mot · GG02Bo238 · 1993-01-26 00:00:00 — Bostaden är en grundläggande social rättighet i likhetmed arbete, utbildning och sjukvård. Allas rätt till en godbostad är det grundläggande målet för den socialabostadspolitiken.När målet formulerades var dessinnebörd att undanröja den bostadsslum, trångboddhet ochbostadsbrist som präglade den tidens . Dessaförhållanden var i hög grad en följd av denmarknadsinriktade bostadspolitik som dittills förts.I dag är denna nöd och brist avskaffad. har ettstort och modernt bestånd av bostäder av hög kvalité.Bostäderna är modernt utrustade och trångboddheten är idet närmaste avskaffad. Antalet bostäder med högutrymmesstandard är mycket stort. Boendet har utvecklatsöver hela landet. Den solidariska bostadspolitiken ikombination med en aktiv regionalpolitik har gjort dettamöjligt.Bostadsförsörjningen -- en samhällsangelägenhetRätten till en god bostad är grundläggande i ett samhällesom präglas av rättvisa, solidaritet och lika möjligheter ilivet. Den sociala bostadspolitiken har gjort att vi i Sverigekommit längre än i de flesta andra länder på vägen mot etträttvist och jämlikt boende. Vi har en hög boendestandardoch den är betydligt jämnare fördelad än i andra länder somförlitat sig på marknadsmekanismer inom bostadsplaneringoch bostadsbyggande.I själva verket är bostadspolitiken ett av de områden därden ideologiska skillnaden är allra störst mellan detsocialdemokratiska välfärdsbygget i och de olikakonservativa och liberala krafter som anser att det ärmarknaden och inte medborgarnas behov som skall styraplanering och åtgärder.Den som menar allvar med ambitionen att barnen skallväxa upp med rättvisa förutsättningar i livet, att de äldreskall få en trygg och värdig ålderdom och att människor frånandra länder skall få en bra start i , kan aldrigacceptera ökade klyftor i boendet och segregeradebostadsområden där de sämre ställda får hålla till godo medde bostäder som andra ratat. Bostadspolitiken är ett avfundamenten för ett rättvist och rättfärdigt samhälle.Den sociala bostadspolitiken kommer därför alltid attvara en viktig angelägenhet för socialdemokratin.Vi måste kunna upprättahålla en bostadsproduktionöver hela landet som gör det möjligt att realisera målet omallas rätt till en bra bostad. Bostadsfinansieringen måste gesen sådan inriktning att behovet av bostaden blir detutslagsgivande för konsumenternas efterfrågan. Inflytandetför de boende över bostaden måste kunna utvecklasytterligare.Regeringspolitiken -- ett systemskifteDen borgerliga regeringens politik på bostadsområdetinnebär en total kursändring. Den sociala bostadspolitikenskall avskaffas. frågor har splittratsupp på sju olika ministrar så att ingen längre har överblicköver de samlade effekterna av olika grundskott motbostadspolitiken. Samhällets instrument för att klara en brabostadsförsörjning tas bort. Det är ett uttalat mål förregeringens politik att stat och kommun skall dra sig tillbakaoch låta marknadskrafterna ta över. Det är i fortsättningenmarknadskrafterna som skall bestämma vad somskall byggas, var det skall byggas, för vem detskall byggas och vad det skall kosta att bygga ochvad det kommer att kosta att bo.Sedan 1991 har två gånger beslutat om attändra förutsättningarna för finansiering av både ny- ochombyggnad. har dessutombeslutat om att höja boendekostnaderna i det befintligabeståndet genom höjningar av den garanterade räntan.Riksdagsmajoritetens olika beslut har helt slagit undanbenen för all planering.Genom att riva upp beslutet om räntelånesystemetskapades en oro för hur det borgerliga förslaget skulleutformas. När riksdagsmajoriteten fattade beslutet om attbostadssubventionerna skulle avvecklaskonstaterade producenterna att det skulle bli för dyrt attgenomföra planerade projekt. Alla projekt som kundestoppas, avbröts.Det är helt självklart att varken de som som bor eller desom bygger fastigheter och tillverkar byggmateriel hinneranpassa ekonomi och verksamhet till dessa oerhört snabbtändrade förutsättningar.Bristen