mot · GG02N281 · 1993-01-26 00:00:00 — InnehållSammanfattning2 1.Utgångspunkter3 1.1Näringsliv i kris3 1.2En socialdemokratisk näringspolitik4 2.Program för industriell återhämtning5 2.1Allmänt5 2.2Kompetenshöjning6100 000 nya utbildningsplatser7Etablering av en ny forsknings- ochutbildningskapacitet8Utveckling i arbetslivet9 2.3Forskning och utveckling9 2.4Infrastruktur12Allmänt12Järnvägar13Vägar16 2.5Byggnadsinvesteringar17 2.6Kapitalförsörjning17 2.7Småföretagsinsatser18 2.8Branschprogram m.m.21 2.9Exportfrämjande, m.m.22 2.10Kraftfulla statliga aktörer23 2.11Statliga företag m.m.24SammanfattningDen ekonomiska kris som råder, med en förväntadfallande bruttonationalprodukt (BNP) , ärockså en industrikris. Den svenska industriproduktionenhar fallit med ochindustrisysselsättningen har minskat med över 200 000personer. Nedgången är lika stor som under1920- och 1930-talen, då vår ekonomi gick in i depression.De problem som svenskt näringsliv nu har består avsåväl kortsiktiga som långsiktiga delar. Till de kortsiktigaproblemen hör bl.a. den dramatiska sänkningen av inhemskefterfrågan. Det mer långsiktiga problemet gäller svenskindustris konkurrensförmåga i vid mening.De näringspolitiska insatserna måste göras på bred frontoch med olika tidsperspektiv. I det korta perspektivetframstår en sänkning av den allmänna räntenivån som denmest akuta åtgärden. I ett längre perspektiv är detnödvändigt med tillväxtbefrämjande insatser inom en radolika områden. Näringspolitiken måste underlättastrukturomvandling och ge stöd till förbättradkonkurrensförmåga genom insatser som lyfterutbildningsnivån inom industrin, höjer nivån på forskningoch utveckling, ger bättre kommunikationer, m.m.Ett långsiktigt program för en bred näringspolitik somsyftar till att höja landets attraktionskraft för produktionoch investeringar presenteras i motionen. Programmetinnehåller bl.a. följande delar:100 000 nyautbildningsplatser i högskola och gymnasieskolaUtredning om en ny teknisk högskola 1 miljard kronormer till tillämpad FoU Tidigareläggning av investeringari infrastruktur med för budgetåret1993/94 Ytterligare från 1995för en storsatsning på järnvägar och vägar Åtgärder förkapitalförsörjning, bl.a. rätt för AP-fonder att förytterligare placera i aktier försmåföretag för Europa-programÅterinförande av en professionell förvaltning av de statligaföretagen.De insatser som vi föreslår innebär en kraftsamling förindustriell förnyelse. Följande översikt över kalenderårredovisar de insatser vi vill göra utöver vad regeringenföreslagit.1994199519961997Utbildning5,14,54,65,1FoU1,01,01,01,0Infrastruktur10,010,010,010,0Övrigt0,50,50,50,5Summa16,616,016,116,6Effekten på statsbudgeten för /94 blirbetydligt mindre, eftersom infrastrukturinsatserna 1993/94avser tidigareläggningar. Statsbudgeten belastas enbartmed räntekostnad.Översikt av kostnad på statsbudget för /94.50 000 gymnasieskolplatser1 50020 000 komvuxplatser m.m.81010 000 högskoleplatser350Studiestöd2 400Infrastruktur, räntebidrag1 000Forskning och utveckling1 000Näringspolitiska insatseru-1 500uSumma7 560 1. Utgångspunkter 1.1 Näringsliv i krisBehovet av en politik som får fart på tillväxten har aldrigvarit större.Den ekonomiska kris som råder, med en förväntadfallande BNP , är i mångt och mycket enindustrikris. Hela det svenska näringslivet och i synnerhetindustrisektorn befinner sig i en mycket allvarlig situation.Bara har den svenska industriproduktionenfallit . Industrisysselsättningen har minskat medöver 200 000 personer.Nedgången i produktion och sysselsättning är lika kraftigsom den som skedde under vissa år ,då vår ekonomi gled in i en depression.Situationens allvar framgår tydligt även vid studium aveffekter av hittillsvarande produktionsfall. Den svenskaindustrin har förlorat av sin långsiktigaproduktionsförmåga. Närmare hälften avproduktionsminskningen är således oåterkallelig.Fallet har varit speciellt stort i de kunskapsintensivaverkstadsbranscherna, transportmedelsindustrin och