mot · GG02Fi94 · 1993-05-07 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /94 m.m. (kompletteringsproposition) reviderade finansplan 3. Riktlinjer för 90-talet 1. SammanfattningDen bärande tanken i denna motion är omfördelning påbåde kort och lång sikt för att bekämpa bådearbetslöshet och offentligt underskott.Det akuta problemet är låg efterfrågan i . Pengarskall tas från individer och företag som inte använder demtill konsumtion eller investering och ge dem till dem som gördet.Vi höjer skatten för dem som tjänar mer än 200 000kronor och som har hög sparbenägenhet. Viföreslår bl.a. slopat grundavdrag för dem som tjänar mer än200 . Vi föreslår höjda bostadsbidrag ochpensionstillskott samt sänkning av den allmänna momsenfrån . Vi föreslår sänktmatmoms/lågmoms till . Vi avvisar regeringensförslag som ger arbetslösa, lågavlönade, sjuka ochlåginkomstpensionärer -- dvs. grupper med högkonsumtionsbenägenhet -- sämre privatekonomi.Vi föreslår också omfördelning mellan företag. Viföreslår höjda arbetsgivaravgifter och energiskatter. Vårautgiftsökningar ger många arbeten och god miljöprofil inomi första hand små och mellanstora företag som opererar påhemmamarknaden. Vi föreslår en ''kommunakut'' som skallförhindra kommunerna att spä på arbetslösheten.Vårt förslag syftar till att minska arbetslösheten ochbudgetunderskottet också på . Det krävs då enomställning av ekonomin som möjliggör för att ståutanför EG. De pengar som skulle gått till EG:s budget ochde som svenska konsumenter tjänar på att slippa EG:shögre handelsmurar vid ett medlemskap använder vi till enmer generös biståndspolitik men också till destrukturinvesteringar som krävs för en mer solidariskhandelspolitik.Vi presenterar i motionen en alternativförsörjningsbalans , som skiljer sig från regeringensgenom främst ökad andel konsumtion på denprivata konsumtionens bekostnad. Eftersom privatkonsumtion till skillnad från offentlig har en relativt högimportandel, så leder våra förslag sammantaget till enförbättrad handelsbalans trots att vår exportprognos inte ärfullt lika optimistisk som regeringens.Både miljöskulden och det finansiellasparandeunderskottet i offentlig sektor måste reduceras ochpå sikt opereras bort. Detta kräver grundläggandeförändringar i närings- och skattepolitik med sikte på attgöra miljövänlig produktion och konsumtion relativt settmer ekonomiskt attraktiv.Det kräver också förbättrad effektivitet i offentlig sektorsamt att de offentliga inkomstöverföringarna blirfördelningspolitiskt mer träffsäkra. Vårt saneringsprogramför de offentliga finanserna är lika omfattande somregeringens, men våra förslag har en helt annanfördelningspolitisk inriktning.En starkare fördelningspolitik är inte bara nödvändig avmoraliska skäl, den är också nödvändig för att det skall blimöjligt att genomföra de besparingar som långsiktigt ärnödvändiga. Svenska folkets majoritet kommer nämligenaldrig att acceptera att dra åt sina egna svångremmar ombörsklippare och direktörer med fallskärmsavtal går fria.2. reviderade finansplan 2.1 ArbetslöshetenDen svenska ekonomin är inne i ennedåtgående spiral med mängder av konkurser,kreditåtstramning, fallande efterfrågan och ökandearbetslöshet. Orsakerna till detta beskrev Vänsterpartietutförligt i den ekonomiska motion som behandlades avriksdagen och vi upprepar inte denbakgrundsbeskrivningen nu.Arbetslösheten hamnar enligt regeringens prognos ochmed regeringens politik på för att sedanlångsamt falla till 1998. Vi anser en sådan nivåpå arbetslösheten vara oacceptabelt hög. Vi tror också attregeringen är alltför optimistisk. Erfarenheten från andraländer visar att en arbetslöshet på nivån 6--under någraår snabbt blir permanent.Arbetslösheten i åldrarna låg redan förra åretpå , också den kan befaras stiga . Vibörjar få en ungdomsgeneration som aldrig kommit in påden ordinarie arbetsmarknaden. Också många av de äldresom slås ut från arbetsmarknaden kommer inte tillbaka.Människor tappar självförtroendet, blir deprimerade ochfungerar