på förtroende för regeringens politik är ett av destora problemen för att få igång byggandet igen. Byggandetsom svarar för drygt hälften av landets samladeinvesteringar är en verklig motor i ekonomin. Tväraomställningar med stora neddragningar i byggnadsindustrinleder till att produktionskapacitet slås ut, som i ett längretidsperspektiv visar sig behövas.Bristen på förtroende är än allvarligare i en djuplågkonjunktur som befinner sig i just , med högarbetslöshet. När medborgarna känner oro och otrygghetinför framtiden måste regering och politiker vara de somskapar möjligheterna och hittar vägarna som ger tilltro ochframtidshopp.Ökade boendekostnaderI valrörelsen invaggades medborgarna i tron attmed en borgerlig regering skulle hyresökningarna utebli.Verkligheten med en borgerlig regeringvisar att det rakt motsatta hände. Hyrorna har stigit sådramatiskt att många familjer inte längre klarar att betalasina bostadskostnader. vräks familjer från sinahem. Det handlar inte bara om familjer som räknat föroptimistiskt i sitt villaköp.I juni 1992 beslutade borgerliga majoritet attboendekostnaderna för varje hushåll i en bostad byggdsenare än 1978 skulle öka med i genomsnitt /kvm.Socialdemokraterna avvisade förslaget därför att detskulle skapa orimliga boendekostnadsökningar för deenskilda hushållen.De senast byggda fastigheterna har självklart de högstaboendekostnaderna. För bostadsföretag med lägenhetermed olika färdigställandeår är det möjligt att fördelakapitalkostnaderna mellan olika årgångar.Bostadsrättsföreningar och egna hem får helt bära sina egnakostnader.Regeringens svar på oppositionens och de boendesprotester mot de dramatiska hyreshöjningarna var attföretagen borde sänka sina kostnader för administrationoch förvaltning i motsvarande mån. Förhandlingarna ärännu inte slutförda. Flertalet av de företag som hargjort upp har inte fått kompensation för de ökadekapitalkostnaderna.Att hyresökningarna inte blev befarade 15--20 procentär ändå inte till glädje för de boende. De vet att nyahyresökningskrav är på gång. De kommer påtagligt attkänna när företagen skär ner vardagsunderhållet ochservicen.De allmännyttiga bostadsföretagen skall drivas enligtsjälvkostnadsprincipen. Det innebär att det inte finns någravinster att använda som kompensation för uteblivnahyresintäkter. Många bostadsfastigheter, främst från dets.k. miljonprogrammet, har mycket stora behov avreparationer, ombyggnader och underhåll. En omfattadekapitalförstörning kommer att bli resultatet om dessafastigheter inte åtgärdas inom en inte för avlägsen tid.Några fastighetsägare har minskat sina kostnader genomatt förlänga underhållsperioder, vilket kanske kan varamöjligt under någon kortare period.Bostadsrättsföreningarnas modell med lägenhetsvisaunderhållsfonder är ett fördelaktigt sätt för de boende attsjälva välja tidsintervall för det inre underhållet som i högreutsträckning bör användas även inom hyresrätten. Enomläggning från företagsvisa till lägenhetsspecifikaunderhållsfonder tar emellertid , varför omedelbarabesparingar inte kan påräknas.Ett påtagligt och bekymmer är denförslumning som kan bli resultatet av att företagen tvingatsskära i drift, skötsel och service till de boende. Att inteåtgärda stillastående hissar, byta glödlampor, laga kranar,sköta tvättstugor och städa trappuppgångar skapar mycketsnabbt en ond cirkel. Misskötta fastigheter känner deboende inte stolthet över, och det resulterar i nästa steg iförslummade fastigheter och bostadsområden.Besparing 1994Överenskommelsen mellan regeringen ochSocialdemokraterna innebär att en besparing påbostadssektorn skall genomföras på 3mdkr netto. Bruttobesparingen skall vara så stor att den gerutrymme för nödvändiga höjningar av bostadsbidragen.Effekterna på hyran skall fördelas så rättvist som möjligt.En kostnadsutjämning bör eftersträvas mellan yngre ochäldre årgångar av bostäder.Som poängteras i Socialdemokraternas motion1992/93:Fi35, innebär inte uppgörelsen, att besparingenenbart skall bäras i det bestånd