mot · GG02So449 · 1993-01-26 00:00:00 — Denna gångförstärktes dock minskningen av förändringar isjukpenningreglerna: sänkt sjukpenningnivå under deförsta samt 14 dagars arbetsgivarperiod.Under 1980-talet skedde också en kraftig ökning avbarnafödandet. Föräldraförsäkringen ökade därmedkraftigt i volym, vilket tillsammans med förbättradereallöner och reformering av systemet ledde till att dessautgifter ökade från av BNP till 1990. Utgifterna för barnbidrag utgjorde trotsförbättringar av bidragsnivån av BNP såväl 1980 som 1990.Medan befolkningen i sin helhet ökade under1980-talet ökade antalet ålderspensionärer med . Antalet ATP-pensionärer med ålderspension ökadeunder . Till denna volymökning skall läggas att dengenomsnittlige ATP-pensionären realt fick ut mer 1990 än 1980.Vid sidan av dessa kostnadsökningar ökade ocksåantalet förtidspensionärer . Att förtidspensionernas andel avBNP trots detta inte ökar beror i hög grad på densysselsättningspolitik vi fört i . Medan de flesta kraftigt reducerat arbetskraftsdeltagandet för denäldsta arbetskraften (55--) under 1970- och 80-talenshöga arbetslöshet har vi i bara sett ennedgång i denna åldersgrupps arbetskraftsdeltagande medcirka . Detta ser nu ut att ändras i snabb takt. Isamband med de senaste årens driftsinskränkningar harföretagen redan löst ut ett stort antal individer i dennaåldersgrupp genom egna förtida pensioneringar. Derekryteringssvårigheter, som i nuvarandearbetsmarknadsläge är att vänta för denna åldersgrupp,kommer med all sannolikhet att skapa ett ökat tryck på detallmänna förtidspensionssystemet , på sammasätt som skett i de flesta under de senastedecennierna. Därtill kan läggas att de långa sjukfallensgenomsnittliga längd inom sjukpenningförsäkringen ökatkraftigt . finns cirka 50 000 fall med en sjukskrivningstid . En del avfallen är gamla. Dessa fall utgör av alla sjukfall, men svarar för av sjukpenningutgifterna.Genom praxisförändringar i arbetsskadeförsäkringenfick belastningsskadorna sitt genombrott omkring 1984 medstora kostnadsstegringar som följd. Dessakostnadsstegringar följdes inte upp av motsvarandeavgiftshöjningar, vilket medförde att vi har ettunderskott i arbetsskadefonden på 22 miljarder. Om inteavgifterna höjs eller åtgärder genomförs som syftar till attminska antalet arbetsskador kommer underskottet att uppgå till 45 miljarder. Liksom isjukförsäkringen har lågkonjunkturen medfört att antaletarbetsskadeanmälningar minskar. I diagrammet redovisassocialförsäkringens kostnadsutveckling såväl inklusive somexklusive arbetslöshetsersättningarna. I diagrammetsärredovisas några utvalda förmånsslag. Bland annatframgår att pensionerna, inklusive det kommunalabostadstillägget, ökar från av BNP 1980 till 1990 och 1994. De sammanlagda kostnaderna för ohälsa(sjukpenning, arbetsskadeersättning och förtidspension)följer väl det negativa samband som dessa kostnader hargentemot arbetslösheten, vars utveckling också redovisas idiagrammet. Utgifterna för arbetslöshetsersättningar hardock ett positivt samband med samma kurva, vilket framgårmed all tydlighet efter 1991, då dessa utgifter stiger medrekordfart. Diagrama16pSammantaget ökade socialförsäkringssektorn från av BNP 1980 till 1990. Mot bakgrund av att ökningen skedde till följdav reformer, förändringar i sysselsättning, löner och enkraftig tillväxt av antalet barn och äldre måste man säga attutvecklingen är relativt måttlig. Men det är trots allt enökning av transfereringarnas andel av BNP, i ett läge dåBNPs utveckling håller på att försvagas.Som framgår av diagrammet är det först , somsocialförsäkringens utgifter på allvar skjuter i höjden. Detfinns två orsaker till detta. Den ena är att BNP sjunker ellerstår helt stilla --94 medan en del avsocialförsäkringens grenar fortsätter att öka. Framför alltgäller detta pensionerna, som inte är kopplade till tillväxtenpå samma sätt som andra inkomstbortfallsersättningar utantill prisutvecklingen, samt arbetslöshetsersättningarna sommellan 1990 och 1994 beräknas öka från av BNP till . Om den sammanlagda ökningen avsocialförsäkringssektorn utgjorde av BNP så utgör ökningen --94hela 5 %.Regeringens politikMed ett växande