denmaskintillverkande industrin. Delas industrin upp ibasindustri, verkstadsindustri och övrig industri framgårklart att verkstadsindustrin har krympt väsentligt mer än deandra industrigrenarna.Den sänkta kronkursen innebär på kort sikt storafördelar. Den leder primärt till lägre kostnader förinhemska produktionsfaktorer som arbetskraft och råvarorräknat i internationell valuta. Detta gynnar i första handbasindustrin. Verkstadsindustrins allvarliga läge förbättrasrelativt sett mindre på grund av produktionens högaimportinnehåll.Det finns betydande risker med devalveringar. De kandämpa omvandlingstrycket och försvaga drivkrafterna förproduktivitetsutveckling. Devalveringar ger företagen ökadlönsamhet utan att dessa gjort några egna ansträngningar.Den snabba konkurrenskraftsförstärkning somexportindustrin fått får inte skymma behovet av långsiktigaåtgärder. De problem som svenskt näringsliv har består avsåväl kortsiktiga som långsiktiga delar. Till de kortsiktigaproblemen hör bl.a. den dramatiska sänkningen av inhemskefterfrågan. Det mer långsiktiga problemet gäller svenskindustris konkurrensförmåga och tillväxtpotential för attkunna hävda sig i en allt hårdare global konkurrens.1.2 En socialdemokratisk näringspolitikFör att åstadkomma en varaktig förbättring avnäringslivsförhållandena vill vi socialdemokrater utvecklaoch vidga näringspolitiken. Genom aktiva åtgärder ska viskapa förutsättningar för en industriell återuppbyggnad.Resultatet av detta arbete avgör våra möjligheter attbibehålla och utveckla den svenska välfärden. Dettamotiverar att näringspolitiken måste ges högsta prioritet idet politiska arbetet. Den ekonomiska och industriella krissom nu råder gör det nödvändigt att andra politikområdenmåste inordnas i den övergripande målsättningen att skapatillväxt.Det övergripande målet för näringspolitiken är att ökatillväxten, vilket är förutsättningen för att nå fullsysselsättning, för att hävda välfärden och för att återskapasunda statsfinanser. Näringspolitiken skall drivas så att denhöjer vårt lands attraktionskraft. Därigenom kan vi dra tilloss, behålla och utveckla produktiv näringsverksamhet.Näringspolitiken skall också drivas på sådant sätt att denblir den bästa motorn för en politik där miljöhänsyn får gåföre och vägs in överallt -- målet är en uthållig tillväxt för engod miljö.Miljöproblemen kan inte lösas med en ekonomi somstagnerar. Alla erfarenheter visar att förändringar lösesenklast och billgast under ekonomisk tillväxt. En avnäringspolitikens viktigaste uppifter bör vara att medverkatill den strukturomvandling som är nödvändig från bl.a.miljösynpunkt och som skapar förutsättningar fören långsiktig industriell utveckling.En kortsiktig syn på tillväxt där man inte beaktarmiljöeffekterna försämrar möjligheter till tillväxt på långsikt. Kostnaderna för att återställa och bekämpa uppkomnamiljöskador i ett senare skede blir betydligt större än omman har miljövänlig produktion och miljöanpassade varorredan från början.Starka miljökrav behöver inte stå i motsatsställning tillindustriell konkurrenskraft. Studier visar att det går attreglera miljöfaror utan att försämra konkurrensförmågan.Viktigt är dock att man iakttar klara spelregler --miljökraven bör skärpas successivt, helst utan dramatiskasprång, så att industrin ges tid att genomföra förändringar.Staten har enligt vår uppfattning två viktigahuvudfunktioner för att bidra till näringslivets utveckling.Det handlar dels om att sätta regler och ge allmännaförutsättningar, dels om att uppträda på ett mer aktivt sätt.Till de allmänna förutsättningarna hör främst att bedrivaen långsiktigt ekonomisk politik som leder till lågränta och låg inflation. Dit hör också att tillhandahålla brautbildning, goda kommunikationer och se till att det finnsspelregler som gör att marknaden fungererar -- allt som gergoda och rättvisa villkor för näringsverksamhet.Men staten måste också vara mer aktiv och uppträdasom såväl ''katalysator'' som ''accelerator'' avnäringslivsutveckling. I