mot · GG02Jo53 · 1993-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:180 Riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling En långsiktigt hållbar utveckling kräver en hushållningmed resurser och med vår miljö. Vi måste ha somutgångspunkt att våra naturresurser är knappa och att vimåste minska belastningen på vår miljö. Ettkretsloppstänkande är ett viktigt medel i en sådan strävan.Regeringens proposition ''Om riktlinjer för enkretsloppsanpassad samhällsutveckling'' (1992/93:180) ärett steg i rätt riktning vad gäller den allmänna inriktningen,men när det gäller att i praktiken tillämpa det finns det riskatt hela idén hamnar i vanrykte.Det är få produkter som uppfyller kraven för ettverkligt kretslopp i naturen. Produkter baserade på enförnybar råvara som skog är det närmaste vi kan komma ettkretslopp. Den förbrukar en råvara som är förnybar ochsom kommer från ett skogsbruk som sköts på ett uthålligtsätt. Den använda produkten kan antingen återvinnas sområvara i en ny produktionsprocess, förbrännas förenergiutvinning eller deponeras. Oavsett val avomhändertagande kan det sägas utgöra en del av naturenskretslopp.Återvinningen innebär en hushållning av resursen skogoch är uppenbar för alla och envar. Förbränning avbiomaterial för energiutvinning innebär ingen nettotillförselav koldioxid till atmosfären eftersom skogen förbrukarkoldioxid när den växer. Det innebär att man kanersätta energikällor baserade på olja eller kol. Som deponikan materialet brytas ned så att det bildarbrunkol, dvs. deponin kan utgöra en s.k. kolsänka.Produkter baserade på skogsråvara bör därför utgöra ettexempel på kretslopp som andra delar av vårproduktionsapparat bör sträva efter att efterlikna genomolika styrmedel för produkter baserade på framför alltfossila material. Produkter som är resurskrävande iproduktionen och/eller vars avfall är skadligt för miljön börbegränsas genom olika styrmedel varav ett producentansvarär ett. Ett kretsloppstänkande är speciellt viktigt förresurskrävande produkter som bilar, kylskåp, datorer osv.För trovärdigheten hade det varit lämpligt att börja mednågon av dessa produkter.I promemorian ''Producentansvar för avfall'' (Ds1992:59), som tillsammans med ''Miljön ochförpackningarna'' (SOU 1991:76) är underlaget förpropositionen, bygger hela idén på att genom införande avett producentansvar minska miljöbelastningen. När sedanidén skall tillämpas föreslås det gälla returpapper, dvs. ettmiljövänligt avfall som ingår i ett naturligt kretslopp.Härigenom förfuskas hela idén om kretsloppstänkandegenom att det används som argument för att lösa något i dethär sammanhanget så trivialt som lönsamhetsproblemen iden kommunala insamlingen av returpapper.Returpapper är en viktig råvara för industrin och vi haren effektiv insamling i . Det är viktigt attupprätthålla denna och problemen med lönsamheten i denkommunala insamlingen måste lösas, men inte genom attsätta upp återvinningskrav för returpapper.Bakgrunden till att propositionen hamnar så snett är enfelsyn och ett trångt nationellt synsätt på en global fråga.Den övergripande miljöfrågan är såvitt man nu kan bedömaväxthuseffekten. Det innebär att alla ansträngningar måsteinriktas på att för det första minska koldioxidutsläppen ochför det andra att bedriva ett skogsbruk som är uthålligt.Våra stora skogar med hög tillväxt är ett verksamt bidrag bättre miljö globalt sett. En växande skog förbrukarockså mer koldioxid än en skog som slutat växa, dvs. vi börbedriva ett aktivt skogsbruk ur detta perspektiv.Hushållning med knappa resurser måste därför ses ur ettglobalt perspektiv. Returpapper skall användas som råvaraför att spara skog globalt sett. Få länder bedriver på det sättvi gör i ett uthålligt skogsbruk med återplanteringoch totalt sett är skogstillgångarna i världen otillräckliga.Skogstillgångarna är mycket ojämnt fördelade över jordenvilket innebär att behovet att spara skog är olika stort.I en global arbetsfördelning borde skogfattiga ochbefolkningstäta länder använda mycket returfiber medanbefolkningsglesa skogrika länder som skall stå fördet nödvändiga tillskottet av färskfiberbaserat papper.Returfiberns livslängd är mycket begränsad och till nyttpapper måste ständigt färskfiber tillföras.Insamling i befolkningsglesa länder kräver också storaresurser i förhållande till värdet av den insamladereturfibern om man skall komma upp till riktigt höga nivåer.Olika ekonomiska styrmedel är viktiga för att rätta tillmarknadsmisslyckanden, dvs. att priset på marknaden inteåterspeglar den verkliga kostnaden för samhället. Så längevi inte kan påvisa vari dessa samhällsekonomiska kostnaderligger när det gäller returpapper måste vi utgå från att prisetpå ett någorlunda korrekt sätt återspeglar densamhällsekonomiska kostnaden för att nyttja skogen sområvara. Är det en monopol- eller oligopolsituation påköparsidan bör det mötas med konkurrensskapande ochkonkurrenskontrollerande