mot · GG02Ub505 · 1993-01-26 00:00:00 — I samband med beslutet om propositionen 1990/91:85,Växa med kunskaper, lades kommunernas ansvar för denvuxna befolkningens utbildning fast. Syftet var attöverbrygga utbildnings- klyftorna i samhället, kompletteraungdomsutbildningen och bidra till att höjakompetensnivån inom yrkeslivet. Kommunerna är skyldigaatt erbjuda grundläggande vuxenutbildning till alla invånaresom behöver och önskar sådan utbildning och som saknarkunskaper och färdigheter som normalt uppnås i grund-skolan. Därutöver skall kommunerna sträva efter atterbjuda gymnasial vuxenutbildning ochpåbyggnadsutbildning i den ut- sträckning som motsvaras avbehov och efterfrågan i kommunen.I propositionen om Ansvaret för skolan (1990/91:18)lades ansvaret för skolverksamheten fast ochkostnadsfördelningen mellan staten och kommunernareglerades genom ett samlat sektorsbidrag tillkommunernas hela skolverksamhet. I denberäkningsmodell som låg till grund för beslutet ingick ettantal kriterier för vuxenutbildningen, som antogs svara motbehoven i de enskilda kommunerna, däribland andelenlågutbildade och andelen arbetssökande. Resurserna, somingick i sektorsbidraget, har från och med innevarande årförts över till det samlade statsbidraget till kommunerna.Varje kommun har således det yttersta ansvaret för hurstor del av resurserna som används för utbildning av denvuxna befolkningen och gör själv sina prioriteringar. Dennafrihet är dock beskuren av vad som ovan sagts omskyldigheten att erbjuda grundläggande vuxenutbildningoch av skyldigheten att, under vissa förutsättningar, betalainterkommunal ersättning för elever ipåbyggnadsutbildningar. Regeringen föreslår nu att dennafrihet begränsas ytterligare genom ett bemyndigande förregeringen att utvidga denna betalningsskyldighet till attomfatta vissa andra gymnasiala vuxenutbildningar för vilkadet finns ett allmänt intresse att de står öppna för sökandefrån hela landet. I budgetpropositionen omnämns särskiltteknikerutbildningen.I samband med gymnasiereformen upphörde dentidigare försöks- verksamheten med teknikerutbildning sombedrivits vid högskolor och ett antal kommuner för attersättas med en reguljär, ettårig utbildning inom komvux.Motivet för detta var bl.a. att det inom många kommunerfinns tillgång till modern utrustning som ej kommer attutnyttjas fullt ut när T4 avvecklas, och att det i mångamedelstora kommuner utan högskoleutbildning finns ettstort intresse från det lokala näringslivet att kunna rekryterakvalificerad arbetskraft. Allt detta bygger dock på denförutsättningen att utbildningarna står öppna för sökandefrån andra kommuner och att dessa elevers hemkommunerär beredda att betala interkommunal ersättning tillanordnarkommunen. föreligger ingen skyldighet attbetala sådan ersättning.Eftersom det av flera skäl är angeläget attteknikerutbildningen kommer till stånd kan regeringensförslag synas välmotiverat. skall man dock haklart för sig att det finns ytterligare ett stort antal väl såangelägna vuxenutbildningsbehov som riskerar attkomma i kläm eftersom de knappa resurserna i första handmåste avsättas för sådana utbildningar som kommunerna ärskyldiga att anordna eller betala för i annan kommun ellerlandsting. Rent principiellt är vi också tveksamma till beslutdär staten vidgar kommunernas åtaganden utan att anvisaytterligare resurser. Ett sätt att lösa detta dilemma skullesåledes kunna vara att staten anvisade en specialdestineradresurs för sådana vuxenutbildningsinsatser som är särskiltangelägna av sysselsättningsskäl eller för att tillgodosenäringslivets behov av kvalificerad arbetskraft. Ettytterligare skäl för en sådan resurs kan vara behovet av enallmän kompetenshöjning hos arbetskraften.Ett verkningsfullt sätt att möta det sistnämnda behovetär att genom kompletterande utbildningsinsatser inom denkommunala vuxenutbildningens ram ge fler