mot · GG02Sk354 · 1993-01-26 00:00:00 — En skattepolitik för tillväxt, rättvisa och sunda statsfinanser InnehållSammanfattning2 1.Regeringens skattepolitik4 2.Uppgörelsen med regeringen om den ekonomiskapolitiken5 3.Framtida inkomstförstärkningar5 4.Beskattningen av arbetsinkomster6 4.1Fackliga stipendier6 4.2Arbetsgivaravgifter på vinstandelar7 4.3Arbetsgivarnas avdrag för de fackliga kostnaderna7 4.4En höjning av inkomstskatten för vissa grupper8 4.5Justeringar av inkomstskatteskalan för sänkningen avkronans värde9 5.Kapitalbeskattningen10 5.1Skattesatsen på kapitalinkomster10 5.2Beskattning av övrigt hushållssparande10 5.3Omläggning av förmögenhetsskatten11 6.Företagsbeskattningen12 6.1Beskattningen av inkomster till ägare i fåmansbolag12 6.2Beskattningen av egenföretagare13 6.3Industrins energibeskattning13 7.Kampen mot skattesmitning14 7.1Effekter av skattesmitning14 7.2Åtgärder mot skattesmitning14 7.3Lagen mot skatteflykt16 7.4Ytterligare resurser till skattemyndigheterna17 8.En översikt över förslagens statsfinansiella effekter17Hemställan18Sammanfattning 1. Regeringens skattepolitikRegeringens skattepolitik har huvudsakligen varitinriktad på att sänka skatterna på kapital och tillvälbeställda hushåll. Vi kan nu konstatera att denna starktutbudsorienterade skattepolitik inte har haft några merapositiva effekter på investeringar, produktion ochsysselsättning. Dessa negativa erfarenheter kännetecknarockså utvecklingen i andra länder, t.ex. och ,där också en sådan skattepolitik har prövats.I stället är det troligt att regeringens många avsteg frånprinciperna i skattereformen leder till en sämre tillväxt pålängre sikt. En försämring av statsfinanserna och ökadeklyftor i samhället är andra effekter av regeringensskattepolitik.2. Framtida inkomstförstärkningarFörsämringen av statsfinanserna och de ökadekostnaderna för arbetslösheten ger inte utrymme för någrastörre skattesänkningar , om dessainte kan finansieras med andra budgetförstärkningar.Under 1993 och 1994 höjs olika skatter på hushållen medanföretagen får skattelättnader.På grund av den djupa lågkonjunkturen och den svagaefterfrågan i ekonomin är det knappast möjligt att belastahushållen med ytterligare skattehöjningar som innebär enkraftig köpkraftsindragning och en försvagning avefterfrågan. Detta var också skälet till varför visocialdemokrater föreslog att vissa avårets skattehöjningar på hushållen skulle skjutas upp till1994.Regeringen var emellertid enbart beredd att senareläggasänkningen av grundavdraget som höjer inkomstskattenmed ca . Mot bakgrund av det nuvarandestatsfinansiella läget kan man inte utesluta framtidainkomstförstärkningar. Framtida inkomstförstärkningarkan också behöva genomföras för att bl.a. klara våralångsiktiga satsningar i samhällets infrastruktur.3. Uppgörelsen om den ekonomiska politikenGenom uppgörelsen med regeringen om denekonomiska politiken kan viktiga principer iskattereformen hävdas. Uppgörelsen innebär att balansen ibeskattningen av arbete och kapital till stor del återställs. Ilikhet med skattereformen förskjuts skatten från arbete tillkapital och konsumtion. Vi vill nu korrigera för de avstegfrån uppgörelsen som regeringen har gjort.Det gäller främst att låta kapitalskatten på ävenomfatta aktievinster och att dessutom låta höjningen till bli permanent, vilket bl.a. innebär att villaägarna ävenefter 1994 får behålla sina nuvarande ränteavdrag.4. Omläggning av förmögenhetsskattenGenom krisuppgörelsen kan förmögenhetsskattenbehållas till minst 1995. I motsats till regeringen anser vi attdet finns principiella skäl för att behålla en skatt påhushållens förmögenheter. Den nuvarandeförmögenhetsskatten kännetecknas dock av så mångaallvarliga brister att den behöver reformeras från grunden.Det är mot den bakgrunden vi föreslår en omläggning avförmögenhetsskatten med inriktning på en bredareskattebas, sänkta skattesatser och en mera likformigbeskattning av olika typer av förmögenheter.En omläggning med denna huvudinriktning skullestimulera