ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GG02Jo635 · 1993-01-26 00:00:00 — Användandet av mikrobiologiska saneringsmedel Den ökade användningen av oljor innebär flertransporter och antalet olyckor i samband med leveranserhar också ökat. Även ganska små oavsiktliga utsläpp avoljor kan förorsaka stora skador som oftast är mycket svåraatt reparera. Tekniken att med olika metoder bekämpaoljeskador har dock utvecklats och nya rapporter antydermer och mindre framgångsrika försök.Vid en oljeskada där en tankbil av misstag råkadepumpa in en ansenlig mängd olja i källaren på ettbostadshus, som saknade oljetank, uppstod skador såvälinuti byggnaden som i grundmuren och på ett markområdei anslutning till huset.Vid saneringsarbetet, som utförs av en saneringsfirma,har utöver konventionella saneringsmetoder använts en såkallad bioteknisk saneringsmetod. Denna metod är relativtny och bygger på att specialodlade bakterier ''äter upp'' denolja som trängt in i såväl källargolv som i övrigtbyggnadsmaterial. Tekniken bygger vidare på att huset skallkunna vara bebott under saneringstiden.I det aktuella fallet har den tid som från början utmättsför att klara saneringsarbetet fått förlängas avsevärt.Familjen i huset har tvingats att leva såväl med ovisshetenom vad de levande oljeätande bakterierna har för inverkanpå deras välbefinnande som med obehaget av enbesvärande lukt och oväsen från torkfläktar. Forskningenpå området är klart otillfredsställande och eventuellaframtida skadeverkningar på människor och andra levandeorganismer finns inte dokumenterade.Miljöskyddskontoret i den aktuella kommunen skriver ien inlaga följande:Bilningsarbeten har kompletterats med ettmikrobiologiskt saneringsmedel, Alron Bio-O. Bio-O är ensamling naturligt förekommande mikroorganismer.Substratets huvudsakliga användningsområde är saneringav oljeskadad jord eller ytvatten. Mikroorganismerna är isig inte patogena, dock utvecklas en obehaglig lukt efterympning. Denna lukt kunde konstateras i bottenplan vidinspektion 1992. Ingen luktnoterades i övre plan. Mikrobiologiska saneringsmedel iinomhusmiljö är en oprövad metod i ochdokumentationen kring metoden är bristfällig. Att iinomhusmiljö använda ett sådant substrat måste anses somolämpligt.Såväl av citatet ovan som av den åberopade familjensegna erfarenheter framgår att det råder stor osäkerhetbeträffande riskerna och betydande olägenheter medanvändningen av den ifrågasatta saneringsmetoden.Vår uppfattning är därför att användningen avmikrobiologiska saneringsmetoder i inomhusmiljöer måsteupphöra och bättre utprovas innan användning i beboddabostäder kan tillåtas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att vid oljesaneringi bebodda hus använda mikrobiologiska saneringsmedel.
