mot · GG02K808 · 1993-01-26 00:00:00 — Efter beslut av riksdag upphörde från den 1januari 1975 det mer än 200-åriga svenska ordensväsendetvad gäller svenska medborgare. Den formella anledningentill befattning med ordensfrågan var en önskanfrån regeringens sida att genomföra en reform avbelöningssystemet för statsanställda m.fl. Enligt förslaget(proposition nr 92 1973) som vann bifall, skullesamma utmärkelse i form av medalj eller armbandsur delasut till alla anställda i statlig tjänst oberoende avlöneställning.Till denna i allt väsentligt administrativa fråga hadeemellertid regeringen knutit en fråga av större principiellräckvidd, nämligen om ordensväsendets fortbestånd understatlig medverkan. Förslaget hade den praktiskakonsekvensen att utdelandet av ordnar till svenskamedborgare skulle upphöra medan ordnar fortfarandeunder statlig medverkan skulle kunna tilldelas utländskamedborgare och statslösa bosatta utanför Sverige.Jag redovisade i en motsvarande motionutförligt utvecklingen av och motiven för utdelandet avordnar och förtjänsttecken i Sverige.Motionen vann då icke bifall. Emellertid synes allt flernu inse värdet av ett återinförande av nämndabelöningssystem, varför jag på nytt vill aktualisera frågan iSveriges riksdag.Som exempel på insatser värda att uppmärksammas kananges betydelsefull politisk gärning i riksdag och kommun,ledandet av statlig utredning vars resultat framstår som förnationen speciellt genomgripande, ansvaret för en svår ochför landet ovanligt viktig internationell förhandling,handhavandet av ansvarsfullt uppdrag inom internationellorganisation, extraordinära vetenskapliga, konstnärliga,litterära, sociala och humanitära insatser. Osedvanligaförtjänster inom näringslivet och inom arbetsmarknadensorganisationer bör på samma sätt komma ifråga förutmärkelse utan alla hänsyn till vederbörandes ekonomiskaoch sociala position.Att ett sådant behov gör sig gällande även visasbl.a. av ett ökat utnyttjande, sedan ordnarna avskaffats, avförtjänstmedaljen , som regeringen utdelar,inte minst för vägande och långvariga insatser inomrikspolitiken.Mest påfallande i sammanhanget är emellertid denutveckling som ägt rum efter 1975 vad gäller H.M.Konungens Medalj, som utdelas utan regeringens direktamedverkan. talman ingår dock i den grupp avpersoner som granskar och bereder inkomna medaljförslagoch ett visst samråd förekommer mellanriksmarskalksämbetet och statsrådsberedningen i syfte attundvika dubbla belöningar för samma medborgerligainsatser. H.M. Konungens medalj, som förekommer i olikastorlekar och utföranden, har på många sätt kommit attersätta ordensväsendet och synes utdelas i stort enligt deprinciper som föreslogs i ordenskanslerämbetets ovanrefererade promemoria. Medaljen har vunnit stor respektoch allmän uppskattning men kan genom sin karaktär avhovmedalj inte sägas utgöra en den svenska statensofficiella hedersbetygelse.Sverige är i själva verket, med undantag av ochSchweiz, det enda land i som icke har ett officielltordensväsende omfattande även egna medborgare. Det ären intressant iakttagelse, att länder som återvunnitsin frihet återupprättat äldre ordensformer med starkhistorisk laddning.Ordensväsendet i våra nordiska broderländer är allmäntuppskattat och någon föreställning att det skulle varaoförenligt med ett demokratiskt statsskick synes icke råda.Starka skäl talar för en översyn av det statligabelöningsväsendet i vad avser viktiga samhällsinsatser avallmän karaktär. Härvid bör icke uteslutas prövning avalternativet att låta det historiska svenska ordensväsendet ireformerad form på nytt omfatta icke endast utländska utanäven svenska medborgare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn och förslagrörande det offentliga belöningsväsendet.