mot · GH02A9 · 1993-11-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:67 Ändringar i lagen om anställningsskydd och i lagen om medbestämmande i arbetslivet Regeringens förslagI propositionen föreslås flera ändringar ianställningsskyddslagen och medbestämmandelagen vilkamed något undantag får effekten att de försvagararbetstagarnas och deras fackliga organisationers ställningpå arbetsmarknaden.Det syfte som regeringen anför med de föreslagnalagändringarna är att undanröja de hinder som finns för attföretag skall våga nyanställa arbetskraft. Ett uppgivet andrasyfte är att långsiktigt öka arbetsmarknadens effektivitet.Vänsterpartiets inställningOm de föreslagna ändringarna i anställningsskyddslagengenomförs blir det mer korrekt att tala om lagen omuppsägningsrätt än lagen om anställningsskydd.De ändringar som föreslås i anställningsskyddslagen göratt efter deras genomförande vore det mer korrekt att talaom lagen om uppsägningsrätt än lagen omanställningsskydd.Det är uppenbart att propositionen innebär etteffektuerande av väsentliga delar av den ''beställning'' avförändringar av arbetsrätten som gjorde i sin PM :''SAF:s uppfattning om den framtida arbetsrätten -- någrautgångspunkter samt de angelägnaste kraven pålagändring. ''Regeringens förslag utgör en attack på det redan idagsläget mycket begränsade inflytandet på arbetsplatsernaför arbetstagarna och deras organisationer. Den balans somnu ändå finns mellan parterna på arbetsmarknaden rubbasav förslagen.Vänsterpartiet avvisar flertalet av de föreslagnaförändringarna. Av den vetenskapliga rapport ''Effekter avanställningsskydd'' som lämnats till arbetsrättskommitténframgår att det knappast finns något stöd för de teorier påvilka regeringen bygger sina förslag. I en rangordning medavseende på graden av anställningsskydd i tio jämförbaraländer hamnar på fjärde plats. I de vetenskapligaundersökningar som gjorts har man haft svårt att finnabelägg för att olika regler om anställningsskydd skullekunna förklara skillnader i arbetslöshetsnivåer mellan olikaländer. Däremot har regler om anställningsskydd tydligaeffekter på arbetslöshetens och sysselsättningensvariabilitet över konjunkturcykeln. Ju mer restriktivlagstiftningen är, desto mindre blir de konjunkturellavariationerna i arbetslöshet och sysselsättning. Ökademöjligheter till tidsbegränsade anställningar kommersannolikt att förstärka sysselsättningsexpansionen vid enkonjunkturuppgång men också bidra till kraftigare fall isysselsättningen vid en konjunkturavmattning.Det finns inga som helst vetenskapliga belägg för attpropositionens förslag skulle ha någrasysselsättningsbefrämjande effekter. Därmed bortfallerockså de angivna skälen för regeringens förslag, vilka alltsåavvisas av . anser däremot attanställningsskyddet bör stärkas på någrapunkter, det gäller möjligheten till utköp av anställda trotsatt domstol ogiltigförklarat en uppsägning, skyddet avarbetstagare i samband med överlåtelse av företag ellerdelar därav samt förstärkt skydd för föräldralediga vidarbetsbristuppsägningar.De föreslagna förändringarnaTidsbegränsade anställningarRegeringen föreslår att den tillåtna anställningstiden förvisstidsanställning vid arbetsanhopning förlängs från sex . Den längsta tillåtnaprövotiden vid provanställning förlängs från sex till tolvmånader som de delar av kollektivavtalen sominnehåller kortare prövotider undanröjs.Den föreslagna längden förprovanställningar är enligt uppfattningorimlig. måste anses som fullt tillräckligt.Dessutom kan noteras att flertalet EG-stater har regler sombegränsar prövotidens längd vid provanställningar till tidermellan och . Flera har två veckorsprövotid för arbetare och för tjänstemän.Det kan inte heller godtas att den längsta tillåtna tidenför arbetsanhopningsanställning förlängs till 12 månader.Möjligheterna för arbetsgivaren att sättaanställningsskyddet ur spel blir alldeles för stora med ensådan reglering.För dem som tror på att ökade möjligheter tilltidsbegränsade anställningar betyder ökad sysselsättningvore det lärorikt att studera situationen i Storbritannieneller på . Där finns inga som helst restriktioner pådetta område, ändå utgör arbetsmarknadssituationen idessa länder knappast en modell att söka efterlikna. Vianser inte att det på något sätt gjorts troligt att de föreslagnaförändringarna skulle få positiva sysselsättningseffekter.Att undanröja delar av gällande kollektivavtal såsom detföreslås är oacceptabelt. avvisade ensådan lösning av principiella skäl. säger nejtill detta angrepp på den fria förhandlingsrätten mellanparterna på arbetsmarknaden.I propositionen sägs att tillsvidareanställning även ifortsättningen skall vara den normala anställningsformen.Men är två tredjedelar av alla tillarbetsförmedlingen anmälda lediga arbetentidsbegränsade. Den förlängda prövotiden vidprovanställningar och den förlängda längsta tiden föranställningar vid arbetsanhopning kommer sjävfallet attytterligare minska andelen fasta anställningar blandnytillkommande lediga arbeten. Man kan räkna med att detbildas långa kedjor av tidsbegränsade anställningar:ungdomspraktik följd av provanställningar som i många fallkommer att gå över i anställningar för arbetsanhopning.Detta i kombination med de genom arbetsdomstolenspraxis utomordentligt uppluckrade kraven på godtagbaravikariat kommer att medföra att större företag knappastkommer att behöva göra tillsvidareanställningar. Dennautveckling kommer att förstärkas av de obegränsademöjligheterna att hyra ut arbetskraft som gäller från den 1juli 1993.Information om anställningsvillkorI propositionen föreslås att det i anställningsskyddslageninförs en regel om att arbetsgivaren skall informeraarbetstagaren skriftligen om anställningsvillkoren senast enmånad efter det att arbetstagaren börjat arbeta.Bakgrunden till förslaget är ett EG-direktiv från 1991.Vänsterpartiet är positivt till införandet av denna nya regel,men anser att den skriftliga informationen skall lämnas isamband med att anställningsavtalet ingås. Med denutformning regeln ges i propositionen riskerararbetstagaren att efter en månads anställning få ett skriftligtbesked om innehållet i anställningsvillkoren som kanskeinte stämmer överens med vad han/hon uppfattat sommuntligen avtalat. Arbetstagaren som redan tillträttanställningen kommer då att befinna sig i ett urförhandlingssynpunkt hopplöst underläge och därförtvingas godta vad som angivits i den skriftligainformationen. Det lär sedan bli utomordentligt svårt attbevisa att anställningsavtalet har ett innehåll som stridermot vad som anges i anställningsbekräftelsen.MånadsregelnHär föreslås att den s.k. månadsregeln förändras så atttidsfristen sträcks ut och att även dennaförlängda tidsfrist skall kunna brytas igenom i vissasituationer.De motiv som anförs till stöd för de föreslagnaändringarna är dunkla och motsägelsefulla. Vissa AD-domar där arbetstagaren av formella skäl fått behållaanställningen eller tilldömts höga skadestånd trots grovabrott mot anställningsavtalet anförs som skäl till att reglernabör ändras. Orsaken till att arbetstagaren fick behållaanställningen respektive tilldömdes skadestånd i de aktuellarättsfallen var grov okunnighet på arbetsgivarsidan (staten,och ) om grundlägganderegler i anställningsskyddslagen. Denna okunnighet hosarbetsgivarna i några udda fall utgör inget godtagbart motivför att ändra reglerna.Månadsregeln är viktig för att den arbetstagare somgjort sig skyldig till en förseelse inte skall behöva sväva iovisshet om eventuella konsekvenser föranställningsförhållandet. Det ligger i varjepreskriptionsregels natur att den i enskilda fall kan leda tillstötande resultat. Men här är ju förhållandet exaktdetsamma när det gäller de tidsfrister arbetstagaren måsteiaktta enligt 40 och 41 §§ anställningsskyddslagen. Dessatidsfrister har med all säkerhet medfört att ett mycket stortantal grova övertramp mot anställningsskyddslagenbegångna av arbetsgivare preskriberats på grund avokunnighet om gällande preskriptionsregler hosarbetstagaren. De preskriptionsregler som arbetstagarenhar att iaktta är mer komplicerade än de som riktar sig motarbetsgivaren, har i vissa fall kortare tidsfrister och ärdessutom ofta tillämpliga när den somblivit uppsagd/avskedad befinner sig i ett chocktillstånd.