mot · GG02Ub522 · 1993-01-26 00:00:00 — Sex- och samlevnadsundervisningen i skolan I dagens extremt kommersialiserade ochmassmedieorienterade samhälle där ytliga eller destruktivabilder av ''kärlek'' och sexualitet sköljer över ungdomar,behövs en kärlekens motståndsrörelse, där man åtminstonekan börja genomskåda falska mans- och kvinnoideal.Skolan når alla ungdomar då de ärhögmotiverade för dessa ämnen. Därför är det av mycketstor vikt att skolans sexual- och samlevnadsundervisning,där länge varit ett pionjärland internationellt, inteurvattnas i den nya läroplanen.Undervisningen i de lägre årskurserna verkar inte varahotad, men den behöver en kortfattad beskrivning av sittämnesområde i läroplanen (se avsnittet om Naturlära). Detär de högre årskurserna i samt gymnasiet sombehöver mer genomtänkta riktlinjer.NaturläraUnder det halva århundrade då sexual- ochsamlevnadsundervisning förekommit i den svenska skolanhar det blivit en självklarhet för flertalet av såväl klassläraresom biologilärare på högre stadier att kombinera debiologiska elementen med de psykologiska, etiska ochsociala aspekterna.Det förekommer emellertid också ensidig undervisningsom försummar antingen de biologiska ellersamlevnadsaspekterna. Detta påpekas alltid av ungdomarsom intervjuas om sexual- och samlevnadsundervisningeneller besvarar enkäter om den.Därför är det enligt vår uppfattning nödvändigt att pålämpliga ställen i läroplanen markera behovet av en allsidigundervisning. Detta har inte skett vad det gäller de lägreårskurserna. Endast den biologiska aspekten nämns där.Det kan bero på att huvudrubriken är ''Naturlära''. (Manhar däremot betonat allsidigheten vad gäller de högreårskurserna trots att huvudrubriken är ''Biologi''. )Vi föreslår att sexual- och samlevnadsundervisningenallsidigt skall fastslås även under rubriken ''Naturlära''.BiologiTidigare läroplaner angav att sexualundervisning skulleförekomma på låg- och mellanstadierna i de sammanhangdär klassläraren fann det lämpligt och på högstadiet medkompletteringar i samhällskunskap, religionskunskap ochsvenska.I det föreliggande läroplansförslaget förs ämnesområdetfrämst till det nya ämnet Barn- och ungdomskunskap. Ditöverförs också från samhällsorienterande ämnen i Lgr 80''relationer, könsroller, sex och samlevnad'' m.m. I svenskaoch religionskunskap finns någon anvisning omsamverkan med sexual- och samlevnadsundervisningen.Detta är problematiskt då det ej klart framgår hurgränsen skall dras mellan sex- och samlevnadsundervisningi biologi repektive barn- och ungdomskunskap. Den läraresom skall undervisa i sexuell anatomi, fysiologi,endokrinologi och de sexuellt överförbara sjukdomarna i dehögre årskurserna måste ha en naturvetenskapligutbildning. Lärarna i barn- och ungdomskunskap kommeratt kunna tillföra mycket av värde när det gällerpsykologiska, etiska och sociala aspekter, men deraskompetens är inte tillräcklig för en rad andra moment ochkan heller inte bli det genom fortbildningsdagar.Man måste komma ihåg att det är biologilärarna påhögstadiet som tillsammans med låg- ochmellanstadielärarna varit de pionjärer som skapade entidigare, bredare och mer kvalificerad sexualundervisningän i något annat land. De byggde därvid på sinnaturvetenskapliga utbildning men kombinerade i hög gradundervisning i sexualkunskap med samlevnadsfrågor.Att skapa oklarhet om ansvarsfördelningen mellanbiologiläraren och läraren i barn- och ungdomskunskapeller att t.o.m. flytta tyngdpunkten till det nya ämnet skulleleda till en långsam nedmontering av biologilärarnasinsatser på området. Därigenom skulle vi förlora den mestprofessionella resurs något land förfogar över.Eleverna