mot · GG02Ub159 · 1993-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:231 Högskolor i stiftelseform -- mångfald för kvalitet Regeringen föreslår i propositionen Högskolor istiftelseform att skall tas frånAllmänna pensionsfonden för att överföra två statligahögskolor till privaträttslig form. Vi motsätter oss såväl enstiftelsebildning av statliga högskolor som att medel frånlöntagarfonderna används i en sådan transaktion.Anförda motiv osakliga -- Egentliga motiv privatiseringoch avveckling av löntagarfonderDe motiv som regeringen i propositionen anför fördenna ur internationellt perspektiv helt unika åtgärd, attöverföra statliga högskolor till privaträttslig form, är i sintorftighet mycket avslöjande.Regeringen anför att mångfald i ägandeformer i sig är endrivkraft för hög kvalitet. Påståendet upprepas och varieraspropositionen igenom. Någon som helst argumentering sombygger under det presenteras aldrig.Mycket av vad som framhålls i propositionen är heltirrelevant för frågan om stiftelsehögskolor. Det har endasttill syfte att skapa intryck av att just tillkomsten avstiftelsehögskolor skulle innebära en garanti för fortsatt högkvalitet i det svenska högskolesystemet.En av figurerna i propositionen (s. 13) illustrerar på ettslående sätt torftigheten i regeringens analys. I denna bildförutsätts de tänkta stiftelsehögskolorna ge de statligauniversiteten och högskolorna kreativitet och utmaningarmot att de av dessa får idéer i utbyte. Det är minst sagt entunn soppa som serveras.I propositionen hemfaller regeringen åter till den retorikman i tidigare propositioner visat omfattande prov på. Detgenomgående är att statligt inflytande och statligt ägandeframställs som något negativt som universitet och högskolori största möjliga utsträckning bör befrias från.Denna överdrivna agitation faller på sin egen orimlighet.Inte ens regeringen lever upp till sina uttalade åsiktereftersom 32 av de 34 högskolorna tillåts förbli statliga trotsallt det förmenta förtryck som utbildningsministern tydligenanser då åsamkas dem.Vår syn är att i en demokrati som vår är det naturligt attstaten som huvudman för universitet och högskolor utgör engaranti för dessas frihet och integritet. Friheten för lärareoch studenter uppnås i kraft av den centrala regleringen ochmångsidigheten i styrelsernas sammansättning.Ett påstående som belyser en del av detta faktum hargjorts som ett inlägg i debatten om stiftelsehögskolor.Rektorn vid skrev i endebattartikel:Att vissa specialhögskolor eventuellt ser annorlunda påsaken bör inte föranleda att universiteten berövas det skyddsom statsmakternas ansvarstagande för lärar- ochforskarorganisationen innebär för sådana områden därförsvaret av centrala icke-ekonomiska kultur- ochsamhällsintressen eljest vore bräckligt. I sista hand kan dethär gälla yttrandefriheten.På initiativ av den socialdemokratiska regeringenpåbörjades ett förändringsarbete genom riksdagsbeslutvåren . Det syftade till att ytterligare öka den redanstora friheten för universitet och högskolor genom attavskaffa det centralt fastställda linjesystemet. Det statligainflytandet skulle begränsa sig till att genom lag ochförordning garantera rättssäkerhet och insyn för studenteroch anställda.Regeringen vill nu skapa högskolor som inte skall varabundna av denna lag och förordning. Regeringen anför attdet finns behov av att tillerkänna högskolor ''ytterligarefrihetsgrader i planering och organisation av verksamhetenjämfört med de statliga universiteten och högskolorna''.Det innebär att studenternas och de anställdas ställningförsvagas och deras möjlighet till inflytande kraftigt beskärssamtidigt som högskoleledningarnas inflytande ökar imotsvarande grad.Vi socialdemokrater har förklarat oss beredda att verkaför att förändringar av högskolelag och förordning skallkunna göras om man från högskolans sida kan påvisa attdetta är nödvändigt för att mer rationellt kunna drivaverksamheten.Regeringens inställning till sådana möjliga förändringarvisar tydligt regeringens egentliga avsikt med förslaget omstiftelsehögskolor. En av de i propositionen aktuellahögskolorna, , har föreslagitatt högskolan skulle beviljas vissa undantag frånhögskolelag och förordning. Detta har dock avvisats avutbildningsministern som låtit antyda att han inte kan tänkasig detta utan att det enda som kan komma i fråga somalternativ till den nuvarande formen är en fullständigomvandling till stiftelsehögskola.Regeringens egentliga motiv är således att till varje prisprivatisera statlig egendom. Att dessutom göra det medhjälp av löntagarnas och pensionärernas