mot · GG02U233 · 1993-01-26 00:00:00 — SammanfattningDet räcker inte med bistånd. Det har utvecklingen under80-talet visat, då betalade mycket mer iskuldtjänst än de fick i bistånd och krediter. Skuldpolitikeni IMFs regi har minskat biståndets effektivitet. Handelnmåste också beaktas. förlorade nästan dubbeltså mycket på i-ländernas protektionism, som de fick ibistånd.Vänsterpartiet föreslår en u-landspolitisk utredning föratt få fram förslag till en övergripande u-landspolitik, sominnefattar handel, skulder, vapenexport m.m.Regeringen kritiserar vi hårt för dess dogmatiska tro påmarknaden. I stället för att binda mer och mer av biståndettill IMFs villkor, föreslår vi att en miljard avsätts förekonomiska reformer som är socialt acceptabla. De skautveckla, inte förstöra det s.k. humankapitalet,människorna, och befordra en demokratisering. De måsteutformas så att utvecklingen blir hållbar och inte slutar i enrovdrift på naturen. Vi vill satsa på bonden, på kvinnornaoch på utbildning.Vänsterpartiet accepterar inte att biståndet skärs ned,och kritiserar sättet nedskärningarna görs på. Stödet tillANC skall inte minska utan öka. De drastiskanedskärningarna av biståndet till den ideologiska udden i regeringspolitiken. Den riktarsig mot solidariteten. Samma gäller nedskärningarna avVietnambiståndet.Regeringen vill skära ned anslagen till FN-organen på ettsätt som drabbar barnen, de fattigaste bönderna, detorterade. Det kan vi inte acceptera. Skär hellre ned påVärldsbanken och slopa u-krediterna.Satsa biståndet på reformerNu inleds en radikal omläggning av den svenskabiståndspolitiken. Det handlar inte bara om en tillfällignedskärning av biståndet med . Vadsom sker är en strömlinjeformning av biståndet enligtmoderaternas, nydemokraternas och linjer.Om den politiken vinner stöd från majoritet, blirdet en seger för dogmatismen över solidariteten.Det handlar om nedskärningar som minskar biståndetsvärde med runt och -- ännu viktigare --om det sätt på vilket nedskärningarna görs. Regeringensförslag innebär mindre FN-bistånd, mer samordning medVärldsbanken, mindre bistånd till de fattigaste, till barnenoch till de torterade. Det bilaterala biståndet sänks,landsamarbetet urholkas. Landprogrammerat bistånd skallkunna flyttas från ett programland till något annat land isamma region. Sammantaget innebär detta en ytterligareförskjutning av biståndet från programländerna till ländersom är kommersiellt mer intressanta, dvs. från de fattigastetill de mindre fattiga.Den ideologiska udden riktas mot länder, där folken förten befrielsekamp som engagerade den svenskasolidariteten. Det märks tydligt i , därregeringen skär ned kraftigt på biståndet till ochMoçambique men nästan inget alls på biståndet till Kenyaoch . Det märks på Vietnambiståndet, somregeringen skär bort, bit för bit. Med får inte ensforsknings- och kulturutbyte främjas, trots att sådanakontakter skulle befordra en demokratisering.Marknadsekonomin görs i realiteten till ett sjättebiståndsmål, och den likställs med demokrati. är det''Trade not aid'' som gäller, enligt biståndsministerns egenutsago. U-landsforskningen EG-anpassas.Regeringen aviserar en rad utredningar om effektivitet,styrnings- och samverkansformer, rationaliseringar ochbesparingar i det svenska biståndet. Sådana krav ställs intepå , trots att mer än tredjedelen av dessprojekt misslyckas. Regeringen bör redovisa hur mycketadministrationen tar av biståndet genom olika kanaler(SIDA, BITS, , , FAO osv. )UD vill lägga ned 17 biståndskontor för att spara 20miljoner kronor och låta ambassaderna ta överbiståndssamarbetet och handelsutbytet. Det är bättre att lägga nedambassaderna, och det skulle bli billigare.För att bekämpa korruptionen i programländerna skallfristående revisionsfirmor anlitas. Biståndsministern talarom ''vårt ansvar inför skattebetalarna'' -- men inte om vårtansvar inför mottagarlandets medborgare. Det är dessa sommåste få insyn och inflytande. Det är det effektivaste sättetatt kontrollera