av bostäder för vilkaräntebidrag lämnas.En besparing enbart genom minskade räntebidraginnebär att ca drygt en femtedel av de boende får bära deökade boendekostnaderna. Merparten, dvs. fyrafemtedelar, kommer inte alls att behöva bidra tillbudgetförstärkningen på detta område. Detta kan inteaccepteras.Socialdemokraterna anser att de ökade bördorna måstefördelas över hela bostadsbeståndet och på allaupplåtelseformer. Det är nödvändigt av rättviseskäl, menockså för att undvika fortsatta påfrestningar påfastighetsmarknaden, vilket i sin tur leder till ytterligarepåfrestningar på banker och bostadsinstitut.Regeringens tankar om att besparingen skall fördelasmed /kvm i räntebidragsbetåndet visar följandegenomsnittliga kapitalkostnadsökningar i olika årgångar.Det bör poängteras att hyrorna i storstadsområdena faktisktligger ca över riksgenomsnittet per månad.Kapitalkostnader samt kostnadsökningar till följd avhöjning av garanterade räntan i hyres- och bostadsrättshusför 1994 med olika färdigställandeår (kr/kvm)ÅrgångS:aNormalExtraS:aS:a kostna-upp-upp-upp-kostna-der 1993trappningtrappningtrappningder 1994 19916483733707181988581274370651198544927437051919824131951704831979330125870400ÅrgångS:aNormalExtraS:aS:a kostna-upp-upp-upptrappningkostna-der 1993trappningtrappningBruttoNettoder 1994Egna hem1991489365793655541988486296593655511985434237093654991982365177693654301979279--------279Om man i ställer väljer en ökning av fastighetsskattenmed exempelvis på egnahem och påhyresoch bostadsrättshus ökar kapitalkostnadernas ochfastighetsskattens andel av boendekostnaderna enligtnedanstående.I hyres- och bostadsrättshus blir höjningen ca /kvmoch år. Beräkningen är gjord på en lägenhet på 80 kvm.ÅrgångS:a kostnaderTotal kostnad 1993Ökning1994Hyres- och bostadsrättshus 198858133614198544933482198241366479197933066396197625066316197319066256197017066236För egnahem med taxeringsvärde på betyder0,höjning av fastighetsskatten enboendekostnadsökning med ca . Etttaxeringsvärde på 250 000 ger en boendekostnadsökning påca per år.Effekten på boendekostnaderna blir ungefärligendensamma om man använder sig av en enhetlig boavgift ochsätter den till ca och bostad.Nytt finansieringssystemFrån 1993 gäller ett nytt finansieringssystem både förnyoch ombyggnad. Socialdemokraterna har tidigare avvisatsystemet. Vår slutsats var att den föreslagna omläggningenskulle förvärra och fördjupa problemen på bygg- ochbomarknaden.Regeringen förutsatte att omläggningen i sig skulleinnebära en positiv effekt på ränteläget. Som bekant har detvisat sig att regeringen fullständigt missbedömdemarknadens reaktion.Vidare räknade regeringen i sin proposition med en årlignyproduktion på 35 000 lägenheter, och 32 000 ombyggdalägenheter. Dagens prognoser innehåller som bekant heltandra siffror.Omläggningen av bostadspolitiken ''skall ske på ett sättsom ger alla möjlighet till en god bostad till ett rimligt pris'',skrev regeringen i sin proposition . De som t.ex.bor i nybyggda bostadsrätter och villor vet att effekterna avomläggningen är allt annat än rimliga.Riksdagen har sagt att omläggningen skall utvärderasefter . Vi anser att den utvärderingen skall göras redannu. Omläggningen har inte fått de effekter som regeringenoch majoritet räknade med: räntan har intesjunkit, budgetbesparingen blev inte av den storleksordningsom beräknades, kapitalutgifterna och därmedboendekostnaderna har ökat dramatiskt, minskningen avnybyggnationen närmar sig totalstopp ochombyggnationerna har minskat. Sist men inte minst,aktörerna på bostadsmarknaden saknar förtroende förregeringen och riksdagsmajoritetens förmåga att medverkai den långsiktiga bostadsförsörjningen.Mot bakgrund av ovanstående menar vi attomläggningen måste avbrytas . Det finns ingaskäl att fullfölja en politik, som bevisligen inte uppfyller dekrav som regeringen själv har ställt på densamma.Dessutom är det mycket olämpligt att, i då storaoch okonventionella insatser behövs för att stimulerabyggandet för att minska arbetslösheten, drastiskt