mot · GH02So16 · 1993-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:11 Utvidgad lagreglering på barnomsorgsområdet, m.m. SammanfattningRegeringens proposition om utvidgad lagreglering påbarnomsorgsområdet m.m. innebär att man ytterligarepermanentar det närmast planekonomiska synsätt somligger bakom denna sociala ingenjörskonst med röttemakvar i makarna tid och tänkande. Vi har svårt attse någonting i propositionen som tyder på en äkta omsorgom barnen -- däremot desto mer som visar omsorg om vissaföräldrar -- särskilt dem som prioriterar avlönatförvärvsarbete framför allt annat arbete. Omsorgen om dei det närmaste monopoliserade svenska kommunaladaghemmen är inte heller att ta fel på trots att dessa ärvärldens i särklass dyraste, utan att för den skull vara debästa. Den valfrihet som öppnas i propositionens förslag ärockså synnerligen illusorisk. Den påminner mest om HenryFords klassiska uttalande: Ni kan välja vilken färg ni vill påbilen, bara den är svart! De små förtjänster som finns ipropositionen är så marginella att de på intet vis uppvägerbristerna. Vi yrkar därför avslag på propositionen i desshelhet.1 Valfrihet och rättvisa i familjepolitiken 1.1 Våra utgångspunkterNy demokrati har i tidigare motioner utförligtpresenterat sin familjepolitik, men vi vill även i dettasammanhang redogöra för vårt synsätt.Vår mest fundamentala utgångspunkt kan förefallasjälvklar, men tyvärr är det inte så för alla partier. Vi villvärna familjen som samhällets absolut viktigaste fundamentoch som en garanti för att generera fria, trygga,självständiga och ansvarstagande medborgare. För oss skallfamiljepolitiken vara samhällets stöd och uppmuntran tillfamiljerna. Vi tycker också att familjepolitiken skall utgåifrån att mammor och pappor är fria och tänkandemänniskor som själva både vill, kan och skall ta ansvar försig själva, sina barn och sina familjer. Förmyndarmentalitetoch politiska pekpinnar i familjepolitiken anser vi ärovärdigt i en utvecklad demokrati som Sverige.Familjepolitiken skall inte heller uppmuntra tilloansvarighet eller till framväxten av s k enförälders-familjer.Vi tycker det är alldeles självklart att det i ett civiliseratsamhälle skall råda jämställdhet mellan män och kvinnor.Vi vill dock på det bestämdaste hävda att detta inte ärliktydigt med symmetri. Kvinnor och män är tack och lovolika i flera avseenden. De olikheterna är värdefullatillgångar som skall värnas och som är oumbärliga, såväl ifamiljeliv och arbetsliv som samhällsliv.Arbetsfördelningen inom en familj däremot har politikeröver huvud taget inte med att göra.Vi har också ytterst svårt att förstå hur t ex arbete somförskollärare på ett kommunalt daghem kan värderas högreän motsvarande arbete i det egna hemmet med egna ellerandras barn. Tvärtom torde det ofta vara mer krävande attvara hemarbetande.1.2 Dagens stöd till barnfamiljerna är djupt orättvistSveriges nuvarande system med föräldraförsäkring ochstödet till den offentliga barnomsorgen är djupt orättvist.Det har naturligtvis konstruerats i all välmening och medgoda intentioner men har spårat ur och överutnyttjas i enutsträckning långt utöver vad som är rimligt med hänsyn tillsamhällskostnaden. Det konstruerades också under en tidnär ansåg sig vara världens rikaste nation och närbudgetbegränsningar inte existerade.Idag har vi helt enkelt inte råd med ett sådant system.Tiden har också sprungit ifrån nuvarande uppläggning, sompå ett närmast otillbörligt sätt gynnar höginkomsttagare ochkarriärister på övriga skattebetalares bekostnad. Man kandessvärre likna det vid omvänd tar från de många normalinkomsttagarna och germest till de färre högavlönade. Systemet med offentiigt stödtill barnomsorg är inte heller utformat främst för barnensskull eller med barnens bästa för ögonen. Istället haromsorgen om föräldrarnas förvärvsarbete varitledstjärnan -- och då i synnerhet om föräldrar i socialgrupp 1(som det kallades förr). Detta bekräftas ånyo i regeringensproposition: Det är fortfarande SACO-familjer