mot · GG02L408 · 1993-01-26 00:00:00 — Översyn av reglerna för dödförklaring Om en person varit försvunnen utan atthöra av sig finns möjlighet för anhörig, eller annan personvars rätt kan bero av dödförklaring, att hos domstol ansökaom att den bortovarande förklaras död. Härom finns regleri ärvdabalken.Beroende på ålder eller omständigheter, t.ex. kännedomom att den försvunne befann sig i livsfara vid försvinnandet,gäller att tio, fem, tre eller i fall där livsfara utretts ochfastställts vid försvinnandetillfället, skall ha gått sedanbortovarandet konstaterats.Om villkoren för dödförklaring är uppfyllda skalldomstolen utfärda kungörelse där den bortovarande kallasatt , dock ej kortare än , anmäla sig hosrätten.Tidsutdräkten för förfarandet innebär i en del fall storaproblem för den efterlevande familjen. I fall där denförsvunne varit ende eller huvudsaklig försörjare kan manhamna i situationen att tvingas sälja bostaden, och påtoppen av den tragedi man redan drabbats av, lämna eninvand och trygg social miljö.Det kan finnas tillgångar av ej obetydlig omfattning,men de är ej åtkomliga utan stora svårigheter om de är denbortovarandes enskilda egendom. Det åligger då en godman för den försvunne att enligt regler påbästa sätt bevaka hans rätt och förvalta egendomen. Oftastfinns inte sådana tillgångar utan skulder, som kreditorerhelt riktigt pockar på att få betalade.Genom en ändring av de nuvarande reglerna skullemöjligheter skapas att befria de drabbade familjerna frånden ovan beskrivna situationen. Eftersom försäkringsbolagär skyldigt att utbetala ersättning först sedanförsäkringsfallet inträffat, d.v.s. då dödförklaringmeddelats eller ett dödsfall de facto konstaterats, måstereglerna för dödförklaring justeras.Detta har senast prövats av i november 1987.Trots att man konstaterade att detta kan vara ett problem,föreslogs ingen ändring. Jag finner beslutet i högsta gradotillfredsställande. Lagarnas främsta uppgift är att skyddaden enskilde. De som oförskyllt hamnar i en sådan situationatt man förlorar familjens ekonomiska trygghet, har rätt tillskydd.I har man en lagstiftning som gersådana möjligheter. Jag anser att dessa regler kan omsättastill svensk lag. I synnerhet som vi skall eftersträva enharmonisering av lagarna i , och det till och medförekommer fall som berör båda länderna, finns det skäl attingående pröva möjligheten av motsvarande lagreglersinförande i Sverige.Den norska lagen, Lov om forsvunne personer av23.3.61, använder sig av begreppet ''dödsförmodande'', ochdet är de regler som finns i anslutning till detta som bordefå sin motsvarighet i svensk lag. De överväganden somgjordes i har sin motsvarighet i de''lovforarbeider'' som återfinns i propositionen ''Ot. nr.23 for 1960-61'' och i utskottets betänkande ''Innst.O. ''Genom händelserna under ochbeaktande sjöfartens och fiskets relativt omfattandebetydelse för vårt grannland, har man också beklagligtvis enstörre erfarenhet av den typ av försvinnanden som det rörsig om. Erfarenheter som vi för det principiellaställningstagandet kan ta del av. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av lagändring avseendedödförklaring.