inte ens som det latenta konkurrenshot gentemotdem som redan har ett arbete, som de bör utgöra enligtnyliberal ekonomisk teori.Arbetslöshet är också ett socialt gift som förstörsamhället på alla nivåer: socialt och ekonomiskt.Långsiktigt och räknat samhällsekonomiskt kostararbetslösheten dubbelt i form av skattebortfall, A-kassa,socialbidrag, AMS-åtgärder, sämre folkhälsa m.m. jämförtmed vad det kostar att nu hålla kvar folk i arbete.Bekämpandet av arbetslösheten måste vara detövergripande målet för den ekonomiska politiken.Regeringen skriver om misstagen . Vi kan i stora delar instämma i kritiken. Menmisstagen har varit ännu större. Närdet gäller finanspolitiken kan man formulera kritiken så attden ständigt kom . Vi klarade inte av att strama åt islutet av 80-talet. När väl åtstramningen kom varlågkonjunkturen redan på gång.Kronans fall innebarsammanbrottet för den politik som månaden innan avregeringen sammanfattats under stridsropet att göra Sverigetill ett ''hårdvalutaland''. Många miljarder hade kastats isjön för att upprätthålla kronkursen. De partier som gjortupp om en intern devalvering före den riktiga devalveringenhöll fast vid denna politik . Därmed stärktesytterligare deflationsprocessen.Det håller nu på att bli försent att ingripamed generella finanspolitiska åtgärder. Om man jämförmed 1983 kan man nu befara en extremt obalanseradutveckling med starkt växande vinster och enuppgång i exportindustrin som krisen förstärksinom byggbranschen och i de delar av industrin som ärensidigt beroende av hemmamarknaden. börjarkommunerna också på allvar att avskeda folk inför befaradefinansiella problem . Kommunernas probleminför behandlas i en särskild motion frånVänsterpartiet.Det våldsamt ökande budgetunderskottet ochnödvändigheten av sänkta räntor gör det omöjligt att spä påunderskottet ytterligare. I stället måste en kraftfullomfördelning ske så att det stora passivasparandeöverskottet som finns i delar av hushålls- ochföretagssektorn styrs över till effektiv efterfrågan påkonsumtionsvaror, investeringar och kommunala tjänster.Enbart så kan arbetslösheten effektivt bekämpas.2.2 FinanspolitikenPrivatpersoner och företag sparar ca perinvånare mer än vad de investererar. Detta är ett orimligtstort privat finansiellt sparande. Bytesbalansen blir i årnästan noll och 1994 beräknas ett ganska stort överskott.Svenska folket ''lever i genomsnitt således under våratillgångar'' de närmaste ett och ett halvt åren. Men detgäller inte alla. Inkomstklyftorna har ökat på senare årsäger färska undersökningar.Konsumentverket räknade på effekten avhöstens krispaket på olika hushålls ekonomi . Enlåginkomsttagarfamilj med två barn förlorar avsin disponibla inkomst medan en höginkomsttagarfamiljockså med två barn och med likartade omständigheter iövrigt förlorar . Efter det denna utredning gjordes harriksdagsmajoriteten sänkt arbetslöshetsunderstödet ochregeringens förslag i kompletteringspropositionen skärperden orättvisa fördelningsprofilen ytterligare.Finanskrisen drabbade många fastighetsägare och en delav de storspekulanter som tjänade stora pengar i 1980-taletshögkonjunktur. Men nya klippare har kommit i deras ställe.De som haft råd att öka sitt finansiella sparande har tjänatgrovt på höjda realräntor. De som haft råd att köpafastigheter till vrakpriser nu kan bli morgondagensmiljardärer.Regeringen vill ensidigt lägga krisens bördor på demsom har det ekonomiskt svårast. Den fördelningspolitikenär inte bara orättfärdig, den är också konjunkturpolitisktusel; tar man pengar från sjuka, arbetslösa ochlåginkomsttagare minskar konsumtionen och därmed ökararbetslösheten ytterligare. Det är nödvändigt att nustimulera inhemsk efterfrågan genom att få hushållen attflytta pengar från sparande till konsumtion.Hushåll med låga inkomster och hög bostadskostnadsamt pensionärer med låg eller ingen ATP är två gruppersom drabbats särskilt hårt och som har minimalamöjligheter att spara även om de får ett inkomsttillskott. Viföreslår därför