som harstörst andel barn i åldrarna 2--i barnomsorg:75 %. Motsvarande siffra för LO-familjerna är ! (Sid17 i prop. )Vackra och ädla motiv om frigörelse för kvinnan och talom något slags oberoende används ofta i debatten, trots attdetta inte alls var orsaken till konstruktionen ochuppbyggnaden av den institutionella barnomsorgen ochföräldraförsäkringen. Att många politiker istället haft ochhar det outtalade men bestämda motivet att begränsafamiljernas individuella valfrihet till förmån för olikakollektivistiska lösningar (med mer eller mindresocialistiska modellförebilder) är däremot välkänt ochuppenbart.Det reella och tyngsta motivet var akut och långvarigbrist på arbetskraft under 60-, . hardetta kallats för det största bedrägeri som svenska kvinnorutsatts för. Man konstruerade ett system som i praktikentvingade ut ett mycket stort antal kvinnor påarbetsmarknaden -- även under spädbarns- ochsmåbarnstiden -- trots att många egentligen själva ville taansvaret för sina barns uppväxt och uppfostran. Verkligvalfrihet är förbehållen en mycket liten gruppvälsituerade medborgare.1.3 Barn måste få kostaIbland hör man argumentet: ''Barn måste få kosta! ''användas som försvar för att en daghemsplats igenomsnitt kostar cirka 85.000:- för de yngstabarnen. Detta är ett oärligt och ekonomiskt både okunnigtoch oansvarigt argument som inte anger vem som betalar!Det är nämligen inte föräldrarna som betalar utan allaskattebetalare. Man hör också ibland att dessa högakostnader är lönsamma för samhället som helhet. Detta ärnaturligtvis kvalificerat nonsens. Propositionensresonemang på denna punkt är också utomordentligt ytliga,tunna och tilllrättalagda i den mån de alls förekommer. Vinoterar också att de påståenden som socialministernframfört i den offentliga debatten (om att de offentligabarnomsorgskostnaderna är lönsamma i ettsamhällsperspektiv) inte återkommer i propositionen. Detär ett hälsotecken.Framför allt vill vi i detta sammanhang uttrycka vår storaförvåning över att regeringen lägger fram ett heltofinansierat förslag. Det anser vi vara samhällsekonomisktoansvarigt. Självklart skall, enligt vår uppfattning, de totalakostnaderna rymmas inom ramen för de totalakostnaderna för familjepolitiken. Vi anser dessutom attdessa kostnader totalt kan minskas avsevärt. Vi har i vårtidigare familjepolitiska motion visat hur man kan minskakostnaderna med cirka 20 miljarder genom en helt ny ochmer rättvis familjepolitik.1.4 Barn är inte kostnaderEnligt vår grundsyn är barn en av livets störstaglädjekällor. Barn är investeringar i lycka och i Sverigesframtid, de är inte kostnader och belastningar förföräldrarna i deras karriär. Att välja att skaffa barn är bl aockså att välja att ta ansvar för framtid i ett långtperspektiv och att ibland kortsiktigt avstå ifrån eller offrapersonlig bekvämlighet och individuella egoistiska behov.Att skaffa barn är också att vilja ta del av all den lycka ochglädje som barn skänker. Vi anser det också vara hög tid atti familjepolitiska sammanhang våga diskutera och analyseraäven individual- och utvecklingspsykologiska aspekter påbarn, barns uppväxt och barnomsorg. Det är väl känt atttrygga och kärleksfulla uppväxtförhållanden resulterar iharmoniska och ansvarstagande människor ochsamhällsmedborgare. Dagens stora problem med mångavilsna ungdomar, drogmissbruk, våldstendenser ochintolerans speglar i de allra flesta fall otryggauppväxtförhållanden med mycket trasigafamiljeförhållanden. Barns och ungdomars positivapersonlighetsutveckling får aldrig bli offer för politiskapekpinnefasoner, hur vällovliga utgångspunkterna för dessaän må vara.Enligt vår grundsyn ska människor ha så stor valfrihetsom möjligt, men de ska också ta ansvaret för ochkonsekvenserna av sina val och beslut. Samhälletsskyldigheter mot sina medborgare är många, och vice versa,men samhället kan aldrig ta ansvar. Ansvar kan endast tasav enskilda individer som har befogenheter och resurser.1.5 Våra grundvärderingar och grundprinciper isammanfattningMänniskor