sparandet, bidra till en effektivarekapitalanvändning, minska skatteplanering och förbättraförmögenhetsskattens fördelningspolitiska träffsäkerhet.Omläggningen bör vara statsfinansiellt neutral.5. Förändring av inkomstskattenRegeringen anser att ingen grupp i samhället skall fåkompensation för att kronan har fallit i värde. Vi delardenna uppfattning. Vi ansluter oss därför till regeringensförslag att låta höjningen av pensioner och andrabasbeloppsanknutna transfereringar avräknas för den del avinflationen som beror på sänkningen av kronans värde.Det är därför med stor förvåning som vi konstaterar attregeringen inte har gjort motsvarande avräkning vidhöjningen av brytpunkten och grundavdragen iskatteskalan. Det är enligt vår uppfattning självklart att ensådan avräkning också måste göras om man menar allvarmed principen att ingen grupp ska få kompensera sig för deninträffade sänkningen av kronans värde. Vi föreslår därföratt denna effekt avräknas i skatteskalan. Det ger enbudgetförstärkning med ca 500 miljoner kronor.Vi föreslår att regeringen presenterar ettlångsiktigt program för att sanera statsfinanserna. Ettsådant program kommer onekligen att ställa stora krav påfolkhushållet och dessutom innebära stora uppoffringar förflertalet hushåll med normala ekonomiska förhållanden.För att åstadkomma den nödvändiga uppslutningen kringett sådant saneringsprogram för statsfinanserna är detviktigt att detta kombineras med vissa åtgärder som har entydlig fördelningsprofil, som alltså belastar grupper medarbete och goda inkomster.Den statliga inkomstskatten bör därför höjas för gruppersom har inkomster över den så kallade brytpunkten iskatteskalan. En sådan statsskattehöjning bör bidra till eninkomstförstärkning med ochgenomföras fr.o.m. 1994.Den närmare utformningen av detta förslag tillförändrad skatteskala preciseras inte i vår motion. Viföreslår därför att regeringen återkommer med ett förslagom den närmare utformningen av den föreslagnaförändringen av skatteskalan ovanför brytpunkten. Det ärviktigt att det aktuella förslaget kan presenteras i anslutningtill ett program för sanering av statsfinanserna. Vieftersträvar genom denna uppläggning att uppnå en bredenighet i för en rättvis fördelningspolitik.6. FöretagsbeskattningenFrån sänks energiskatterna för industrinkraftigt. Vi har tidigare avvisat regeringens modell för enomläggning av industrins energibeskattning. I dennamotion upprepar vi därför vårt tidigare krav som innebär attenergiskatten maximeras till av företagensomsättning. I förhållande till regeringens förslag bidrar vihärigenom med en budgetförstärkning på ca 2 miljarderkronor.Vårt förslag är inte bara billigare utan har också enbättre miljöprofil i jämförelse med dagensenergibeskattning för industrin. För den energikrävandedelen av industrin innebär vårt förslag inte någon störreökning i skattebelastning.För övriga företag som är utsatta för internationellkonkurrens och som har låga energikostnader kompenserasden energiskattehöjningen, som blir resultatet av vårtförslag, mer än väl av en kraftig konkurrensförbättring tillföljd av den lägre kronkursen. Energiskattehöjningen förden icke-konkurrensutsatta delen av näringslivetkompenseras av den sänkta arbetsgivaravgiften och destimulanseffekter som blir följden av vårt program förtillväxt och arbete.7. Kampen mot skattesmitningVi har i partimotionen ''Åtgärder mot den ekonomiskabrottsligheten'' presenterat en strategi för att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Det finns anledning att i dennamotion särskilt rikta uppmärksamheten på skattefusk,skatteflykt och andra former av skatteundandragande. Viföreslår därför i detta syfte ett antal åtgärder på dettaområde.1. Regeringens skattepolitikStora skattesänkningar på kapital och till välbeställdahushåll är en av grundpelarna i regeringens omläggning avskattepolitiken. Denna politik skulle enligt regeringen bidratill högre tillväxt, öka investeringarna och skapa nyaarbetstillfällen. Skattesänkningen till