höjda nivåer för bostadsbidragen med 500kronor för att stödja barnfamiljer med högahyreskostnader. Vidare upprepar vi vårt tidigare förslag omatt höja pensionstillskottet till av basbeloppet.Vi avvisar också de neddragningar avbostadssubventionerna på 3 mdr. som förhandlades frami krispaketen . En sådan drastisk sänkning avbostadssubventionerna i dagens finansiella läge skulle inteendast drabba de boende utan också enligt beräkningar slåmångdubbelt upp på fastighetspriserna och därmedfördjupa krisen för villaägare, och fastighetsägare inomprivat och offentlig sektor. Det skulle därmed fördjupakrisen för bankerna och driva upp kostnaderna förskattebetalarna genom ökat stöd till bankerna.Nettoeffekten av att avvisa förslaget är alltså i det här falletpositivt för budgeten.Tillfälligt sänkt moms gör det lönsamt för hushållen attflytta fram sina konsumtionsbeslut och senarelägga sittsparande. Ingen kan veta hur stark denna effekt är, delvishandlar det om psykologiska effekter. Eftersomlåginkomsttagare konsumerar större andel av sin inkomstän höginkomsttagare har också en momssänkning en brafördelningsprofil. Vårt förslag att också sänka lågmomsenhar mer renodlat fördelningspolitiska syften (matinköp ärsom bekant svåra att förskjuta i tiden).Vi föreslår således dels att den högre momssatsen sänksfrån mellan och . Delsföreslår vi att den lägre momssatsen på mat m.m. sänks från i år.Vi föreslår en solidaritetsskatt, som i första hand kanberäknas gå ut över höginkomsttagarnas onödigt högasparande. Förslaget innebär att man från och med den 1januari 1994 slopar grundavdraget över brytpunkten, höjerstatsskatten för inkomster och förinkomster över 250 000 kronor.Stämpelskatten utgår vid förvärv av aktier ochfastigheter. Skatten bör höjas med 1/dvs. Detta torde ge ca i intäkter.Vänsterpartiet föreslår ett strikt avdragstak förbruttoräntor överstigande . Intäkterna kan på siktberäknas till 2,7 mdr. Men åtgärden bör kunna leda tillinkomstförstärkningar redan under /94.Detta med hänsyn till jämkningar avpreliminärskatteunderlaget. För budgetåret kaninkomstförstärkningen beräknas till 1,2 mdr. /94 föreslår attenergiskatterna höjs så att inkomsterna ökar med 2,5 mdr.Skatteuttaget på industrins energikonsumtion återställsdelvis. Totalt bör den ökade skattebelastningen på industrinunder /94 ge skatteinkomster på 1,5 mdr.Detta kan ske genom att industrin åter får erlägga skattpå elektrisk kraft och genom att höja industrinskoldioxidskatt till hälften av den allmänna nivån. För de fallen sådan ökning skulle innebära en för snabb ökning avskattebelastningen på enskilda företag, kan det övervägasatt sätta ner taket för det samlade energiskatteuttaget till0,6 %.Riksdagen bör begära förslag från regeringen tillåterställd energibeskattning för industriell produktion ienlighet med vad som anförts i motionen.Vänsterpartiet föreslår vidare att skattesatsen förproduktion av elektrisk kraft höjs i genomsnitt med ,dvs. från till , per kWh. Detta ger eninkomstförstärkning på 1 mdr.Höjningen bör läggas ut så att den blir större för den elsom produceras från kärnkraftverk. Detta kan ske genomatt höja den skatt på per kWh som utgår påkärnkraftsel. För /94 beräknas skatten ge140 mkr. föreslår att skatten höjs till 0,6 öreper kWh. Detta torde ge ca . Under dennaförutsättning kan den allmänna energiskattehöjningen om1,per kWh reduceras i motsvarande grad.Riksdagen bör begära förslag från regeringen till höjdskatt på elektrisk kraft i enlighet med vad som anförts imotionen.Sammantaget ger detta inkomster på 7,5 miljarderkronor /94 och 15 miljarder kronorkalenderåret 1994.Den relativa enhetsarbetskostnaden i industrin minskarenligt regeringen med i år.Konkurrenskraften för svensk industri kommer omprognosen slår in att stärkas mer än fyrdubbelt än vadden av sex riksdagspartier beslutade sänkningen avarbetsgivaravgiften och reducerade semesternåstadkommer.Alla verkar vara överens om att eftervården efterdevalveringen 1982 försummades. En del av dessaförsummelser