makthavarna.Vi tycker uppriktigt synd om biståndsminister , som förlorat slaget om biståndet i regeringen ochnu tvingas ta emot protester från kristna organisationer,bl.a. Pingstmissionens U-landshjälp.Vi beklagar , som tvingats till dennabrådstörtade reträtt från kravet att biståndet skall höjas frånen till , som de kämpat för så ihärdigt.Varför den här omläggningen av biståndspolitiken sker,framgår av vad , statssekreterare hosbiståndsministern, sa när planerna presenterades:Det är viktigt att effektivisera biståndet, inte minst medtanke på den debatt som förs där en del hävdar attbiståndet går till ett stort svart hål.Det är Ny demokrati som regeringen går till mötes. Ettexempel på det är det nya ungdomsutbytet ''World Youth ofSweden'', som bistånds- och civilministrarna vill starta. Detskall framför allt inriktas på mindre kommuner pålandsbygden för att där öka biståndsviljan. Motiveringen äratt invandrarfientligheten är större där, enligtcivildepartementets taleskvinna. Detta är verkligen att genydemokraterna vatten på sin kvarn.De enda som kan glädjas -- förutom Ny demokrati -- ärmoderaterna, som fått hela regeringen att ställa uppbakom de krav som de reserverat sig föri SIDA-styrelsen.Som fallNär nyheten om krisuppgörelsen och nedskärningen avbiståndet kablades ut över världen, väckte den förvåning,för att inte säga bestörtning. Den brittiska tidningenFinancial Times skrev att det hade sammasymbolvärde som . Vi minns vad somhände då. Den ena diktaturen efter den andra föll iÖsteuropa, som dominobrickor. En sådan knuff har Sverigenu givit biståndet.Det är värt att notera -- och de kristna organisationernahar gjort det -- att biståndet skärs ned med 1,5 miljarderkronor efter det att skatter och avgifter i sammastorleksordning tagits bort på godis, kosmetika, video, läskoch båtregister. Så fördelas krisens bördor.Men det stannar inte vid , förregeringen vill använda biståndsanslaget för att betalaasylmottagning med och anslag till FNsfredsbevarande insatser med . Dessaanslag skall flyttas ut ur biståndsanslaget.Reellt minskar biståndet ytterligare i värde genomkronans fall. Totalt blir det runt 2,5 miljarder kronormindre för att höja de fattiga folkens levnadsnivå.Vänsterpartiet vidhåller att enprocentsmålet skall liggafast och avvisar regeringens förslag till nedskärning avbiståndet.Den falska kritikenNedskärningen av biståndet motiveras med Sverigesekonomiska kris. Men när industrier utanförHudiksvall får en order till ett biståndsprojekt i ,som tryggar sysselsättningen framåt, då är välbiståndet även till nytta för oss?I krisens har nydemokraterna eftertryckligthamrat in att biståndet är tärande. Men det ger också ettåterflöde och många jobb, inte bara på självabiståndsleveranserna utan också indirekt genom den exportsom biståndets ''good-will'' ger. 1965--90 motsvarade denexporten av biståndet för de länder som fick mestsvenskt bistånd. Med programländerna har etthandelsöverskott på . Dettasäger nydemokraterna inte ett knyst om.Ny demokrati säger att biståndet går till diktatorer somköper vapen -- men själva vill de att skall köpamer vapen från . De vill t.o.m. sälja vapen tillSydafrika, trots FNs vapenembargo.Vår kritik av biståndetVänsterpartiet har länge kritiserat det sätt på vilketbiståndspolitiken försämrats . Biståndethar spritts ut på en mängd insatser i stället för detutvecklingsorienterade landprogrammerade. Avlandbiståndet har alltmer tagits i bruk för importstöd,valutastöd och annan nödhjälp till skuldkrigets offer.Biståndet har skuldanpassats. Då skall ingen bli besviken,när utvecklingseffekten uteblir.Av de biståndspolitiska målen har resurstillväxten fåttdominera, och den har omtolkats till ökad BNP/invånarevilket är ett uselt mått på utveckling. I u-kreditgivningenhar de kommersiella intressena vägt tyngre än de mänskligarättigheterna.En ökande del av biståndet kanaliseras genominternationella organ, där effektiviteten är utsatt för hårdkritik. Det är oacceptabelt att endast en halv procent