mot · GG02Sf288 · 1993-01-26 00:00:00 — --riksdag uttalade att det är rimligt attden som på grund av sjukdomsbesvär vill byta ut sinaamalgamfyllningar ska kunna göra det på ett enkelt sätt ochtill en rimlig kostnad. ''De olika utredningar somriksförsäkringsverket anser bör föregå en amalgamsaneringär såväl kostnadskrävande som tidsödande. ''slutsats blev att de patienter som inte fårbyta ut sina amalgamfyllningar kostnadsfritt istället skabetala den vanliga patientavgiften. Patienterna ska alltså fåhjälp av tandvårdsförsäkringen och inte tvingas betala helakostnaden själva.Detta beslut har inte genomförts avRiksförsäkringsverket, utan tandläkare tvingas fortfarandetill ett omfattande och obetalt pappersarbete som tar långtid i anspråk med en utdragen sjukskrivningsperiod förpatienten som följd. Många patienter får ändå på egen handbekosta något som i själva verket är en sjukvårdandebehandling.Riksdagen har beslutat att ettproduktionsregister upprättas för tandvårdsmaterial. Någotsådant har ännu inte kommit till stånd. Inte heller har detbiverkningsregister som efterlyst blivitverklighet.Riksdagen har anslagit 16 miljoner för en fyraårsperiodtill () för att utredahälsoeffekterna av amalgam. Särskilt betonade riksdagenbehovet av forskning om patienter, bl a de patienter somblir sjuka i samband med tandbehandling. MRF fick ocksåi uppdrag att initiera sådan forskning om inte tillräckligtkvalificerade projekt kom fram genom ansökningar. Så härlångt tycks Medicinska ambition att levaupp till intentioner ha varit mycket begränsade.En ytterst liten del av forskningsanslaget har gått tillatt söka ny kunskap om de sjuka patienterna.Kostnaderna för sjukligheten i stiger snabbareän BNP. 1990 var kostnaden för sjukskrivningar 35miljarder kronor. Arbetsskadesjukpenningen kostade 10miljarder och förtidspensioner 27 miljarder. Till dettakommer kostnaden för bortfall av produktion p g asjukdom.Sverige har i det aktuella ekonomiska läget inte råd medså stora utgifter och vi vill inte heller acceptera att så mångamänniskor, kanske i onödan, får sitt liv förstört av ohälsa.Nu måste vi satsa på nya okonventionella metoder för attdiagnostisera och behandla sjukdom. Vetenskapligakotteribildningar, prestige och rädsla för förändringar fårinte hindra utvecklingen.Undersökningar, från bl a iStockholm, visar att hälsan hos många patienter förbättrasnär de byter ut sina amalgamplomber och att antaletsjukskrivningsdagar minskar. Detta innebär attamalgamsaneringen inte blir en kostnad för samhället utani stället en besparing. Man kan förmoda att människor somblir friska inte heller besöker sjukvården lika ofta och att deanvänder mindre mängd läkemedel varförkostnadsbesparingen i realiteten blir ännu större.Samma erfarenhet finns inom amalgamenheten vidAkademiska sjukhuset. Där pågår forskning om patientersom har besvär som kan härledas till amalgam och andratandvårdsmaterial. Med nya mätmetoder, som är underutveckling, har man kunnat konstatera att dessa patienterhar olika typer av avvikelser bl a i immunförsvaret, de haren onormal upplagring av metaller i blodkropparna och dehar överkänslighetsreaktioner emot metaller och andrakomponenter i tandfyllnadsmaterial. De friskakontrollpersonerna har inte dessa avvikelser.Dessa patienter har behandlats med stora doservitaminer och mineraler och saneras från sinaamalgamfyllningar. De känsliga patienterna måste hamycket omfattande skydd emot kvicksilverexponering föratt inte bli allvarligt sjuka i anslutning till tandbehandling.Ofta måste behandlingen utsträckas , iblandunder , p g a att sjukdomssymptomen förvärras vidtandbehandling. Många patienter har tillfrisknat sedanamalgamet avlägsnats. Vissa mycket känsliga patienter haremellertid återhämtat sig först sedan andra metaller somguld och titan tagits bort liksom gamla rotfyllningar som kaninnehålla både bly och kadmium och många andra giftigakemikalier. Erfarenheten är att många patientersuccessivt kunnat återgå i arbete efter amalgamsanering,ofta efter mångårig sjukdom.En generell behandlingsprincip inom sjukvården är ska ta bort tänkbara orsaker till ohälsa. Detta måstegälla även problem som kan härröra från tänderna.Sanering av amalgam på sjuka patienter bör initieras avläkare och betraktas som en medicinsk behandling påsamma sätt som röntgen, laboratorieprover, operationer mm.Med det system som gäller skriver den behandlandeläkaren en remiss till en tandläkare, vilken i sin tur gör enansökan hos . Det är sedanförsäkringskassans förtroendetandläkare som ska bedömaom behandlingen är motiverad. Patientens medicinskabehov avgörs alltså i en brevväxling mellan två tandläkare.I realiteten blir det sedan