mot · GG02Jo253 · 1993-01-26 00:00:00 — InledningEtt i regional balans kan inte åstadkommas medenskilda regionala insatser utan kräver en helhetssyn somtar tillvara och utvecklar hela landets resurser.Männniskor och företag måste ges likvärdigautvecklingsmöjligheter i hela landet. Regional balans är enförutsättning för att människor skall ges största möjligafrihet i val av arbete och bostad.Den viktigaste resursen är människornas egenintiativkraft, vilja och förmåga till arbete och utveckling.För att ta tillvara denna resurs så måste nödvändigaförutsättningar skapas i alla delar av landet.Storstadens mångfald och dynamik är en bra grund förutveckling. Men finns det en mängd problem meden alltför stark koncentration till städerna.Både stad och landsbygd tjänar på att landet är i regionalbalans. Genom att koncentrationen och anhopningen tillstorstäderna minskas ges där möjlighet till en positivmiljöoch välfärdsutveckling som övriga områdenges ökade möjligheter till arbetstillfällen och utveckladservice.Vi är inne i en period med hög arbetslöshet och svagsamhällsekonomi. För att vända utvecklingen skall viinvestera för framtiden. De satsningar som görs på att byggaut kommunikationerna är ett viktigt led i detta arbete. Detär nu vi skall utnyttja de förutsättningar detta skapar till enbättre regional balans.Det är nu viktigt att ha en beredskap för att inte göraom misstag som ledde till överhettning avstorstadsregionerna. För att det skall vara möjligt att gehela en bra utveckling måste landsbygdensutvecklingsmöjligheter förbättras, då kankonjunkturvändningen utnyttjas på bästa sätt. Därförhandlar denna motion framför allt om landsbygdensutveckling.Landsbygden som resursLandsbygden är en resurs, inte en belastning, för helalandet. Förutsättningen för en framgångsrik stad är enomgivande landsbygd präglad av mångfald, dynamik ochhög utvecklingsförmåga. Landsbygden med dess människorrepresenterar en stor och viktig samhällsresurs. Enlandsbygd med ett rikt och öppet kulturlandskap och ettaktivt näringsliv är en stark utvecklingskraft i samhället.Livsmedelsproduktionen måste ske så närakonsumenten som möjligt för att garantera en god kvalitetoch minska sårbarheten. Därför är det viktigt att det finnsett fungerande jordbruk i alla delar av landet vars produkterkonkurrerar på en fungerande marknad.Jordbrukets uppgift är inte begränsad till att produceralivsmedel av hög kvalitet utan även att i allt störreutsträckning fungera som producent av biomassa föranvändning som energi- och industriråvara samt garanteraatt ett rikt kulturlandskap kan bibehållas.Industrisamhället har hämtat sin kraft främst ur ändligaresurser som fossila bränslen och mineraler. ser vi deproblem som det leder till i form av miljöförstöring ochutarmning av naturresurserna.För att nå en hållbar utveckling måste råvarorna i alltstörre utsträckning hämtas från åkern, skogen och havet.Det ger stor utvecklingskraft åt landsbygden som ges en heltny chans genom den tekniska utvecklingen som till stor delbygger på biologiskt material och biologisk kunskap.Vattenkraft, skog och skogsindustri, jordbruk och fiskeär långsiktiga och ekonomiskt viktiga grundstenar förvälståndet i landet. Skogsindustrin är t.ex. den av landetsnäringar som inbringar de största exportinkomsterna.En ökad användning av inhemska bränslen, energiskogoch satsning på biologiska drivmedel som t.ex.motoralkoholer skulle avsevärt förbättra arbetsmarknadeni de områden som drabbats hårt av minskande antalarbetstillfällen. Omställningen av energisystemet och enökad användning av förnyelsebara resurser skulle därmedbidra till utveckling och breddning av arbetsmarknaden pålandsbygden.Förutom dessa användningsområden är biomassan enviktig råvara för den biotekniska industrin. Styrmedelbehövs för att underlätta uppkomsten av en fungerandemarknad för nya miljövänliga material och produkterbaserade på biologisk råvara.Värdering av jordbrukets kollektiva nyttigheterAntalet hotade och sårbara arter i odlingslandskapetökar ständigt. För att kunna bevara en biologisk mångfaldär det nödvändigt att finna ett system som gör det lönsamtatt inte bara bruka den mark som ger den högstaavkastningen.Förutom att jordbruket producerar mat och råvarorskapar det även kollektiva nyttigheter, såsomkulturmiljövärden, varierad landskapsbild,rekreationsvärden och bättre beredskap. Dessa värden ärav det slaget att alla har fri tillgång till dem. Problemet äratt det inte funnits någon modell för ''prissättning'' av dessakollektiva