avFAO-biståndet går till kvinnliga jordbrukare i , somproducerar 70--av maten. Det rimmar illa medvåra biståndspolitiska mål.Det finns anledning att återigen framhålla att de fembiståndspolitiska målen skall styra allt svenskt biståndoavsett genom vilket organ det kanaliseras.När marknadskrafterna styrBiståndet har bidragit till påtagliga framsteg i u-världen.På trettio år har barnadödligheten halverats. Denförväntade livslängden har ökat från 46 till . Tre barnav fyra går i skola. Men målet att minska klyftan mellanrika och fattiga länder har inte nåtts. Den har växt.Det är anmärkningsvärt att de som förespråkarmarknadsekonomi som den enda vägen till utveckling inteobserverat hur klyftorna växt just under de år dåmarknadskrafterna fått styra. 1970 var förhållandet 1:15mellan u- och i-ländernas tillgångar. Efter tjugo årsnyliberalism var klyftan 1:60 (1990).Biståndet är bara ett av de många sätt på vilka i-ländernapåverkar . Enbart i-ländernas protektionismberövar exportinkomster i storleksordningen100 , nästan dubbelt mot vad de fåri bistånd. Lägg därtill prisraset på råvaror, u-ländernasstadigt försämrade bytesvillkor, skuldtjänsten, de högaräntorna och bristen på kapital att investera i u-länderna.Detta raderar ut effekterna av biståndet. Det visade sigunder , då kapitalströmmen vände.U-länderna fick i bistånd och lån1982--90, men betalade de iskuldtjänst (räntor + amorteringar). Netto flöt sålunda 418miljarder dollar från syd till nord. Det motsvarar sexMarshallplaner.Skuldkriget med räntan som vapenNär skuldkrisen bröt ut uppgick skulder till sammanlagt . 1991hade de växt till , trots den storaskuldtjänsten och trots de många skuldomförhandlingarna,som i-länderna bidragit till med biståndsmedel. fattiga och i-ländernas skattebetalare har betalatgigantiska subventioner till i-ländernas banker, framför alltde amerikanska.Skuldkrisen har varat , och man kan intelängre kalla det kris. Det är snarare krig. Den brasilianskearbetarledaren , mer känd som '''' hartalat om den som:Det tredje världskriget, ett tyst men därför inte mindreförödande krig. Detta krig sliter sönder , helaLatinamerika och praktiskt taget hela Tredje världen. Istället för soldater är det barn som måste släppa till sina liv.I stället för miljoner sårade har vi miljoner arbetslösa. Istället för broar raseras skolor, sjukhus och hela ländersekonomier. Det är ett skuldkrig, och huvudvapnet ärräntan, ett dödligare vapen än atombomben, merdestruktivt än laserkanonen.Detta krig måste stoppas. skall verka föravskrivning av skulder. Skuldernas legitimitetskall prövas, och bankerna skall få ta sitt ansvar.Förmögenheter som diktatorer stulit från folken och gömtundan på bankkonton i utlandet, skall uppspåras ochåterbördas till hemländerna.SIDA har lagt fram konstruktiva förslag till svenskpolitik i skuldfrågan (En väg ut ur skuldfällan), somvisserligen inte går så långt som till krav på avskrivning,men ändå skulle innebära en betydande förbättring. SIDA-förslagen bör ligga till grund för regeringens politik i dessafrågor.Arbetet med skuldfrågorna bör skötas av dem som hargod u-landskännedom, dvs. SIDA och UDs u-avdelning --inte av och Exportkreditnämnden.Ett rymningssäkert systemU-ländernas skulder fortsätter att växa trots allaskuldomförhandlingar och skuldlättnader, trots allaskuldpolitiska innovationer: Bakerplanen, Bradyplanen,Trinidadvillkoren, Torontovillkoren osv. ochInternationella valutafonden (IMF) har genomförtstrukturanpassningsprogram i land efter land. I-länderna --även -- ställer uppgörelser med IMF som villkor förbistånd.Strukturanpassningen har tvingat ner löner och socialvälfärd. 