välbeställda hushållskulle sedan ''sippra ner'' till övriga grupper i samhället. Detär i första hand skatterna på kapital som regeringen harsänkt. I motsats till ambitionerna i skattereformen har mandäremot skärpt inkomstskatten på arbete och på de storalöntagargruppernas inkomster.Vi kan nu konstatera att denna starkt utbudsinriktadeskattepolitik inte har fått de avsedda effekterna påproduktion, investeringar och sysselsättning. Inte heller harpolitiken bidragit till en bättre fungerande ekonomi.Genom olika avsteg från viktiga principer i skattereformen,t.ex. likformiga skatter på olika inkomster, har i ställetskattepolitiken bidragit till att försämra ekonominsfunktionssätt. Detta leder till en sämre tillväxt.Som vi socialdemokrater konsekvent hävdat har enskattepolitik med nuvarande inriktning knappast kröntsmed framgång i de länder, t.ex. och , där denredan har prövats. Det finns inte heller något övertygandestöd i den ekonomiska forskningen för att enbart storaskattesänkningar, som regeringen tycks tro, kan bidra till enkraftigt ökad och uthållig tillväxt genom ökade produktivaresurser i form av arbete och kapital.Liksom i har i stället denna inriktning avskattepolitiken ökat klyftorna och försämratstatsfinanserna. Ett resultat av regeringens skattepolitik ären systematisk överföring av inkomster och förmögenheterfrån löntagare till kapitalägare och företagare med högainkomster.Dagens mycket djupa lågkonjunktur har utan tvekanförsämrat förutsättningarna för att en utbudsinriktad politikpå skatteområdet skall lyckas. När t.ex. det stora problemetär att det saknas arbetstillfällen i ekonomin, har nämligensänkta skatter enbart marginella effekter på arbetsutbudet.Vi socialdemokrater anser att skattereformen är enmycket viktig strukturreform för den svenska ekonomin. Vivill fortfarande slå vakt om skattereformens grundprincipersom bredare skattebaser, likformiga skatter och lägreskattesatser. Därför avvisar vi regeringens avsteg, t.ex.sänkningen av kapitalskatten, från dessa principer.2. Uppgörelsen med regeringen om den ekonomiskapolitikenUppgörelsen om den ekonomiska politiken innebär enviktig kursändring av regeringens skattepolitik. återupprättas viktiga delar av skattereformen,som t.ex. den skattemässiga balansen mellan arbete ochkapital. Som en följd av uppgörelsen höjs olika skatter påhushållen medan företagens skatterna sänks.Krisuppgörelsen innebär en höjning av inkomstskattenliksom olika skatter på konsumtionen, bl.a. matmomsenoch bensinskatten. Dessa åtgärder bidrar till att minska dets.k. Det är genom sänktaarbetsgivaravgifter som beskattningen lindras pånäringslivet vilket tillsammans med sänkningen av kronansvärde har medfört en väsentlig konkurrenskraftsförbättringför industrin.Liksom skattereformen innebär krisuppgörelsen enförskjutning av skatten från arbete till kapital ochkonsumtion. Denna förskjutning bidrar till att förbättrabalansen i beskattningen av arbete och kapital. Flera förslagi krisuppgörelsen har positiva fördelningseffekter. Somexempel på sådana inslag kan nämnas höjningen avkapitalskatten till , slopande av det s.k.reallöneskyddet i skatteskalan och det faktum attförmögenhetsskatten kan behållas ytterligare minst ett år.Sammantaget har de olika förslagen i uppgörelsen intenågon entydig fördelningsprofil. Vissa skatteskärpningar,som de tidigare nämnda, har en positiv fördelningsprofil,dvs. de leder till störst skatteskärpning förhöginkomsttagare jämfört med övriga grupper.Andra skattehöjningar, som t.ex. den höjdamatmomsen, har däremot motsatta fördelningseffektergenom att lägga en något tyngre börda på låginkomsttagare.Summerar man dessa olika effekter utmynnar dettaemellertid i en i stort oförändrad skatteprogressivitet, dvs.