vuxnabehörighet till högskolestudier. har av de högskolestuderande tidigare deltagit ibehörighetsgivande vuxenutbildning. redovisar, i budgetpropositionen, som sin slutsatsav detta förhållande att komvux tenderar att bli ettalternativ till ungdomsutbildningen. Detta är enligt vårmening en felaktig slutsats. Komvux fungerar däremot somett komplement till ungdomsskolan. Många ungdomar harendast en tvåårig gymnasieutbildning och behöver därförkomplettera i komvux för att nå högskolebehörighet.Andra har av olika skäl avstått från eller avbrutit sinutbildning i gymnasieskolan men har senare kommit tillinsikt om värdet av en avslutad utbildning på gymnasial nivåsom grund för vidare studier och/eller yrkesverksamhet.Under ytterligare 10--framöver kommerungdomskullarna att vara relativt små som antalethögskoleplatser ökar. I denna situation är det naturligt attta tillvara den resurs som komvux, genom tillgänglighet,organisation och ämnessystem utgör för kompletterandeutbildning och därigenom också breddarekryteringsunderlaget för högskolan. Inte minst är dettaangeläget i den arbetsmarknadssituation vi nu befinner ossi, där alternativet till studier för många ungdomar är öppenarbetslöshet eller i bästa fall en betald plats iungdomspraktik . Även för många avdessa ungdomar som får praktik i arbetslivet finns ettkvarstående utbildningsbehov som bäst kan tillgodosesinom vuxenutbildning, exempelvis med enpåbyggnadsutbildning. Allt detta kräver dock attkommunerna har tillräckliga resurser både för deutbildningar de anordnar i egen regi och för deinterkommunala ersättningar som de i egenskap avelevernas hemkommuner har att betala till andrautbildningshuvudmän. Ett alternativ till specialdestineraderesurser är resurstillskott i någon form till kommunernagenom ett mer effektivt utnyttjande av de resurser som nuställs till förfogande för utbildnings- ocharbetsmarknadspolitiken. Vi vill i det sammanhanget erinraom vår motion till föregående (1991/92:Fi710) därvi framhöll ''att regeringen bör söka denlösning som vid en samlad bedömning, överdepartementsgränserna, ger det optimala utbytet sett ur ettsamhällsekonomiskt perspektiv''. Vi menar att detta synsätti allra högsta grad är tillämpligt i det nu aktuella fallet.Finansutskottet skrev i sitt betänkande (1991/92:FiU20)med anledning av motionen följande:Utskottet är av samma uppfattning som motionärerna attdet i budgetarbetet är viktigt att motverka ettsektorstänkande. Det är angeläget att förslagens olikaeffekter såväl på statsbudgeten som på samhällsekonominanalyseras noggrant. Utskottet förutsätter att regeringen idet löpande arbetet beaktar detta.Vi anser oss således ha stöd för vår uppfattning attregeringen bör göra en förnyad och samlad bedömning avpå vilket sätt man bäst kan främja en god tillgång påpersonal med teknisk utbildning utan att begränsa andraangelägna utbildningsbehov och utan att göra avkall påprinciperna om det kommunala ansvaret för skolan. Vi villdå också påminna om utbildningsutskottets yttrande tillfinansutskottet (1992/93:FiU1 bilaga 11) där utskottetframhöll:För de enskilda kommunerna, gymnasie- ochkomvuxenheterna kan det vara förvirrande vid planeringoch redovisning av utbildningarna att arbeta med tvåparallella resurssystem för i stort sett samma ändamål. Detär utbildningsutskottets bestämda uppfattning att medel förutbildningsinsatser inom det kommunala offentligaskolväsendet skall kanaliseras genom ochinte genom AMS.En sådan förnyad prövning bör kunna redovisas ikompletteringpropositionen och leda till ett riksdagsbesluti så god tid att kommunerna kan beakta det i sin planeringinför nästa läsår. Vi förutsätter vidare att regeringen, undermellantiden, inte utnyttjar det begärda bemyndigandet utanavvaktar resultatet av den förnyade prövningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om resurser för kommunalvuxenutbildning.