budgetunderskott som skäl föreslårregeringen nya kraftiga nedskärningar isocialförsäkringssystemet. Den djupa lågkonjunkturenmedför emellertid att skatteinkomsterna minskar samtidigtsom utgifterna dras upp av kostnaderna förarbetsmarknadspolitiken och ersättning till arbetslösa samtav stöd till bankerna och ofinansierade skattesänkningar.För varje miljard som sparas genom en nedskärning itransfereringssystemet försvinner genom skattebortfall i stat och kommun. Samtidigtdrabbas berörda hushåll av en sänkt disponibel inkomst sommotsvarar nedskärningen minus skatt. Hushållens och denoffentliga sektorns minskade inkomster leder till minskadefterfrågan på varumarknaden. Detta leder i sin tur tillnedläggningar av företag inom tillverkning och handel,vilket ökar arbetslösheten. Produktionsbortfallet vid ökadarbetslöshet belastar, enligt regeringens egen finansplan, tillcirka den offentliga sektorn genom skattebortfall ochökade bidrag. Resterande utgörs av sänkt disponibel inkomst för berördahushåll.På så vis leder regeringens nuvarandenedskärningspolitik till resultat som är helt motsatta de somsägs vara förväntade. I stället för minskat budgetunderskottblir följden ett ständigt ökande budgetunderskott. Depengar som skulle frigöras för att förstärka investeringaroch företagsamhet uteblir. Arbetslösheten växer sig alltstörre i denna onda besparingscirkel. Politiken förstärksytterligare av de inskränkningar som görs från regeringenssida i kommunernas budgetförutsättningar.Att spara sig ur en kris på det sätt som regeringen nu görär alltså inte möjligt. Av finansplanen att döma ärregeringen också medveten om detta. Att politiken ändåfortsätter kan inte tolkas på annat sätt än att den utgör enmedveten strategi, inte att spara, utan att åstadkommaavsedda förändringar i välfärdspolitiken. Det är ingentillfällighet att resultatet av den förda politiken uppvisarslående likheter med det politiska program somModeraterna och Ny demokrati företräder. Huruvida deövriga regeringspartierna medvetet omfattar samma politikeller bara är offer för tron att besparingarna är ettnödvändigt ont, som leder till förbättrade finanser, ärsvårare att sia om.Besparingspolitiken har dessutom allvarligafördelningspolitiska effekter, som i sig undergräver denlångsiktiga solidariteten och det gemensamma värnet kringde allmänna systemen. Drivs besparingarna så långt attolika grupper finner det bättre att själva bekosta socialservice och sociala försäkringar kommer de i första hand attställa upp för de egna systemen, medan solidaritetengentemot svagare grupper, som inte själva har råd attbekosta sin välfärd undergrävs. Olika system för intjänandeoch rätt till social trygghet kan också utgöra hinder förarbetsmarknadens rörlighet.Det står helt klart att en politik, som leder till ökadarbetslöshet, t.ex. genom minskat konsumtionsutrymme tillföljd av försämringar i förmånssystemen, inte kommer attförbättra socialförsäkringens kostnadsläge, utan snarareförvärra läget. Det står också klart att stora ansträngningarmåste vidtas för att skapa nya jobb som undanröjer behovetav arbetslöshetsersättningar och arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Det står också klart att det behövs ett alternativtill regeringens politik.Socialdemokratisk välfärdspolitikGenomgången av 1980-talets utveckling i kommuner,landsting och socialförsäkringar visar att problemen attupprätthålla välfärdssystemen vuxit sig allt större.Dels har en försvagning skett i den samhällsekonomi,som bär upp välfärden, dels har de sociala behoven ökat.