mot · GG02Jo24 · 1993-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:183 Vissa frågor rörande jordbruket och trädgårdsnäringen I propositionen behandlas bl a frågan ommerkostnadsersättning till jordbruket ochlivsmedelsindustrin i norra för /94.Jordbruksministern följer därvid förslagom en nivå på , dvs samma belopp somunder innevarande budgetår.I 1990 års livsmedelspolitiska beslut stipulerades enlönsamhetsgaranti för jordbruket i norra . Iuppföljningen av riksdagsbeslutet fastställdes att dengenomsnittliga lönsamheten för ochförsta skall utgöra bas förlönsamhetsgarantin. Lönsamhetsberäkningarna skallvidare göras genom modifiering av den kalkylmodell förberäkning av merkostnader som användes årsbeslut.Propositionen innebär ett väsentligt avsteg från tidigarebeslut genom att den föreslagna nivån inte bygger på ettkalkylmässigt underlag. I finnssådant underlag redovisat men verksledningen har valt attmed en resonerande skrivning föreslå oförändrad nivåvilket också är regeringens förslag. Detta måste ses som ettallvarligt avsteg från den mycket viktiga principen att nivånpå merkostnadsersättningen till jordbruket i norra bygga på objektiva kalkylmässiga grunder.Av de alternativa beräkningar som Jordbruksverketredovisat måste det ses som självklart att den beräkningsom ligger närmast bibehållen lönsamhet på 89/nivåmotsvarar en medelstilldelning budgetåret 93/94 dvs 1.044miljoner kronor. har dock inte i sin kalkyltagit hänsyn till reduktionen av det generella djurstödetmed /djur från 91/92 till 92/93, vilket minskarjordbrukets intäkter i norra med ca 80 miljonerkronor. Med hänsyn till detta krävs ca 1.120 miljonerkronor för bibehållen lönsamhet.Det bör noteras att ribban i kalkylen har höjts genom attavkastningen per ko höjts till samt attarbetsvolymen antagits minska per år.Norrlandsjordbruket ställs alltså inte vid sidan om denallmänna effektivisering och rationalisering som pågår inomnäringen som helhet. Att hålla fast vid en nivå som byggerpå ett kalkylmässigt underlag är särskilt viktigt underpågående förhandlingar om ett medlemskap i att nå en förhandlingsuppgörelse ombibehållna principer för stödet till Norrlandsjordbruketförutsätter att ambitionsnivån i detta känsliga skede intesänks.Stora förhoppningar har ställts på självrekryterandeköttdjursproduktion (dikor) även i norra . Detta bla som ett viktigt bidrag till ett öppet och levandeodlingslandskap. Det är därför med besvikelse man noteraratt det i propositionen saknas förslag på detta område.Knappast i någon annan produktionsgren är detklimatmässiga handikappet så stort som när det gällersjälvrekryterande köttdjur. När det generella s k dikostödetnu har permanentats finns det alla skäl att bygga på dettamed en regional merkostnadsersättning. Detta är en viktigoch nödvändig signal till alla som ansträngtsig för att få en sådan produktion till stånd. Tas inte nuinitiativ i denna fråga, kommer den relativt begränsadeproduktion som finns att försvinna.Man måste också reagera mot att propositionenförutsätter att norra svinproducenter skall brytamot samhällets miljöregler. För att klara behovet avspridningsareal för gödsel krävs en betydande andelegenproducerad spannmål. Den merkostnadsberäkningsom gjort bygger helt på inköpt spannmål,vilket även strider mot stödets idé att bl a bidra till ett öppetlandskap. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att till Stöd till jordbruket ochlivsmedelsindustrin i norra för /94anvisar utöver vad regeringenföreslagit eller således ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regional merkostnadsersättningför dikor,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om egenproducerad spannmål ikalkylen för svinproduktion.