begränsamöjligheterna att finansiera desamma.Parlamentarisk utredningI mitten av beslutade om vissalångsiktiga mål för samhällets bostadspolitik. Dåformulerades målen att samhällets mål medbostadsförsörjningen skall vara att hela befolkningen skallberedas sunda, rymliga, välplanerade och ändamålsenligtutrustade bostäder av god kvalitet till rimliga kostnader.1974 upprepade enhälligt denna övergripandemålsättning.När senast, 1992, diskuterade denbostadspolitiska målsättningen anförde propositionenbland annat att bostadssektorn måste inordnas under deförutsättningar som gäller för den allmänna ekonomiskapolitiken. Detta skulle enligt propositionen ske på ett sättsom ger alla möjligheter till en god bostad till ett rimligtpris, med ökad valfrihet och stärkt inflytande över sitt egetboende.Även om viss glidning har skett från deformuleringar om de bostadspolitiska målsättningar somriksdagen har ställt sig bakom under en lång följd av år,finns det en bred samstämmighet om utgångspunkterna förde samhälleliga bostadspolitiska insatserna. Som dennamotion visar finns det tyvärr på samtliga områden storaskillnader hur denna gemensamma bostadspolitiskamålsättning skall förverkligas.Vi kan konstatera att regeringens hittillsvarandeåtgärder inte gett de effekter på bostadsmarknaden somregeringen förutsatte. Av producenternas och de boendesreaktion kommer inte heller omläggningen avfinansieringssystemet från att uppnå de kravsom byggherrar och hushåll ställer på ett långsiktigtbostadsförsörjningssystem.Bostaden är en av de allra viktigaste materiellaförutsättningarna för att medborgarna skall ha möjlighet attskapa det liv som den egna familjen önskar.Bostadsinvesteringar är utomordentligt långsiktiga.Planerings- och projekteringstiderna är långa och tar storaekonomiska resurser i anspråk. Det är väsentligt attgrundläggande förutsättningar såsom finansieringsvillkorenligger fast över . Endast då skapasförutsättningar för den långsiktighet och planmässighet somleder till att resurserna utnyttjas effektivt.Därför är det synnerligen viktigt att ettbostadsfinansieringssystem är så brett parlamentarisktförankrat att de boende, kommuner, byggherrar ochentreprenörer kan planera långsiktigt och räkna med att detinte ändras ständigt som ett resultat av ekonomiska ochpolitiska konjunktursvängningar.Riksdagen har beslutat att bostadsfinansieringssystemetskall utvärderas efter 1995.Det är visserligen svårt att göra alla intressenter nöjda.Men regeringen har med sina åtgärder lyckats göra samtligaintressenter på bostadsområdet missnöjda somreformen inte har uppfyllt de mål som uppställdes vidbeslutet. Det talar entydigt för att man inte kan vänta tills1995 innan man utvärderar vad systemet hittillsåstadkommit och hur man går vidare för att uppnå uppsattamål.När beslutade om detbostadsfinansieringssystem som trädde i kraft vid årsskiftetröstade vi socialdemokrater emot. Vi kan nu konstatera attden borgerliga riksdagsmajoriteten rev upp deträntelånesystem som den tidigare socialdemokratiskaregeringen föreslog . Socialdemokraterna kaninte acceptera ett system där samhället avsäger sig alltansvar för bostadsförsörjningen.Vi föreslår att den av beslutadekontrollstationen träder i kraft nu och gör det i form av attregeringen tillsätter en parlamentarisk utredning, i vilkensamtliga riksdagspartier ingår. Utredningens uppgift börvara att lämna förslag till ett nytt, brett förankratbostadsfinansieringssystem som är så utformat att samhälletockså kan ta det övergripande ansvar som ärnödvändigt för att det skall finnas goda bostäder åt alla,även de med begränsade ekonomiska möjligheter.Jämn byggproduktionDet totala byggandet svarar för drygt hälften av landetssamlade investeringar.Det är ett samhällsekonomiskt intresse attbyggproduktionen blir så jämn som möjligt. Tväraomställningar med stora neddragningar i byggnadsindustrinkan leda till att produktionskapacitet slås ut, som i ett längretidsperspektiv visar sig behövas. Det kommer då att drastora merkostnader