åtgärderna på skatteområdet varken gynnar ellermissgynnar någon enskild grupp. Vi socialdemokrater anserdärför att krisuppgörelsens åtgärder på skatteområdetbidrar till en viktig sanering av statsfinanserna utan att ökaklyftorna i samhället.3. Framtida inkomstförstärkningarDagens ansträngda statsfinanser och kostnaderna för attbekämpa arbetslösheten ställer utomordenligt stora krav påen ansvarsfull finans- och skattepolitik. Det saknas under denärmaste åren därför utrymme för mera omfattandeskattesänkningar som inte är finansierade med andrabudgetförstärkningar eller som inte statsfinansielltkompenseras genom att skattebaserna ökar som ett resultatav en gynnsam BNP-utveckling. Däremot kan man inteutesluta framtida inkomstförstärkningar, t.ex. höjda skatteroch avgifter, om arbetet med saneringen av statsfinansernaskall kunna bedrivas på ett effektivt sätt.I år höjs hushållens skatter kraftigt vilket innebär enneddragning av hushållens disponibla inkomster ochkonsumtion. Detta försämrar ytterligare en redan svagefterfrågan med resultat att arbetstillfällen försvinner samtatt ytterligare produktionskapacitet och företag slås ut. Isyfte att undvika dessa effekter har vi socialdemokraterföreslagit att vissa av årets skattehöjningar skall uppskjutastill 1994.Regeringen har enbart accepterat ensenareläggning av det försämrade grundavdraget. Vi anserfortfarande att det finns stabiliseringspolitiska skäl för attuppskjuta skattehöjningar till efter 1993. En sådan åtgärdskulle både bidra till att förhindra en försämring avefterfrågan och inte påverka det s.k. strukturellabudgetunderskottet negativt.Det är inte bara den djupa lågkonjunkturen med en svagefterfrågan i ekonomin som sätter bestämda gränser förmera omfattande skattehöjningar under de närmaste åren.Finansieringen av vårt långsiktiga investeringsprogram isamhällets infrastruktur och kraven på en ökadegenfinansiering i socialförsäkringssystemet kan komma attaktualisera krav på vissa inkomstförändringar.4. Beskattningen av arbetsinkomsterRegeringen har genom olika åtgärder förändratskatten på arbete. Vissa åtgärder, t.ex. slopande avschablonavdraget och avskaffande av löntagarnasfackavdrag, har skärpt beskattningen av arbete medanandra åtgärder, t.ex. slopande av arbetsgivaravgifter påvinstandelar, har sänkt skatten på arbetsinkomster. I dennamotion fokuseras intresset på några av dessa åtgärder.4.1 Fackliga stipendierRiksdagen har beslutat att den tidigareskattefriheten för stipendier till deltagande i fackliga kurser(s.k. fackliga stipendier) skall avskaffas från halvårsskiftet1993. Frågan om beskattning av fackliga och andra typer avstipendier har varit föremål för en översyn och dåsenast i samband med skattereformen. Dessa olikautredningar har emellertid inte utmynnat i några konkretaförslag.Vi socialdemokrater motsätter oss inte en omläggning avbeskattningen av olika typer av stipendier. Den beslutadeskatteskärpningen på fackliga stipendier berör dock enbarten kategori av stipendier och måste därför uppfattas somstötande. Förslaget bör därför avvisas. Vi föreslår attriksdagen i stället upphäver sitt tidigare beslut att beskattafackliga stipendier och begär att regeringen återkommermed förslag som omfattar hela stipendiebeskattningen.4.2 Arbetsgivaravgifter på vinstandelarSom en av sina första åtgärder på skatteområdet föreslogregeringen ett slopande av den införda principenatt arbetsgivaravgifter även skulle utgå på avsättningar tillvinstandelsstiftelser. Principen infördes för att skapaneutralitet i beskattningen mellan olika typer avarbetsinkomster.En fortsatt avgiftsfrihet för just vinstandelar skaparonekligen problem och orättvisor i beskattningen av arbete.I förhållande till lön och andra förmåner i arbetet (t.ex.förmån av fri bil, kostförmåner etc.) är det totalaskatteuttaget lägre på vinstandelar.Detta strider mot en av skattereformens principer om enlikformig skatt på olika typer av arbetsinkomster. Dennaskattesubvention snedvrider inte bara konkurrensvillkorenmellan olika ersättningsformer i arbetet utan medfördessutom samhällsekonomiska kostnader. Genom attinföra olika skattesubventioner demonstrerar regeringen enbristande tro på att marknaden själv har förmåga attkorrekt värdera olika inkomster och ersättningsformer