nyttigheter även om de har stor efterfrågan isamhället. Det behövs ett värderingssystem som gersignaler om samhällets efterfrågan och som kompenserarjordbruket för denna produktion på ett kostnadseffektivtoch rättvist sätt.Jordbrukaren måste bedriva en produktion där deföretagsekonomiska intäkterna är större än deföretagsekonomiska utgifterna. Någon ersättning för dekollektiva nyttigheterna som ''produceras'' ges inte. Genomett system som värderar de kollektiva nyttigheterna blir detföretagsekonomiskt intressant att även bruka t.ex. hag- ochängsmarker.För att detta skall vara möjligt måste det finnas ett sättatt betala det arbete som på bästa sätt utnyttjar de värdensom är knutna till jordbrukets markanvändning. Det gällerinte bara den biologiska mångfalden utan ävenkulturmiljövärden, landskapsbild, rekreaktions- ochberedskapsvärden samt andra s.k. kollektiva nyttigheter ijordbruket.Genom att finna ett system som kan prissätta dessakollektiva nyttigheter blir det ekonomiskt möjligt för denenskilde jordbrukaren att bruka sina marker så att dessavärden inte går förlorade.Bevarandet av den biologiska mångfalden är också enviktig del för att skall leva upp till de beslut som togsi samband med miljökonferensen i Rio.Kommunikation och serviceGoda kommunikationer och bra service är enförutsättning för att hela skall leva. Investeringarför att förbättra person- och godstransporterna är avavgörande betydelse för att ge möjlighet till utveckling i alladelar av landet. Det arbete som gjorts för att underlätta försnabba kommunikationer genom övriga ställer änhögre krav på väl fungerande och snabba kommunikationeri Sverige.Centern har varit pådrivande förinvesteringar i vägar och järnvägar. I regeringsställning harvi fullföljt denna politik. I årets budgetproposition uppgården sammanlagda investeringen till 13 miljarder vilket visaratt infrastrukturinvesteringar är ett prioriterat område förregeringen. Denna satsning kan jämföras med dengenomsnittliga nivån som låg på ca 4miljarder per år.Det är dock mycket viktigt att dessa satsningar inte baragörs i de trafikintensiva områdena. För en positiv utvecklingav landsbygden krävs att ökade resurser ges till delågtrafikerade områdena. Länsvägnätet har ofta svagbärighet och består i stor utsträckning av grusvägar. Ökaderesurser måste avsättas så att standarden på dessa vägar kanhöjas. Dessutom måste länstrafikanslagen i första handanvändas för reparation och underhåll av eftersatta sträckorpå länsvägnätet. Detta är en förutsättning för attutvecklingskraften skall kunna tas tillvara i dessa områden.Även tillgången av post- och teletjänster måstegaranteras på landsbygden. Tillgängligheten och priset fördessa tjänster måste vara likvärdiga över hela landet. Innanavregleringen av dessa och andra tjänster sker måstelandsbygdens krav garanteras.Utbildning och forskning utgör en stark drivkraft i denregionala utvecklingen. En hög utbildnings- ochforskningsnivå är en förutsättning för att skallkunna hävda sig i den internationella konkurrensen.Utbildningsväsendets uppbyggnad och lokalisering harmycket stor betydelse för landsbygdens utveckling.Kraftfulla satsningar på lokaler och utrustning förundervisning och forskning, inte minst vid de mindrehögskolorna, är av grundläggande betydelse.Den snabba utveckling som skett inom data- ochtelekommunikationsområdet skapar helt nyaförutsättningar för lokalisering i nya områden. Gamlatraditionella lokaliseringsfaktorer som t.ex. närhet tillmarknaden och goda transportmöjligheter får allt mindrebetydelse. I stället blir andra faktorer som närhet tillnaturen, frisk luft, fin boendemiljö och tillgång till stabilarbetskraft allt viktigare. Detta öppnar nya möjligheter förlandsbygd och mindre orter.Initiativ och lokal demokratiFör att på bästa sätt ta tillvara landsbygdens resurser ärdet nödvändigt att demokratin verkligen fungerar. Demänniskor som bor på orten måste ges möjlighet att självafå bestämma hur deras ort skall kunna utvecklas ochresurserna utnyttjas. Genom att ge de enskildamänniskorna delaktighet i beslutsprocesser som rör lokalaoch regionala frågor så kan man ta tillvara det engagemangoch den kunskap som finns på orten.Runt om i landet finns det 2.000 till 3.000bygdeutvecklingsgrupper som arbetar för lokal utvecklingav olika slag. Det handlar om byggande och reparation avbostäder, åtgärder för att rädda nedläggningshotade butikeroch skolor, organisering och drift av barn- och äldreomsorg,upprustning av vägar och förbättring av