mot · GG02A815 · 1993-01-26 00:00:00 — Kvinnors arbete -- en fråga om frihet, oberoende ochvälfärdKvinnors förutsättningar för att förvärvsarbeta, dvssjälva grunden för ett självständigt liv, är nu allvarligt hotat.Den höga arbetslösheten drabbar kvinnor även om vi hittillshaft en lägre ökning av arbetslöshetstalen än männen. Dekraftiga nedskärningarna inom den gemensamma sektornkommer under det närmsta året att innebära att ytterligare7 % av de anställda kommer att varslas om uppsägning.Detta visar att situationen är betydligt allvarligare än vad vitidigare fått uppgift om. Det innebär att ca 50 000 kvinnor kommer att gå ut i arbetslöshet till följd aven minskande gemensam sektor . Kommernedskärningarna att fortsätta under de kommande årenkommer det att innebära fler arbetslösa kvinnor. Detta ärutomordentligt allvarligt särskilt med tanke på att denminskade gemensamma sektorn dessutom minskarkvinnors förutsättningar för att förvärvsarbeta.När barnomsorgen och äldreomsorgen minskar iomfattning måste ''någon'' -- vi vet vem -- ta hand om demsom behöver vård och omsorg. När barnomsorgsavgifterhöjs så att vanliga inkomsttagare inte har råd med avgiftenblir det omöjligt att klara barnomsorgen för sina barn på ettbra sätt. Återigen kommer det att bli ett trixande medmormor och goda vänner för att klara det hela. Eller ännuvärre en sämre omsorg om barnen. I takt med att bidragentill kommuner och landsting skärs ner kommer innehållet iviktiga välfärdstjänster att förändras. Välfärden kommeratt radikalt försämras. Detta kommer vi kvinnor aldrig attacceptera.Vi kommer heller inte att acceptera att vi kvinnor skalltvingas tillbaka till hemmen. Vi anser att varje människaoavsett kön skall leva sitt liv i frihet och oberoende. Därförmåste nu alla krafter satsas på att nedbringa arbetslösheten.En del i detta är att stoppa de planerade nedskärningarnaav den gemensamma sektorn. Visst vill även vi att våragemensamma pengar skall användas på bästa sätt, men detsom nu håller på att hända är att den gemensamma sektornminskas utifrån ideologiska motiv som har sin grund i attden borgerliga regeringen vill skapa ett samhälle därklyftorna återigen kommer att växa mellan människornaoch där kvinnorna kommer att få bära de tyngsta bördorna.Det är vansinne att skära ner bidragen till kommunerna ochgöra kvinnor arbetslösa och betala ut statligtarbetslöshetsunderstöd. Detta går inte ihop annat än i enborgerlig regerings tänkande.Kvinnor utgör närmare hälften av arbetskraften.Detta betyder dessvärre inte att vi i alla delar fått en jämlikarbetsmarknad där kvinnor och män behandlas på likavillkor. Det är alltjämt kvinnorna som -- i kombination medyrkesarbete -- bär huvudansvaret för hem och barn.Kvinnorna är inte beredda att ge upp de arbeten de hadeföre familjebildningen. Många kvinnor väljer istället attkombinera huvudansvaret för barnen och hushållet med ettdeltidsarbete trots att detta innebär inte bara lägre lön utanockså lägre pension. För andra kvinnor är deltidsarbete detenda arbete som erbjuds. Många deltidarbetande kvinnorönskar arbeta heltid men kan inte erbjudas detta på grundav arbetsbrist eller brister i arbetsorganisation. Så får detnaturligtvis inte vara. Det är rimligt att dessa kvinnor fårförtursrätt till heltidstjänster som blir lediga hosarbetsgivaren.Kvinnorna återfinns på arbetsmarknaden främst inomvård-, undervisnings- och omsorgsyrken. Närmare hälftenav alla förvärvsarbetande kvinnor återfinns i dessa sektorer.Sverige har en osedvanligt könssegregerad arbetsmarknad.Relativt få yrkesområden har en jämn fördelning mellankvinnor och män.Betydande