vill, kan och skall alltid ta ansvar för sinahandlingar.Familjen är individens och det svenskasamhällets viktigaste och mest grundläggandefundament.Föräldrarna till ett barn är alltid två. (Historien känner bara ett undantag. )Föräldrarna(vårdnadshavarna) har alltid det hela och fulla ansvaret försina barn, även om de är frånskilda eller bor åtskilt. Endastsvensk domstol kan upphäva detta ansvar.Varje förälderhar helt ansvar -- tillsammans har de således dubbeltansvar.Föräldrar skall inte tillåtas smita från sittekonomiska ansvar genom att vältra över detta påmedmänniskorna (samhället).Samhället kan och skallerbjuda ett stöd till föräldrarnas ansvarstagande. Detta stödskall vara lika för alla föräldrar men skall inte utgå till demsom uppenbart inte behöver det.Föräldrarna har helaansvaret för sina barns omsorg, och föräldrarna vet bäst hurdenna omsorg skall visas och genomföras. Om föräldrarnavill delegera en del av genomförandet åt t exsmåbarnsskola, dagmamma, barnflicka, daghem, förskolaeller motsvarande gör de detta efter eget gottfinnande.Staten/kommuner får inte stödja någon särskild form avbarnomsorg framför någon annan utan skall inta striktstödneutralitet.Samhället skall erbjuda alla svenskamedborgare och familjer ett allmänt ekonomisktgrundskydd, som träder in när en människa av något skälinte kan försörja sig och de sina. Detta grundskydd ska varalika för alla och ligga på en anständig existensminimumnivå.Detta grundskydd ska vara en trygghet -- ett skyddsnät --men får aldrig ligga på en nivå där det kan upplevas somnågot relativt attraktivt att sträva efter eller att behållagenom t ex bidragsoptimering eller fusk.Utöversamhällets grundskydd står det varje medborgare fritt attskaffa sig det individuella tilläggsskydd hon/han önskar ochhar råd med.1.6 Nuvarande system är orättvist och kostnaderna ärorimligt högaNågra nyckelfakta: Kostnaderna för föräldrapenningenhar fördubblats ! 7 miljarder blev 14 miljarder1991! Den totala sjukpenningen som betalades ut till allasom var sjuka var 32 miljarder. Kärnfriskaföräldrar kostade alltså samhället nästan hälften av vad allasjuklingarna kostade! Dagens föräldraförsäkring ochbarnomsorg kostar tillsammans samhället cirka 50 miljarderper år! Ändå lämnas nästan hälften, , av allaförskolebarn utanför varje form av barnomsorg!Detta tycker vi är omoraliskt. Svensk familjepolitik idagbygger på en felsyn baserad på en extremt individualistiskmänniskosyn. Varje person betraktas som en renodlad ochisolerad, ensam individ som inte anses leva i en familj ellerannan gruppgemenskap. Bakom ligger förmentajämställdhetsprinciper och en uppfattning om ''oberoende''som motiverats med att detta gynnar kvinnan. Verklighetenvisar dock att det är precis tvärtom! Ingen människa kanuppleva lycka och harmoni om hon är helt oberoende avandra människor! Detta gäller män såväl som kvinnor.Svenska kvinnor har i flera avseenden en svagställning i civilrättsligt avseende. Vid exempelvis enskilsmässa utgår dagens lagstiftning från att parterna är heltjämbördiga. Detta är sällan fallet. Ofta har en part ensvagare ekonomisk ställning än den andra. I första handdrabbar detta faktum fortfarande kvinnorna.Detta har i sin tur lett till bisarra och destruktivakonsekvenser för socialförsäkringarnas konstruktion.Enligt Ny demokratis uppfattning vore det naturligt attlagstiftningen tillät makar att dela intjänadepensionsrättigheter och att behandla privatapensionsförsäkringar som giftorättsgods. Om och hurmakarna sedan gör det, är inte statens angelägenhet utanindividernas sak att själva besluta om.Svenska lagstiftare har gjort precis tvärtom!Lagstiftningen hindrar individer att fatta sina egna beslutinom familjens ram. När politikerna sedan upptäckt attderas syn på familjen inte stämmer med verkligheten ochmänniskornas syn, har man i efterhand försökt korrigeramissförhållandena genom ingrepp isocialförsäkringssystemet.Sverige har på detta sätt hamnat i den sämsta av världar.Vi avsäger oss möjligheterna