pensionsmedelinnebär en fullträff för regeringens nyliberala ideologer.Utövas orättmätigt politiskt inflytande över högskolan?Vi socialdemokrater har alltsedan regeringen iregeringsförklaringen deklarerade att densnabbt skulle klarlägga de ''principiella och praktiskafrågorna vid en omvandling av universitet och högskolor tillfristående stiftelser'' försökt förmå regeringsföreträdare attange motiven för denna omvandling. UtbildningsministerPer svarade i en interpellationsdebatt: ''Välfungerande privata universitet ska fungera som riktkarlarför att motverka ett orättmätigt politiskt inflytande överhögre utbildning och forskning. ''Den fråga som vi ställt utan att få någotsvar på är om något orättmätigt politiskt inflytande imodern tid utövats mot universitet och högskolor. Inteheller i denna proposition får vi något svar. Harriksdagsledamöter i högskolestyrelserna utövat någotsådant? Har den fria forskningen och utbildningen kränktsav någon företrädare för ? Hur förklararregeringen högskoleledningarnas stora intresse för att i sinastyrelser ha ledamöter från ?Att av landets 34 högskolor med över 1 000 institutionerendast 5 visade sig vara intresserade av att inledadiskussioner om att övergå i stiftelseform är också ett gottmått på att högskolan i stort knappast ser det som särskiltangeläget att uppnå en frigörelse från staten. I dagens lägefinns endast en högskola som förklarat sig villig att övergå istiftelseform, , och endast två somär beredda att fortsätta förhandlingarna om ett eventuelltöverförande i sådan form.Oklarhet i betydelsefulla frågorRegeringen begär bemyndigande till ettsådant överförande och hävdar att den senare inom därmedgivna ramar skall kunna behandla ''i sammanhangetrelevanta frågor''. Detta är inte en rimlig tingens ordning.Rätteligen borde ta ställning till alla de verkligtavgörande frågorna i ett så kontroversiellt ärende somdetta. Men regeringens proposition reser fler frågor än denbesvarar. Regeringen väljer att på avgörande punkter varasynnerligen oklar.Uppenbarligen återstår inte endast smärre tekniskaproblem att lösa innan formella stiftelseavtal kan ingås.Också författningsändringar kan komma att bli nödvändiga,bl.a. vad gäller anslag, bidrag och uppdrag rörandeforskning och utbildning. Vi finner det mot denna bakgrundsynnerligen anmärkningsvärt att regeringen vill bindariksdagen för långsiktiga ekonomiska åtaganden innan ettverkligt och överblickbart förhandlingsresultat blir känt förlandets folkvalda församling.Vilka skall utgöra den valförsamling som skall utsestyrelsen för de stiftelser som skall äga det tilltänktahögskolebolaget och fastighetsbolaget? I propositionenanges endast ''att ledamöter skall kunna väljas avakademier och andra stabila organisationer i det svenskavetenskapssamhället'' och i fallet med Högskolan iJönköping ''om så befinnes lämpligt också av andrafristående organisationer med intresse för högskolansverksamhet t.ex. regionala näringslivsorganisationer''.Detta rimmar illa med den uppfattningutbildningsminister gav uttryck för när hansvarade på frågan i interpellationsdebatten i :''Vilka fördelar skulle uppnås för de enskilda medborgarna,vilkas skatter skulle användas till en verksamhet som derasvalda ombud ej skulle ha möjlighet att påverka? ''Utbildningsministerns svar löd: ''Väljarnas valda ombudavsvär sig inte rätten att påverka universitet och högskolorbara därför att man accepterar och främjar olika juridiskalösningar''.Med den lösning som regeringen förordar kommer intenågra politiskt valda företrädare att kunna påverkaverksamheten om de inte finns med i den valförsamling somskall utses. Här föreligger således stor oklarhet i enbetydelsefull fråga. Däremot framstår det som uppenbartatt särintressen inom den inomvetenskapliga världen ochinom näringslivet kommer att få ett dominerande inflytandeöver valförsamlingen.Anses i regeringens föreställningsvärld fackligaorganisationer ha intresse för högskolans verksamhet ellerskall detta intresse anses förbehålletnäringslivsorganisationer?Längden på mandatperioden för valförsamlingen angesinte heller i propositionen.De högskolor som visat intresse för regeringens idéer hartillmätt frågan om offentlighet vikt. Regeringen svarar härmed att bestämmelser om ''viss offentlig insyn'' skall tas in ibolagsordning och ramavtal. Den grundläggande frågan omfriheten för de anställda, att fritt och öppet delgeforskarsamhället gjorda forskningsresultat berörs inte. Vadkommer att gälla på den punkten?En av högskolorna önskar att i avtalet med statenfastslås att terminsavgifter för