ansträngningar har gjortsför att försöka bryta den könsbundna arbetsmarknaden.Lika länge har alla dessa strävanden misslyckats. Flickorfortsätter att välja lika traditionellt som tidigare.Så länge ansträngningarna att få flickor att väljaotraditionellt misslyckas -- och så länge kvinno- ochmansyrken värderas olika -- kommer också ojämlikheten påarbetsmarknaden att bestå. Mycket talar för att i störreutsträckning fokusera jämlikhetsansträngningarna på att iolika avseenden uppvärdera den kvinnodominerandesektorn av arbetsmarknaden. Så länge de två olikakönsuppdelade sektorerna värderas olika kommersvårigheterna att luckra upp de traditionella valen att bestå.Det måste stå klart att det är lika mycket värt att t.ex. städainomhus som att städa utomhus.Det finns givetvis andra skäl till att fortsättaansträngningarna att få en jämnare könfördelning avarbetsmarknaden. Det är viktigt att eleverna möter såvälkvinnliga som manliga förebilder. Därför bör inte dessasträvanden upphöra. Signalen om det lika stora värdet avkvinnors arbetsinsatser jämfört med mäns måste dockförstärkas. Inte minst för flickornas/kvinnornas självkänslaär detta viktigt.När kvinnor och män återfinns inom sammabranschområde är det alltjämt oftast så att det är männensom innehar de högre tjänsterna medan kvinnorna har demindre kvalificerade, ofta enformiga och tunga jobben medförslitningsskador. Detta leder i sin tur till att kvinnorssjukfrånvaro är högre än männens. Ävenförtidspensioneringen tenderar öka bland kvinnorna. Avdetta drar vi slutsatsen att kvinnornas arbetsmiljö måsteförbättras. Förslitningsskadorna innebär svåra lidandenunder . Kraftfulla insatser måste göras för attutveckla kvinnornas arbeten och arbetsmiljöer.Inte heller lönemässigt kan man säga att kvinnor ochmän är jämställda i arbetslivet. Tvärtom har vi kunnat setendenser till ökade löneskillnader under de senaste åren.En förklaring är att en allt större del av lönebildningen nusker individuellt, lokalt och att det fackliga inflytandet överdenna har minskat. När marknadskrafterna bestämmerlönen missgynnas kvinnorna. På arbetsmarknaden somhelhet tjänar de heltidarbetande kvinnorna avmännens löner. Trots att kvinnorna deltar påarbetsmarknaden i lika stort antal som männen tjänar debara av den sammanlagda lönesumman. När ettmansdominerat yrke övergår till att bli kvinnligt domineratsjunker lönen relativt sett medan det motsatta sker när ettkvinnoyrke får ett växande inslag av män.Löneutjämningen mellan män och kvinnor måstefortsätta. Vi är övertygade om att en viktig förutsättning fördetta är att de fackliga organisationerna fortsätter attframgångsrikt driva en solidarisk lönepolitik.Skall kvinnor och män delta i arbetslivet på lika villkorkrävs en tydlig strategi för att komma tillrätta med dessaorättvisor inom arbetsmarknaden. Insatserna krävs på olikanivåer och av olika karaktär. Svårigheterna och orättvisornaär alltför stora för att bara hänvisas till arbetsmarknadensparter. Såväl värderingarna i samhället som strukturellaförhållanden måste angripas. När dessa båda kraftersamverkar blir effekten förödande för kvinnor. En del avförklaringarna är att -- som beskrivits ovan --arbetsmarknaden är starkt segregerad och att kvinnorsarbeten värderas lägre. Men när kvinnor och män utför likaarbeten och har samma kvalifikationer och ändå bedömsolika måste orsakerna sökas i våra värderingsmönster och idet ojämlika maktförhållande som alltjämt råder isamhället.Lönediskriminering är i lag förbjudet i sedan1980. Det ankommer på arbetsgivaren att tillse att lagenefterföljs.1992 års jämställdhetslag öppnar nya möjligheter tillarbetsvärdering