förtroendetandläkaren somöverprövar en specialistutbildad läkares diagnos. Ingenannanstans i den svenska sjukvården går det till på ettsådant sätt. Förtroendetandläkaren kan omöjliggöra enbehandling, som enligt läkare är nödvändig, därför attpatienten inte har råd att bekosta den själv. Avslag lederofta till överklaganden som det kan ta att behandlaoch patienten går ofta sjukskriven . Här måsteden medicinska kompetensen få ett avgörande inflytande.Försäkringskassan i beräknade atten amalgamsanering kostade i genomsnitt 17 000 kronor.Den dyraste saneringen kostade drygt 40 000. Det är alltsåinte ovanligt att patienter går sjukskrivna extra medsvåra sjukdomsproblem och kostar sjukförsäkringssystemetkanske som man utreder omen åtgärd som kostar i genomsnitt ska betalasav tandvårdsförsäkringen.Försäkringskassans agerande måste vara sådant att detunderlättar rehabiliteringen av sjuka människor, inteförsvåra den. Det kan tyckas som om amalgamsanering ären dyr behandling men den kostar alltså inte mer än en ellertvå månaders sjukskrivning och ger ofta patienterna hälsanåter.När ett nytt taxesystem snart ska införas i tandvårdenmåste särskild hänsyn tas till patienter där tandvården är endel av den sjukvårdande behandlingen. Det får inte finnasvattentäta skott mellan sjukförsäkring ochtandvårdsförsäkring.Det är också nödvändigt att se till att den nyatandvårdstaxan minskar kostnaderna för administration avsystemet. Alltför stor del av resurserna går tilladministration. I anslutning till införandet av den nya taxanbör betalningssystemet till tandläkarna ses över. Det ärorimligt att de får vänta på betalningen för sitt arbete tillshela behandlingsperioden är över. Denna regel innebär attbehandlingen av svårt sjuka patienter med långbehandlingstid betyder förlust för tandläkarna.De patienter som kommer till tandvården medremisser från de nyinrättade amalgamenheterna ingår ofta iforskningsprojekt. Utifrån erfarenheterna av dessapatienter kommer man att kunna ge svar påmånga vetenskapliga frågor och få även devetenskapliga bevis som efterlysts under helaamalgamdebattens historia. Patienterna är väl kartlagdaföre amalgamsanering och kommer också att följas uppefteråt. Man kommer att få veta vilka sjukdomssymptomsom minskar eller helt försvinner vid amalgamsanering ochvilka som inte påverkas. Man vet också mycket väl vadpatienters sjukdom kostar samhället och det går lätt attberäkna vilken vinsten blir av behandlingen.Försäkringskassornas förtroendetandläkare bör inte sättakäppar i hjulet för detta viktiga vetenskapliga arbete genomatt säga nej till den tandbehandling som läkaren ordinerat.Att begränsa behandlingsperiodens längd till 12månader har försvårat arbetet med de allvarligt sjukapatienterna. Eftersom de är mycket känsliga måstebehandlingen göras i den takt patienten tål. Efter 12månader avbryts nu behandlingsperioden och en nyförhandsprövning måste göras även om hela arbetet redanär godkänt av . Patienten måste ocksåbörja betala på nytt.Tandläkarna får p g a detta ibland rådet avförsäkringskassorna att göra alla stora ochkostnadskrävande arbeten under ett och . Men såkan ingen seriös tandläkare arbeta. Planeringen av entotalkonstruktion av ett bett som har en mängd gamlafyllningar och kronor som ska bytas ut är komplicerat, ochdet måste tas stor hänsyn både till patientens hälsa och tillbettfysiologiska förhållanden. Patienten behöver också oftastödjande behandling av läkare . Administrativatidsgränser kan inte få vara avgörande i sådana fall.Tidsbegränsningar förekommer inte vid behandling avnågon annan sjukdom. Enligt nuvarande bestämmelsermåste hela ansökningsförfarandet börja om vid den nyaförsäkringskassan ifall patienten flyttar till ett annatförsäkringsområde. Av rättviseskäl ska ocksåbedömningsgrunderna vara någorlunda lika vid de olikaförsäkringskassorna.För närvarande kan generellt stoppanya material och metoder som kanske är endamöjligheterna att ge en sjuk patient ett fungerande bett.Det gäller t ex för keramiska broar och för kolfiberstift somanvänds som alternativ till mässingsstift för patienter medmetallallergier. Försäkringssystemet måste iställetuppmuntra de tandläkare som vill arbeta fram nyaalternativ.Många av komponenterna i dentalmaterialen är giftiga,och uppfattningen att ingenting kan läcka ut från tändernaoch påverka kroppen, som hävdats av många experter, kaninte betraktas som trovärdig. All tandbehandling måsteistället bygga på medvetenheten om att munnen är en del avkroppen som är en mycket känslig biologisk miljö.En förutsättning för att patienterna ska kunna behandlaspå ett adekvat sätt är att det finns ett produktregister överdentalmaterial med