10 miljarder för narkomanerna.Narkotikaanvändning är i princip förbjuden, men lagenär så ineffektiv och tandlös att den nästan aldrig används.Det finns ett straffritt utrymme som gäller egenkonsumtion, dvs. sedan konsumtion har skett. Det är alltsåinte olagligt att vara narkoman. Detta måste ändras. Enligtlagen får man inte inneha, sälja eller förfoga övernarkotika. Man får alltså inte inneha narkotika för egetbruk. Man har dock varit försiktig med att utdöma straff förinnehav av små mängder narkotika eftersom någon annanteoretiskt sett kan tänkas ha stoppat detta i fickan på dengripna personen. Rättstillämpningsprinciperna ifrånSingapore och avskräcker onekligen, men manskall därför inte avstå från en effektiv antiknarkpolitik. Vidpåträffat innehav av knark bör man kunna ta blodprov ochurinprov. Sedan bör man också (inte efteransökan och pappersexercis) kunna utföra enhusundersökning. Sedan skall utredningen kompletterasmed diverse utfrågningar av såväl anhöriga som av berördaoch relevanta myndigheter.Straffet för narkotikamissbruk skall vara hårt ochkännbart. Dock skall strafflindring kunna ges om manunderkastar sig ett effektivt avgiftningsprogram. Man kantänka sig att första resan ger fängelsestraff alternativtdeltagande i ett avgiftningsprogram. Denna avgiftning tarcirka och förutsätter regelbundna ochoregelbundna kontroller av blod och urin. Om man vägrarprovtagning så skickas man till fängelset. Andra resan börge ett längre fängelsestraff och tredje resan ett ändå längrefängelsestraff och så vidare. Dock skall man alltid ha rätt attvälja avgiftning och rehabilitering i stället för fängelse. Menpersonerna under avgiftning skall också vara inlåsta; ingapermissioner till får accepteras. I dettasammanhang vill jag erinra om att lagen tillåter att manupprättar ett rehabiliteringsprogram som alternativ tillfängelsestraff.Grupp 2. Prostitutionen är den näst största orsaken tillhivsmitta. I panoramat deltar tre aktörer; de prostitueradesom utgörs av olyckliga flickor, torskarna som utgörs avhänsynslösa män och så hallickarna som är så fruktansvärthänsynslösa att de kan jämföras med knarklangare.De prostituerade utgörs av flickor mednarkotikaberoende, flickor med dålig ekonomi och flickorsom blivit psykiskt skadade, t.ex. incestoffer. Flickornasaktivitet bör icke vara straffbar, men det bör föreliggastarka rekommendationer att ställa upp på derehabiliteringsåtgärder som samhället måste erbjuda. Dådet gäller narkomanerna måste dock tvångsåtgärdertillgripas och här bör smittskyddslagen kunna åberopas.Torskarnas aktivitet bör däremot vara straffbar och ettlämpligt straff är här samhällstjänst inom t.ex. sjukvårdeller omvårdnad. Hallickarna ska in i fängelse så länge sommöjligt.Att införa statliga bordeller eller statligt kontrolleradebordeller skulle inte minska utan snarare ökasmittspridningen av hiv och aids. Av denna epidemiologiskaanledning, men också ur etisk synpunkt, bör all prostitutionförbjudas och bekämpas effektivt.Grupp 3. Homosexuella och bisexuella. Många fall avhiv och aids har uppmärksammats idenna grupp. Det är dock viktigt att påpeka att många avdessa personer inte kände till hiv och aids då de blevsmittade. Det finns all anledning att tro att en effektivinformation kan minska smittspridningen hos dehomosexuella. En epidemiologiskt mycket besvärlig gruppär de bisexuella, här måste speciella åtgärder diskuteras.Grupp 4. Personer i denna grupp harkommit att bli smittade av hiv och vimåste nu ha klart för oss att hiv och aids också finns i detheterosexuella samhället. Här är en saklig informationabsolut nödvändig. Förekomsten av hiv och aids hos deheterosexuella är dock betydligt lägre jämfört med mångaandra länder. Det är viktigt att man i informationsarbetettillåtes utpeka länder med hög frekvens av hiv och aids.Grupp 5. Blod och blodprodukter. Under de senasteåren har en del tragiska fall av hiv och aids uppstått eftermedicinsk behandling som när man ser tillbaka kan tyckasvara resultatet av felaktig behandling. då vi vet hurriskerna kan minimeras är det viktigt att ekonomiskamodeller inom sjukvården inte gör att en säker kontroll avblod och blodprodukter förhindras. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det bör vara förbjudet attanvända narkotika och att vara narkoman,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att man för narkomaner börkunna utdöma avgiftning och rehabilitering i stället förfängelse,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att prostitutionen bör bekämpaseffektivt och att de prostituerade skall ha skyldighet attställa upp i ett effektivt rehabiliteringsprogram,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att samhället bör få ökadebefogenheter för att ta hivtest på vissa grupper där man vetatt aidsrisken är stor,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att olika besparingsprogram ochekonomiska sjukvårdsmodeller inte bör resultera i attsäkerheten då det gäller blod och blodprodukter äventyras.