1981--87 föll reallönerna i Latinamerika.Skolor och hälsovård har fått förfalla. haruppskattningsvis fem miljoner barn dött som en direkt följdav denna politik.Skulderna måste avskrivas, och det är ekonomisktmöjligt att göra det. Bankerna hotades av skuldkrisen närden bröt ut , men har de garderat sig mot förluster.De förväntar sig inte att få tillbaka pengarna och säljerskulderna på andrahandsmarknaden till långt under detnominella värdet. Men politiskt är avskrivning inte möjligså länge i-ländernas regeringar, och --och som har veto där -- använder skulderna sompolitiskt påtryckningsmedel mot regeringar.Systemet har gjorts rymningssäkert.Världsbanken vägrar avskriva lån med motiveringen attden uppbringar sitt kapital på marknaden och därför måsteslå vakt om sin kreditvärdighet. Men numera går bådeVärldsbanken och IMF med vinst. 1986--90 tjänade IMF700 på skulder. De skullekunna använda sina överskott till att avskriva sina u-landsfordringar.Sverige skall inte delta istrukturanpassningsprogrammen. Vi skall medverka tillekonomiska reformer i , men inte på IMFsvillkor. yrkar därför avslag på regeringensförslag att anslå till skuldlättnader.Vi går också emot regeringens planer på att lyfta utimportstödet ur landramarna och slå ihop det medbetalningsbalansstödet. Härigenom kopplas ävenimportstödet till strukturanpassningsprogrammen. IMFskulle kontrollera ännu mer av det svenska biståndet, som isista hand skulle bli beroende av USAs politik, exempelvisi och Vietnam.Stöd till ekonomiska reformerU-länderna skall inte strukturanpassas enligt IMFsdogmatiska politik. Deras ekonomiska reformer måste utgåfrån de konkreta betingelserna i varje land och varje region.Det ekonomiska uppsvinget i ett antal länder i Sydöstasienkan inte kopieras i , där man inte har sammadynamiska omgivning.Reformerna måste -- till skillnad från IMFs direktiv --vara socialt acceptabla. De skall utveckla, inte förstöra dets.k. humankapitalet, människorna, och befordra endemokratisering. måste de utformas så attutvecklingen blir hållbar och inte slutar i en rovdrift pånaturen så som är fallet med satsningarna på exportgrödor.Vi vill satsa på bonden, på kvinnorna och på utbildning.Vänsterpartiet föreslår att avsätts föratt stödja ekonomiska reformer i , syftande hållbar utveckling.En ohållbar utvecklingÄven mot naturen måste skuldkriget upphöra. När IMFlåter exportpiskan vina över skuldländer, som bara harjordbruksprodukter att sälja, blir bönder bortkörda frånsina marker för att ge plats för exportgrödor,jordförstörande monokulturer. Av jord användsnästan hälften till exportgrödor. Människorna måste sökasig till magrare jordar för att odla sin mat. Det ökarjordförstöringen och skogsskövlingen.I svarar ranchägare, som avverkatregnskogen för boskapsuppfödning för köttexport, för helatvå tredjedelar av skövlingen. Det var somfinansierade vägbyggena, som öppnade förexploatering.Ju mer odlar för export, desto mer sjunkerråvarupriserna, och desto mer jord måste man ta i anspråkför exportgrödorna. Detta är en ohållbar utveckling.Den världsordning måste förändras där i-länderna --med en fjärdedel av jordens befolkning -- konsumerar 60 %av all mat i världen, av energin, av metallernaoch av skogen.Hur den ekologiska världsordningen skall förändrasanges i , som antogs på (UNCED) . återstår frågan om dettaomfattande program skall finansieras. Vi tycker det äroroväckande att de medel som avsatt till dettaarbete inte kunnat tas i anspråk, därför att detinternationella arbetet med att skapa institutioner för attgenomföra UNCED-besluten släpar efter. måstetrycka på så att det blir resultat. Presidentskiftet i kanförbättra möjligheterna.Demokrati och mänskliga rättigheterEn förutsättning för demokratisering är att degrundläggande mänskliga rättigheterna respekteras. Därförär den världskonferens för de mänskliga rättigheterna, somskall hållas i , ett utomordentligt tillfälle attkomma med förslag hur FN-arbetet skall förbättras på dettaområde. Här måste vi hävda rätten att intervenera, attblanda oss i, solidarisera oss med de förtryckta. Vid sidanav de politiska rättigheterna måste även de ekonomiska ochsociala rättigheterna hävdas, inte minst minoriteternas ochde speciellt utsattas rättigheter.Det viktigaste medlet vi har är att ge effektivt stöd till demånga människorättsorganisationer, fackföreningar,miljöoch