mot · GG02Jo637 · 1993-01-26 00:00:00 — Regionalisering av miljöpolitiska mål m.m. InledningRiksdagen har beslutat om ett antal miljöpolitiska mål isyfte att långsiktigt minska miljöpåverkan till en nivå somnaturen långsiktigt tål. Det kommer att bli svårt att infria endel av dessa mål. Utsläppen av kväveoxiderna minskar intei den omfattning som är nödvändig för att till exempelkväveoxidmålet skall infrias, och det kan bli svårt att klaraambitionerna vad gäller koldioxid och andra klimatgaser.Ett avgörande skäl till att de miljöpolitiska målen ärsvåra att infria beror på att de inte bara påverkas av ett litetantal stora beslut. Det är de många små och medelstorabesluten som avgör om de skall infrias eller ej. Dessutom ärdet oklart vilket ansvar olika instanser bär för att målenskall infrias. Ett positivt exempel är de sektorsmål somställts upp inom transportsektorn. De finns redovisade itrafikverkens gemensamma miljörapport för 1992.RegionansvarKommuner och regionala myndigheter har i praktikenett stort inflytande på många medelstora beslut sompåverkar våra möjligheter att infria de miljöpolitiskamålen. har dessa instanser inget uttalat ansvar föratt de miljöpolitiska målen infrias. Det leder till attkommuner och regionala myndigheter i ett flertal frågor harbedrivit ett långsiktigt planarbete där miljöhänsynen intetagits med i den grad som behövs om de miljöpolitiskamålen skall uppnås på ett nationellt plan. Det är regel att denationella miljöpolitiska målen helt förbigås imiljökonsekvensbeskrivningar.En regionalisering av de miljöpolitiska målen måste skemed hänsyn tagen till regionalpolitik och samhällsekonomi.Det är fel att ställa upp samma regionala mål i glesbygd somi storstäderna med tanke på förutsättningarna, möjlighetertill substitution etc. Dessutom är det med tanke på denlokala miljön viktigare med kraftiga utsläppsminskningar ide största städerna än i glesbygden.I ett första led bör markera att demiljöpolitiska målen är planeringsmål som skall beaktas avkommunala och statliga myndigheter. I ett andra led bör detregionala ansvaret för att målen genomförs preciseraslänseller regionvis med utgångspunkt från länets ellerregionens förutsättningar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kommuners ochregionala myndigheters delansvar för att de miljöpolitiskamålen infrias och klargörs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att föreskrifterutarbetas, vilka närmare redogör för kommunernas och deregionala myndigheternas ansvar att infria de miljöpolitiskamålen.
mot · GG02Jo641 · 1993-01-26 00:00:00 — Svensk bilindustri är i krisSvensk bilindustri i är i kris. Tusentals jobb harpå försvunnit. Tusentals fler jobb är hotade.Krisen beror på flera faktorer. Låg produktionstakt vidde svenska fabrikerna, vikande konjunktur och en myckethård internationell konkurrens.Japanska bilföretag planerar och genomför nu kraftigainvesteringar i bl.a. , vilka kommer att ökaexisterande produktionskapacitet med en miljon enheter.Och det i ett läge när det redan finns en överkapacitet ivärldsproduktionen på en miljon enheter.Även andra asiatiska bilindustrier expanderar. På siktkan vi vänta en ström av både bra och billiga bilar frånÖsteuropa. En rimlig slutsats är då att traditionell svenskbiltillverkning kommer att möta stora framtida svårigheter.Regering och riksdag bör inte styra industribranscher.Men bilindustrin har avgörande betydelse för många orteroch för hela landets ekonomi. Därför måste samhället ageravid behov. Det visar inte minst händelserna med iMalmö och i Uddevalla.ÅtgärderSvensk bilindustris framtid ligger förmodligen i attproducera bilar som är miljöanpassade och teknologiskthögtstående. Annars kommer förmodligen bara en litenproduktion av lyxbilar och vissa komponenter att återstå.Vovlos ECC-projekt -- en miljöanpassad bil -- visarförmodligen på den enda framkomliga vägen för svenskbilindustri -- om den kan produceras till en kostnad som äröverkomlig för fler än miljonärer.Vänsterpartiet föreslår att den svenska regeringenagerar på samma sätt som de franska och tyskaregeringarna.De har i samförstånd satt press på sina respektivebilindustrier med en rad miljökrav; bilarna ska ha endrivmedelsförbrukning på per mil , deska vara återvinningsbara , etc. Med anledning av det anförda hemställsatt hos regeringen begär att miljökrav ställs påde i kvarvarande delarna av svensk bilindustri.
mot · GG02Jo642 · 1993-01-26 00:00:00 — En stor del av sopmängden utgörs av emballage ochförpackningar av olika slag. I takt med att system försopsortering införs i kommunerna blir det alltmer behövligtatt konsumenterna får anvisningar om hur olikaförpackningar skall behandlas ur sopsorteringssynpunkt.Olika metoder skall tillämpas för plastat och oplastatpapper, liminnehållet har också viss betydelse. Blandplastemballagen finns burkar och flaskor av returkaraktäroch sådana som absolut inte får brännas. Var går gränsenmellan färgat och ofärgat glas?Ett enkelt sätt att hjälpa konsumenterna vore attföreskriva att fabrikanterna på förpackningen anger tillvilken kategori emballaget hör. Härigenom kommermiljömedvetandet att öka och sopsorteringen få bättreeffekt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sorteringsanvisning påemballage.
