mot · GG02Kr338 · 1993-01-26 00:00:00 — Kulturmiljövårdens olika verksamheter spelar enmycket stor roll för att motverka historielöshet i vårt land.Begreppet kulturvård innebär att den byggda miljön ses idet tvärvetenskapliga perspektiv som sätter denkulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen i sitt sammanhang.Genom att bevara och sprida kunskap om detta kulturarv,bidrar kulturmiljövården till människornas förståelse av sittsamhälle och de tidigare generationer som byggt det. Ibegreppet ligger också att den byggda miljön ses som enresurs att ta tillvara i den fortsatta samhällsutvecklingen, iakt och mening att bidra till människornas livskvalitet. Deneuropeiska integrationen motiverar att såväl vårt specifikakulturarv -- lokalt, regionalt och nationellt -- som det arv videlar med i övrigt ges bästa tänkbaraförutsättningar att skänka identitet och kunskap även åtkommande generationer.Kulturvården och dess olika verksamhetsgrenar ärnumera av relativt stor omfattning och bör i största möjligautsträckning integreras i det övriga samhället.Verksamhetens volym är vidare så stor ochkostnadskrävande, att den i flera avseenden motiverarrationaliseringsåtgärder. De rationaliseringar som inom ensnar framtid måste genomföras, bör ta sin utgångspunktbl.a. i stark mål- och relevansstyrning, samt avsevärtminskad administration -- särskilt på central nivå. Defaktiska behoven i samhället måste styra verksamheten. Deavsevärda statliga anslag som har avsatts på central nivå nåruppenbarligen inte ut i rimlig utsträckning.De principer man följt när det gälleranslagsbevillning bör ses över främst i tre avseenden:1. Det mesta av resurserna för ''operativ'' verksamhetbör ej kanaliseras till central nivå utan till ellerlandstingskommunal nivå (t.ex. läns/regionsmuseer).Sådan verksamhet skulle i avsevärd utsträckning med fördelkunna läggas ut på entreprenad och konkurrensbaseradproduktion (t.ex utställningar, utgrävningar,konserveringstekniskt arbete och antikvarisk planering)Detta kommer förhoppningsvis att innebära fördelarbåde när det gäller kostnadseffektiviseringar,kvalitetshöjning och geografisk spridning och förbereda fören öppnare Europamarknad.2. FoU-resurser inom kulturvården skulle bättre kommalandet till gagn genom att i högre utsträckning än idagfördelas till universitetsväsendet. Öppna avtalsbaseradesamarbetskonstruktioner mellan högskoleenheter ochandra berörda offentliga organ samt med det privatanäringslivet skulle ytterligare förstärka detta. Därigenomskulle såväl högre kvalitet som bättre kostnadseffektivitetsannolikt uppnås.Den ringa forskningsandelen av kulturvårdensverksamhet stimulerar knappast till vidareutveckling. Detfinns praktiskt taget inga spridningseffekter frånkulturvården i form av forskningsföretag ellerarbetsskapande avknoppningsföretag inom näringslivet.3. Inom kulturvårdssektorn saknas ensammanhängande, trovärdig och begriplig policy för att nåut till medborgarna, vilket bidrar till en dålig avkastning påde insatta resurserna.Vidare kan man konstatera att det knappast finns någotnäringsliv eller någon arbetsmarknad att tala om avkulturvårdande slag vid sidan om samhällets institutioner.Den typ av avknoppningsföretag, t.ex. farmakologiskindustri som sjukvården gett upphov till, finnsöverhuvudtaget inte med museerna och de antikvariskaorganen som bas.Universitets- och högskolevärlden har en svag relationtill den samhälleligt-operativa kulturvårdande sektorn,både inom traditionellt musealt-antikvariskt orienteradeämnesområden och i ännu högre grad inom exempelvissamhällsvetenskap, ekonomi, naturvetenskap och teknik.Det är angeläget att bryta denna negativa utveckling ochfinna former för en bärkraftig kulturvård som bättreutnyttjar kunskapspotentialen som finns spridd i helalandet. En försöksverksamhet bör därför etableras,lämpligen i på grund av dess särställning vid universitet.En pilotverksamhet bör startas, som innebär attinitiera, etablera och bygga upp ''KulturvårdsuniversitetetVäst'' genom lämpade riktade åtgärder inom GöteborgsUniversitet, och vissa berördahögskolor och sektorforskningsinstitut i den västsvenskaregionen. Modell för en sådan konstruktion kan vara s kHealth Science Universities.I anslutning till ett sådant kulturvårdsuniversitet bör detske en etablering och vidareutveckling av löpandeutbildningsprogram på högskolenivå, gymnasienivå samtsom fort- och vidareutbildning både för anställda ocharbetslösa på samtliga kompetensnivåer. Bl.a. bör ett''kulturvårdsgymnasium'' inrättas med innovativ inriktningoch nära koppling till dels kulturvårdsuniversitetet, delsnäringslivet i och övriga Västsverige.Vidare bör riktade insatser mot småföretagaregenomföras, särskilt orienterade mot behoven i denberörda sektorn för att stimulera etablering av expansivaverksamheter av marknadsbaserad karaktär. Även övrigaetablerade företag bör i görligaste mån integreras i ettsådant stimulerande program, bl.a. för att möjliggöravidareutveckling av lämpade sektorer avtillverkningsindustrin.Slutligen bör särskilda insatser riktas motvidareutveckling eller nyetablering av företag medanknytning till kulturvårdsfältet, underhållstekniskaområden och verksamheter baserade på turistnäringen.Sammantaget avses de angivna insatserna stimulera ensamverkan enligt modellen utbildning -- forskning --produktion. Ett sådant verksamhetsnät bör ha somhuvudsyfte att tillgodose och den västsvenskaregionens egna behov. Dessutom bör det utgöra en attraktivutvecklingsmodell som genererar produktion,arbetstillfällen, utbildning och utveckling med avsättning iett betydligt större område. Primärt avser det gällaSkandinavien och men även ochBaltikum.Modellen syftar till att fungera som ett nav för innovativvidareutveckling och att bli en ''exportartikel'' för mässor,konferenser och kunskapsexport.Organisationen måste därför ha så stor internationellöppenhet som möjligt vad beträffar omvärldsuppfattning,kunskaps- och produktutveckling samtnätverksuppbyggnad. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av decentralisering avresurser för kulturvårdande verksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en sammanhängande,trovärdig och begriplig policybildning för denkulturvårdande verksamheten,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande avKulturvårdsuniversitet Väst.1