kvinnoorganisationer, minoritetsfolk och andrasom arbetar under oerhört svåra förhållanden i flertalet . De måste få komma till tals i -- inte bararegeringarna som förtrycker dem.Demokratimålet i biståndet får inte reduceras till kravpå flerpartisystem. Det behövs mer för att demokratin skallfungera även för fattiga och svaga grupper -- inte minstkvinnorna.Regeringen avser att tillsätta en utredning ommöjligheterna att via biståndet ge stöd till politiska partier iu-länderna. Vi tror inte att det är en bra väg.Erfarenheterna av USAs, , Socialistinternationalensoch de andra internationalernas bidrag till partier i andraländer avskräcker. Sådana bidrag tenderar att gynna vissapartier på andra partiers bekostnad.Vänsterpartiet anser att öppen kritik av MR-kränkningarna är en bättre väg. Bedömningen bör så långtmöjligt ske utifrån väl definierade kriterier, lika för alla.UNDP har konstruerat ett ''Political Freedom Index'' (PFI),som bygger på en ''checklista'', som upptar personligsäkerhet, rättsordning, uttrycksfrihet, politiskt deltagandeoch lika möjligheter. Det bör vi pröva, och måsteäven militärutgifterna vägas in i bilden.Skall vi stoppa biståndet, när ett programland bryter motde mänskliga rättigheterna? Det är tveksamt om det är enbra metod.För det första är det bara några få länder som riskeraratt drabbas av sådana sanktioner och inte nödvändigtvis devärsta förbrytarna. Vid u-kredit- och exportkreditgivningtas andra hänsyn. Det har vi sett när det gäller Kina.Effekten motverkas av andra länder som är mindredemokratikrävande. ''USAs bistånd är t.ex. perfektkorrelerat till de länder som bryter mest mot mänskligarättigheter'', sa huvudförfattaren till i en intervju i SIDA Rapport.För det andra: Vad är effektivast -- straffa eller främja?Vi vill nog förespråka främjandelinjen, eftersom den gerbättre effekter på . Biståndet bör då inriktas påatt stärka medborgarnas inflytande.För det tredje måste straffet drabba de ansvariga.Annars kan det leda till så oönskade effekter som när EGdrog in sitt bistånd till efter Kambodjainvasionen.Det som stoppades var mjölkpulver. Resultatet blev attbarnsjukhusen, där man vårdade undernärda barn, blevutan mjölk. De åldriga ledarna torde inte ha känt mycket avstraffet.För det fjärde inrymmer kraven på stoppat biståndåtskilligt av hyckleri. De har främst kommit från dem somin i det längsta motsatte sig Sydafrikasanktioner och aldrigkrävt att krigsmaterielexporten skall upphöra.Om bestraffningar skall få effekt, måste de tillämpaskonsekvent utan politiska och kommersiella sidoblickar.Vad svenskt EG/EU-medlemskap skulle innebäraEuropeiska unionen (EU) skall samordna sitt ochmedlemsstaternas utvecklingssamarbete, står det iMaastrichtfördragets artikel 130 x. I internationella organ,t.ex. FN, talar redan ''med en röst''. Denrösten har yrkat på att den nya ekonomiska världsordningenskall avföras från FNs dagordning och uttalat stöd för USAsförslag att omforma FN efter modell.EU skall driva en konsekvent utrikes-, säkerhets-,ekonomisk och biståndspolitik (Artikel C).Biståndspolitiken blir alltså en del av utrikespolitiken. Ochhär är det ingalunda säkert att den svenska opinionenkommer att sammanfalla med EG-staternas politiskamålsättningar.Sverige har överlag haft ett gott rykte i Tredje världen,även om det stundom skamfilats av bl.a. en dåligtkontrollerad vapenhandel. självständiga politik inord--sydfrågor är värd att bevara. har en annan,ickekolonial bakgrund än de nio f.d. kolonialmakter, somutgör den tunga delen av EG. Vårt engagemang i ärav helt annat slag, med rötter i missionen ochsolidaritetsrörelserna. Det svenska näringslivet är intebaserat på tropiska råvaror som de f.d. kolonialmakternas.Vår frihandelspolitik reser mycket litet av tullmurar mot , till skillnad från EGs protektionistiskahandelspolitik.När förhandlingar om medlemskap nu inleds med EG,måste utgångspunkten vara vad utrikesutskottet skrev i sittbetänkande (1991/92:UU15):Redan i medlemskapsförhandlingarna är