mot · GG02Jo645 · 1993-01-26 00:00:00 — Forskningen kring naturvärden i de rinnande vattnen Det främsta skälet till att vi fortfarande har envattenutbyggnadsdebatt är att kunskaperna är dåliga, bådeom vad som hänt tidigare och om vad som skulle hända vidfortsatt utbyggnad. Det är därför viktigt att forskningenkring naturvärdena i de rinnande vattnen får en möjlighetatt utökas. Syftet med en forskningsförstärkning skulle varatredelat: (1) att följa upp vad tidigarevattenkraftutbyggnader har inneburit ekologiskt, (2) attfördjupa kunskapen om ekologin runt naturliga rinnandevatten, (3) att studera förekomsten och utbredningen avnaturvärden längs rinnande vatten och då särskilt tänka påde mindre vattendragen.Kort sagt skulle målsättningen vara att bevara ochförstärka kunskapen om rinnande vatten och derasomgivningar. Sådan kunskap blir alltmer splittrad pågrund av forskningens specialisering, olika projektskortsiktighet osv. Den önskvärda forskningen bör vidare taett överordnat grepp på vattendragen, inte förlora sig idetaljer om enskilda organismer och speciella fenomen utanförklara strukturer och funktioner på ekosystemnivå förvatten, stränder och omgivande landområden och för helavattensystem.Älvar och älvstränder brukar anses bevarandevärdadärför att de är så artrika. Vad gäller växt- och djurvärldenär det verkligen inte glesbygd som förstörs vidälvutbyggnader utan de riktiga tätorterna. Men hur mångaarter av växter och djur finns egentligen på stränder och ivattnet längs en outbyggd Norrlandsälv? Ingen vet det idag.Det finns ungefär 40 000 växt- och djurarter totalt i Sverige.Börjar man räkna, inser man, att man borde kunna träffapå uppemot 10 000 arter vid en enda älv. Ett enda kraftverkberör kanske 3 000 arter. En bra undersökning före ettkraftverksbygge kan ta upp 3--500 arter i bästa fall, de flestafall många färre, och då oftast bara triviala arter. Även efteren god undersökning fattas alltså 2 500 arter. Vilka är de?Är de viktiga, sällsynta, utrotningshotade osv? Harvattendomstol och regering verkligen tillräckligt stortunderlag för att kunna besluta? Det finns alltså här enväldigt stor gråzon, som vi inte vet något om. När det sedankommer till relationer mellan arter blir det ännu merkomplext.Det stora problemet för ekologer är att de aldrig kan geraka, entydiga svar. Standardsvaret är vanligen ''det berorpå''. Detta gör att man kommer till korta gentemot teknikeroch ekonomer. När det gäller naturvårdsekologi är detnästan alltid svårt att ge enkla och politiskt lockande svar.Det är i högsta grad påtagligt när det gäller rinnande vatten,delvis på grund av att de är så ytterst komplexa. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkt forskning kringrinnande vatten.