denna roll finns en mängd olikainstrument att använda, som t.ex. stöd tillstrukturomvandling, riktade FoU-insatser, offentligupphandling och att sätta miljökrav som driver påutvecklingen. Det måste finnas en central resurs förregionernas näringslivsutveckling, så att varje region eftersina förutsättningar kan bidra till högre tillväxt.Detta synsätt vinner ett allt starkare gehör i vår omvärld.EG har program som innebär en mycket aktivnäringspolitik. har av tradition ett nära samspelmellan stat och näringsliv. Den nye amerikanskepresidenten har i sitt program stora industripolitiskasatsningar.I vårt land vill däremot av ideologiska skälminimera de statliga insatserna i näringspolitiken. Deinsatser som likväl görs skall vara av generell art. Man haren mycket stark tilltro till sådana åtgärder. Enligt våruppfattning -- som vi delar med allt fler i vår omvärld -- kandetta aldrig vara tillräckligt. Selektiva insatser ärnödvändiga.Näringspolitiken måste vidare drivas horisontellt och påbred front. Näringspolitikens framgång avgörs av förmåganatt få olika politikområden att samverka. Att se till attpolitiken inom utbildnings-, kommunikations-,arbetsmarknads-, handels- m.fl. områden samordnas iarbetet för det övergripande målet om uthållig tillväxt ärden viktigaste uppgiften för näringspolitiken. Dennasamordning existerar inte idag.I det följande lämnas en rad förslag till åtgärder inomramen för en bred och offensiv näringspolitik.2. Program för industriell återhämtning 2.1 AllmäntFör att understödja en positiv utveckling krävs åtgärdersom görs med olika tidsperspektiv. Det akuta behovet av ensänkt räntenivå måste kombineras med en långsiktigsatsning som t.ex. förbättrar utbildningsnivån inomindustrin, skapar bättre kommunikationer och bidrar tillnödvändig strukturomvandling. Målet är att höjalandets attraktionskraft för produktion och investeringar.I det socialdemokratiska programmet används desamhälleliga resurserna på ett aktivt sätt för att skapa kraftför tillväxt. Programmet är långsiktigt, men under resp.punkt anges områden där akuta insatser är nödvändiga.Det program vi nu redovisar innehåller en rad olikaåtgärder. Programmets olika delar förenas i att de ingår i engemensam näringspolitisk strategi som syftar till ökadkunskap, höjd förnyelsetakt och omsorg om miljön.Kunskap är nyckeln till industriell återhämtning. Pålängre sikt är det vare sig önskvärt eller realistiskt att baserakonkurrenskraften på låga löner och därmed konkurreramed länder med lågkostnadsproduktion. främstakonkurrensvapen skall vara att ha en högt utbildad ochkompetent arbetskraft. För detta krävs såväl bredd somspetssatsningar på det s.k. mänskliga kapitalet. För attutveckla och att ta till vara kunskap krävs även i många fallen förändrad arbetsorganisation.Kunskap är en förutsättning för förnyelse. iefterhand kan konstateras att devalvering gav storakortsiktiga fördelar, men att dessa inte följdes avnödvändiga strukturförändringar. brötsden tidigare tydliga rörelsen i det svenskaspecialiseringsmönstret i riktning mot produktion med högtreal- och humankapitalinnehåll. För att komma ur dennanedåtgående trend krävs en förnyelse av industrins struktur.En större andel av näringslivet måste utgöras avbranscher/produktområden som präglas av högtkunskapsinnehåll och avancerad teknologi.Förnyelsen måste ske även i traditionella branscher. Denkortsiktiga såväl som den långsiktiga näringspolitiskastrategin måste i hög grad utgå från nuvarandeindustristruktur. En näringspolitik som inte beaktarbehoven av förnyelse för t.ex. skogsindustrin ochbilindustrin är dömd att misslyckas. Dessa branscher har enmycket stor betydelse för många små- och medelstoraföretag, som fungerar som underleverantörer till de storaföretagen inom dessa branscher.Den näringspolitiska strategin måste integreras medkraven på en god miljöutveckling. Satsningarna på ökadkunskap och förnyelse skall öka miljömedvetenheten.Miljövänliga varor är ett positivtkonkurrensvapen. Ett