Ökat antal äldre, ökad kvinnlig förvärvsfrekvens och ökatbarnafödande har ställt växande krav på hälso- ochsjukvård, service och socialförsäkringar. Underkommande år kommer en fortsatt ökning av antaletförskole- och skolbarn, liksom tillväxten av personer över80 år att ställa växande krav på välfärdsstatens resurser.Ovanpå detta kommer att det svenska folkhushållet måstebära de kreditförluster som gjordes i 1980-taletsspekulationsvåg.Om vi skall klara allt detta utan att i grunden rasera dengenerella välfärdspolitik som vi byggt uppvälfärdssamhället kring måste vi sätta upp några mål förframtiden.1. Bördorna måste bäras av dagens generationVi kan inte skjuta upp betalningen av våra skulder till1980-talet till våra barn. Det är vi, som har varit med närdessa skulder uppstod, som måste betala dem. Men när vigör det måste vi göra det på ett ansvarsfullt och rättvist sätt.Vi måste t ex vara varsamma så att vi inte störsamhällsekonomins konkurrenskraft och förmåga att följamed i en kommande konjunkturuppgång.2. Vi måste prioritera de tillväxtskapande krafterna ivälfärdssystemenGrunden för all välfärd är arbete. Den fullasysselsättningen måste därför utgöra det främsta målet.Utan ett folk i arbete -- män såväl som kvinnor -- kommersvårigheterna att klara de äldres behov av pensioner ochomvårdnad att bli oöverstigliga. Ett samhälle med få barnkommer också att få en växande börda. Engod familjepolitik är därför en tillväxtskapande kraft.System som främjar utbildning och förkovran av denframtida och nuvarande arbetskraften är ocksåtillväxtskapande krafter.För att ge plats åt dessa system måste vi alla vara bereddaatt solidariskt finansiera välfärden. Den bördan får intebara bäras av dem som har det sämst ställt.3. Vi måste i varje system bygga in mekanismer somförebygger behovet av social service och transfereringar ochsom förkortar den tid som sådana behov föreliggerAtt en arbetsskada uppstår, att någon blir arbetslös, attpension betalas ut , att en människa får ett behov avmissbruksvård är ett misslyckande för välfärdssamhället. Istället för att bara passivt betala ut ersättningar ochomkostnader när det händer måste vi satsa betydligt störreresurser på preventiva åtgärder, som minimeraruppkomsten av dessa sociala behov. Om behovet ändåuppstår måste samhället vara ytterligt generöst med alla deresurser som leder tillbaka till arbete och ett meningsfullt livi stället för att till höga kostnader köpa sig fri från ansvar.4. Vi måste bygga upp system som bättre äranpassade till samhällsekonomins förutsättningar, somsamspelar med varandra och som tar tillvara möjligheternatill effektivt utnyttjande av systemenEn strategi för välfärdens överlevnad och utvecklingförutsätter en genomtänkt plan för en strukturomvandlingav den offentliga sektorn. Högerkrafterna har redan enenkel plan: Riv ned för att ge plats åt ökade klyftor mellanmedborgarna. Vår plan, som syftar till solidaritet ochrättvisa, till långsiktigt minskade kostnader och balansmellan inkomster och utgifter, tar lite attutveckla. Vi skall här skissera grunderna i en sådan plan.Strategi för välfärdens överlevnad och utvecklingDen nya sjuk- och arbetsskadeförsäkringenDen träffades en överenskommelsemellan den borgerliga regeringen och densocialdemokratiska oppositionen. Enligtöverenskommelsen skulle en beredning tillsättas meduppgift att införa en ny försäkringsmodell för sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna. Huvudansvaret förförsäkringarna skulle ges till arbetsmarknadens parter.Sedan överenskommelsen träffades, har Moderaternadeklarerat att de i stället förordar ett marknadsstyrt system,som administreras av de privata försäkringsbolagen. IModeraternas modell garanteras den enskilde enminiminivå av grundtrygghet vid arbetslöshet, arbetsskadaeller sjukdom. Därutöver får plånboken avgöra vilketförsäkringsskydd som var och en är beredd att skaffa sig.Försäkringen skall, enligt modellen, differentieras så attolika åldersgrupper betalar olika höga premier.Grunden till en ny sjuk- och arbetsskadeförsäkringEn sådan modell vill vi Socialdemokrater inte ha.Eftersom den nya sjuk- och arbetsskadeförsäkringen är endel av vår strategi för välfärdens överlevnad och utveckling,skall vi här skissera grunderna för en sådan försäkring.1. Den lagstadgade ersättningsnivån bör vara hög, menbör utformas så att den enskilde inte stängs inne i ensjukroll, utan stimuleras att delta i åtgärder som leder tilltillfrisknande och återgång i arbetet. Nivån bör också varatillräckligt hög för att minimera behovet av särlösningar förolika grupper. Arbetsmarknadens parter skall kunna träffakollektivavtal om tillägg till grundvillkoren.2. Den nya sjuk- och arbetsskadeförsäkringen skallomfatta alla i åldrarna 16--och finansieras kollektivtoch