andrakommunikationer m.m. Genom dessa och andra åtgärderhar åtskilliga årsarbeten skapats. -- HelaSverige skall leva -- har varit pådrivande i denna utveckling.Denna lokala kraft gör att människor känner delaktighetoch medansvar i sin bygds utveckling. Det är av största viktatt samhället satsar på dessa utvecklingsgrupper ilandsbygden. Inte minst kommunerna måste ta tillvara ochstödja bygdegruppernas initiativ och arbete.Länsstyrelserna och kommunerna har ett stort ansvar förlandsbygdens utveckling. Samarbetet mellan kommuner,länsstyrelse, landsting och de boende på landsbygden måsteförbättras och effektiviseras. Det är vår uppfattning att denlokala och regionala demokratin måste utvecklas. Folketsinflytande i beslutsprocessen måste öka. Det kan bl.a. skegenom delning av stora kommuner och införandet avdirektvalda länsparlament med ansvar för regionensutveckling.RiskkapitalFör att ta till vara och uppmuntra de initiativ som finnspå landsbygden är det av grundläggande betydelse att detfinns tillgång till riskvilligt kapital. 80-taletsspekulationsvåg, som vi nu ser de negativa resultaten av, varframför allt ett resultat av en överhettning i de tättbefolkaderegionerna. är problemet att det är svårt att finnanågon som vill satsa kapital på nya idéer och projekt. Dettadrabbar inte minst landsbygden.Regeringens arbete med att förbättra för de små ochnystartade företagens tillgång till riskvilligt kapital är ettsteg i rätt riktning. Den nyinstiftade nyföretagarfonden börsamordna sin verksamhet med utvecklingsfonden för att nåbästa möjliga effekt. Nyföretagarlånen får inte begränsastill att bara gälla aktiebolag utan måste även ges tillkooperativa företag och ekonomiska föreningar.Det är av största vikt att de regionala riskkapitalbolagenprioriterar de små företagen i sin verksamhet. Deras uppgiftmåste vara att tillgodose nya och befintliga småföretagskapitalbehov för investeringar som inte genast geravkastning men som långsiktigt stärker och utvecklarföretagen. Det är mycket viktigt att den instans som fattarbeslut om krediter finns nära marknaden och har godkännedom om de lokala förutsättningarna.Tillgång till en fungerande lånemarknad är inte baranödvändigt för små- och nyföretagen utan också för denenskilda människan. Lånemöjligheterna för t.ex.bostadsbyggande måste radikalt förbättras för attlandsbygden skall kunna utvecklas.EuropaintegrationenDen europeiska integrationsprocessen kommer i storutsträckning att gynna den ekonomiska utvecklingen. Menintegrationen kommer också att innebära att vi måste höjaambitionsnivån inom regionalpolitiken för att ävenfortsättningsvis kunna garantera landsbygdens utveckling.Vi måste även fortsättningsvis ha nationell beslutanderättöver hur vi väljer att utforma vår regionalautvecklingspolitik.EES-avtalet berör endast de regionalpolitiskaföretagsstöden som i vissa avseenden kan komma attbehöva modifieras. Men kommer även efter ettEES-avtal att kunna bedriva en fortsatt aktiv regionalutvecklingspolitik.EG har betydande regionalpolitiska ambitioner menrisken finns att den inre marknaden gynnar vissa regionermer än andra. Kravet på fri konkurrens, utan snedvridandestatliga subventioner, kan också skapa svårigheter för vårregionala utvecklingspolitik.I de kommande EG-förhandlingarna måste Sverigekräva att vi även efter ett eventuellt EG-medlemskap gesmöjlighet att bedriva en politik som uppfyllerregeringsförklaringens mål att hela skall leva.Sverige måste få genomslag för begrepp som långa avstånd,gles bebyggelse och hårt klimat. Det finns braförutsättningar för att detta skall bli möjligt. De nationellastöden bland EG:s nuvarande medlemsländer äromfattande.I förhandlingarna måste vi också se till att vi får del avEG:s struktur- och regionalpolitiska satsningar genom des.k. strukturfonderna i Gemenskapens budget. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om landsbygden som resurs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om biologisk mångfald och värderingav jordbrukets kollektiva nyttigheter,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunikation och service pålandsbygden,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillvaratagandet avbygdeutvecklingsgruppernas engagemang,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillgången på riskvilligtkapital,26. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utvecklingen av den lokalademokratin,37. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om Europaintegrationens effekterpå landsbygdsutvecklingen.