viktigt led i den industriellastrukturomvandlingen är att fortsätta befrämja att äventillverkningsprocesserna blir mer miljöanpassade.2.2. KompetenshöjningArbetskraftens kunskap, kreativitet, yrkesskicklighetoch ledningsförmåga är några av de värden som tillsammansskapar ett lands ''mänskliga kapital''. Alltsedan 1960-talethar utbildningsinvesteringar betraktats som en av deviktigaste faktorerna bakom ekonomisk tillväxt. Densvenska utbildningsnivån framställs ofta i den allmännadebatten som en konkurrensfördel gentemot andra länder.De mycket kraftiga utbildningssatsningar som gjorts ivårt land har framför allt kommit till del. Vidjämförelse av utbildningsnivå med våra viktigastekonkurrentländer räcker det dock inte att se till dennabasutbildning. Lika viktigt är att se till andel avarbetskraften som har gymnasieskola ochhögskoleutbildning.Sverige har vid en sådan analys inga avgörande försteg.Särskilt allvarligt är att synes ha generellt sett alltförlåg utbildningsnivå inom industrin. Så är t.ex. andelen avarbetskraften inom industrin som har högskoleutbildningbara . I är motsvarande siffra och i USAännu högre, 18 %.Det är nödvändigt att öka andelen i arbetskraften somhar gymnasiekompetens och högskoleutbildning. Desatsningar som redan har gjorts på gymnasieskolan kommersuccessivt att leda till en minskning av andelen med enbartgrundskoleutbildning. Ytterligare åtgärder krävs innan allaungdomar erbjuds en 3-årig gymnasieutbildning. Likasåkrävs en ökad kapacitet inom högskolor och universitet.Detta räcker dock inte. Lika viktigt som en bredungdomsutbildning är den fortgåendekompetensutvecklingen i arbetslivet. Här finns också entydlig koppling till hur arbetet organiseras.På alla dessa områden -- gymnasiekola, högskola ochkompetensutveckling i arbetslivet -- krävs en kraftsamlingför att stärka vår konkurrenskraft. I det följande redovisasett antal konkreta förslag.100 000 nya utbildningsplatserMot bakgrund av vad vi har redovisat bör ytterligare en årskull, dvs. ca 100 000 befinna sig iutbildning. Denna stora utbildningssatsning för att höja vårkonkurrenskraft bör bestå av en kombination av olikainsatser, nämligenutbyggnad av högskolans ordinarieutbildningar ett ökat antal ungdomar som får det tredjegymnasieåret ökning av antalet platser i vuxenutbildningoch folkbildning.Högskolan bör byggas ut så att det 1997 finns 50 000 flerutbildningsplatser än vad regeringens redovisade planerinnebär. Denna höjning bör göras successivt för attmöjliggöra planering och anpassning i högskolesystemet.Nästa budgetår bör 10 000 nya platser erbjudas. Ökningenbör i första hand göras inom områden som befrämjar vårnationella konkurrenskraft. Det är viktigt att ökaexaminationen av civilingenjörer, vilket kan ske genom attandelen som fullföljer påbörjad utbildning ökar. Därutöverkrävs en ökning av antalet nybörjarplatser med ett partusen. Denna ökning bör göras successivt, men bör 600 nybörjarplatser inrättas. Vidareär det angeläget att öka kortare utbildningar avhögskoleingenjörer och andra utbildningar inom teknik ochnaturvetenskap.Reformeringen av gymnasieskolan har försenats av denborgerliga regeringen. Att bygga ut de yrkesinriktadeutbildningarna med är ett viktigt inslag i arbetet föratt stärka kompetensen i arbetslivet. Kommunerna bör gesbidrag redan till nästa budgetår för att erbjuda 50 000platser i form av det tredje gymnasieåret. Insatserna riktastill ungdomar som annars inte skulle få det tredjegymnasieåret. Insatserna riktas således till ungdomar somtill går ut gymnasieskolan samt till de som i dagär arbetslösa.Den kommunala vuxenutbildningen har en mycketbetydelsefull roll för att åstadkomma en generellkompetenshöjning av arbetskraften. Komvux börförstärkas med 20 000 platser. Prioriterade områden börvara teknikerutbildningarna, utbildningar inom teknik ochnaturvetenskap samt andra för arbetsliv och tillväxtbetydelsefulla utbildningar.Folkbildningen måste också utnyttjas i den bredasatsningen på