var att man lät exportföretagens vinster ökaokontrollerat, vilket senare bidrog starkt till att utlösafinansbubblan och överhettningen. Mycket tyder på att enny vinstexplosion är på gång inom exportindustrin.Samtidigt slås mängder av små och mellanstora företagmed inriktning på hemmamarknaden och med långsiktigöverlevnadsförmåga om de bara klarar dagens problem --låg efterfrågan, höga räntor och brist på krediter -- nu ut pålöpande band. Det måste ske en omfördelning så att detextremt höga sparandet i de rika företagen kan omvandlastill investeringar. Annars får vi en polarisering mellan rikaexportföretag och fattiga hemmamarknadsföretag som ärskadlig för svensk ekonomi.Vi föreslår att arbetsgivaravgifterna höjs med 3procentenheter från . Detta ger ca 9,6miljarder netto efter det att den offentliga sektornkompenserats. Vi sänker också taket för sjukförsäkringentill fem och ett halvt basbelopp vilket ger 1,5 miljarderkronor. Dessa pengar används till att finansiera åtgärdermot arbetslösheten i enlighet med en separat motion frånVänsterpartiet.Regeringen bör inte få extra till sitt kansli föroförutsedda insatser m.m. (bil 6 s 43). Kanslihuset harredan svällt för mycket.Vad gäller statsutgifterna i övrigt hänvisar vi till våramotioner i anslutning till finansplanen i januari.2.3 Penning- och valutapolitikRegeringens inflationsprognos ligger på 5,5 ochför på . Av årets inflation torde kronansfall svara för , återstoden förklaras i huvudsakav krispaketens höjda indirekta skatter och minskadebostadssubventioner. Det underliggande inflationstrycketär svagt.Riksbanksfullmäktige har beslutat att under den rörligaväxelkursen skall prisstabilitet fortfarande varaövergripande mål för penningpolitiken. ochföljande år anges målet till en ökning avkonsumentprisindex på , med en tolerans om +/-en procentenhet. Det är uppenbart att oviljan att nu merkraftfullt sänka marginalräntan är ett resultat av dessainflationsmål.Tidigare erfarenheter säger dels att det är oerhört svårtatt göra riktiga inflationsprognoser, dels att inflationsmål avden typ regeringen sätter upp inte har någon verkan om deinte kombineras med konkreta förslag till åtgärder ominflationsmålet spräcks. De mest effektiva åtgärderna föratt bromsa inflationen är fördelningspolitiska. Om manminskar alltför höga inkomster och vinster kan ocksålåginkomsttagare nöja sig med lägre löne- och inkomstkrav.Långsiktigt bör det inte finnas någon motsättning mellanlåg inflation och full sysselsättning. ansernaturligtvis att det är önskvärt med en låg inflationstakt.Men det är ännu viktigare att arbetslösheten nedbringas,vilket kräver dels åtgärder av den typ som angetts ovan, delslägre räntor. Det bör nu vara möjligt att stegvis sänkamarginalräntan och därmed de korta räntorna generellt.Med en trovärdig politik för att få bort underskottenoch genom att hålla inflationen under kontroll kan ocksåden långa räntan falla. Besvikelse över alltför långsammaräntesänkningar nu kan försvaga valutan ytterligareeftersom räntor på dessa höga nivåer förlängerlågkonjunkturen och därmed också strukturproblemen.Vänsterpartiet anser att både riksbanksfullmäktige ochregering värderar inflationsbekämpningen alltför högt påarbetslöshetsbekämpningens bekostnad och att manöverdriver riskerna för inflation om marginalräntan sänksytterligare . underskattas riskerna ochöverskattas fördelarna vid ett svenskt deltagande i EMU.Om nu skulle gå in för att uppfyllakonvergenskraven med sikte på framtida medlemskapskulle det låsa den ekonomiska politiken på ett sätt somskulle göra det svårare att få ner arbetslösheten.Vi gör den bedömningen att det finns en möjlighet att fåner både korta och långa räntor rejält under det närmasteåret.2.4 Det finansiella systemetDet behövs mera riskkapital till mindre företag i som bildades medlöntagarfondspengar har inte på något sätt uppfyllt de löftensom regeringen gav. Mot vår vilja privatiseradesriskkapitalfonderna och har trots sin stora kapitalbas på 6miljarder kronor