mot · GG02Jo646 · 1993-01-26 00:00:00 — Förbud i de nordiska länderna mot export av miljöfarligt avfall Gränsöverskridande transporter av miljöfarligt avfalldikteras av ekonomiska krafter, d v s de fattiga ländernafrestas av ekonomiska orsaker att ta emot detta avfall motbetalning.Avfallet förs till områden där deponerings-,behandlingseller återanvändningsomkostnaderna är lägre,huvudsakligen på grund av svagare arbetsmiljö- ochmiljölagstiftning. De ekonomiskt starka och högtindustrialiserade länderna i utsätter därmedbefolkning och miljö i ekonomiskt svagare länder förförorening och/eller risk för förorening.Det har varit en hållning i nordisk politik,att föroreningsproblem skall lösas vid källan, bland annatgenom att minska avfallsmängderna. Principen om attförebygga istället för att behandla bör vara dengrundläggande principen för avfallspolitiken och i alllagstiftning om avfall.Den ökade miljömedvetenheten i de rikare länderna harlett till ständigt större och dyrare miljökrav utan entillsvarande satsning för att införa ren teknologi.Mängderna av miljöfarligt avfall har därmed ökat och imånga industriländer har detta fört till stadigt ökande kravpå att exportera avfallet.Den globala reglerar visserligendenna handel med avfall, men innehåller på grund avindustrinationernas inställning inte ett förbud mot export avmiljöfarligt avfall från till icke OECD-länder.Sedan undertecknades haravfallshandeln inte minskat utan snarare ökat. Det storakryphålet är export som syftar till energiproduktion genomförbränning, återanvändning eller annan nyttiggörelse.De fattiga länderna saknar i de flesta fall både denadministrativa och tekniska kapacitet som behövs för attupprätthålla egna gällande förbud mot miljöfarligt avfall.Ett generellt förbud inom mot export av miljöfarligtavfall till icke skulle skapa en dubbel barriärsom den internationella, olagliga avfallsexporten skulle hamycket svårare att forcera.Nordiska Rådets miljöutskott som ställt sig bakom denordiska miljöministrarnas uttalande ,att miljöfarligt avfall bör tas om hand i det egna landet,menar att tiden är mogen att följa upp denna princip medkonkreta åtgärder.På miljöutskottets förslag antog vid sin41:a session den 9--i enrekommendation (nr 48/1992) till de nordiska ländernasregeringar att förbjuda export av miljöfarligtavfall, oavsett syfte och innefattande även återanvändning,till icke . Regeringarna rekommenderadesockså att arbeta för ett juridiskt bindande förbud inomBaselkonventionens ramar mot export av miljöfarligt avfallfrån till länder som inte är medlemmar iOECD. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förbud mot export av miljöfarligtavfall från till icke .
mot · GG02Jo649 · 1993-01-26 00:00:00 — Försurningen av mark och vatten är ett av deallvarligaste miljöproblemen i vårt land. Detta gäller isynnerhet även län.De dominerande källorna till luftföroreningar kommerframför allt från förbränning av fossila bränslen, samt frånden ökande trafiken på våra vägar, till havs och i luften.Med de västliga och sydliga vindar, som ofta dominerarvindförhållandena på , kommer övervägandedelen av nedfallet från den industri som ligger utanför vårtlands gränser. Av en rapport som redovisats framgår attHallands län påverkas i stor omfattning av nedfall somkommer från bland annat och . Källornatill försurningen ligger även inom landet, främst då fråntrafiken.Sverige har som bekant anslutit sig till protokollet inomGenèvekonventionen som reglerar utsläpp avgränsöverskridande luftföroreningar. Möjligheterna för attde länder som tidigare omnämnts skall vidtaga åtgärder föratt påtagligt begränsa sina utsläpp är i hög grad beroende avhur utvecklingen av utsläppsbegränsningarna prioriteras irespektive land.Det är av stor betydelse att i internationellasammanhang, där så är påkallat, arbetar målmedvetet föratt effekterna av luftföroreningar från andra länderminimeras.Den försurning som förekommer i utgör ettstort hot mot våra sjöar och vattendrag liksom mot markenoch skogen. De föroreningar som faller ner, bl.a. i dehalländska sjöarna och markerna, är fortfarande av storomfattning. En betydande kalkningsverksamhet ser vi somnödvändig för att minska försurningens effekter.Vi menar att medel måste ställas till förfogande i sådanutsträckning att man på ett betryggande sätt skall kunnakalka sjöar, vattendrag och skogsmarker. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om gränsöverskridandeluftföroreningar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kalkning i .