kompetenshöjning. Genom attfolkbildningen erbjuder en form som når många som annarsinte skulle söka utbildning, är den ett viktigt komplementtill annan vuxenutbildning.För att underlätta utbyggnaden av vuxenutbildningenbör övervägas att införa en nygammal utbildningsform.Fram till 1970-talet hade vi i vårt land ett stort antal tekniskainstitut, där bl.a. industrianställda kunde utbilda sig påkvällstid. Motsvarande uppgifter bör nu tas omhand avgymnasieskolor med tekniska linjer. De kvarvarandetekniska instituten bör också utgöra en flexibel resurs för attöka utbildningsvolymen. Frågan om en satsning påinstituten bör snabbutredas. De yrkestekniskahögskoleutbildningarna bör byggas ut för att möjliggöramer omfattande studier för industrianställda. Platsantaletryms inom den ram vi översiktligt angett ovan.Det tar tid att utöka utbildningskapaciteten. Storaansträngningar måste emellertid göras för att åstadkommaresultat . är det nödvändigtatt ta itu med den planering som behövs förstörre nyetableringar av utbildningskapacitet. Fullt utbyggt,/98, innebär de stora utbildningsinsatserna enkostnad av ca 5 miljarder kronor.Ökningen av antalet utbildningsplatser framgår avföljande översikt som anger ökningen av årsstudieplatser itusental.År19931994199519961997Högskolan515253750Gymnasieskolan2550502510Komvux m.m.1525202020Summa4590958280Etablering av en ny forsknings- och utbildningskapacitetDet är av strategisk betydelse för utvecklingen avindustrin att det finns tillgång till bl.a. kvalificeradetekniker och personer som har förmåga att utnyttja tekniskalandvinningar kommersiellt. För att det , utöver vadnuvarande intagning medför, skall finnas ytterligare ett stortantal civilingenjörer till industrins förfogande krävs enkraftig ökning av intagningen. För att åstadkomma dettakrävs att alla tillgängliga resurser engageras i planeringenoch uppbyggnaden av ny utbildningskapacitet.Vid sidan av de existerande tekniska högskolorna måstede mindre och medelstora högskolorna engageras iuppgiften. De bör snabbt kunna engageras i rollen somförmedlare mellan forsknings- och utvecklingsfronten ochden egna regionens näringsliv.Det finns sju tekniska högskolor. Samtliga dessa är,med undantag av Tekniska Högskola, väl utbyggda.De har tillräcklig forskningsanknytning för att ge kvalitet åtundervisningen och tillräckligt antal områden för att gemångfald och valfrihet åt studenterna. Några avhögskolorna är emellertid så stora att en ytterligareexpansion förmodligen skulle försvåra kontaktvägarna ochgå ut över studiemiljön.Vid vissa av de sju utbildningsorterna förcivilingenjörsutbildning kan en ökning ske, inte minst vidhögskolan i . Vidare bör det vara möjligt att utveckladen modell som innebär att delar av utbildningenlokaliseras till vissa mindre och medelstora högskolor somhar särskilda förutsättningar för denna. Detta sker i dagt.ex. vid högskolorna i /,/, /ochGävle/Sandviken.För att klara expansionen av utbildningen vill videssutom aktualisera behovet av att etablera en ny tekniskhögskola på en ort som redan har godutbildningskompetens inom detta område. En ny tekniskhögskola skall bidra till att skapa god tillgång påkvalificerade tekniker i hela landet. Vi förordar därför attförutsättningar för detta utreds.Den nya högskolan bör, i likhet med vad som gäller videxisterande högskolor, ges en markerat internationellinriktning. För att snabbt få i gång verksamheten och för attge bästa kvalitet åt den föreslagna inriktningen börutländska lärare anlitas i stor omfattning. Detta talar enligtvår uppfattning för att högskolan borde etableras i närhetentill internationella teknikintensiva företag, varsinternationella nätverk kan vara värdefullt för högskolan.Utveckling i arbetslivetUtöver de insatser som föreslagits i det föregåendebehövs kraftfulla kompetensinsatser för dem som redan ärsysselsatta. Var femte svensk har ännu enbartgrundskoleutbildning eller ännu kortare utbildning. Så storandel som av de anställda i industrin tillhör dennagrupp. När