studerande till regleradeexamina inte får tas ut. Denna synnerligen viktiga frågaväljer regeringen att över huvud taget inte beröra i sittförslag utan anser att skall ta ställning utan attveta hur denna fråga kommer att hanteras.Risk för segregerad högskolaUtbildningsministern har inte på något sätt lyckats föra ibevis hur en privatisering av två högskolor skulle kunna ökastudenternas möjligheter att välja utbildning. De 34högskolorna erbjuder studenterna kostnadsfri utbildning avett omfång och rikedom som knappast har sin motsvarigheti något annat land.Högskolorna har att konkurrera medvarandra om studenterna. I ökande grad kommer detkonkurrensmedlet att bli kvaliteten i utbildningen. Vadregeringen nu föreslår är att två högskolor skall tilldelasresurser som vida överstiger vad de andra högskolorna kanpåräkna. Det handlar om att i denna konkurrens omstudenter ge två högskolor betydande ekonomiska fördelar.Även är starkt kritiskamot regeringens förslag. De anser att ett statligthuvudmannaskap bäst främjar den högre utbildningen. SFSmenar att genom högskolelag ochdimensioneringsbeslut för den högre utbildningenskvalitet och tillgänglighet.De anför även med stöd av internationella erfarenheteratt det uppkommer stor risk för en ökad segregering i ettparallellt högskolesystem. De påtalar att privata universitetmed terminsavgifter har förutsättningar att erbjudahögstatusutbildningar till ett fåtal som har råd att betaladessa avgifter. De förordar att alla studenter skall hatillgång till utbildning som är av hög och likvärdig kvalitetoavsett vid vilken högskola de studerar.De understryker att regeringens förslag innebär atthögskolorna kommer att få skilda konkurrensvillkor genomatt två av dem tilldelas helt andra ekonomiskaförutsättningar.Vi socialdemokrater delar helt SFS mycket hårda kritikmot regeringens förslag.Starka konstitutionella betänkligheterDen konstruktion regeringen valt i förslaget tillstiftelsehögskolor inger också mycket starkakonstitutionella betänkligheter. Regeringen vill genom sittförslag låta en riksdagsmajoritet binda kommanderiksdagar under fem mandatperioder. För att dessastiftelsehögskolor under kommande skall undandrasinflytandet från folkets i demokratisk ordning valdarepresentanter väljer regeringen att skräddarsy relevantadelar i det kommande förslaget om ny stiftelselag.Konsekvensen av denna lagändring blir även att riksdageninför de treåriga planeringsperioderna inte längre efter egnabedömningar och ekonomiska förutsättningar fritt fårfördela tillgängliga ekonomiska resurser mellan landetssamtliga högskolor. En sådan demokratiskfrihetsinskränkning finner vi vara ytterst anmärkningsvärd.Det kan inte vara ett ur konstitutionell synvinkelacceptabelt tillvägagångssätt. Även på rent konstitutionellagrunder måste förslaget därför mycket bestämt avvisas avriksdagen. Om inte, kan ett beslut om stiftelsehögskolor ienlighet med regeringens förslag få en prejudicerandebetydelse och leda till svåröverblickbara konsekvenser förriksdagens verksamhet också inom andra områden änhögskolans.Genom stiftelsebildning på allehanda områden följt avavtal mellan staten och denna stiftelse skulle enmandatperiods riksdagsmajoritet kunna undandramöjligheterna för en kommande riksdagsmajoritet attbesluta i de berörda frågorna.En ytterligare mycket stark invändning mot regeringensförslag är att det inte remissbehandlats. Ett förslag somberör så viktiga principer för vår demokrati och som gällerså stora kapitaltransaktioner skall rimligen underkastassedvanligt beredningstvång. Detta har alltså inte skett. Detfinns starka skäl att ifrågasätta om detta inte strider motregeringsformen.Om de föreslagna stiftelsehögskolorna blir verklighetgenom ett majoritetsbeslut i kommer visocialdemokrater att följa upp vår ståndpunkt genom demedel som står till förfogande.Det hade varit av särskilt värde att i denna övergripandehögskolepolitiska fråga efterhöra högskolornas uppfattningom regeringens förslag. Det förhållandet att 31 av de 34högskolorna tackat nej till regeringens förslag är naturligvisi sig ett starkt avståndstagande. Men det hade även varithögst berättigat att ha givit alla högskolor möjlighet attavlämna ett omdöme om regeringens förslag, såsom det nukommit att utformas.Orimligt gynnandeDe mindre och medelstora högskolorna spelar enbetydelsefull roll i det svenska högskolesystemet. De är avolika storlek och har under årens gång kommit att utvecklasitt utbildningsutbud i skilda riktningar. En starkutvecklingsvilja och en betydande kreativitet ligger bakomdessa högskolors kraftiga tillväxt