mot · GG02U19 · 1993-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:244 Styrnings- och samarbetsformer i biståndet Biståndet debatteras och dess effektivitet ifrågasätts.Det är naturligt, när så stora delar av u-världen är i djupkris. har länge kritiserat det sätt på vilketbiståndspolitiken förändrats under 1980-talet.Det landramsfinansierade biståndet har minskatavsevärt och är nu bara en tredjedel av det totala biståndet.Övriga anslagsposter (katastrofer, bistånd genomenskilda organisationer, miljöinsatser,skuldlättnadsåtgärder, humanitärt bistånd, energi,befolkningsfrågor, hälsovård, aidsbekämpning,handikappstöd, kvinnofrågor, kultur och massmedia,lantbruk och livsmedelsförsörjning, infrastruktur,undervisning, förvaltningbistånd osv.) har ökat kraftigt.Det bilaterala bistånd som går genom andra organ änSIDA har ökat.Detta har inneburit en uppsplittring på en mängdsärskilda insatser utspridda i ett 90-tal länder, och samtidigthar det lett till att allt större del styrs av regeringen. Det ärju landramarna som beslutar om, och dess besluthar sålunda kommit att styra allt mindre av del av detbilaterala biståndet. Ansvarsfördelningen mellanregeringen och de biståndsförmedlande myndigheterna ochdessa sinsemellan har blivit oklarare.1980-talets skuldkris har lett till att allt mer av detlandprogrammerade biståndet tagits i bruk för importstödoch nödhjälp till offren för IMFsstrukturanpassningsprogram. Biståndet har skuldanpassats.De sammantagna effekterna har blivit attutvecklingsorienteringen försvagats. De av riksdagenfastlagda fem biståndsmålen har urholkats. Måletresurstillväxt har kommit att dominera och den harreducerats till ekonomisk tillväxt mätt i BNP/inv. Det är ettuselt mål, som inte innefattar exempelvis förstöring avnaturresurser eller mänskliga resurser.Riksdagen måste få bättre insyn i biståndspengarnasanvändning och större inflytande.Kritiken av biståndetDebatten om biståndet har praktiskt taget endast gällt de19 programländerna eller samarbetsländer, som de numerakallas, och storleken på landramarna för dessa länder. Men1991/92 omfattade landramarna endast avdet totalt utbetalda bilaterala biståndet, som var 8 919 382kronor.Allmänhetens insyn i biståndet är sålunda mycket liten --i det multilaterala biståndet är den nästintill obefintlig. Hurmånga känner till att av projektmisslyckas? Hur mycket svenska biståndspengar som satsatssom kapital i banken? Vilken som är effektivast, SIDA ellerVärldsbanken?Om de frågorna inte utreds, blir kritiken av det svenskabiståndet så galen som i ett reportage frånMoçambique . Tidningens reporter såg entysk båt lossa sockersäckar, som han senare såg påmarknaden märkta ''EG-gåva till folk''. Detanvände han som ett av flera exempel på hur dåligt ochkorrumperat det svenska biståndet är. SIDA fick skuldenför uselt EG-bistånd.Biståndet måste göras mycket mer öppet för kritiskgranskning, och det gäller inte bara enstaka projekt inomlandramarna, utan hela biståndet.Effektivare biståndAtt mäta biståndets effekter är svårt. Debiståndspolitiska målen är allmänt formulerade och låter siginte operationaliseras. Resultaten är endast undantagsvis såklara att de kan tjäna som målstyrare. Ofta är de osynliga.Kortsiktiga resultat kan försvinna på . Enstakaprojekt kan vara lyckade men förvrida densamhällsekonomiska utvecklingen.En bättre och mer detaljerad biståndsstatistik ochresultatuppföljning kan bidra till en mer ingående analys avbiståndsprocessen och dess effekter.Biståndets effekter måste också bedömas med hänsyntill andra faktorer som påverkar mottagarens utveckling,både inhemska och internationella.Regeringens förslagDe förslag till bättre styrnings- och samordningsformer ibiståndet, som regeringen nu lagt fram, innehåller ingaåtgärder för att analysera och förbättra effektiviteten.Dessa svåra problem hänvisas till den inrättadekommittén för utvärdering och analys. Samarbetsländernasroll förbigås.Regeringen föreslår:att indikativa planeringsramarska ersätta nuvarande avtalsfästa landramar, attimportstödet bryts ur landramarna och integreras medbetalningsbalansstödet (skuldlättnader), attlandstrategier införs som nytt styrnings- ochsamordningsinstrument, att biståndets fältrepresentationintegreras med UDs.Regeringen utlovar en tydligare redovisning tillriksdagen av det samlade samarbetet medmottagarländerna.Vidare ska ansvaret för världsbanksfrågor återföras frånfinansdepartementet till UDs biståndsavdelning. Dettavälkomnar vi -- vi har ju begärt denna förändring,eftersom skuldfrågor bör handhas där denbättre u-landskompetensen finns. Vi anser emellertid attdetta även ska gälla vid skuldförhandlingarna iParisklubben. Här ska inte utanUDs biståndsavdelning representera Sverige.När det gäller de övriga förslagen till organisatoriskaförändringar, ställer vi oss delvis kritiska. De tenderar attytterligare stärka regeringens styrning. Vi ser dem som ettled i den ideologiska omformning av biståndet som klartsyntes i årets budget, i det sätt på vilket regeringen vill skäraner biståndet.Indikativa planeringsramarAtt avskaffa de avtalsfästa landramarna skullevisserligen leda till ökad flexibilitet men också till störreosäkerhet på mottagarsidan. Det kan skadalångsiktigheten -- i synnerhet som flexibiliteten skulleinnebära att outnyttjade landanslag skulle kunna överförasfrån ett budgetår till ett annat. Det betyder att regeringenkommer att kunna ''korrigera'' beslut. Det harinte någon större betydelse för att minska de storareservationerna -- dessa finns inte påprogramlandsbiståndet utan på det multilaterala biståndet.Riksdagens inflytande över biståndets användning minskar.Vi avvisar förslaget. Istället för att minska riksdagensinflytande, bör det stärkas. 