behöver en sådan allsidig sexual- ochsamlevnadsundervisning som kan ges av en biologilärare.Den undervisning i ''samlevnad och relationer'' sombeskrivs inom ämnet ''Barn- och ungdomskunskap''kommer då att utgöra ett värdefullt tillskott och envidareutveckling av den svenskasamlevnadsundervisningen.Läroplanen skall klargöra att den grundläggande sexual-och samlevnadsundervisningen i högreårskurser ges inom biologiämnet med början i åk 8. Attvänta till åk 9, som tycks förutsättas i Barn- ochungdomskunskapen, vore fel, eftersom många ungdomargör sin sexdebut redan på högstadiet.Det bör också klart framgå av läroplanen att sexual- ochsamlevnadsundervisningen ingår i den nationella planen,dvs att undervisning i detta ämne är obligatorisk och ej skallöverlåtas till lokala överväganden.Vi föreslår att det skall framgå att sexual- ochsamlevnadsundervisningen ingår i den nationella planensamt att den grundlägande sexual- ochsamlevnadsundervisningen på högstadiet ges inom ämnetBiologi.GymnasietPå detta stadium är möjligheterna att föra kvalificeradeoch mångsidiga samtal om sex- och samlevnadsfrågornautomordentliga eftersom det finns ett stort ochdokumenterat intresse bland eleverna för utvidgadsexualkunskap.Ett huvudproblem är att sexual- ochsamlevnadsundervisningen på flertalet gymnasielinjer intenaturligt kan anknytas till något visst ämne. Detta harmedfört att enstaka gymnasieskolor helt försummar dettaämnesområde medan andra uppvisar en mycket hög nivå.Att ålägga rektorn ensamt ansvar för att undervisning iämnet bedrivs är inte tillfredsställande. I stället måsteläroplanen för gymnasiet uttrycka en mening om ämnetsvikt och ställning.Vi anser att de ovannämnda problemen grundligt börstuderas för att få sin lösning i en kommande läroplan förgymnasiet.Vi föreslår att det olösta problemet med sexual- ochsamlevnadsundervisningens organisation i gymnasiet blirföremål för en utredning.TerminologiLäroplanskommittén har inte berört frågan om vilkenterm som skall användas i läroplanen då sexual- ochsamlevnadsundervisningen nämns. Enligt vår uppfattningär detta en viktig fråga.Redan 1945 års lärarhandledning framhåller att engrundval av sexualkunskap är nödvändig för att samtalenom psykologiska och etiska aspekter skall kunna upplevassom realistiska och väsentliga av eleverna.Detta har blivit viktigt därför att den ioch för sig utmärkta termen ''samlevnadsundervisning'' alltoftare används för att beteckna undervisning om allmänsklig samlevnad, t ex arbetsplatspsykologi,folkrörelser, trafikvett, elevdemokrati, internationellsamlevnad, osv. Därmed förlorar''samlevnadsundervisningen'' sin specifika betydelse.I Lgr 80 används, enligt vår uppfattning, ett braspråkbruk som även fortsättningsvis bör användas i den nyaläroplanen. Detta för att full klarhet i förhållande till andrastoffområden skall uppnås. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att sexual- ochsamlevnadsundervisningens allsidighet bör fastslås enligtmotionens förslag under . att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det bör anges i läroplanen attden grundläggande sexual- och samlevnadsundervisningenpå högstadiet ges inom ämnet biologi,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det bör framgå av läroplanenatt sexual- och samlevnadsundervisning ingår som ettobligatoriskt ämne i den nationella planen,4. att hos regeringen begär att en utredningtillsätts med uppgift att lösa problemet med sexual- ochsamlevnadsundervisningens organisation i gymnasiet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att termen i läroplanen ävenfortsättningsvis bör vara sexual- ochsamlevnadsundervisning då ämnet beskrivs.