under de senasteårtiondena.De flesta av dessa högskolor har även utvecklat enavsevärd forskningsverksamhet stödd bl.a. av särskildamedel för forskningsfrämjande åtgärder och genom medelav bl.a. regionala organisationer. Detta är en utvecklingsom haft starkt stöd från oss socialdemokrater.Det senaste exemplet på detta är kraven i vårforskningspolitiska motion. Där yrkar vi på att anslaget förforskningsfrämjande åtgärder skall höjas med nära 100miljoner kronor mer än vad regeringen föreslår. Dessamedel föreslås fördelas till de berörda högskolorna på ett sårättvist sätt som möjligt mot bakgrund av de olikahögskolornas utvecklingsnivå.Däremot har vi inte bedömt det lämpligt att föreslåresurser för uppbyggnad av en fakultetsorganisation medforskarutbildning vid någon av dessa högskolor.Vi finner det därför synnerligen anmärkningsvärt attregeringen föreslår att skall gesmöjligheter att bedriva forskarutbildning och forskning påeget programansvar. Det innebär att den första och enda av de mindre och medelstorahögskolorna som får de möjligheter många andra högskolormed betydligt större bredd och omfattning på verksamhetensträvat efter i många år.I propositionen ''Högre utbildning för ökad kompetens''ansåg regeringen inte ens att denna högskola, till skillnadfrån många andra, uppnått förutsättningar att utfärdamagisterexamen. Regeringen bortser således helt från dekvalitetsaspekter som alltid annars åberopas då den avvisattanken på fasta forskningsresurser vid de mindre ochmedelstora högskolorna.Vi kan inte finna några sakligt bärande motiv för detta.Den enda förklaring som står till buds är att Högskolan iJönköping, den enda av de mindre och medelstorahögskolorna som förklarat sig villig att omvandlas till enprivat högskola, lockas till detta genom att rikligen belönasför tillmötesgående av idén om stiftelsebildning. Detta är enupprörande orättvis behandling av andra högskolorsansträngningar att bygga ut sin grundutbildning ochforskning.Vi socialdemokrater är inte principiella motståndare tillprivata högskolor. Inte heller att privata högskolor skallkunna få statliga bidrag. Så har t.ex. den privataHandelshögskolan i fått statliga bidrag idecennier. Men vi motsätter oss mycket bestämt dettainternationellt unika nyliberala påfund att med statligamedel privatisera statlig egendom. Det blir dessutom ännumer motbjudande när det sker med medel som avsatts tillpensioner för löntagare och pensionärer.Stötande att ta pensionsmedelAllmänna Pensionsfonden inrättades som ett led iuppbyggnaden av ATP-systemet. I fonden skulle de medelsamlas som inflöt i avgifter och som skulle användas förATP-pensioner. Någon annan användning av AP-fondensmedel än denna skulle inte medges. För att särskilt minskarisken för missbruk av fondens medel inrättadesfondstyrelser med en sammansättning som skulle förhindrasådant missbruk. Det gjordes omöjligt för regeringen attkomma åt fondens medel.Regeringens proposition visar att skyddet för AP-fondens tillgångar är otillräckligt.I överenskommelsen mellan regeringen ochsocialdemokraterna nåddes enighetom att den utdelning av medel ur de tidigarelöntagarfonderna som planerades av regeringen och nydemokrati skulle avbrytas och att medlen skulle kvarstannai pensionssystemet. Undantag gjordes endast för de medelsom skulle användas till de s.k. riskkapitalbolagen och desparpremier som vissa aktieägare redan hade tjänat in dåuppgörelsen träffades.För att denna typ av överenskommelser skall varamöjliga och trovärdiga krävs att de vårdas och att parternastår vid sitt ord.Mot ovan nämnda bakgrund är det synnerligen stötandeatt regeringen nu föreslår att AP-fondsmedel används föratt överföras till privaträttsliga stiftelser.SammanfattningDe föreslagna stiftelsehögskolorna kommer inte att ökafriheten för studenter och anställda i högskolan. Dekommer inte heller att bidra till ökad kvalitet ihögskolesystemet. Förslaget strider mot idén omkonkurrensneutralitet och leder till ett segregerathögskolesystem. Förslaget är ett utslag av dålighögskolepolitik.Förslaget inger starka konstitutionella betänkligheter.Det är orimligt och oförsvarbart att på detta sätt försökabinda kommande riksdagsmajoriteter och skapaskattefinansierade verksamheter utom räckhåll fördemokratisk insyn och kontinuerlig omprövning.Allmänna Pensionsfonden skall användas till pensioner.Förslaget innebär ett missbruk av löntagarnas ochpensionärernas pengar. Det utgör även ett allvarligt brottmot en politisk överenskommelse. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar avslå regeringens proposition1992/93:231.