iarbetet.Eftersom stora grupper på arbetsmarknaden, t.ex. inomden offentliga sektorn, inte har tillgång till vinstandelarskapar denna skattefrihet också vissa orättvisor. Motbakgrund av dessa principiella nackdelar med nuvarandebeskattning föreslår vi att arbetsgivaravgifter införs påersättningen till vinstandelsstiftelser fr.o.m. 1994.Dessutom föreslår vi att avsättningar tillvinstandelsstiftelser blir förmånsgrundande fr.o.m. 1994.Denna åtgärd att avgiftsbelägga vinstandelar innebär påkort sikt knappast någon budgetförstärkning.4.3 Arbetsgivarnas avdrag för de fackliga kostnadernaFrån 1992 har arbetsgivarna, men däremot intelöntagarna, rätt att dra av avgiften till facket(fackavdraget). Men denna skillnad i parternas avdragsrättkompenseras av att löntagarnas, i motsats tillarbetsgivarnas, konfliktersättning inte beskattas. Närlöntagarnas fackavdrag slopades kombinerades dennaförändring med en inskränkning i arbetsgivarnasavdragsrätt till att enbart omfatta den del av avgiften somfinansierar deras konfliktfonder. Den övriga avgiften måsteemellertid betalas av företagens beskattade inkomster.Denna avdragsbegränsning på arbetsgivarsidan syftadetill att skapa en likformighet i beskattningen av parternasfackliga kostnader. Trots att det kan ha funnits en sådanambition från lagstiftaren kan vi nu konstatera att det finnsflera s.k. asymmetrier i denna beskattning. Vi vill peka påföljande brister i detta hänseende.Genom att bilda olikaservicebolag som övertar vissa fackliga uppgifter frånarbetsgivarnas organisationer är det möjligt att kringgå dennuvarande begränsningen av fackavdraget. Som en effektav detta arrangemang med servicebolag kan den del avavgiften, som motsvarar betalningen för servicebolagetstjänster, dras av och därmed finansieras med företagensobeskattade inkomster. Löntagarna har dock inte sammamöjligheter att kringgå avdragsförbudet.Även omlöntagarna skulle ha samma möjligheter som arbetsgivarnaatt kringgå avdragsförbudet föreligger ändå en brist påskattemässig neutralitet mellan parterna. I motsats tillmedlemsföretagen i olika arbetsgivarorganisationer, som iregel lyfter av momsen på servicebolagens tjänster, måstelöntagarna betala moms på dessa tjänster.Med gällandeskatteregler kan även arbetsgivare, som inte bildarservicebolag, finansiera sina fackliga kostnader medenkelbeskattade inkomster, dvs. inkomster som enbartbelastas med bolagsskatt. Däremot tvingas löntagarna attfinansiera sina medlemsavgifter med dubbelbeskattadeinkomster; först utgår arbetsgivaravgifter och därefterinkomstskatt på dessa inkomster.Denna uppräkning är exempel på några av nuvarandebrister i den skattemässiga neutraliteten mellan löntagarnasoch arbetsgivarnas fackliga kostnader. Vi anser att det är ettstort skattepolitiskt intresse att även denna del avbeskattningen kan fungera ekonomiskt rationellt ochlikformigt. Vi föreslår därför att regeringen presenterarförslag till förändringar i arbetsgivarnas avdragsrätt sominnebär en korrigering för nämnda avsteg från en likformigbeskattning.4.4 En höjning av inkomstskatten för vissa grupperGenomförda inkomstskattehöjningarSom tidigare konstaterats höjs både och under 1994inkomstskatten. Dessa skattehöjningar belastar inte bara debreda befolkningsgrupperna utan även olikahöglönegrupper. Sammantaget innebär årets och nästa årsförändringar av inkomstskatten en i stort sett oförändradprogressivitet.I ett mera långsiktigt perspektiv leder emellertidkombinationen av minskade avdrag i inkomstslaget tjänstoch borttagande av reallöneskyddet tilll en viss skärpningav progressiviteten för vissa höglönegrupper. Genom dessaåtgärder sänks nämligen inkomstnivån för att betalastatsskatt med ca genom att bådeden beskattningsbara inkomsten och skatteskalansbrytpunkt sänks.Dessa åtgärder innebär att ytterligare omkring 220 000personer, som enbart betalar kommunalskatt, från1994 måste betala statsskatt. Beroende på takten i denallmänna löneutvecklingen kommer denna grupp att bliännu större vilket skärper progressiviteten.Som