solidariskt. Egenföretagare, uppdragstagare,oorganiserade arbetsgivare m.fl. skall åläggas att betala inpremier till försäkringen. Premieinbetalningen för gruppersom inte tillhör arbetsmarknaden kan ske i form avschablonberäknade bidrag från staten. Det skall finnas etttydligt fördelningspolitiskt inslag i försäkringen, så atthögavlönade och friska bidrar till kostnaderna förlågavlönade och sjuka.3. Systemet skall organisatoriskt och finansiellt hållassamman, så att inte några grupper kan tjäna på att stängaute andra. Om långtidssjuka och handikappade särskiljs iett eget system, kommer deras tillträde tillarbetsmarknaden att försvåras. För att minimera risken förutslagning från ett system till ett annat bör ävenförtidspensioneringen ingå i det nya systemet. Samordningbör ske med arbetslöshetsförsäkringen.4. De nuvarande sjuk- och arbetsskadeförsäkringarnabör lyftas ur statsbudgeten så snart detta kan ske.Försäkringsfall, som uppstått före överföringen av ansvaretför försäkringen till arbetsmarknadens parter, skallhandläggas enligt de försäkringsregler som gällde då fallenuppstod. Kostnaderna för dessa fall får inte föras över tillden nya försäkringen. Underskott från den nuvarandeförsäkringen får ej föras in i den nya försäkringen. Fråganom finansieringen av dessa underskott skall inte utredas avberedningen utan vara föremål för separat förhandlingmellan staten och arbetsmarknadens parter och måste lösasmed hänsyn till samhällsekonomins förutsättningar.Underskotten skall dock betalas av den nuvarandegenerationen och inte av kommande generationer.Motiven för den nya försäkringenDet finns flera motiv för att lägga den nya försäkringenhos arbetsmarknadens parter. Ett motiv är att för framtidenundvika att utgifterna överstiger intäkterna. I ett systemsom finansieras och administreras av arbetsmarknadensparter förstärks också sambandet mellan försäkringensutgifter och det samhällsekonomiska utrymmet förlöneökningar och konsumtion.Genom att låta arbetsmarknadens parter administreraohälsans utgifter kan vi gå vidare på den sk arbetslinjen isocialförsäkringen. Det innebär en övergång från passivtkontantstöd, som håller kvar människor i sjukdom ocharbetsskador och leder till onödiga förtidspensioneringar,till aktivt förebyggande och rehabiliterande arbete för attsnabbt få tillbaka människor i arbete och mänskliggemenskap.Rätt utformat kan det nya systemet skapa de drivkraftersom behövs för att arbetsgivare, fackliga organisationer ochenskilda anställda skall göra det som alla önskar i fråga ombättre arbetsmiljö och -organisation, rehabilitering ochintegration av grupper som på grund av ohälsa ochhandikapp stängs ute från arbetsmarknaden. Den viktigastedrivkraften är att alla är med och betalar och att aktivaåtgärder lönar sig bättre för alla än passiva.Med gemensamma intressen skapas förutsättningar förett bättre samarbetsklimat och större samhällsansvar mellanarbetsmarknadens parter, vilket samhället som helhettjänar på. I ett sådant klimat ökar möjligheterna attutveckla de anställdas kompetens och ansvar i arbetet,något som både leder till ökad hälsa och stärkt produktivitetför svenskt näringsliv och offentlig sektor.Behovet av resurser för förebyggande ochrehabiliterande arbeteFör att den nya sjuk- och arbetsskadeförsäkringen skallkunna bli ett aktivt redskap för att bekämpa ohälsa och föratt minimera behovet av passiv utbetalning av ersättningkrävs att försäkringen förfogar över resurser förförebyggande och rehabiliterande arbete.En del av dessa resurser finns i arbetslivet. På varjearbetsplats finns arbetskamrater och arbetsledare, som kanmedverka i den sjukes eller handikappades inslussning frånett liv i sjukdom till ett aktivt liv. Om vilja och organisationfinns kan arbetsplatser anpassas till dessa behov. Om viljaoch organisation finns kan kunskaperna omarbetsorganisationer och processer, som skapar skador ochsjukdomar, förebygga uppkomsten av ohälsa.Problemet är att dessa resurser störs av felaktigasignaler, bristande vilja och organisation. Lönesystem, sompremierar hets och utslagning, avsaknad av lämpliga organför att ta itu med ohälsans lokala problem osv ärföretagsekonomiskt