till ett system byggt påfrivillighet och ömsesidigt beroende och ansvarstagandesom skyddar den svaga parten i ett äktenskap. Samtidigtsnedvrider vi hela socialförsäkringssystemet genom attinföra bestämmelser som torpederar socialförsäkringarnassyfte -- och ekonomi. Så här får det inte fortsätta.1.7 Ny demokratis förslagVi har i tidigare motion redogjort för vårt förslag till enhelt ny och mer rättvis familjepolitik, som dessutom skulleminska samhällskostnaderna med cirka 20 miljarder. Vi villi detta sammanhang åter redovisa huvudprinciperna ochriktlinjerna i vårt förslag:Nuvarande uppläggning avföräldraförsäkringen slopas i sin helhet successivt.Systemet med bidragsförskott totalrevideras.Vårdnadsersättning/vårdnadsbidrag införs för alla barn 0--. Barnbidrag (höjda) utgår med lika belopp för allabarn/ungdomar 7--. Högavlönade föräldrar fårmindre eller inga bidrag/ersättningar. Staten ochkommunerna skall inte subventionera någonbarnomsorgsform. Föräldrarnas val skall styra vilkabarnomsorgsformer som samhället erbjuder.1.7.1 Vårdnadsersättning införs för alla barn 0--6 årVi föreslår införandet av en vårdnadsersättning för allabarn 0--. Beloppen vi föreslår varierar med barnets ålderoch framgår av denna tabell:År l: 8.000:- nettoÅr 2: 6.000:- nettoÅr 3--6: 4.000:- nettoVi föreslår också ett tak: maximalt 8.000:- per månadoch familj kan utbetalas i vårdnadsersättning, oavsettantalet barn. Ovanstående belopp är nettobelopp. Dennavårdnadsersättning är skattefri och disponeras fritt avföräldrarna. Vill föräldrarna använda pengarna som ''lön''till sig själva för sin barnomsorg gör de så --vårdnadsersättningen blir då pensionsgrundande. Vill dehellre köpa extern barntillsyn på t ex daghem (kommunalteller privat) eller hos dagmamma gör de detta. Eller om devill anställa en barnflicka, kanske tillsammans med andraföräldrar. Vi vill alltså lämna hela fältet fritt för föräldrarnaatt själva besluta om den omsorg de anser vara bäst för sinabarn och sin familj.Föräldrarna disponerar och styr således suveränt genomvårdnadsersättningen vilka typer av barntillsyn somsamhället kommer att erbjuda. Staten eller kommunernafår inte ingripa och gynna någon form av omsorg före någonannan! Detta innebär att alla dagens orimliga former avstatligt och kommunalt stöd till daghem och dagmammoretc skall upphöra och ersättas av detta rättvisa och neutralasystem där föräldrarna bestämmer och har pengarna. Vi villockså understryka en viktig princip: för de föräldrar somväljer att själva ta hand om sina barn skallvårdnadsersättningen vara pensionsgrundande. Dentekniska lösningen av detta föreslår vi koordineras medpågående översyn av pensionssystemet. Vi är inte hellerfrämmande för att göra vårdnadsersättningenbeskattningsbar om detta skulle visa sig vara en teknisktbättre lösning som löser pensionsfrågan och elimineraroönskade marginaleffekter (ovannämnda belopp höjsnaturligtvis i så fall till motsvarande bruttobelopp).Vårt förslag innebär också att dagens konstruktion avföräldraförsäkringen med havandeskapspenning,föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning successivtavvecklas i sin helhet.1.7.2 Höjda barnbidrag med lika belopp för alla barn 7--16 årDagens system med högre belopp per barn ju fler barnman har anser vi ologiskt, orättvist och kränkande för bådebarn och föräldrar. Varför anser staten att första barnet baraär värt 9.000:- medan det sjätte barnet är värt22.500:-- i stöd? Vi föreslår att staten ger alla barnsamma stöd genom att barnbidrag utbetalas med lika stortbelopp per barn för alla barn i en familj, oavsett antalet. Viföreslår att man höjer från dagens nivå (9.000:- per barn ochår) till 12.000:- per barn och år, d v s 1.000:- ochbarn. Barnbidraget börjar utbetalas närvårdnadsersättningen upphör och den obligatoriska skolanbörjar, d v s vid sex eller ålder. Nuvarande systemmed flerbarnstillägg avskaffas.1.7.3 Högavlönade behöver mindre eller ingetekonomiskt samhällsstöd!Varje samhällsmedborgare har naturligtvis detgrundläggande