mot · GG02Jo651 · 1993-01-26 00:00:00 — /med sitt läge mellanEskilstuna och i har i många avseendenkaraktären av en skärgård i inlandet. Området består av 160öar och omfattande ca land. Mälarnaturen är i många avseendenspeciell och har ett högt bevarandevärde.Här finns flera unika naturkvalitéer. Ett av landetsrikaste lövskogsområden där ädellövskogen med ek, al,lind, ask och präglar områdets natur.Ädellövskogen är delvis mycket gammal och har därförkaraktär av lövurskog härstammande från den postglaciäravärmetidens lövskogar.Hagmarkerna, lundområdena, urskogspartierna och defina strandängarna är mycket botaniskt rika med mångainslag av sydliga arter och havsstrandsrelikter. Till exempelär den värmekrävande vintergröna misteln ögruppens mestkända växt och har i dessa trakter sin nordligaste utpost iEuropa. På ingen annan plats finns en rikare förekomst.Mångfalden av olika växtarter har också givit upphov tillett rikt djurliv på öar och . Ett trettiotaldäggdjursarter och 160 fågelarter har noterats förögruppen.Senare tids forskning har också befäst den rika ochsärpräglade förekomsten av vedinsekter och fjärilar, någrahar här sin nordligaste utpost i världen.Som en första etapp på väg mot en nationalparkavdelade länsstyrelserna i och Västmanlandområdet som naturreservat. Statens naturvårdsverkansåg då vid beredning av ärendet ''att det finns skäl somtalar för inrättandet av nationalpark. ''Platser för sällsynta växter och djur försvinner nu alltsnabbare. Det måste till insatser som gör att dessavärdefulla områden avsätts som nationalpark.I takt med den ökande industrialiseringen såväl i vårteget land som i vår befolkningstäta omvärld ökar behovetav skyddade och bevarade områden. Kommandegenerationer måste också få möjlighet att ta del av de unikavärden som finns i /Sundbyholmsarkipelagen.Ett beslut om inrättande av området som nationalparkskulle medföra att ett mera samlat grepp kan tas på deproblem som finns. Detta är oundgängligt om de höganaturvärdena skall kunna bevaras för framtiden.I motioner till tidigare riksmöten har vi utförligtredogjort för detta speciella naturområde i vårt land.Ett motiv som angetts för att området ej skall klassassom nationalpark sägs vara att en stor del av marken ärodlad jord. Vår uppfattning är att just detta förhållandemellan orörd natur och ett etableratkulturlandskap understryker vikten av att området blirnationalpark.Kombinationen av gammal kulturbygd och bevaratvarierat naturområde med sin mycket specifika fauna ochflora är enligt vår mening mycket unik. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av attRidö/i avsätts somnationalpark.
mot · GG02Jo652 · 1993-01-26 00:00:00 — Kvicksilverhaltiga lampor och lysrör är inteklassade som miljöfarligt avfall i . Detta innebär attdet i princip är tillåtet att deponera dessa miljöfarligalampor. Man får alltså slänga lysrören i soporna.Det finns möjlighet att avskilja kvicksilvret i dessalampor och lysrör för att sedan återvinna det. En anläggningför sådan hantering finns i . Insamladekvicksilverhaltiga lampor och lysrör skickas dit efterkrossning, bl a från kommun. Det är positivt att enmetod har utvecklats för ett säkert omhändertagande sominkluderar återvinning.Insamlingen av kvicksilverhaltiga lampor och lysrör gårtyvärr inte friktionsfritt. Eftersom lamporna inte ärklassade som miljöfarliga och inget deponeringsförbudråder är många företag ovilliga att betala för en säkerhantering.Det kan inte anses rationellt att tvingas lösa den härproblematiken med beslut om deponeringsförbud i varjeenskild kommun i hela landet. En betydligt smidigarelösning innebär klassning av kvicksilverhaltiga lampor ochlysrör som miljöfarligt avfall. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om klassning av kvicksilverhaltigalampor och lysrör som miljöfarligt avfall.