inte ens börjat verka. Man har istället,som vi trodde, sina pengar i högräntepapper och detta i ettläge när företag skriker efter riskkapital. Tyvärr har våravärsta farhågor bekräftats och fonderna verkar ha blivit enreträttplats för misslyckade direktörer från näringslivet.Regeringen måste ingripa, och vi föreslår att gerregeringen detta till känna.En större andel av det statliga upplåningsbehovet börtäckas utomlands. Det är fel att låta den utländska andelenav statsskulden minska så längre utlandsräntorna är lägre.Större utlandslån bidrar också till att öka utbudet ochminska efterfrågan på pengar i vilket ytterligaresänker räntan här. föreslår att gerregeringen till känna att bör instrueras såatt ökar sin upplåning mer än de av regeringenföreslagna 50 miljarderna utomlands de närmaste 9--12månaderna.Vänsterpartiets syn på bankstöd m.m. utvecklas isärskild motion.2.5 Statsbudgeten och särskilda frågorVänsterpartiet motsatte sig riksdagsbeslutet om attupphäva skyldigheten för statlig myndighet att anlitaRiksbanken eller Postgirot. Vi sa då att det i och för sig ärbra med konkurrens, men med tanke på bankgirots starkaställning och den bristande konkurrensen i övrigt på dagensmarknad för penningtransaktioner så kunde vi integodta denna förändring. Skyldigheten för statligamyndigheter att anlita postgirot borde inte ges upp förränbankgirokartellen brutits upp och postgirot släppts in i dettasystem.Som vi befarade har postgirot ännu inte fått rätt attverkställa betalningar via bankgirot. bör uttalaatt ensamrätten återinförs om inte bankgirot släpper inposten och bryter upp sin kartell.3. Riktlinjer för 90-talet 3.1 Det internationella perspektivet och EGBNP per invånare i har ökat procentuellt mindreän Tillvgenomsnittet av . Om manräknar i absoluta tal är skillnaden i tillväxt dock väsentligtmindre. Jämfört med exempelvis har BNP perinvånare ökat ungefär lika många kronor eller ECU sedan1970 (om man bortser från de senaste månadernas fall förkronan). Minskade skillnader i tillväxtprocent är en naturligföljd av att de rikare länderna har en högre andeltjänsteproduktion med lägre produktivitetstillväxt än ivaruproduktionen och av ''mättnadstendenser'' itillfredsställandet av basbehov.BNP är inte heller något bra mått på välfärd, främsteftersom det inte tar hänsyn till förslitning av människor ochmiljö. I en som presenterades i den23 april jämförs 160 länder med ett index grundat påmedellivslängd, utbildning och ekonomi. hamnarpå femte plats efter , , och Schweiz.Om man ser enbart till kvinnornas situation kommerSverige på första plats.FN-rapporten visar att klyftorna mellan rika och fattigaländer i världen fortsätter att öka. Världens rikaste 20procent är i genomsnitt 150 gånger rikare än de 20procenten fattigaste. Det hävdas också i rapporten attojämlik handel och stängda marknader kostar u-länderna500 miljarder dollar . Som sten på börda kommerhöga räntor och amorteringar på de fattiga ländernasskulder.Målet för den ekonomiska politiken skall enligtVänsterpartiets mening långsiktigt vara att åstadkomma enuthållig utveckling både internationellt och nationellt, dvs.en global och nationell ekonomi som höjer livskvalitetenoch inte försämrar möjligheterna för framtida liv. Svenskafolket lever på en materiellt sett tillräckliglevnadsstandard. Felet är en ojämn fördelning.Enligt regeringens långsiktiga konsekvenskalkylkommer de sammantagna statsutgifterna för delsinternationellt bistånd, dels för invandring att minska frånca 27 miljarder innevarande budgetår till ca 17 miljarder1997/98 -- detta under förutsättning att biståndsmålet 1procent av BNI inte återupprättas. På grund av kronansminskade köpkraft internationellt är minskningen realtännu större. Denna utveckling kan inte vara förenlig medSveriges påskrift i deklarationerna års konferens iRio. kräver att biståndsmålet avBNI återupprättas redan nästa budgetår.Regeringens föreslagna minskningar av anslagen tillbistånd och invandring/flyktingar svarar ungefär mot