Även utifrån ett mer rättstekniskt perspektiv är denföreslagna regeln olämplig. Som många remissinstanserpåpekat kommer den att leda till ett stort antal rättstvister.Turordning vid uppsägning på grund av arbetsbristHär föreslås att arbetsgivaren innan turordningenfastställs skall ha rätt att inom turordningskretsen undantatvå arbetstagare.Den föreslagna lösningen betyder att parternasförhandlingsutrymme beskärs och en omotiveradöverföring av makt till arbetsgivarna.En regel som den föreslagna kommer att på ettfundamentalt sätt urholka anställningsskyddet, särskilt imindre företag och på den statliga arbetsmarknaden därturordningskretsarna bygger på ''i huvudsak jämförbaraarbetsuppgifter'' och ofta är mycket små. Eftersom det ärarbetsgivaren ensam som avgör om arbetsbrist föreligger,riskerar uppsägningar av personliga skäl i ännuhögre grad påstås vara arbetsbristuppsägningar.Teoretiskt finns en möjlighet att få en sådan uppsägning avdomstol förklarad som en fingerad arbetsbristuppsägningvilken skall bedömas vara företagen av personliga skäl. Iallmänhet kommer bevissvårigheterna att vara så stora attden vägen inte är framkomlig.Den avgörande invändningen mot regeringens förslag pådenna punkt är dock att den öppnar för stora möjligheterför godtycke och diskriminering, det kan gälla kvinnor,invandrare, arbetsskadade eller äldre arbetskraft ellernågon annan kategori. Ickediskriminering är en viktigprincip inte bara i fråga om jämställdhet eller för invandrareutan också för EG:s inre marknad.Dessutom strider den föreslagna lösningen mot andan ide EG-direktiv (75/129 och 92/56) som behandlar kollektivauppsägningar på grund av arbetsbrist. I dessa direktiv krävsatt arbetsgivaren preciserar bakgrunden till arbetsbristen,vilka arbetstagarkategorier som berörs och vilka kriteriersom tillämpas vid turordningen.Vänsterpartiet anser -- mot bakgrund av denförekommande diskrimineringen av föräldralediga vidavtalsturordningslistor -- att godkännande av centralarbetstagarorganisation alltid skall krävas närföräldralediga är berörda.Kravet på saklig grund för uppsägning är en regel omickediskriminering. Genom skapandet av en frizon förarbetsgivaren vid arbetsbristuppsägningar undergrävsskyddet mot diskriminering. Det skydd som finns mot dettai annan lagstiftning t.ex. jämställdhetslagen och skyddetmot föreningsrättskränkning i MBL är på grund av gällandebeviskrav mycket svagt. Det blir i det närmaste omöjligt attmot arbetsgivarens principiella frihet att välja dem hanvill -- styrka diskriminering.Regeringens svar på detta är följande: ''Man bör kunnautgå från att det är företagets överlevnadsmöjligheter ochFÖRETAGARENS RÄTTSKÄNSLA som styruppsägningsbeslut i en sådan situation.'' Arbetstagarensrättsliga skydd mot diskriminering utgörs av företagarensrättskänsla. Rättssäkerhetsnivån är inte imponerande.Det saknas också helt spärrar mot att arbetsgivaregenom repetitiva arbetsbristuppsägningar utnyttjarfrikvoten upprepade gånger.En eventuell förändring av lagen borde ha skett efterföljande linjer:Det är viktigt att lagen utformas så att både arbetstagareoch arbetsgivare uppmuntras att satsa påkompetensutveckling. Arbetstagaren skall veta attförbättrad kompetens ger starkare anställningsskydd.Arbetsgivaren skall inte kunna avstå frånpersonalutveckling för att istället byta ut sina anställda.Det är nödvändigt att i denna fråga finna en lösning sombåde tillgodoser arbetstagarens berättigade krav på skyddmot godtycke och diskriminering och det gemensammaintresset av att verksamheten även fortsättningsvis kanbedrivas på ett effektivt sätt som ger trygga arbetstillfällen.Här kan kvalifikationsbegreppet konkretiseras och enutveckling ske av begreppet nyckelpersoner som stöd förparternas förhandlingar.