vi har konstaterat begränsar den svagaefterfrågan i ekonomin utrymmet för flera skattehöjningarän de som redan är beslutade och 1994. Dennarestriktion mot mera omfattande skattehöjningar måsteemellertid vägas mot de krav på inkomstförstärkningar somkan aktualiseras av de försämrade statsfinanserna och våralångsiktiga åtaganden, i fråga om bl.a. ökade satsningar påinfrastruktur. Den beslutade omläggningen avsocialförsäkringssystemet kan också innebära en ökadskattebelastning på hushållen.Motiven för en tillfällig inkomstskattehöjningDet är utomordentligt viktigt att bördorna av en politikför att sanera statsfinanserna bärs till stor del av de gruppersom har de bästa förutsättningarna för att klara sådanauppoffringar. Av detta följer enligt vår bestämdauppfattning att bördorna i första hand bör fördelas på defriska och starka samt de som har arbete och godainkomster.Genom socialdemokraternas aktiva medverkan för attlösa de mycket allvarliga ekonomiska problemen har ocksåbördorna kunnat fördelas mera rättvist än om regeringensjälv hade utformat krispolitiken.För närvarande sker en dramatisk försämring av statensfinanser. Dåliga statsfinanser innebär stora och växanderänteutgifter på statsskulden som tränger ut andra merangelägna utgifter, t.ex. på olika välfärdsområden. Enkraftig ökning av budgetunderskottet leder också tillminskat förtroende från kapitalmarknaden vilket driver uppräntenivån i ekonomin.Höga räntor motverkar i sin tur investeringar, slår utproduktionskapacitet och arbetstillfällen samt minskartillväxten. Det är mot denna bakgrund som visocialdemokrater föreslår att skall besluta om ettsamlat och långsiktigt program för sanering avstatsfinanserna. Dessutom har vi för kommande budgetårsamma ambitioner som regeringen när det gäller att minskastatsutgifterna.Ett långsiktigt program för att sanera statsfinansernakommer utan tvekan att ställa stora krav på folkhushålletoch innebära betydande uppoffringar för breda grupper avhushåll. För att en finanspolitik med denna inriktning skalllyckas behöver den en bred förankring och uppslutning isamhället. Det är därför viktigt att åtgärder som minskarstatsutgifterna kombineras med förslag som också har entydlig fördelningsprofil, som alltså belastar grupper som harbåde arbete och goda inkomster.En höjning av inkomstskatten för de högstainkomsttagarna tillgodoser dessa krav och ligger dessutom ilinje med principen om skatt efter bärkraft som alltid harvarit en viktig beståndsdel i socialdemokratisk skattepolitik.Mot denna bakgrund föreslår vi därför att statsskatten höjspå inkomster över den s.k. brytpunkten i skatteskalan.Denna skattehöjning bör bidra till en inkomstförstärkningmed ca och gälla fr.o.m. 1994.Det är av vikt att ett sådant förslag på skatteområdet kanredovisas i anslutning till att ett samlat program för enlångsiktig sanering av statsfinanserna presenteras. Dennärmare utformningen av detta förslag till förändradskatteskala preciseras inte i vår motion. Vi föreslår därföratt regeringen återkommer med ett förslag om den närmareutformningen av förändringen av skatteskalan ovanförbrytpunkten. Vi eftersträvar med denna uppläggning attuppnå en bred enighet i för en rättvisfördelningspolitik.4.5 Justering av inkomstskatteskalan för sänkningen avkronans värdeI dag är inkomstskatteskalan inflationsskyddad genomatt skatteskalans brytpunkt och grundavdrag justeras förinflationen. Regeringen anser att ingen grupp skall fåkompensera sig för den standardsänkning som blir följdenav att kronan har sjunkit i värde. Pensioner och andrabasbeloppsanknutna transferingar skall därför inte fåräknas upp med den del av inflationen som beror på attkronan har fallit i värde. Vi delar denna uppfattning.Däremot har regeringen inte för avsikt att göramotsvarande justering när det gäller uppräkning avskatteskalans brytpunkt. Detta är ett anmärkningsvärtställningstagande mot bakgrund av den tidigare nämndaambitionen att ingen grupp bör få kompensation försänkningen av kronans värde.