ansvaret för att skapa sin egen välfärd.Djupt förankrat i folkleden brukar det heta: ''Du är dinegen lyckas smed!'' Samhället ska däremot garantera ettskyddsnät som är lika för alla om och när det egna smidetmisslyckats. Detta skyddsnät ska emellertid vara lika föralla medborgare och ligga på en god anständighetsnivå menaldrig på en nivå som kan upplevas som eftersträvansvärd.Vi anser därför att varken vårdnadsersättning ellerbarnbidrag skall utgå till familjer som uppenbarligen intebehöver detta. Vi föreslår att när föräldrarnassammanlagda bruttoinkomst överstiger 300.000:- per årbörjar en successiv och mjuk nertrappning av dessa bidragför att helt upphöra vid 500.000:-. En sådan nertrappningmåste naturligtvis utformas praktiskt och tekniskt på ett sättsom eliminerar såväl bidragsoptimering som oönskademarginaleffekter.Vi vill understryka att det är båda föräldrarnassammanlagda bruttoinkomst -- oavsett om de är gifta,ogifta, bor åtskilda eller är frånskilda. Vi anser inte attsamhället skall tillåta eller sanktionera att vissa föräldrarsmiter från sitt försörjningsansvar.1.7.4 har världens i särklass dyraste offentligabarntillsynDe kommunala daghemmen i är utankonkurrens världens dyraste, men kvalitén står inte i rimligproportion till kostnaderna om man jämför internationellt.Danska daghem kostar således cirka hälften så mycket!Säkert erbjuder de flesta daghem förhållandevis brabarntillsyn, men relaterat till vad detta kostar samhället ärdet en oförsvarlig och orättvis form av barntillsyn därföräldrarna betalar en mycket liten del av kostnaderna.Daghemmen har inte heller kommit till med barnens bästaför ögonen; tvärtom har centralstyrningen från beskäftigapolitiker varit helt avgörande -- dessa ansåg sig veta vad somvar bäst för samhället och föräldrarna. Statsmakterna hareffektivt och kraftfullt hindrat eller motarbetat varje privatform av barnomsorg som inte stämde med den statligasociala ingenjörskonstens intentioner. Alla dessarestriktioner och lagregler måste naturligtvis avvecklas, omman vågar lita på föräldrarna och deras omdöme.Ny demokrati anser att barnomsorg skall erbjudasutifrån vad som är bäst för barnen, inte utifrån vad statenanser är enklast eller bekvämast för föräldrarna. Vi ansersåledes att alla de olika former av barnomsorg ska finnassom föräldrar vill ha och är beredda att betala för. Ochvårdnadsersättningen är samhällets ekonomiska stöd tillföräldrarna. En form av barnomsorg som inte tillåtits växafram i men som många föräldrar efterfrågar är denpedagogiska förskolan -- småbarnsskolan. finns detbara några få privata småbarnsskolor i (småbarnsskolan Liten Lär i är ett exempel) menerfarenheterna från dessa är utomordentligt positiva.2 Vår kritik av propositionen i sammandragDet finns vissa positiva avsnitt i de riktlinjer förfamiljepolitiken som anges i propositionen. Dock blir denhelhet som delarna resulterar i ett lapptäcke som är såmotsägelsefullt, otillfredsställande och kostsamt att vi intekan medverka till dess införande.Principen med införande av ett vårdnadsbidrag ställer vioss naturligtvis positiva till -- men med den utformning sombeskrivs i propositionen blir det bara en mycket dyrbarsymbolisk gest, utan några egentliga fördelar förbarnfamiljerna. Att påstå att regeringens förslag resulterari äkta valfrihet för familjerna är närmast ett hån motsmåbarnsföräldrarna. Samhällets totala ekonomiska stödtill föräldrar och barnomsorg är orimligt stort.Den svenska föräldraförsäkringen är redan mycketgenerös -- och världens dyraste. De svenska kommunaladaghemmen är också världens i särklass dyraste! Attytterligare öka dessa kostnader i dagenssamhällsekonomiska kris anser vi vara direkt oansvarigt. Vihävdar att en sänkning av ersättningsnivåerna iföräldraförsäkringen är absolut nödvändig, vilket ocksåregeringen tidigare aviserat skulle ske.Regeringen aviserade således ikompletteringspropositionen våren l993, som ett led isaneringen av statens finanser, en sänkning aversättningsnivån i