mot · GG02A10 · 1993-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:218 Avreglering av arbetsförmedlingsmonopolet avslår regeringens proposition1992/93:218 som i huvudsak innehåller förslag omavskaffande av arbetförmedlingsmonopolet och störredelen av regelverket kring uthyrning av arbetskraft.Några viktiga sakliga skäl till förslaget ges inte ipropositionen annat än allmänna förhoppningar om att eneffektivare arbetsmarknad skall skapas.Arbetsmarknadsministern säger sig vara klar över att deprivata arbetsförmedlingarna inte kommer att få någonstörre omfattning. Inte heller förutser han att AMS utgifterpåverkas eller att några direkta effekter på statsfinansernakan väntas. Propositionen är däremot full av allmännatyckanden kring ''internationella tendenser'', ''att statligtmonopol på arbetsförmedlingsområdet spelat ut sin roll'',''marknaden bör själv klara att förhindra oseriösverksamhet utan tillsyn från myndigheter''.Denna nyliberala marknadsfundamentalism, somregeringen så ofta uttrycker, saknar grund. Avregleringeninom taxibranschen borde utgöra ett varnande exempel.Den nu gällande lagen om privat arbetsförmedling ochuthyrning av arbetskraft trädde i kraft den 1 januari 1992.Den har således ännu inte hunnit utvärderas och medhänsyn tagen till den extrema lågkonjunkturen ochrekordhöga arbetslösheten saknasrealistiska förutsättningar för en välgrundad bedömning avdenna lag än så länge.Trots detta kastar regeringen in sitt reformförslag nu.Det visar att ambitionen främst är ideologisk. Förslagetfogas väl in i det löntagarfientliga mönster som regeringensinitiativ kring arbetsrätt och socialförsäkringar formar.InternationelltRegeringen har sagt upp nr 96 somupphör att gälla för del . Därmed ärregeringen formellt fri att sätta en ny lag i verket. beslöt att på dagordningen för 1994års arbetskonferens sätta upp en eventuell revidering avkonvention 96. Att då, året innan, inför en ny lag istrid med konventionen är förkastligt sett ur internationellsamarbetssynpunkt.Det är också viktigt att uppmärksamma att ,trots att en dom i gick däremot, med kraftförsvarar sin restriktiva lagstiftning som förbjuder såvälprivat arbetsförmedling som uthyrning av arbetskraft.Det kan även noteras att det nu diskuteras ett EG-direktiv som föreskriver en gräns vidarbetskraftsuthyrning, medan regeringens lagförslag saknarövre gräns. I detta fall, som i många andra, är det dockuppenbart att anpassningen till kapitalintressen och SAF:sriktlinjer väger tyngst.Den offentliga arbetsförmedlingenArbetsmarknadsministern är säkert medveten om atthela projektet är förenat med stora risker, för han strykerunder vikten av att den nuvarande karaktären bevaras förden offentliga förmedlingen. Endast den platsförmedlandefunktionen skall avregleras.Omedelbart kanske inte riskerna är så överhängande,men på relativt kort sikt kan undermineringseffekterna göraskada. En betydelsefull aspekt är att arbetsförmedlingen har ett samlat grepp över hela arbetsmarknaden. Dethandlar om förmedling men också om vägledning. Dethandlar om att ge god service åt företag och arbetssökande,men också om att aktivt bidra till omstrukturering avbranscher och att stimulera förändringsprocessen påarbetsmarknaden.Arbetsförmedlingarna ingår som instrument i densvenska ekonomiska politiken som aktivt skall förstärkaarbetslinjen. I är inte sällan arbetsförmedlingen attuppfatta som en social institution.Flera av ovanstående funktioner är inte lämpliga atthanteras kommersiellt med kortsiktiga lönsamhetskrav ifokus. En uppsplittring av förmedlingarnas verksamhet ärav ondo. Den specialisering som av effektivitetsskäl kanerfordras kan mycket väl ske inom ramen för nuvarandeorganisation. Visst kan det vara lönsamt för någon att ryckaut något förmedlingssegment och ta tag i lättarbetadeområden men lämna problemområden åt sidan. Kanske kandet erbjudas goda förtjänster och villkor åt några få, menför helheten kommer det att bli sämre. Den offentligaarbetsförmedlingen undermineras.Risk för segregeringDet finns en uppenbar risk för segregerandearbetsmarknader, där den offentliga arbetsförmedlingen fårta hand om de svagare grupperna på arbetsmarknaden. Detkan gälla handikappade, långtidsarbetslösa, invandrarem.fl. Såväl LO som HCK och har framförtvälgrundade farhågor härför. Arbetsmarknadsministernviftar bort dessa invändningar liksom alla krav som av olikaremissinstanser framförts om tillsyn ocharbetsmarknadspolitiska riktlinjer i det fall monopoletavskaffas. Sekretessproblemen för t.ex.arbetshandikappade negligeras också.