att på nytt bygga upp motsvarandekapacitet. En jämn och någorlunda förutsägbar utvecklingav byggproduktionen är därför av stor vikt.Arbetslösheten inom byggsektornUnder 1991 och 1992 har arbetslösheten inombyggsektorn ökat lavinartat. AMS beräknar attarbetslösheten bland byggnadsarbetare kommer att uppgåtill . Det betyder att 40 000byggnadsarbetare kommer att vara arbetslösa. Inkluderastjänstemän, arbetsledare, målare, elektriker m.fl. yrkensom är direkt relaterade till byggsektorn riskerar 60 000arbetslöshet . Till detta kommer att en storgrupp företag inom byggmaterialindustrin,trävaruindustrin, beklädnadsföretag och metallindustrin ärberoende av att det byggs i landet.Kunnandet slås utArbetslösheten är för enskilda människor en stortragedi. Lika allvarligt är att enskilda människors kunnandeoch företagens kompetens slås ut genom att inte användas.Ur konkurrenssynpunkt är det mycket allvarligt att mångasmå- och medelstora företag inom byggsektorn faller underkonkursklubban. Kvar blir ett fåtal företag som kanfå en monopolställning som varken är bra för prisbildeneller för produktutvecklingen.Träindustrin är i hög grad beroende av byggsektorn,framför allt av de investeringar som görs när det gällerbostadsbyggandet. Trähus- och snickeriindustrin levererarstörre delen av sin produktion direkt till bostadssektorn.Även stora delar av skivindustrin och sågverkensproduktion avsätts dit. Möbelindustrin är indirekt beroendeav bostadsbyggandet. Arbetslösheten bland arkitekter ochsamhällsplanerare kommer att drabba samhället påflera sätt. En normalkonjunktur riskerar att dröjaytterligare om vi underlåter att planera med sikte några årframåt i tiden. Om yrkeskåren minskar väsentligt, minskarockså kompetensen och kreativiteten att skapa bostäderoch miljöer för framtidens behov.Sverige behöver nya bostäderDet kommer alltid att behövas ytterligare bostäder. Detkommer alltid att finnas grupper, vars behov är otillräckligttillgodosedda. Det kommer alltid att finnas behov att, ominte öka standarden, så i varje fall att utnyttja de tekniskaoch funktionella landvinningarna ytterligare genomnyproduktion.Enligt vår bedömning som överensstämmer medBoverkets behövs en nyproduktion av ca 380 000 bostäderunder återstoden av . Nybyggnationen behövsfrämst för att ge ungdomarna samma chans som tidigaregenerationer att få bilda hushåll när de själva vill bryta uppfrån familjen. Vi har dessutom en ålderspyramid somkräver ett mycket stort tillskott av anpassade bostäder förvåra äldre.Tomma lägenheterAntalet tomma lägenheter har ökat kraftigt, från ca 25000 (av antalet permanentbostäder) /92 till beräknade ca 45 000 /93.Det innebär att antalet tomma lägenheter ärnågot högre än de 43 000 tomma lägenheter vi hade i slutetav föregående lågkonjunktur 1984.Outhyrda lägenheter är inte ett tecken på attbostadsbehoven är tillgodosedda. med tommalägenheter förekommer en betydande bostadsbrist. Detomma lägenheterna ligger ofta på platser där efterfrågan ärlåg. Det förekommer också ett stort antal outhyrdanyproducerade lägenheter och osålda bostadsrätter. Dettaberor dels på lågkonjunkturen och dels på att prisnivån ärhög.Utvecklingen av näringslivet kommer ävenfortsättningsvis att kräva regionala omflyttningar för deyrkesverksamma. Det är därför naturligt att det uppståröverskott av bostäder på vissa lokala bostadsmarknader ochbrist på andra. Vi får alltså räkna med att också i framtidenfå tomma lägenheter och att permanentbostäder övergår tillannan användning. Det kommer därför att vara viktigt mednyproduktion på de platser där efterfrågan blir hög. Detkrävs ett visst överskott av bostäder på sådana orter för attunderlätta rörligheten och omstruktureringen avnäringslivet.Vad planeras och vad kommer igångUnder påbörjades 57 000 lägenheter ochfärdigställdes 67 000. Till och med tredje kvartalet 1992påbörjades ca 35 700 lägenheter, vilket är en minksning medca jämfört med samma period 1991.Det stora raset för nybyggnationen påbörjas meddet nya finansieringssystemet, som