mot · GG02So294 · 1993-01-26 00:00:00 — Det var 1930-talets kris som gav oss välfärdssamhället.Det ser ut att bli 1990-talets kris som avskaffar det.Vänsterpartiet försvarar alla medborgares lika rätt tillutbildning, vård och omsorg. Därför vill vi genom enrättighetslagstiftning skydda de sämst ställda när regeringenär på väg att överge den generella välfärdspolitiken.Regeringens arbete med att rusta ner på det socialaområdet fortsätter i allt snabbare takt. Skattemedel tillkommunerna konfiskeras, deras dåliga ekonomi tvingarfram rationaliseringar och nedskärningar som drabbarbarnomsorgen, skolområdet, äldreomsorgen ochsjukvården. Bristerna blir allt tydligare. Protesterna blir alltfler. Åtstramningens effekter drabbar inte bara denmateriella delen utan i hög grad människor i form av enkollektiv depression. Det drabbar personal, föräldrar ochanvändarna: barn, ungdomar och gamla. Den ökar ocksåarbetslösheten som medför allmän håglöshet och lidandeför individen som inte kan beskrivas i enbart ekonomiskatermer.Regeringen skrotar den svenska modellen för välfärdoch håller på att anpassa oss till en mellaneuropeisk modell.En modell som kommer från sociallära och harfem nät. Den första heter egenvård och egen försäkring.Den andra, familjen som räddare. Den tredje, privatfrivilligt hjälparbete med att ge människor stöd och råd.Först därefter ska försäkringar tas i anspråk och då sådanaförsäkringar som inte belastar stat och kommun. Först ifemte hand ska de offentliga resurserna sättas in.Förändringar och försämringar i den generella välfärdensker okänsligt och på lösa grunder. Utredare ochremissinstanser får extremt korta handläggningstider.Brådskan blir stor och förslagen dåligt underbyggda. Ettexempel är utredningen om ''begreppet arbetsskada'' där enenmansutredare fick på sig att komma medförslag. Ett annat är behandlingen av underhållsbidragenoch det ogenomtänkta förslag som man då kom med. Vi harockså förslag om karensdagar och utredningen omhusläkarsystemet som hastats fram. Detta bara för attnämna några dåligt underbyggda förslag.Den största meriten med den svenska eller om man såvill nordiska modellen är dess generalitet; att behandla allalika. Att det bör vara så har varit djupt rotat i svensktpolitiskt medvetande och som det ansågs viktigt att slå vaktom. Den resurskris som vi sägs ha ställer detskattefinansierade systemet inför påfrestningar. Kan intesamhället ordna efterfrågade resurser uppkommer enförtroendekris som tar sig olika uttryck. Vi riskerar att få endubbel vård och omsorgsmarknad där resursstarka personeroch grupper ordnar sina behov vid sidan om och detoffentliga kommer i vanrykte. Detta vanrykte kan sedanrulla på i en medveten och en omedveten förtalskampanj.En sådan process kan exempelvis redan avläsas i en ökningav antalet privata operationer. Så länge landstingenssjukvård fungerar så bra som är det inget större problem,men när vi har en regering som gör allt för att stimulera tilllösningar vid sidan om det allmänna systemet så kan det bliallvarligt. Då är vi på väg bort från en lika behandling ochgår mot en utveckling av en segregerad plånboksstyrdmarknad.Det är under mottot valfrihet som entreprenader ges.För är inte detta valfrihet. För oss ärvalfrihet att den enskilde får välja service själv i stället föratt som bli hänvisad till en service som lagts ut på ettprivat företag. Det är också svårt att bryta avtal även omden enskilde, landsting eller kommun finner attverksamheten inte är så lyckad. Ja, det har till och med varitsvårt att bryta ett entreprenadavtal när det har varit direktamissförhållanden.Privat verksamhet kan läggas ner eller gå i konkurs. Ettnaturligt krav är att det från samhällets sida finns enberedskap för att livsviktig verksamhet upprätthålls.Brandförsvaret måste fungera, dialysapparater får inte drasin, det måste finnas ställen att placera barn på som far illaetc.Riksdagen har här ett ansvar genom sin suveräna rätt attlagstifta. Privatiserad verksamhet måste ha strikta regler.Avtal måste fortlöpande kunna sägas upp närmissförhållanden uppstår, och sekretessen måste fungera påsamma sätt vid offentlig som vid privat omvårdnad.Det har startats en rad försök exempelvis inomsjukvårdssektorn för att förändra verksamheten och kunnamöta en eventuell kostnadskris. Vi kan inte se att Sverigeännu har ett sådant kostnadsläge så att det skulle motiveraatt ordet ''kris'' används. Internationella jämförelsermotsäger detta. Fem eminenta hälsoekonomer ochprofessorer konstaterade att inte hadenågon sådan kris. Inte ens sjukvårdsministern tycks insedetta. Våra utgifter stagnerade för att därefterminska om man ser