Överlåtelse av företagEG-rådet har antagit direktiv77/187 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning omskydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse avföretag, verksamheter eller delar av verksamheter. Sverigehar genom åtagit sig att följa direktivet.Enligt artikel 3.1 i direktivet skall överlåtarensrättigheter och skyldigheter på grund av ettanställningsavtal som gäller för överlåtelsengå över på förvärvaren. I artikel 4.1 föreskrivs bl.a. attöverlåtelsen av ett företag, en verksamhet eller en del av enverksamhet inte i sig skall utgöra skäl för uppsägning frånöverlåtarens eller förvärvarens sida. Detta hindrar dockinte att uppsägningar görs av ekonomiska, tekniska ellerorganisatoriska skäl där förändringar i arbetsstyrkan ingår.Bestämmelserna i direktivet innebär att överlåtelsenskall medföra att arbetsgivarens förpliktelser enligtanställningsavtalet automatiskt går över från överlåtaren tillförvärvaren, dock att medlemsstaterna har möjlighet attföreskriva att båda skall ansvara solidariskt förförpliktelserna.Vänsterpartiet delar den uppfattning somarbetsrättskommitténs ordförande ochledamoten givit uttryck för i sina respektivereservationer, nämligen att det står klart att gällande svenskrätt inte uppfyller de krav som ställs enligt EG-direktivetoch att en ny regel bör föras in i anställningsskyddslagen.Detta är oundgängligen nödvändigt om skalluppfylla sina åtaganden enligt , men framförallt innebär en reglering i enlighet med direktivet entryggare ställning för arbetstagaren i samband medöverlåtelse av företag. Det gäller både anställningsskyddetoch anställningsvillkoren.Vänsterpartiet föreslår att den nya regeln ianställningsskyddslagen får följande lydelse:När ett företag, en verksamhet, eller del därav övergårgenom överlåtelse eller fusion från en arbetsgivare till enannan, övergår också rättigheter och skyldigheter enligt deanställningsavtal som gäller för övergångenpå den nye arbetsgivaren. Den tidigare arbetsgivaren ärdock gentemot arbetstagaren fortfarande ansvarig förförpliktelser som hänför sig till tiden före övergången.Bestämmelserna i första stycket tillämpas intebeträffande sjögående fartyg eller på övergång i sambandmed konkurs.Utköp enligt 39 § anställningsskyddslagenEn arbetsgivare som av domstol ålagts att återta enlagstridigt avskedad/uppsagd arbetstagare har en på 39 §anställningsskyddslagen grundad rätt att köpa utarbetstagaren mot ett i lagen angivet antal månadslöner.Denna rätt har kommit att utnyttjas allt oftare.Bestämmelsen var tänkt att uttnyttjas endast i sällsyntaundantagsfall men så har inte blivit fallet. Det är uppenbartatt de skadeståndsbelopp som utgår enligt 39 § i vart fallbeträffande större arbetsgivare inte alls har den avseddaavhållande verkan. För att uppnå detta borde skadeståndetefter mönster av EG:s konkurrensrättsliga reglerbestämmas till en viss procent av arbetsgivarensårsomsättning. En viss del av detta skadestånd bör tillfallastaten.Det är nödvändigt att vidta åtgärder för att komma tillrätta med rådande orimliga förhållanden där makt går förerätt i denna för den enskilde nästanlivsavgörande fråga.Den möjlighet som lagen nu medger till utköp börkraftigt begränsas och ges formen av ett principförbud motutköp som endast får genombrytas om det föreliggersynnerliga skäl. Det skall då vara fråga om en situation därdet skulle leda till en ohållbar situation på arbetsplatsen omden felaktigt avskedade/uppsagde kom tillbaka.Lagen om medbestämmande i arbetslivetVetorättRegeringen föreslår att reglerna om vetorätt ochförstärkt förhandlingsrätt i 38--40 §§ MBL avskaffas. Manhänvisar till att vetorätten inte utnyttjades i samband medden s.k. Mondhärvan där svart arbetskraft förmedlades ochanvändes i mycket stor utsträckning. Som ytterligare skälför avskaffande av vetorätten anförs att reglerna får ansesoförenliga med de EG-regler om offentlig upphandling somSverige åtagit sig att tillämpa.Motiven för att genomföra den föreslagna förändringenär inte hållbara. Det är orimligt att med utgångspunkt fråndet enda exemplet Mond dra slutsatser om vetorättenfungerar eller inte. Såsom det påpekas i propositionen finnsinte någon mer ingående eller systematisk undersökning avvetoreglernas effektivitet. De fackliga erfarenheterna ärdock att omfattningen av den grå arbetskraften minskadedrastiskt