medel och inte med garantier förekonomin i den kommunala insamlingen.Kravet om insamling av returpapper innebär ettresursslöseri om kostnaderna för insamlingen överskridernyttan, dvs. att vi kommer att förbruka mer resurser totaltsett bara för att spara skogsråvara i . Ökadresursförbrukning vet vi är liktydigt med ökadmiljöförstöring varför den resurssnålaste modellen skallväljas. Om dagens insamlingsnivå på är densamhällsekonomiskt optimala bör givetvis inte ettproducentansvar införas i syfte att driva upp denna nivå.Bristen på samhällsekonomiskt synsätt innebär attpropositionen utgår från ''ju mer desto bättre''.En inriktning att begränsa användningen av färskfiber isvensk pappersproduktion får direkt negativa följder förmiljön globalt sett och ökar trycket på skogarna i andraländer med mindre välutvecklad miljöhänsyn. Det innebärvidare att vi inte kommer att nyttja den stora råvarutillgångvi har i med direkt följd för lönsamheten iskogsbruket och därmed även för naturvården i skogen.Den minskade efterfrågan på skogsråvara drabbar i förstahand inland med långa transportavstånd tillindustrin. Vi riskerar också en krympning av den förSverige så viktiga massa- och pappersindustrin genom attframtida investeringar i pappersmaskiner troligen kommeratt göras närmare de stora marknaderna. En av vårakonkurrensfördelar är tillgången på färskfiber och denfördelen minskar med storleken på inblandningskravet.Inblandningsnivåer för pappersprodukter är en klarkonkurrensnackdel för som i huvudsak baserar sinproduktion på färsk fiber. Ett land som med stortillgång på färskfiber borde givetvis agera för att ingasådana nivåer sätts upp vare sig i eller inom EG. Isynnerhet när det inte kan motiveras av miljö- ellerresurshushållningsskäl. Papper är en internationell produktoch av svensk tillverkning går på export.Propositionens förslag vad gäller förpackningar av papp,papper och kartong lider av samma brist som när det gällerreturpapper. Den utgår från förpackningar i generellbemärkelse utan att ta hänsyn till vilket materialförpackningen är gjord av. Därmed undviker den att taställning till om det är bättre att använda en förpackninggjord av papper i stället för en förpackning av plast, dvs.förnybart material eller ett fossilt material. Utredningenföreslår därför inte heller några effektiva styrmedel för attfå konsumenterna att välja det miljömässigt bästaalternativet utan i praktiken gynnar man plastmaterial.Orsaken till detta är att målet sätts till att minskamängden avfall utifrån en problembild som finns i ,där det finns starkt motstånd mot såväl förbränning somdeponi. Kraven och målsättningarna är inte sprungna ursvenska förhållanden, om vad som är möjligt och vad somär den optimala nivån i Sverige.Det är positivt att propositionen slår fast att innan kravställs på återanvändnings- och återvinningsnivåer skallkonsekvensanalyser ha gjorts, men trots detta presenterasmålsättningar. Detta innebär antingen att dessamålsättningar blir styrande för arbeteeller att i onödan ställa upp förväntningar som inte kaninfrias.Samma sak gäller för förpackningar som förreturpapper. Resursåtgången för att insamla och återvinnafår inte vara större än den samhällsekonomiska nyttan medhänsyn tagen till den miljöbelastning den användaförpackningen utgör. Därför kan man inte utan att dessakonsekvensanalyser genomförts lägga fast målsättningar föråtertagningsnivåer och återvinningsnivåer.Det är uppenbart för alla och envar, och det sägs även ipropositionen, att det är ''tveksamt om materialåtervinningger någon miljövinst i förhållande till förbränning medenergiutvinning''. Ett sådant konstaterande borde leda tillslutsatsen att acceptera förbränning som en del i återvinningi synnerhet för ett förnybart biomaterial där förbränning ären del av ett naturligt kretslopp. En förbränning som kanersätta olja och kol.Målsättningen om återvinning 1997 förförpackningar av papp, papper och kartong är uppsatt utanhänsyn till vad som är praktiskt möjligt. Dessaförpackningar är av typ hushållsförpackningar som normaltgår med hushållssoporna. av befolkningen bor itätorter där insamling är möjlig och en 65-procentigåtervinning innebär nära hundraprocentig källsortering ochåtervinning i tätorter.Det är uppenbart att detta inte är möjligt. En ambitiösmålsättning när det gäller hushållens källsortering är 50%.Dessa begränsningar gör att en realistisk och ambitiösåtervinningsnivå därför troligen hamnar änden föreslagna målsättningen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att genomföramiljökonsekvensanalyser innan målsättningar och krav påinsamlings- och återvinningsnivåer för förpackningar avpapp, papper och kartong fastställs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att nuvarande system förpappersinsamling bibehålls,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att verkar för att EG inteinför krav på inblandning i pappersprodukter.