till andelen av BNP.Ser vi på internationella erfarenheter finns det ingenmodell att föredra framför den svenska. Därför måste vi fåsvar på frågan om marknaden verkligen kan klara av att geoss bättre vård eller om inte lösningen för utveckling ocheffektiv sjukvård ligger i att den är offentligt ledd ochfinansierad. Det är troligt att man kan komma långt genomatt ''snygga till'' vår svenska modell. Det får inte vara entrend som styr valet av system.Vänsterpartiet vill att regeringen byter ut privatiseringmot en demokratisering av den offentliga sektorn. Dettaskulle ge människor en bättre barnomsorg, skola, sjukvårdoch annan service som den offentliga sektorn står för. Dettaär vårt svar på de nyliberalas privatiseringssträvanden ochmyterna om att köp- och säljideologin skulle skapa störrevalfrihet. Den kan antagligen också verka i motsatt riktningmed resursslöseri och utarmning.Demokratisering ligger också i flertalet människorsintresse, inte minst hos många personalgrupper just för attden skapar resurser och att dessa anpassas till de behov somfinns i samhället. Den ger också en bättre och merstimulerande arbetsmiljö.I demokratiseringsprocessen ingår även ett stort mått avdecentralisering. Det gäller att i största möjligautsträckning föra ut besluten till brukarna. Vänsterpartietvill att alla skolor, daghem, servicecentra m.fl. får egnastyrelser. Detta ger direkt ökat inflytande och makt åtanvändarna och personalen. En sådan organisation innebäratt dessa får en ökad makt på basplanet inom exempelvisbarnomsorg, äldreomsorg och inom den kommunalasjukvården.I när man rationaliserar bort nämnder och därmedreducerar antalet förtroendevalda är det viktigt att inleda endemokratiseringsprocess där olika grupper får möjlighet attpåverka inriktning och planering av förvaltningarnasverksamheter.Vänsterpartiet har försvarat socialtjänstlagen. visardet sig att när det uppstår brister på det offentliga områdetär en ramlagstiftning alltför skör. Socialtjänstlagen bördärför kompletteras med en rad av rättighetslagar som listarden enskildes rättigheter. Det ska vara allt från barns rätt tillbarnomsorg till äldres rätt till speciellt boende, men ocksåexempelvis en rätt att kunna låna böcker på ett bibliotek.Vänsterpartiet vill också garantera rätt till kvalitet närdet gäller tjänster, omvårdnad och vård. Kvalitetssäkring,kvalitetskontroll och utarbetande av kvalitetsnormer för attfå fram en VDN-märkning måste därför bli ett arbete somregeringen prioriterar.Köp- och säljprincipen bygger på tillgång ochefterfrågan. Människor har dock inte en fri marknad attvälja på. Denna begränsas av geografiskt läge, typ av vara(vissa varor köper man bara en gång, t.ex. hjärtbyte,barnomsorg fler ggr) samt svårigheter att få tillräckligkunskap om alternativa varor. Vidare är det oftast en alltförstor tidsförskjutning mellan köp och ev. uttryck förmissnöje med köpet. (En köpt höftled kan bli dålig .) Detta kan resultera i felaktiga bedömningar, iblandmed allvarliga konsekvenser för köparen.Det behövs säkert riktade undersökningar till brukarna,som enkäter och djupintervjuer samt statistiska analyser föratt undvika misstag.I olika vårdorganisationer måste en kontinuerligdiskussion om mål, medel och produkt föras på enprofessionell nivå. Denna diskussion borde vara oberoendeav ekonomiska hänsyn. Helst borde den också varaprestigefri och föras i en öppen dialog.Kontrollfunktion av utomstående fackmän som fritt kansätta upp riktlinjer för hur en vara ska se ut, kvaliteten etc.måste finnas. Detta ska ske utifrån yrkesmässiga kunskaper.Här ska även de politiska målen formuleras och stämmas avmot den faktiska tjänsten. Vidare ska det finnas kanalermellan brukare och kontrollant.Vi befinner oss nu i ett läge när håller påatt läggas ut på regionala kontor. Målet för en sådandecentralisering måste vara atttillsynen/kontrollfunktionerna kommer närmareanvändarna och producenterna.Vad som behövs för att garantera en verklig valfrihetför människorna är en översyn av hela fältet, av vad som ärbra och vad som är dåligt. Hur en rättighetslagstiftning skakunna införas som säkrar människors rätt till vård,omvårdnad och annan samhällsservice. Hur kvalitet i sådanverksamhet ska garanteras och vilka kvalitetskontroller ochkvalitetssäkringar som det är möjligt att organisera.Vänsterpartiet föreslår att beslutar om en sådantotal utvärdering. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om demokratisering av denoffentliga sektorn,2. att begär att regeringen tillsätter en bredparlamentarisk utredning med uppgift att utarbeta enrättighetslagstiftning med kvalitetssäkring ochkvalitetskontroll.