efter tillkomsten av vetorättsreglerna. I vetskapom vetorätten upphörde företagen att träffa avtal med deoseriösa entreprenörerna. tänker regeringen göra sig avmed instrument för att stävja den ekonomiskabrottsligheten som man helt håller på att förlora kontrollenöver. Utredningen om arbetsförmedlingsmonopolet ocharbetskraftsuthyrningen ansåg att vetorätten var en viktigkontroll när uthyrningen släpptes helt fri. Genomavskaffandet av vetorätten kommer den sundakonkurrensen i näringslivet att hämmas eftersomekonomisk brottslighet och skumraskverksamhetytterligare underlättas.Det är också en mycket viktig facklig uppgift att hävdaatt kollektivavtalens villkor iakttas, en uppgift somförsvåras om vetorätten avskaffas.Tolkningen att vetoreglerna skulle strida mot EG-rättens regler om offentlig upphandling är helt felaktig.Åtskilliga EG-stater har antagit 94:''Labour in public contracts.'' Den går ut på attavtalsvillkoren vid offentlig upphandling skall garantera attkollektivavtalens bestämmelser iakttas. Denna regleringutgör en motsvarighet till om veto. Det kannoteras att inte ratificerat denna ILO-konvention.Det kan också i detta sammanhang nämnas att i ett mål givit den belgiska staten rätt när den vidoffentlig upphandling krävde att anbudsgivaren anställde enviss kvot långtidsarbetslösa. EG:s direktiv om offentligupphandling ansågs inte hindra att sådana villkoruppställdes.Vänsterpartiet kan mot denna bakgrund inte ställa sigbakom förslaget att avskaffa vetorätten och därmed ändrade rådande maktrelationerna mellan parterna på dettaområde.Blockader mot enmans- eller familjeföretagI propositionen föreslås förbud mot stridsåtgärderriktade mot enmans- eller familjeföretag inklusivesympatiåtgärder. Anställningsblockader berörs dock ej.Denna fråga är löst i huvudavtalet mellan LO och -- ,och --omfattas inte av huvudavtalet. Inom dessa förbundsverksamhetsområden finns ett stort antal små företag. Deblockader som förekommer mot företag utan anställdagäller i regel företag, som inte har anställda vid den tidpunktblockaden äger rum, men som ibland har anställdarbetskraft. För att de fackliga organisationerna skall kunnaskydda sina medlemmar med kollektivavtal är det nödvändigt att de har kollektivavtalmed denna företagskategori. Den arbetstagare somkommer till en arbetsplats där kollektivavtal inte gällersaknar försäkringsskydd. Om en arbetsolycka inträffar ärhan inte försäkrad.Den avgörande invändningen mot det föreslagnaförbudet mot fackliga stridsåtgärder är att det ända sedan1930-talet varit en allmänt omfattad princip att samhälletinte skall ingripa och med lagstiftning reglera skyldighetenatt iaktta fredsplikt i icke kollektivavtalsregleradeförhållanden. Förslaget måste avvisas av principiella skäl.Mot denna bakgrund måste propositionens förslag idenna del avslås. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår förslaget om att förlänga dentillåtna tiden för anställning vid arbetsanhopning,2. att avslår förslaget om förlängd längsta tidför provanställning,3. att avslår förslaget att undanröja de delar avkollektivavtalen som innehåller bestämmelser om kortaretillåtna avtalstider än de nya reglerna om visstidsanställningvid arbetsanhopning och provanställning,4. att beslutar att det skriftliga beskedet omanställningsvillkoren skall lämnas när anställningsavtaletingås,5. att avslår förslaget om ändrad utformning avden s.k. månadsregeln,6. att avslår förslaget om rätt för arbetsgivarenatt undanta två arbetstagare inom turordningskretsen,7. att beslutar att avtalsturordningslistor alltidskall godkännas av central arbetstagarorganisation närföräldralediga är berörda,8. att beslutar om införande ianställningsskyddslagen av en bestämmelse om överlåtelseav företag i enlighet med vad i motionen anförts,9. att hos regeringen begär förslag om merverksamma regler för att förhindra utköp enligt 39 §anställningsskyddslagen i enlighet med vad i motionenanförts,10. att avslår förslaget om avskaffandet avmedbestämmandelagens vetoregler,11. att avslår förslaget om förbud motblockader av enmans- eller familjeföretag.