1980-talets trend måste brytas.ImportstödetOm importstödet bryts loss ur landramarna (eller deindikativa planeringsramarna) och läggs samman medbetalningsbalansstödet, blir det regeringen som beslutar,och det skulle då ske från fall till fall. Importstödet skulleförlora sin långsiktighet, som är särskilt viktig , när fleraav mottagarländerna ska klara övergången tillmarknadsekonomi.En annan följd blir att importstödet blir villkorat av attmottagarlandet träffar en uppgörelse med Internationellavalutafonden (IMF) om ett strukturanpassningsprogram.Det är ju i sådana fall som betalningsbalansstöd kommerifråga.Vi avvisar förslaget. Det svenska biståndet ska inteknytas ännu mer till IMFs villkor. Istället bör de pengar somnu satsas på betalningsbalansstöd användas för att stödjaekonomiska reformer i , oavsett om IMFmedverkar eller ej.LandstrategierRegeringen vill att ansvaret för utarbetandet avlandstrategier ska ligga hos UDs biståndsavdelning.Motiveringen är klart politisk. Det handlar om -- som detstår i propositionen -- ''att regeringen får en merframträdande roll i ett skede'' än . Förstska den politiska inriktningen beslutas, först därefter skadialogen föras med mottagarländerna.Landstrategierna måste bli långsiktiga men samtidigtvara flexibla med tanke på de snabba förändringar som skeri u-världen.Enligt vår uppfattning är det mottagarländerna sommåste ta huvudansvaret inför sina medborgare för hurbiståndet används och hur olika givares bistånd samordnas.Deras kapacitet bör stärkas i detta avseende.Biståndssamarbetet är just samarbete, en ständigtpågående dialog -- med både regeringar, organisationer ochandra folkliga företrädare. Det är i denna somförändringarna i mottagarländerna inregistreras ochbiståndet kan anpassas. Landstrategierna kan emellertid bliett verkningsfullt medel i biståndsprocessen, om deutarbetas ''från botten''. Mycket beror på hur de''intressentmöten'' utformas, som föreslås som ett led iarbetet, om alla kunskaper och erfarenheter, som finns påSIDA, hos fältarbetare, enskilda organisationer, u-landsforskare m.fl. tillvaratas.I sitt remissvar framför Afrikagrupperna tanken attintressentmötena skulle kunna utformas som öppnahearings, som bidrag till den offentliga debatten ombiståndet. Det är en idé som bör prövas. Sådana hearingsskulle också kunna bli värdefulla för arbete medbiståndsfrågorna.Integrerad fältrepresentationRegeringen föreslår att ambassader och biståndskontorintegreras i programländerna, med en chef. Härmed skullerationaliseringsvinster kunna göras. Förslaget är emellertidinte färdigarbetat utan ska beredas ytterligare.Ansvarsförhållandena gentemot respektivehemmamyndigheter är oklara.Mycket kommer att bero på hur rekryteringen avcheferna kommer att ske. Dessa som på en gång ska varaambassadörer och biståndschefer måste ha gedigen kunskapoch erfarenhet av u-lands- och biståndsfrågor.Befattningsbeskrivningen bör godkännas av SIDA, somäven bör få påverka regeringens utnämning.En alternativ lösning vore inrättande av regionalaambassader, som SIDA räknar med skulle ge en samladbesparingseffekt på uppemot 20 miljoner kronor.Synen måste vidgasDe förslag som regeringen nu lagt fram, gäller endastsamordning och styrning av det bilaterala svenskabiståndet. Vi anser att det behövs ett vidare synsätt. Ombiståndet ska kunna fylla sina funktioner och bli effektivt,måste även biståndets möjligheter analyseras. U-ländernasvillkor har försämrats i flera viktiga avseenden. Skuldkrisenhar inneburit en åderlåtning, när många av dem tvingatsavsätta hälften eller mer av sina exportinkomster för attbetala skuldtjänsten. Prisraset på råvaror och i-ländernasväxande protektionism har försämrat u-ländernasbytesvillkor och vidgat klyftan u-land--i-land. Krig ochkonflikter har raserat mycket av det som byggts upp ochdrivit miljoner på flykt.Detta kräver mer än organisatoriska och administrativaförändringar. har under en rad av årföreslagit en utredning av relationer med ur detta vidgade perspektiv. Vi anser att detbehövs en övergripande u-landspolitik. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överföring av ansvaret förförhandlingarna med till UD,2. att avvisar regeringens förslag att ersättalandramarna med indikativa planeringsramar för detbilaterala biståndet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om importstödet,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utarbetandet av landstrategier,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ''intressentmöten'' i form avöppna hearings,6. att avvisar regeringens förslag om integreradfältadministration,7. att hos regeringen hemställer om förslag omregionala ambassader.