Även krav på en lagfästskyldighet att biträda arbetssökande med funktionshinderavvisas bryskt utan motivering.Privata arbetsförmedlingarVarken registrering eller prövning av lämplighet skallske. De privata förmedlingarna lämnas helt utan styrning,riktlinjer eller kontroll.Att det finns en kollisionsrisk för de vinstdrivandeförmedlingarna mellan exempelvis förmedlings- ochvägledningsuppgifterna låtsas inte regeringen om ipropositionen. Även de icke kommersiella förmedlingarnasom kan komma att uppstå, genom t.ex. fackförbund ochyrkessammanslutningar, kan urholka den offentligaarbetsförmedlingens kompetens och dessutom bidra tillyrkes- och branschvisa inlåsningseffekter. På så sätt kan ennödvändig omstruktureringsprocess försvåras påarbetsmarknaden.ArbetskraftsuthyrningUthyrning av arbetskraft, som är förbjuden t.ex. iTyskland, legaliserades i med 1991 årssocialdemokratiska lagstiftning. menar,precis som LO, att detta endast skall kunna ske iundantagsfall, , och med kraftigabegränsningar.Nuvarande lagstiftning har ännu inte kunnat utvärderas.En lagstiftning om rätt att hyra ut/in arbetskraft medför enserie arbetsrättsliga problem såväl för berörda individersom för löntagarkollektivet i stort. Det handlar om denenskildes trygghet lika väl som om det fackliga inflytandet.Gränsdragningsproblem finns både mot alternativvikariats- eller annan visstidsanställning och motentreprenadverksamhet. delar LO:s ochTCO:s uppfattning att en liberalisering av regelverket kringuthyrning urholkar anställningsskyddet och ökar risken förekonomisk brottslighet och annan oseriösföretagsverksamhet. Vi förkastar fullständigt regeringensförslag till avreglering som innebär att praktiskt taget allabegränsningar försvinner ur hanteringen. Ingentidsbegränsning, inget registreringsförfarande, inte ensnågra särskilda skäl skall behöva åberopas för att hyra inpersonal.Enligt regeringsförslaget skall marknaden på ett''smidigt sätt'' och ''utan onödigt besvär'' få lösa frågorna.Denna inhyrningsrätt kommer kraftigt att minskaanställningstryggheten och det fackliga inflytandet i mångafrågor. Det är inte att förundras över att de fackligaremissvaren är starkt negativa.Återigen kan vi konstatera att regeringen genomför renabeställningsåtgärder för SAF:s räkning.Förslaget att avskaffa begränsningarna kringarbetskraftsuthyrning innebär tillsammans med andraaktuella initiativ på arbetsrättens område om utökademöjligheter till provanställning, avskaffande av det fackligainflytandet vid entreprenader m.m. en direkt attack motlöntagarnas rättigheter och de fackliga organisationernasinflytande över anställningsvillkor och personalpolitik.Vänsterpartiet kan på inga villkor acceptera dessa förslag.Regeringen på maktens sidaGenomgående är organisationerna som representerar deanställdas och de handikappades intressen starkt negativatill lagförslaget.De som representerar företags- ocharbetsgivarintressena är belåtna. Det hindrar givetvis inteatt mycket vill ha mer! SAF beklagar exempelvis attföretagen fortfarande skall behöva anmäla lediga platser tillden offentliga förmedlingen. Inte heller förstår SAF varfördet även i fortsättningen skall vara förbjudet att ta betalt avde arbetssökande för de privata förmedlingarna ochuthyrningsfirmorna.Historiskt sett är detta inget att förvånas över. SAFavstyrkte ett lagstiftningsförbud mot deprivata förmedlingarna om vilka så mycket negativinformation hade kommit fram. I vinstsyfte hade privatafirmor exploaterat arbetslösa människors utsatta situation.Framför allt var det då kvinnlig arbetskraft somförmedlades privat -- ca 85 %.Efter information om alla missförhållanden och efterupprepade krav från de arbetandes representanterreglerades och slutligen avvecklades den privatahanteringen med hjälp av lagstiftning.I dag tycks kapitalintresset kunna räkna med att fåpolitikerna med sig och återgå till trettiotalsreglemente.Visst har förhållandena ändrats på många sätt men det ärdock fråga om ett stort steg tillbaka i utvecklingen -- ett stegsom inte är berett att ta. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens proposition 1992/93:218om lag om privat arbetsförmedling och uthyrning avarbetskraft samt följdförändringar i lagen ommedbestämmande i arbetslivet och allmännatjänstepliktslagen.