detSverige kan beräknas behöva bistå med netto till EG:sbudget -- merparten går till jordbruksstöd -- vid ettmedlemskap. Givet är att det rika skall ge bistånd,var sker det mest effektivt? hävdar att detbåde är bättre för jämlikheten i världen och för svenskekonomi att satsa på generöst bistånd och handelspolitikgentemot och Tredje Världen än på stöd tillEG:s relativt sett rika medlemsländer.Det är orimligt att regeringen -- som räknar med svensktEG-medlemskap -- inte också räknar med EG-medlemskapet som en belastning på statsbudgeten.Det kommer inte att gå i längden att bygga svenskekonomi på skogen, malmen och elkraften. SärskiltÖsteuropa med dess låga löner och stora naturtillgångarkommer att bli en formidabel konkurrent på dessaområden. Det unika med svensk exportindustri är högkunskapsnivå och avancerad teknologi, särskilt när detgäller förädling av våra traditionella råvaror.Exportindustrins framtid hänger på förmågan att höjaproduktiviteten, som i sin tur hänger på höjd nivå påforskning, utbildning, miljö och kompetens. Nya prognosersäger att den ekonomiska tillväxten i och kan komma att bli högre än inom underresten av 90-talet -- om de rika länderna håller löftena frånRio.Många bedömare kritiserar regeringens och industrinsfixering vid EG och pekar på de möjligheter som redanexisterar i t.ex. och som kommer i . Härfinns möjligheter att sälja avancerad miljöteknik och helafabriker till och snarare än attytterligare stärka ställningen som underleverantör till . Naturligtvis kommer exportkreditgarantier attbehövas till en början.Förutsättningen för att svensk exportindustri skall görasig gällande i och på dynamiskamarknader är att vi själva lättar våra handelshindergentemot dessa länder. Det är väsentligt att vi kan behållafrihandeln med . Det kan vi knappast sommedlemmar av EG. Talet om att EG skall öppna sig merför import från har av kallats en''ohederlig salongsdiskussion''.I juli 1991 släppte importkvoterna för import avkläder gentemot de fattigaste länderna. harenligt en genomförd undersökning de svenskaklädkonsumenterna tjänat 2---- mellan225 och per invånare -- på att vi har kunnat köpabilliga skjortor från i stället för dyrare från Portugalför att ta ett exempel. Som medlemmar av EG skulle vitroligen tvingas återinföra kvoterna igen.Det har naturligtvis sina problem att bedriva en mersolidarisk handelspolitik än vad EG gör. Att stå utanförEG:s skyddsmurar är påfrestande för svenskt jordbruk ochtekoindustri. Men de pengar svenska konsumenter tjänarpå att slippa EG:s handelsmurar mot fattigare länder kan istället användas till stöd för investeringar för industriellförnyelse av de branscher och i de regioner som drabbas aven hårdare konkurrens.EG-integrationen har haft negativa effekter påsysselsättningen -- inte positiva som regeringen påstår.Praktiskt taget alla -- inklusive -- är idagöverens om att det var ett misstag att knyta kronan tillECUn 1991. Den ökade arbetslöshet som blev följden avdet fruktlösa försvaret av kronan visar hur orealistiskt detär att låsa fast valutorna vid varandra i länder med så storaskillnader i ekonomisk struktur. Den svenska kronan börnär nuvarande lågkonjunktur är över fixeras vid envalutakorg med vikter proportionella mot vår utrikeshandelmed olika länder.Tanken att återupprätta någon form av ''keynesianskefterfrågestyrning'' inom EG är god, men orealistisk inomöverskådlig tid. EG:s centrala budget utgör ca 1,2 procentav totala BNP i medlemsstaterna. Enligt planerna skallbudgetens omslutning öka till 1999, men det ärmycket långt fram till den nivå där EG-budgeten kan spelaen avgörande roll som konjunkturinstrument.Problemet för dem som vill återupprätta Keynes inomEG är också att inte ger något störreutrymme för denna typ av ekonomisk politik. Hitintills harsamordningen av den ekonomiska politiken handlatom konvergenskraven, som tvingat EG:s medlemmar attdriva svångremspolitik i lågkonjunkturen på samma sättsom ECU-anknytningen tvang fram ökad arbetslöshet ochkrispaketen i .