det viktigt attSverige understryker sin syn på biståndsfrågorna. Sverigebör också värna om de förbättringar som har gjorts i densvenska närings- och handelspolitiken under de senasteåren. Avregleringen av jordbruket och avvecklingen avkvoter för textilimporten är två svenska åtgärder som kangagna u-länderna.Utrikesutskottet uttalade också attsubsidiaritetsprincipen skall gälla inom biståndsområdet.Konsekvensen av det är att vi -- inte EG-parlamentet -- ävenfortsättningsvis avgör vilket bistånd som kan vinna påsamordning.EGs regel att ''tala med en röst'' i FN och andrainternationella organisationer kan komma att vållaproblem, om EUs ställningstaganden inte stämmer överensmed den svenska opinionen. Sådana frågor måste därföravgöras enhälligt, så att har vetorätt. Annars kanSverige inte ta sitt ansvar som medlem i de internationellaorganisationerna -- vi är ju inte kollektivanslutna.Vi kräver att i medlemskapsförhandlingarnamed EG står fast vid beslut rörande u-landshandel och bistånd.Vi kräver också att EG/EU-medlemskapet inte skallbeskära rättigheter och förpliktelser som medlem iFN och andra internationella organisationer.EGs u-landsforskningRegeringen anser att EGs STD-program (Sciences andTechnologies for Development) är av särskilt intresse ur u-landsforskningssynpunkt. STD-programmet utlöpte med1991 års utgång och efterföljdes av ett nytt, betitlat LifeSciences and Technologies for Developing Countries(Biovetenskaper och teknologier för ) --94.Vad rör det här forskningssamarbetet? Är det till nyttaför ? I STD gick ca en fjärdedel (1 173 miljonerecu) till energiforskning, varav 440 miljoner tillkärnkraftssäkerhet, 611 miljoner till fusionsforskning och122 miljoner till ickenukleär energi och energisparande.I det nya (Biovetenskaper m.m.) anslås 71,43 miljonerecu till jordbruksforskning med inriktning på exportgrödorsom jordnötter, bomull, kaffe, gummi och palmolja, dvs.produkter som rasat dramatiskt i pris . Omökad produktion av dem leder till ytterligare nedpressadepriser, gynnas visserligen vi i i-världen, men vad sker medu-landsbönderna?Vi anser att inte skall delta i EGs u-landsforskningsprogram, i synnerhet som regeringen intevill ge den svenska u-landsforskningen i SAREC ökadkapacitet.Översyn av den svenska u-landspolitiken 1980-talets försämringar för måste leda tillomprövningar. När det visat sig att biståndet inte förmåtthöja de fattigas levnadsnivå måste orsakerna klarläggas:handeln, bytesvillkoren, råvarupriserna, de globalaföretagen, skuldkriget, räntorna och de militärakonflikterna.Omprövningen måste även gälla de inrikespolitiskaförhållandena i . Biståndspolitiken föddes ursolidariteten med kolonialfolkens frigörelse. Menavkoloniseringen har inte lett till ekonomisk frigörelse.Många koloniala band består, även med de i''moderländerna'' utbildade politiska eliterna.Skuldkrisen har undergrävt regimernas legitimitet, ochkraven på förändringar har växt sig starka. Berlinmurensfall utlöste en demokrativåg, särskilt stark i Afrika.Ekonomiska reformer har inletts i många länder.Det behövs radikala förändringar för att komma urunderutveckling och beroende. Bönder måste få åkermarkgenom jordreformer, som ersätter exportjordbruket medett ekologiskt hållbart jordbruk för både den inhemskamarknaden och export. Det behövs utjämnandeskattereformer, ökade kreditmöjligheter för de fattiga ochomprioritering av de sociala utgifterna.Den internationella miljön förändrades radikalt när detkalla kriget upphörde och i och med det de bådasupermakternas rivalitet om världsherraväldet. Korruptahärskare kan inte längre räkna med en supermakts beskyddoch militärbistånd.Detta sammantaget gör en översyn av den svenska u-landspolitiken angelägen.Vänsterpartiet föreslår att en brett förankradparlamentarisk utredning tillsätts för att komma medförslag till en övergripande svensk u-landspolitik, som äveninnefattar handels- och skuldpolitik, råvaror ochvapenhandel. Vårt stöd till de nya sociala rörelserna i måste förstärkas.