utifrån jämförelser mellan olika slagsarbeten. kan på fria och beroende grunder prövas omett arbete ska betecknas som lika mycket värt som ett annat.Ett förbehåll finns emellertid i lagen; jämförelsen skabasera sig på gängse värderingar av skilda arbetsuppgifter.Det var ju just dessa värderingar som det var tänkt att lagenskulle bryta. Det är därför av största vikt att värderingarnalyfts fram, granskas och omprövas.På den statliga sidan har parterna kommit överens omatt utveckla metoder för att jämföra arbeten av lika värde.Löneskillnadsutredningen som tillsattes 1991 fick i uppgiftatt kartlägga förekomsten av arbetsvärdering men fickdäremot inte i uppdrag att ta ställning till om och hurarbetsvärdering skall tillämpas i Sverige.Det är naturligtvis svårt att utarbeta en arbetsvärderingsom kan sägas vara objektiv. Däremot kan man kommafram till värderingar som inte konsekvent missgynnarkvinnorna. Värderingarna kan ligga till grund förförhandlingar och rättsliga avgöranden idiskrimineringsmål.Mot denna bakgrund är det väsentligt attlöneskillnadsutredningens arbete får en fortsättning. Ettarbete för rättvisa kriterier vid lönesättning måsteutarbetas.Den gemensamma sektorn står inför omfattandeminskningar av verksamheten, bl.a. till följd av regeringensindragning av statsbidrag. Detta kommer särskilt att drabbakvinnorna. Många av kvinnorna inom vård- ochomsorgssektorn saknar utbildning för sitt arbete. Det finnsett stort behov av vidareutbildning och specialisering tillföljd av att nya vårdgrupper tillförts t.ex. inomhemtjänstens område. Inom omsorgsarbetet är ocksåutbrändhet vanlig och vidareutveckling i arbetet ärbegränsad. Reglerna om utbildningsvikariat passar här välin för att få till stånd en vidareutbildning.Dessutom bör AMS kunna avsätta medel för att få i gångutbildningsvikariaten.Denna gång drabbar arbetslösheten också tjänstemänhårt. Ett bra alternativ för dessa kan vara förberedelse förvidare studier på högskolor. För tjänstemän med storyrkeserfarenhet men med otillräcklig formell utbildning börett så kallat ''basår'' utvecklas. Ett tekniskt basår förtekniker med inaktuella kunskaper och ett ekonomisktbasår för administrativ personal, särskilt kvinnor.Inom industrin finns det många kvinnor varsyrkeserfarenheter inte tas till vara på ett riktigt sätt. Derasmöjligheter skulle öka, om de får chans till en formellteknisk utbildning. Kvinnor med erfarenhet från industrinbör få genomgå en ettårig teknisk utbildning.En strategi för ökad jämställdhet mellan könen måsteutgå från att kvinnornas andel av landets arbetsinkomsterbör öka och därmed också deras ekonomiska makt. Enavgörande förutsättning för att nå detta är att så fortsom möjligt återvänder till den fulla sysselsättningen. Detger också förutsättningar att behålla våra offentligavälfärdssystem, som är så viktiga för kvinnors rätt tillarbete. Därför är också arbetet med att öka sysselsättningenså viktigt för kvinnor.Vi har tidigare krävt att regeringen skall ge AMS iuppdrag att lägga fram en särskild strategi för kvinnorna,men regeringen har inte gjort något. Vi upprepar kravetigen.Våra mål för jämställdhetsarbetet är bl a följande:Att kvinnornas deltagande i arbetslivet,förvärvsfrekvensen, inte sjunker i förhållande tillmännens.Att kvinnors andel av utbildningsinsatser ärlika stor som männens.Att kvinnornas inkomster iförhållande till männens ökar.Att fler arbetsuppgifteromvandlas till heltidsarbeten, som man kan försörja sig på.Våra förslag siktar mot dessa mål:Förslaget om att sänka ersättningsnivån från till80% av tidigare lön betyder för en arbetslös, som liggerunder maximal