fullständig innehållsdeklaration förvarje enskild produkt. Alla komponenter i material som skaanvändas i munnen måste provas på samma sätt somläkemedel, både var för sig och i kombination. Innan deplanteras i kroppen på patienterna måste man vara säker påatt de är biokompatibla och inte skadar patienten. Någonsådan prövning har veterligen aldrig gjorts med amalgamet.Ett register för biverkningar av dentalmaterial måsteockså införas och biverkningar redovisas på samma sätt somför läkemedel. Detta sker enklast genom attdentalmaterialen klassas som läkemedel. För närvarandevet varken tandläkaren eller patienterna vilka ämnen somsätts in i kroppen, och de läkare som ska diagnostiserapatienternas sjukdomar vet än mindre vad patienten har imunnen.Riksdagen har redan beslutat att användningen av ettantal farliga kemikalier, däribland kvicksilver, helt skaupphöra. Det är anmärkningsvärt att alla branscher somanvänder kvicksilver har varit mycket samarbetsvilliga ochi många fall slutat med kvicksilveranvändning tidigare än devarit tvungna till. Exempel på sådana som inte velatsamarbeta på samma sätt återfinns inom tandvården ochdentalföretagen. En av de stora amalgamtillverkarna ilandet bedriver tillbaka en omfattandelobbykampanj till förmån för amalgamet.Under de gångna årens amalgamdebatt har det framförallt varit tandläkare som försvarat amalgamet. De senasteårens miljödebatt tycks inte heller ha påverkattandläkarförbundets ledning. Sedan undersensommaren 1992 kom med sitt utredningsförslag omamalgamförbud 1997 har tandläkarförbundets ordförandedeklarerat att förbundet säger klart nej till ett förbud ochuppmanat sina medlemmar till strid.Det är angeläget att vi tillsammans skapar en slagkraftigopinion emot ett förbud. Det är viktigt att hela kårentrycker på och agerar i denna fråga. Tala med dina kollegor,kontakta dina lokala medier och lokala politiker, för framvåra synpunkter på olika sätt.Samtidigt som tandläkarna som yrkeskår driver dennakampanj är det tandläkare som fått samhällets förtroendeatt ta ansvar för att amalgamforskningen förs framåt.Frågan om amalgamets hälsoeffekter är i grunden enmedicinsk fråga men det är tandläkare som är ansvarigatjänsteman både på ochsocialstyrelsen. Det är tandläkare som är vetenskapliga rådhos och det är en tandläkare som är ansvarigför fördelningen av forskningspengarna inom medicinskaforskningsrådet. Det är också tandläkare påförsäkringskassorna som har det slutliga avgörandet över depatientfall som kan ge de vetenskapliga bevisen för attamalgam och andra tandvårdsmaterial kan orsaka ohälsa.Detta måste betraktas som en besvärande jävssituation.Socialstyrelsens utredningsförslag att amalgametsuccessivt ska avvecklas med slutdatum börgenomföras. Planeringen måste starta för att denödvändiga förberedelserna ska hinnas med. Det är viktigtatt beslutet kommer snabbt för att branschen ska få de rättasignalerna.Utprovningen av alternativa material och forskning omhälsoeffekterna av tandvårdsmaterialen måste intensifieras.Tandläkarkåren ska utbildas i att använda de nyamaterialen. Det finns en inte oväsentlig grupp tandläkare ilandet som i uppemot arbetat helt utan amalgam.Dessa tandläkares erfarenheter är mycket värdefulla ochmåste tas tillvara inför det stora utbildningsprogram somförestår.Det gäller såväl i tandläkarutbildningen som ifortbildning av tandläkare. finns ett antalstudenter från vid våra svenskatandläkarhögskolor. Det är ytterst angeläget att de i sinutbildning får kunskaper om de nya materialen och om bådehälsoeffekter och avfallsproblem när det gäller amalgam. Viska inte sprida ytterligare miljöproblem till våragrannländer! Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att medicinsk kompetens böravgöra behandling,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bättre samordning mellansjukförsäkring och tandvårdsförsäkring,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tandläkarnas betalningssystem,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behandlingsperiodens längd,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatt behandling efterflyttning,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om och nyametoder och material,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande av produktregister,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande avbiverkningsregister,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av större andelmedicinsk kompetens i de olika instanser som behandlaramalgamets hälsoeffekter,110. att hos regeringen begär att den snarastplanerar för avveckling av amalgamanvändningen, 111. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tandläkarutbildningen.1