mot · GG02Jo653 · 1993-01-26 00:00:00 — Åtgärder mot igenväxning av sjöar Igenväxningen av sjöar och hav är stora problem vadgäller vattenmiljön i stora delar av . De nationellamålen för havsmiljön är bl a en halvering av kväveutsläppenfrån antropogena (ej naturliga) källor mellan åren 1985 och1995. För fosfor är målet att utsläppen ska minskas.För att målen ska nås krävs åtgärder inom en radområden. Mot bakgrund av behovet av åtgärder ochsamhällsekonomin är det angeläget att resurser sätts in påde områden där de gör bäst nytta i relation till insats(kostnadseffektivitet). En viss investering inom jordbruketför minskat kväveläckage ger i många fall större positiveffekt på miljön än en motsvarande investering förytterligare utökad kväverening på avloppsreningsverken.Eftersom en mycket stor del av de antropogenautsläppen av näringsämnen i ytvattnet kommer frånjordbruket skulle åtgärder inom detta område få stor effektpå vattenmiljön. För att minska kväveläckaget frånjordbruket kan bland annat följande åtgärder vidtas:Anläggande av våtmarker eller översilningsmarkerBrukningsfria zoner eller omställning till betesmark längsvattendrag och intill sjöar.Såväl staten som kommunerna satsar betydande belopppå kalkning för att hejda försurningen av sjöar ochvattendrag. I vissa delar av landet är problemet mednäringsrika sjöar och vattendrag avsevärt större än medförsurade sjöar och vattendrag.Det borde därför vara rimligt att ett motsvarandestatsbidragssystem som för sjökalkningen införs till åtgärderför att hejda igenväxningen av sjöar och hav. I första handbör bidrag kunna utgå till åtgärder inom jordbruket av skälsom redovisats ovan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett statsbidragssystemför åtgärder inom jordbruket för att hejda igenväxningen avsjöar och hav.
mot · GG02Jo656 · 1993-01-26 00:00:00 — InledningDen skogspolitiska kommittén föreslår i sitt betänkandeatt av skogsmarken i landet ska varaundantagen från skogsbruk. Framförallt ska reservatavsättas i regioner där lite sådant skydd finns . Detgäller framförallt södra och samtNorrlands kustland. Man kan anta att inriktningen påavsättningar av skyddad mark därför kommer att få enannan karaktär. har naturvårdens ansträngningari hög grad handlat om att skydda stora markområden medlågproduktiv skog i kärva klimatlägen i övre Norrlandsinland, framförallt fjällnära skog, medan de framtidaansträngningarna i stället måste inriktas mot attområdesskydda ett stort antal värdefulla men mindreskogsområden i de ovan nämnda prioriterade regionerna.Det är inte otänkbart att tro att den av skogspolitiskakommittén föreslagna ambitionsnivån innebär att kanskecirka 1000 naturreservat måste skyddas under denärmaste 30 åren!Reservatsavsättningar idagIdag avsätts i snitt ett naturreservat per län och år. Denmycket låga takten i reservatsavsättningar beror på flerasaker. Inventeringar, avgränsningar, förhandlingar medmarkägare med mera tar ofta . Utöver detta skareservatsbestämmelser och skötselplaner fastställas förvarje reservat särskilt. Således en rätt omständlig procedur.Om skogspolitiska kommitténs målsättning på detta områdeska kunna uppnås måste förfarandet vid avsättande avnaturreservat förenklas och effektiviseras.EffektiviseringFrån och med infördes bestämmelser inaturvårdslagen angående biotopskydd. Syftet är attsärskilt hotade biotoper skall kunna få ett generellt skydd ihela landet. Detta innebär en rationalisering då man slipperavsätta lokaler för dessa hotade biotoper en och en.Förslaget är att skogsvårdsorganisationen ska utförafältarbetet i samband med biotopskyddet. Då förfarandetvid avsättande av områden baserat på biotopskydd ellerreservat är rätt lika borde samordningsvinster kunna görasmellan länsstyrelserna och skogsvårdsstyrelserna omskogsvårdsstyrelsernas fältorganisation också användes fördet grundläggande arbetet med att inventera, värdera ochavgränsa objekt intressanta för att bli naturreservat. Detyttersta ansvaret och besluten bör dock fattas avnaturvårdsmyndigheterna.Ytterligare effektivisering av reservatsbildandet kansannolikt åstadkommas genom att exempelvis kraven påreservatsbestämmelser och skötselplan förändras. Möjligenförutsätter det en förändring i naturvårdsförordningen. Detstår dock klart att en utredning i syfte att föra arbetet framåti dessa frågor behöver göras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att en utredningtillsätts med uppdrag att se över hur förfarandet vidavsättning av naturreservat kan effektiviseras.