ersättningsnivå, en sänkning av ersättningenmed 11,. För en högre avlönad med maximal ersättningsänks ersättningen bara med 5,. Till detta skall . innebär det en sänkning aversättningen för en normal inkomsttagare med . Den som uppbär ersättning med eller får sin ersättning sänkt med och får alltså . Detta är orimligt. Det kommer också attdrabba lågavlönade särskilt hårt. Merparten av dessa ärkvinnor.En fråga som måste lösas är de deltidsarbetslösassituation. Tusentals deltidsarbetslösa, de flesta kvinnor, stårinför det omöjliga valet att antingen säga upp sig helt frånsin anställning och stämpla på heltid eller försöka leva på enalltför låg inkomst.Vi anser därför att begränsningen för deltidsarbetslösaatt stämpla skall tas bort. Den är också en indirektdiskriminering av kvinnor och strider därför mot EG:sregler om förbud för diskriminering på grund av kön.Förändringen kan ske genom ett regeringsbeslut.Dessa förändringar kommer att slå speciellt hårt motkvinnorna. Det gäller inte minst förslagen om att inte längreacceptera belastningsskador som arbetsskada. Det kommerinte bara att drabba främst kvinnorna ekonomiskt utanockså allvarligt försvåra det förebyggandearbetsmiljöarbetet. En tillförlitlig rapportering avarbetsskador på arbetsplatsen är nämligen en nödvändigoch grundläggande del i det förebyggande arbetet.Ett annat problem som också oftast drabbar kvinnor ärförläggningen av föräldraledigheten, när man vill minskasin dagliga arbetstid. Som det nu är bestämmerarbetsgivaren ensidigt när som ledigheten skalltas ut. Vi menar att regeln i 8§ andra stycket föräldraledighetslagen ändras så attföräldern själv får bestämma när ledighetenskall tas ut. Undantag gäller dock om ledigheten skullemedföra allvarliga men för produktionen. Vid tvist gäller 34§ medbestämmandelagen.Det är vidare nödvändigt att, i enlighet med gällandejämställdhetslagstiftning, ett intensifierat aktivtjämställdhetsarbete sker ute på arbetsplatserna. I de flestafall bygger detta arbete på avtal. Det är arbetsgivarensansvar att se till att ett sådant jämställdhetsarbete kommertill stånd. Men det är en självklarhet att löntagarnasorganisationer måste vara pådrivande.En särskild satsning bör också göras för att stödjakvinnligt företagande över hela landet. Ett intressantförslag till åtgärder har utarbetats av . Olikakvinnliga nätverk har också lämnat konstruktiva förslag. Iavvaktan på ett mer samlat grepp om dessa förslag föreslårvi, att vid varje länsstyrelse bör ett kunskapscentruminrättas för att stödja olika former avsysselsättningsskapande aktiviteter bland kvinnor. En delav de ökade resurser vi föreslår till länsanslagen nedan börgå till sådana aktiviteter. Härutöver är det nödvändig att haen effektiv samordning av aktiviteter inom detta område.Det gäller att stödja de nätverk som finns, spridainformation, ha ett effektivt erfarensutbyte, föreslåändringar av gällande regler osv. Vi menar att ett sådantcentralt bör inrättas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att Löneskillnadsutredningenbör ges i uppdrag att fortsätta sitt arbete med inriktning motatt utarbeta lämpliga principer för kriterier vidlönesättning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att AMS bör ges i uppdrag attutarbeta en särskild strategi för att förbättra kvinnornassituation på arbetsmarknaden, i utbildning och förkompetenshöjning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att deltidsarbetande bör gesförtur till anställningar med högre sysselsättningsgrad,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen i övrigt anförts om behovet av ett aktivtjämställdhetsarbete.