mot · GG02Ub503 · 1993-01-26 00:00:00 — Betygsättning i grund- och gymnasieskolan Betygsfrågan har under en lång följd av år varit eninfekterad del av såväl den politiska som pedagogiskadebatten. I riksdag och regering, i skolornas uppehållsrumoch lärarrum och hemma i människors hem har debattensvågor gått höga. Skall skolan ge betyg eller inte?Betygsmotståndarna har främst riktat sin kritik mot detförment stela arbetssätt betygsgivning hävdas innebära.Betygen har hävdats vara en onödig piska som gör attmånga elever förlorar motivationen redan tidigt underskolgången. Till argumenten mot betyg hör också risken fören ensidig inriktning på mätbar kunskap och därmedminskad relativ betydelse av elevernas kreativitet,samarbetsförmåga, ansvar, noggrannhet, flit, intresse ochövriga socialisation.Till de avgörande argumenten för betyg hörmotivationen och rätten att få ett påtagligt bevis på sinakunskaper. Även senare skolstadiers behov av urval hartraditionellt anförts som ett viktigt motiv för betyg.Argumenten för och emot betyg vägdes noggrant avsåväl betygsutredning, gymnasieutredningoch en expertutredning om betygens effekter påundervisningen (Ds 1990:60). Ingen av utredningarna leddetill några större förändringar av det allmänt kritiseraderelativa betygssystemet som härstammar årsläroplan för grundskolan.Betygsberedningen, som presenterade sittslutbetänkande , har haft den grundläggandeutgångspunkten att ''det nuvarande relativa betygssystemetskall avskaffas och ersättas med målrelaterade betyg'' (dir.1991:104). Därmed kan frågan om betygens vara eller ickevara tyckas överspelad. handlar debatten om hurbetygssystemet skall vara utformat avseende bl abetygstillfällen, antal betygssteg och relationen mellan måloch betygskriterier.Betygsberedningens förslag som remissbehandlats framt.o.m. januari har mött kraftig kritik. Främst är detsynen på kunskap och lärande och relationen mellan måloch betygskriterier som kritiserats av remissinstanserna,liksom betygsnivåerna med tillhörande allmännabeskrivningar. Betygsberedningen har haft svårt att förklarasåväl den teoetiska grunden för såväl som den avseddatillämpningen av det nya betygssystemet. Man hävdar en''kunskapsprogression'' som innebär att eleverna måstestärka och utveckla sina kunskaper för att nå en högrekvalitet i sin kunskap och få ett högre betyg. Varje högrebetygssteg innebär enligt beredningen både en breddningoch en fördjupning av ämneskunnandet samt ökadförståelse.Betyg är enligt beredningens förslag avsedda att ges i sexsteg fr.o.m. höstterminen i årskurs 7 och därefter terminsvisi både grund- och gymnasieskola.Det svenska skolsystemet genomgår nu en intensivförändringsprocess. I och med riksdagsbeslutet omskolpeng 1992 ökar antalet friskolor dramatiskt pågrundskolenivån. Jag har erfarit att regeringen avser attunder våren lägga en proposition som föreslår ett liknandesystem för gymnasieskolan. Det kommer sannolikt att ledatill samma dramatiska förändringar också vad avser dennaskolform. Inget talar för annat än att vi under resten av 90-talet kommer att se en allt större mångfald i såväl innehållsom avseende pedagogiska metoder. Det finns anledning attbejaka denna process som skapar skillnader mellan skolor.I konkurrens med varandra stärks alla skolor, ochskolväsendet som helhet utvecklas avstillastående. Också den offentliga skolan ges successivtstörre frihet att själv forma sin undervisning. Flera reformerunder har minskat den traditionellt starka statligastyrningen av skolväsendet.De avgörande argumenten för denna decentraliseringhar varit tron på värdet av olikhet, profilering ochkonkurrens. Genom lokala beslut skall elever, lärare ochskolledare ges det avgörande inflytandet över skolansvardag. Hur de nationella läroplanernas mål skall nås ärförutom regleringen i kursplaner en fråga för skolornasjälva. Den ökade pedagogiska friheten för skolorna talarmot ett nationellt och detaljreglerat betygssystem,åtminstone för friskolorna. Utan frihet att styra den del avden pedagogiska processen som betygsättningen innebärblir den avsedda friheten illusorisk. Det är i mångfalden ochalternativen som morgondagens skola har sin styrka.Olika skolor kan naturligtvis inte tillåtas ha olika elleringa betyg i avgångsklasserna. I årskurs 9 ochgymnasieskolans årskurs 3 måste betyg ges efter centraladirektiv, såtillvida inte ett examinationssystem införs i slutetav dessa båda årskurser. En kombination av betyg ochexamensprov kan naturligtvis också tänkas. Någon typ avkontrollstation krävs i vilket fall innan eleverna lämnarskolan, dels för den individuella utvärderingen men ocksåsom mätare av skolans undervisningsresultat, dels somgrund för uttagning till högre studier.Inom varje skola bör emellertid betygsättningen vara frioch frivillig. Betyg är ett av flera medel för att hjälpaeleverna att uppnå i läroplanerna fastställda kunskaps- ochfärdighetsmål. En reglering av antalet betygstillfällen ochtidpunkten för när betyg skall börja ges står imotsatsställning till den pedagogiska frihet som måstetillerkännas varje skola. Denna frihet i val av pedagogisk idéoch metod är lika viktig som det ''stora utrymme förelevernas egna val och initiativ liksom för kommunersönskemål att ge sin skola speciell inriktning'' som anmälssom regeringens ambition i budgetpropositionen.Med den valfrihet mellan olika skolor som skolpengeninnebär betyder det att föräldrar och elever kan välja skolaockså på grundval av pedagogisk metod. Valet måste alltsåockså kunna stå mellan en grundskola med betyg terminsvisi 10 steg fr.o.m. årskurs 1 med en centralt styrdbetygsättning först i årskurs 9 och en skola som är betygsfriända fram till denna betygsättning som är lika för allaskolor.Frågan om vilket betygssystem som skall tillämpasbereds i . Mångasynpunkter i remissbehandlingen talar för en förändring avdet förslag som betygsberedningen presenterat. Dessaaspekter på systemet behandlas emellertid inte i dennamotion. Mitt förslag är att frågan om betygssystemetsutformning inom respektive skolform och frågan om närbetyg skall börja ges avgörs på skolnivå. Denna frihet ärhelt nödvändig vad gäller friskolor och, åtminstone ,önskvärd också vad gäller offentliga skolor. Som ettlöpande pedagogiskt instrument bör betygen inte reglerascentralt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betygsättningen i grund- ochgymnasieskola.