i ett slag ökarinflyttningshyrorna med ca . Boverketbedömer att endast ca 15 000 lägenheter kommer attpåbörjas under 1993.Det mesta pekar på att det dröjer innan vi kan vänta enökad efterfrågan på bostäder. Vi får räkna med attarbetslösheten kommer att vara hög åtminstone under år1993. När konjunkturen vänder tar det tid innan företagenbörja nyanställa och detta kommer även att avspegla sig iefterfrågan på bostäder, som beräknas bli fortsatt låg underåtminstone 1993 och första halvan av 1994.När efterfrågan börjar öka kommerpåbörjandet av nyproduktionen att dröja ytterligare. Detberor dels på den relativt långa planerings- ochprojekteringsperiod som krävs vid bostadsbyggande, delspå att signalerna om ökad efterfrågan fördröjs genom att detomma lägenheterna kommer att utgöra en första buffertsom sväljer den första efterfrågeökningen.Det betyder att vi efter en konjunkturuppgång riskeraratt få en allvarlig bostadsbrist liknande den vidkonjunkturuppgången under andra halvan av 1980-talet.Nybyggkostnaderna har sjunkitBoverkets statistik över byggkostnader visar attbyggkostnaden minskat nominellt . Om man tarhänsyn till de olika momssatserna så har byggkostnadernaminskat realt med under den senaste12-månadersperioden.Ansvaret för att sänka byggkostnaderna är i första handbranschens. En vikande efterfrågemarknad bör kunnastimulera företagen att ta fram billigare bostäder medbibehållen kvalitet och uppfyllda funktionskrav.Bygga om och repareraAntal beslut om bostadslån till ombyggnad var 1991mycket högt, speciellt under årets sista månader.Prognoserna pekar på att det blir ca 45 000 påbörjadeombyggnader av lägenheter , dvs. enfördubbling från 1991.Omläggningen av subventionsvillkoren har styrt övermot mindre omfattande ombyggnader. har ombyggnadskostnaden per lägenhet iflerbostadshus varit under det att denvar under första halvåret 1991.Som vi har konstaterat är det ett stort slöserimed reurserna att tiotusentals inom byggsektorn ärarbetslösa som stora underhålls- ochreparationsbehov föreligger för alla typer av byggnader.Det är ytterst märkligt att regeringen i denna situationföreslår att stimulanserna för reparationer och underhåll ihyres- och bostadsrättshus och möjligheterna till stöd förtillbyggnad av småhus avvecklas med omedelbar verkan.Att bibehålla tidigare beslutat stöd för mer omfattandeombyggnad av hyres- och bostadsrättshus på en högre nivå1993 och 1994 för att sedan sänka nivån drastiskt kannärmast liknas vid det indiska reptricket. Än märkligare äratt regeringen använder argumenten att avskaffandet avstöden sker av statsfinansiella skäl, men redovisar intenågon uppgift om besparingseffekten.En politik för sunda statsfinanserFör närvarande sker en dramatisk försämring av statensfinanser. Ett stort budgetunderskott undergrävermöjligheterna för tillväxt och sysselsättning samt utgör etthot mot välfärden. Det är nödvändigt att sanera finanserna.Vi socialdemokrater är beredda att medverka tillutgiftsminskningar på sammanlagt 11,9 mdkr för budgetåret1993/94, dvs. samma omfattning som regeringen föreslagit.Vi föreslår att skall ge regeringen i uppdrag attutarbeta ett samlat, långsiktigt och hållbart program förbesparing och förstärkta statsfinanser. I detta samladeprogram skall åtgärder för /94 fogas in påett samhällsekonomiskt riktigt sätt.Ett beslut om ett långsiktigt program för sundastatsfinanser skall enligt vår mening fattas av riksdagenunder våren tillsammans med ett program för arbete,utbildning och tillväxt som redovisats i våra motioner. Detbesparingsprogram regeringen föreslagit i prop.1992/93:100 kan vi inte acceptera i nuvarande utformning.Åtgärder för byggande och sysselsättningI samband med riksdagsbehandlingen av propositionenÅtgärder för att stimulera den svenska ekonomin,beslutade ett enigt bostadsutskott (1992/93:BoU9) attregeringen skyndsamt bör vidta åtgärder i syfte att stimuleraombyggnadsverksamheten 1993.Bakgrunden var att beslutat attpåbörja avvecklingen av stödet till ny- och ombyggnad avbostäder .