mot · GG02U326 · 1993-01-26 00:00:00 — Anslagen till fredsforskning, -information och -studier Regeringen föreslår en ny minskning av anslaget (f.d.F 3) till fredsinformation och -studier. Det skulle innebäraatt skärs bort , nästan enfjärdedel. Ordet ''forskning'' har strukits ur rubriceringen.Samtidigt ändras rubriken på anslaget . Det gäller intelängre nedrustning och säkerhetspolitik utan utrikespolitik.Anslaget halveras. Om konfliktorsaker och icke-militärahot skall det sålunda inte forskas längre, i varje fall inte medstatliga pengar och fristående från de statligainstitutionerna.Forskning, studier och information hänger närasamman. Ingen del kan existera utan den andra. Därföranser vi att det statliga stödet till dessa tre verksamheterskall sammanhållas under en rubrik.Ett snävt säkerhetsbegreppSäkerhetsbegreppet har vidgats till att omfatta icke-militära hot, som fått ökad tyngd efter det slut.Det handlar om de växande klyftorna nord--syd, nationellaoch etniska konflikter, politiskt förtryck och kränkningar avde mänskliga rättigheterna, ekonomiska ochsociala kaos, miljökatastroferna och flyktingproblemen.Detta har lett till en förskjutning motförebyggande säkerhetspolitik, vilket är ett grundtema i denDagordning för fred (Agenda for Peace), som FNsgeneralsekreterare framlade i somras.Därav märks föga i regeringens proposition, som ärformulerad ur ett snävt europeiskt perspektiv. Den kapprustning som pågår där och påandra håll -- t.ex. i och västra --negligeras. Inte ett ord nämns om miljöhoten, detta trots attdet svenska försvaret ser dem som ett framtidasäkerhetsproblem. På finnsnumera en forskningsgrupp för miljöstrategiska studier,vars utgångspunkt är att miljöfrågorna bör införlivas medden svenska säkerhetspolitiken.I propositionen finns inte ens en ansats tillsäkerhetspolitisk analys. Regeringen framhåller bara''demokrati och marknadsekonomi som fundament förutveckling och internationellt umgänge''. Menvapenmarknaden sägs det inte något om. Erfarenheternafrån kriget vid borde ha visat på de faror somden inrymmer.Sammantaget innebär regeringens snäva och luddigaskrivningar att ingen nu kan veta för vilken verksamhetbidrag kommer att beviljas. Inte heller , när denbeslutar om anslaget.Freds- och konfliktforskningenRegeringen säger ingenting om inriktningen på dettaanslag utan hänvisar endast till den beredning som pågårinom . En proposition skall föreläggasriksdagen i vår. Detta gäller också de framtida anslagen tillSIPRI och Utrikespolitiska institutet.Fristående fredsforskare fruktar nu att de blir utananslag. Det skulle i första hand drabba för freds- ochframtidsforskning. Före regeringsskiftet fick de tillsammansdrygt tre miljoner i stöd.Den fristående, folkligt baserade fredsforskningen hartagit upp nya problem och givit ny kunskap. Ett exempel pådet är de båda nämnda institutens arbete rörandekonflikterna på och i det forna Jugoslavien.Att kringskära denna verksamhet vore att beröva debattendess dynamik och försämra beslutsunderlaget förpolitikerna. Den behövs och måste få samhällets stöd.Vänsterpartiet ser detta som ett försök från regeringenatt själv hårdare styra freds- och konfliktforskningen. Vigodtar inte en sådan insnävning. Vi återkommer till dettanär propositionen föreläggs riksdagen.Fredsinformation och -studier''Eftersom krig börjar i människors sinnen, är det imänniskors sinnen som försvaret för fred måste byggas. ''Detta citat är hämtat ur Unescostadgan, och det är likaaktuellt som när det skrevs . Erfarenheterna av desenaste årens utveckling har understrukit betydelsen av ettfolkligt förankrat engagemang för fred, nedrustning ochmänskliga rättigheter.Den organiserade folkliga opinionens roll kan knappastöverskattas. Folkrörelsernas stora betydelse har också blivitalltmer uppmärksammad i FN-sammanhang, exempelvis avgeneralsekreteraren som bl.a. understrukitvikten av att utöka deras roll i de nya och fredsbevarandeoperationerna.Det stöd som byggdes upp förfredsinformation i regi av folkrörelser och andra ideellaorganisationer hade till syfte att ge dessa strävanden en bredförankring. En överväldigande riksdagsmajoritet ställde sigbakom denna successiva uppbyggnad upp till 26 miljonerkronor 1990/91 och bakom kravet på en successiv ökning nivå motsvarande en promille av försvarsanslaget. Detskulle innebära för /94.Vad ministern anserBistånds- och människorättsministern redogör ipropositionen för de principer som han anser bör ligga tillgrund för föreskrifterna. Exempelvis skall en organisationinte kunna få både organisations- och projektstöd.Förslaget kan möjliggöra bättre framförhållning hosmottagarna och minska UDs pappershantering och därförgodtas, detta under förutsättning att det inte tas till intäktför att minska resurserna. Vid bestämningen är det lämpligtatt utgå från de tre senaste årens genomsnittsnivå försumman av grund- och projektbidrag.Men regeln får inte tillämpas alltför strikt, eftersom deninternationella utvecklingen förändras snabbt. Nyakonflikter uppstår och därmed nya krav på fredsrörelsen.Den senaste tidens erfarenheter understryker detta. Hurskulle organisationerna ha