det nu ställs krav på kvalitetsökningar iproduktionen, införande av ny teknik och ökadeinternationella kontakter innebär bristande utbildningsvårigheter för den enskilde likväl som för verksamheten istort.Kompetensutredningen och produktivitetsdelegationenvisar tydligt hur viktigt det är för hela samhället, att enbetydande ökning sker av kompetensutvecklingen ute påarbetsplatserna. Det är även nödvändigt att denna kopplasihop med en förändrad arbetsorganisation, där arbete ochlärande går hand i hand.Målsättningen bör vara att av arbetstidensom genomsnitt används för kompetenshöjande utbildningpå arbetsplatsen.En grundläggande förutsättning för sådana aktiviteter äratt de lokala parterna gör en gemensam plan förkompetensutveckling. En sådan bör innehålla följande.En gemensam inventering/kartläggning av såväl deanställdas som företagets behov av ny kompetens på kortoch . En beskrivning skall finnas om hurarbetsorganisation och arbetsinnehåll skall förändras ochhur behovet av utbildning skall tillgodoses. En plan skallfinnas för vad som särskilt måste göras för att öka ochtillvarata kvinnliga anställdas kompetens och vad sombehövs i form av kompetensutveckling för att brytakönssegregeringen av arbetsuppgifter på arbetsplatsen.Det skall framgå av planen hur olika grupper av anställdaskall få del av kompetensutvecklingen.Regeringen har trots kompetensutredningens förslaginte hunnit med några förslag till åtgärder. bördärför uppmana regeringen att i samband medkompletteringspropositionen lämna förslag på ett hållbartoch sammanhållet program för att ökakompetensutvecklingen i näringslivet.2.3 Forskning och utvecklingDet krävs en strukturell förnyelse av industrin. Denindustriella produktionen i måste kontinuerligt fåett högre kunskapsinnehåll. Förädlingsgraden måste öka.Ett sätt att förbättra förutsättningarna för detta är dengenerellt sett högre utbildningsnivå i arbetslivet som viföreslagit. En annan åtgärd, av lika stor vikt, är att ökainvesteringarna i forskning och utveckling (FoU). Dettakrävs bl.a. för att produktförnyelse skall komma till stånd,vilket är en förutsättning för att skall kunna återtasin position som ledande industriland. Därutöver krävsäven insatser för att kommersialisera FoU-resultat oavsettvar i världen de uppkommer.Vi återkommer i detalj till synpunkter påforskningsverksamhet när regeringen harpresenterat den forskningspolitiska propositionen. Vi villdock redan nu inom ramen för näringspolitiken redovisa vårgrundläggande syn på behovet av stöd och stimulans tillindustrirelaterad FoU.Det är utomordentligt viktigt att staten på olika sättbidrar till att höja FoU-nivån inom näringslivet. Inför denforskningspolitiska propositionen vill vi redan nu uttala attstaten i reguljär nivåhöjning skall tillskjuta ytterligare enmiljard kronor för tillämpad forskning och teknikutvecklingfr.o.m. Detta blir ett mycket viktigt bidragför att ta det tekniksprång som är nödvändigt för att klaraden hårdnande internationella konkurrensen. Genom vårsatsning bör det bli möjligt att ha ett program för attöverföra ny teknologi till och ge bred spridning tilltekniska framtidsidéer i hela näringslivet. Särskild viktigt äratt nå de mindre och medelstora företagen. Bakgrunden tillvår satsning är följande.Sverige är en framgångsrik forskningsnation. De storasatsningar som gjorts har lett till att kunnat presteraansenliga vetenskapliga framgångar. Enligt senasteuppgifter satsar företag och stat i ca 34miljarder kronor på FoU.Sett från näringspolitiska utgångspunkter lider detsvenska FoU-systmet av vissa brister. Problemen har singrunder i dels en kvantitativ del, dels i strukturella faktorer.I slutet av 1980-talet låg i topp bland när det gäller FoU-utgifter. Därefter har dockFoU-andelen av BNP sjunkit kraftigt, trots en mycket lågBNP-tillväxt. Nedgången från till av BNP harvarit helt koncentrerad till industrin. Det finns skäl att antaatt den svenska FoU-intensiteten kommer att fortsätta attminska i industrikrisens spår.