föräldraförsäkringen (prop.1992/93:150). gör regeringen en heltannan bedömning som går ut på att det är angeläget attbehålla dagens höga ersättningsnivå! Pappornaskall stimuleras att ta pappaledigt! Vi anser att regeringenskall ta ansvar för ekonomi, långsiktigt ochkonsekvent, istället för att ge barnfamiljerna larviga ochytterst kostsamma pekpinnar. mammor ochpappor kan själva ta ansvaret för den arbetsfördelning deönskar i sina hem och familjer.Ersättningsnivån i föräldraförsäkringen måste sänkas tillåtminstone samma nivå som i övriga socialförsäkringar, d vs . Starka skäl talar för en sänkning till 70 %.Avdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnader ser viockså fördelar med, men självklart skall denna avdragsrättgälla lika för alla barnomsorgsformer oavsett om de ärkommunala eller privata. Det framlagda förslaget(Ds 1993:70) om att avdrag endast skall få göras förkommunalt ''auktoriserad'' barnomsorg har vi svårt att ta påallvar, eftersom det emanerar från en icke-socialistiskregering. Vi anser inte heller att staten skall strypa vissabarnomsorgsformer genom att införa ett avdragstak. Omett avdragstak anses nödvändigt bör det under allaomständigheter sättas väsentligt högre än 30.000 kronor.2.1 Rätten till tjänstledighet för vård av barnRegeringen avser också att föreslå att rätten tilltjänstledighet för vård av barn förlängs från dagens 18månader till . Vi förstår och sympatiserar med tankenbakom denna omsorg om föräldrarnas anställningstrygghet.Dock menar vi att resultatet i verkligheten kommer att blidet precis motsatta. Det kommer att resultera i en stelhetpå hela arbetsmarknaden som kan bli fullständigtförödande för bl a småbarnsföräldrar. Risken är uppenbaratt de flesta arbetsgivare i konkurrensutsatt verksamhet heltenkelt avstår från att anställa yngre medarbetare där manbedömer risken tjänstledighet som stor.Regeringens förslag riskerar i sanning att bli den verkligteffektiva kvinnofällan!Vi menar att lösningen istället står att finna i en betydligtmer flexibel arbetsmarknad, med verklighetsanpassadarbetsrättslagstiftning och ett rimligt utrymme förmarknadskrafternas positiva inverkan. Under allaomständigheter menar vi att en anställd aldrig skall kunnaha rätt till längre tjänstledighet än vederbörandes totalaanställningstid hos arbetsgivaren.2.2 Institutionell barnomsorgVi vänder oss med kraft mot hela grundresonemanget ipropositionen kring kommunernas lagstadgade skyldighetatt erbjuda barnomsorg. De kommunala daghemmenerbjuder generellt sett en god institutionell barnomsorg --det tror vi de flesta är överens om. Vi anser emellertid attkostnaderna för denna form av barnomsorg är heltoförsvarbara och orimliga, både i förhållande till kvalitén påden omsorg de producerar och inte minst i förhållande tillandra angelägna samhällsbehov. Att då ytterligarepermanenta denna form och dessutom använda dekommunala daghemmen som något slags rättesnöre ävenför privata former anser vi vara helt felaktigt.Vi anser att det är hög tid för ett helt nytt tänkesätt ochen frigörelse från de djupa tankefåror som under decennierpräglat uppbyggnaden av de kommunala daghemmen.Dessa tankefåror har sina rötter i tilltron till socialingenjörskonst, planekonomiska idéer och obegränsadeekonomiska resurser.Vår absoluta övertygelse är att det är föräldrarnas ochbarnens behov som skall styra utbudet av barnomsorg.Behoven varierar kolossalt och därför skall valfriheten ochmångfalden vara mycket stor. Det blir den om man vågar gemarknadskrafterna större spelrum och låter föräldrarnas valav barnomsorgsform följas av det självklara kravet att deskall betala för den omsorg de önskar. Vår principiellagrundinställning är således att allt offentligt stöd tillbarntillsyn skall kanaliseras via föräldrarna, exempelvisgenom vårdnadsersättning eller ''barntillsynspeng''.Resultatet av vårt synsätt blir att kommunala och privatadaghem, småbarnsskolor, dagmammor, barnflickor,barnsköterskor och andra lösningar kommer att växa frami skön samexistens.