kunnat långtidsplanera förGulfkriget och de konflikter som exploderade i det fornaJugoslavien? I sådana situationer måste grundbidragenkunna få kompletteras med projektbidrag.Organisationerna skall, säger ministern, successivt görasig mindre beroende av statlig finansiering. Det är luddigtuttryckt, men den reella innebörden är att stödet successivtskall minska.Kravet på egenfinansiering skall öka. Frivilligt, oavlönatarbete bör kunna räknas som en del av egeninsatsen. Mendärutöver måste alla organisationer bidraga med en egendel av finansieringen. Det kommer sålunda inte att räcka tillom en organisation har aktiva medlemmar som lägger nerett stort oavlönat arbete -- de måste också hafinansieringskällor.Detta kommer att gynna stora, ekonomiskt starkaorganisationer men missgynna fredsorganisationerna, isynnerhet dem som växt fram ur kvinnornas och ungdomensengagemang i fredsfrågorna. Det kommer att diskriminerainitiativ som växer fram ur akuta konfliktsituationer,exempelvis i form av aktionsgrupper. Varifrån skallskolungdomar och fattiga konstnärer skaffa''egenfinansiering''?De som gått i spetsen för nya opinionsrörelser är intekapitalstarka -- men de har spelat en enorm roll förfredsopinionen både i och internationellt. Vi kanpåminna om ''kvinnornas vapenlösa uppror'' ,om Fogelstadsgruppen, Aktionsgruppen mot svenskatombomb (AMSA) och Kampanjen mot atomvapen, omVietnamrörelsen, antiapartheidrörelsen och folkrörelsenmot medeldistansmissilerna i början av 1980-talet.En annan typ av organisationer som inte har möjlighettill egenfinansiering i den utsträckning somregeringsförslaget innebär är de som bildats för samarbete,s.k. De är definitionsmässigt fattigare änsina medlemsorganisationer, men de fyller en viktigfunktion för att förse dessa med exempelvis information.Med den utformning som skisseras i propositionen riskerarorganisationer som Fredsråd att tvingas lägga nersådan verksamhet.Politiska partier, fackliga organisationer och organ somär beroende av dessa -- avses härmed studieförbunden? --bör som regel inte få organisationsstöd. Diskrimineringenav dessa organisationer är oacceptabel.Vad som inte sägsEnligt vår uppfattning innebär regeringens förslag -- sålångt de redovisats -- förändringar och förskjutningar avfredsanslagets inriktning som är mycket olyckliga. Irådande internationella läge är det av synnerlig vikt att detfolkligt baserade fredsarbetet ges tillräckliga resurser för attsäkra både bredd och djup, både intensitet och spridningoch därigenom också kunna ytterligare utvecklas utifrån etthelhetsperspektiv. De förändringar som ägt rum iomvärlden gör det inte mindre viktigt att anslagets fokusäven fortsättningsvis är freds- och nedrustningssträvanden.Propositionen förefaller i hög grad vara skriven i syfte attundandra insyn i och inflytande över F 2-anslagets användning. Vad som inte sägs i propositionenkommer regeringen själv att besluta om utan debatt. Denskall senare fatta beslut om delvis nya föreskrifter för bidragfrån anslaget. Hur dessa föreskrifter utformas är av stortintresse för folkrörelserna och för riksdagen.Stödet får inte minskaAnslaget till information, studier och forskning omfreds- och nedrustningssträvanden m.m. har i stort uppfylltsitt syfte att bredda och stärka engagemanget i dessa frågor.Förutom fördjupade kunskaper har de underlättat ökadeinternationella kontakter och därmed vidgad internationellförståelse, inträngande analyser och kreativa idéer, somockså kunnat tas till vara av nationella och internationellaregeringsorgan. Det vore därför mycket illa att genomförändringar i anslagets inriktning, utformning och nivåriskerar att skada den kompetensuppbyggnad som ägt rumoch den omfattning som det folkligt baserade fredsarbetetfått det . Om förslaget antas kommerfredsrörelsens arbetsmöjligheter att kringskäras kraftigtoch arbetets inriktning att begränsas. Flera organisationersfortsatta existens hotas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att F 2-anslaget skall rubricerasInformation, studier och forskning om freds- ochnedrustningssträvanden m.m.,2. att hos regeringen begär förslag omföreskrifter för bidragsgivning från F 2-anslaget,3. att beslutar att anslaget för budgetåret1993/94 och fastställs till en promille av denårliga försvarsbudgeten,4. att till Information, studier och forskning omfreds- och nedrustningssträvanden m.m. för budgetåret1993/94 anslår utöver vad regeringenföreslagit eller således totalt ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjlighet att erhålla bådeorganisations- och projektstöd från anslaget ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjlighet att kompletteraorganisationsbidrag med projektbidrag från anslaget förverksamhet rörande icke förutsedda konflikter,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kravet på egenfinansiering för atterhålla bidrag från F 2-anslaget,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bidrag från F 2-anslaget till s.k.takorganisationer,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om icke-diskriminering av politiskapartier, fackliga organisationer och organ som är beroendeav dessa.