mot · GG02Sk611 · 1993-01-26 00:00:00 — Regeringens beslut om 1990-talets trafikpolitik vilar pågrundtanken att trafiken skall betala sina egna kostnader.Vi står helt bakom denna tankegång. Den är riktig. Enviktig sak är också, enligt vår mening, att trafikenskostnadsansvar ska fördelas så rättvist som möjligt. Detmåste anses som självklart att trafikens miljökostnader skallvägas in i de rörliga trafikavgifterna. På samma sätt måstedet anses följdriktigt att skatter som inte är trafikpolitisktmotiverade utformas så att de inte snedvrider konkurrensenpå transportmarknaden.Ett i detta sammanhang närmast bortglömttransportfordon är traktorerna. Beskattningen av traktorerinfördes . Erfarenheterna från de år som gått sedandess visar att reglerna har varit svåra att tillämpa.Riksdagens beslut i anslutning till regeringens proposition1987/88:50 Trafikpolitik inför 1990-talet var ett steg i rättriktning för att åstadkomma en mera enhetlig och korrekttillämpning av bestämmelserna. Man borde dock, som vi serdet, ha gått ännu längre i klarhet. Vi konstaterar attlagstiftningen på detta område inte är anpassad till gällandefaktiska förhållanden från kostnadsansvarighetssynpunkt.Inte heller blev det bättre i det avseendet när riksdagenbeslutade om trafikpolitiken inför 1990-talet med anledningav proposition 1987/88:50.Malmöhus län hör till de områden i därtraktortåg är vanligast. I samband med skörden avspannmål, där betkampanjen spelar en stor roll, som vararen bit in till framåt jul, är det stora volymerjordbruksprodukter som skall köras in till olikaanläggningar. Enligt tillgängliga uppgifter går avtransporterna på lastbil och sköts av odlarna självamed traktor och vagn. går med andra typer avfordon, främst traktortåg, stora traktorer som drar upp tilltre vagnar. Dessa transportredskap ägs i regel avmaskinstationer. Ett fåtal stora gods har egna ekipage, menmajoriteten körs genom kommersiella transporter.Traktortågen är transportekipage med lastvikter påbortåt 35--. De är inte heller underkastadebestämmelsen om överlastavgift. En lastbil som överlastasskulle tvingas betala avsevärda avgifter, som motiveras medatt man vill beivra skadligt slitage. Efter förslag i prop1989/90:17 om ändring i lagen om överlastavgift beslötriksdagen att lagen även skulle omfattatransporter med tunga terrängvagnar och släpvagnar somdras av tunga terrängvagnar, traktorer och motorredskap.Riksdagen beslöt (prop 1990/91:35)att ikraftträdandet av de bestämmelser som redogjortsför med vissa undantag skulle skjutas upp till den 1 januari1993. I proposition 1992/93:28 beslöt att lagen omöverlastavgift tillsvidare inte skulle omfatta dessa fordon.Sett från dessa utgångspunkter är det inte orimligt att påett mera adekvat sätt beskatta det slitage som traktortågenåstadkommer. Om dessa ekipage betalar skatt enligtnuvarande bestämmelser uppgår den totala årliga skattentill . För ett lastbilsekipage med släp som lastar 30 tonkan fordonsskatt och kilometerskatt uppgå till ca 100 000 krper år.Den nuvarande lagstiftningen är inte anpassad tillgällande faktiska förhållanden ochkostnadsansvarighetssynpunkt. Såvitt vi kan finna har inteheller någon ingående prövning skett beträffandemöjligheterna att utkräva ett ekonomiskt ansvar föranvändning av allmänna vägar och gator för de traktorersom i större omfattning utför ett med lastbilarna jämförbarttransportarbete.Den 1 oktober 1993 avskaffas km-skatten och iställetinförs en högre bränsleskatt på dieselolja. Man föreslår tvåskattenivåer på dieseloljan och att den högre skall tillämpaspå de nu km-skattepliktiga fordonens drivmedel. Därvidkonserveras de konkurrensnackdelar som km-skatten idagrymmer t.ex. i förhållande till lantbrukstraktorer.Om lantbrukstraktorer står det också att läsa i VTL attdessa får användas på allmän väg ''uteslutande eller så gottsom uteslutande för transport av produkter från ellerförnödenheter för lantbruk m.m.''.Enligt RSV:s anvisningar avses med uttrycket''så gottsom uteslutande'' att traktorn får användas på allmän vägför andra transporter högst av den totala körtiden. totala körtiden räknas in användning både på väg ochutanför väg samt både transportarbete och annananvändning.Det har börjat dyka upp nyaföretagskonstellationer med lantbrukstraktorer sombedriver konkurrerande verksamhet med åkerierna. Dettasker oftast då sysselsättningen föråkerierna är som sämst. En viktig konkurrensfaktor är justRSV:s liberala 10 %-regel som i praktiken innebär att manunder minst en månad kan bedriva rentransportverksamhet på allmän väg utan att behövaregistrera om traktorn till klass 1.Genom att den typ av transportfordon, traktortågen,som här nämnts, i stort sett lämnatsutanför ett ökat kostnadsansvar så har de kommit i en alltmer gynnad och favoriserad situation. Det är också denhuvudsakliga förklaringen till att denna typ av fordon ochtransporter, som traktortågen utgör, ökar i en allt snabbaretakt.Det som här beskrivs kan knappast vara en önskvärdutveckling. Vi anser därför att de lastfordon, som berörs idenna motion, och som utför ett med lastbilar jämförbarttransportarbete, på motsvarande sätt som lastbilarna gör,skall bära sina egna kostnader gentemot samhället. Dennafråga bör därför bli föremål för ett snabbt genomförtutredningsarbete. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att traktorer som används ochutför med lastbilar jämförbart transportarbete skall bärasina egna kostnader gentemot samhället.