lönsamma, med samhällsekonomisktmycket dyrbara för alla, såväl löntagare som arbetsgivare.Bristen på samhällsekonomisk konsekvens leder till att vislösar bort pengar, som annars skulle ha räckt ännu längretill god omvårdnad om våra barn och äldre eller till ökadprivat konsumtion.Vi vill förstärka de krafter på arbetsplatsen, som verkarmot ohälsa och för arbete och delaktighet. Som ettkomplement till lagar och regler om arbetsmiljö ocharbetsgivarens rehabiliteringsansvar vill vi utvecklaEnpartssammansatt rehabiliteringskommitté på varjearbetsplatsOrganisationen skall ha tillgång till arbetshälsovårdenskompetens och resurser och till de övrigarehabiliteringsresurser som parternas gemensammaförsäkring förfogar över.Bidrag tillarbetsmiljöförbättringarArbetsgivare, som planerar förbättringar av sinarbetsmiljö i syfte att minska ohälsa, skall kunna få bidragtill detta.Differentierade avgifterArbetsgivarnas till den nya försäkringendifferentieras branschvis enligt ett system, som inte leder tillutslagning av industrier utan belönar dem som gör rätt.Låga ohälsotal ger möjlighet till lägre . Rekryteringav arbetshandikappade likaså. Systemet skall utformas såatt utslagning inte premieras. Denna fråga bör prövas avden parlamentariska beredningen.Försäkringen kommer också att vara beroende av ochvilja ha kontroll över rehabiliteringsresurser utanförföretaget. Det gäller både resurser för förebyggande ochrehabiliterande hälsovård och resurser förarbetsmarknadsinriktad rehabilitering. Utan sådanaresurser riskerar försäkringen att bli en passivt utbetalandeorganisation, som inte har möjlighet att påverka sin egenkostnadsutveckling. Erfarenheter från andra länder visaratt försäkringssystem av detta slag knappast låter sig nöjamed de resurser, som samhället kan erbjuda, utan skaffarsig på egen hand organ för företagshälsovård, medicinskoch arbetsmarknadsinriktad rehabilitering ochförebyggande friskvård.Vi vill tillsammans med arbetsmarknadens parterutveckla ett system, som tillgodoser dessa berättigade krav.Ingredienserna i ett sådant system skulle kunna varaföljande:Uppbyggnad av en försäkringsfinansieradarbetshälsovårdDen nuvarande företagshälsovården håller på att raserasav den borgerliga regeringen. Vi föreslår att en nyarbetshälsovård inrättas inom ramen för den nya sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen. För att åstadkomma ett starktfinansiellt samband mellan försäkringens utbetalande deloch dess strävan efter att hålla nere utgifterna börarbetshälsovården finansieras med försäkringspremier.Arbetshälsovården skall ge alla arbetsplatser konsulthjälpi frågor som hänger samman med förebyggande friskvård,arbetsorganisation och arbetsmiljö samt rehabilitering avanställda. Arbetshälsovården skall vara adjungerad vid denpartssammansatta rehabiliteringskommitténssammanträden. Eftersom arbetshälsovården är en del avförsäkringen kommer den också att kunna fungera somarbetsplatsens kontaktorgan med försäkringen och deresurser denna förfogar över.I större företag kan arbetshälsovården utgöra en filial avförsäkringen, som på heltid eller någon dag ärstationerad på företaget. kan anlitaarbetshälsovården i ett grannföretag eller ha tillgång till enarbetshälsovårdscentral som är lokaliserad i företagensnärhet.Uppbyggnad av enklare medicinsk ochyrkesmässig rehabiliteringUnder senare år har försäkringskassorna fått särskildamedel för köp av rehabiliteringsinriktade tjänster inomt.ex. och vid s.k. ryggskolor. När det gäller de senarehåller en flora av mer eller mindre seriösarehabiliteringskonsulter på att växa fram. Risken föroseriös verksamhet och ohämmad kostnadsökning är likaöverhängande som då en liknandeutveckling ägde rum inom område i de s.k.hemmen för vård och boende. Inom ramen för den nyaförsäkringen är det nödvändigt att skapa egna resurser fördessa enklare former av rehabilitering, resurser som går attkontrollera effektivitets- och kostnadsmässigt. Först bördock nuvarande försök utvärderas.Exakt hur dessa förebyggande och rehabiliteranderesurser skall utformas inom ramen för den nya sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen måste parterna påarbetsmarknaden själva bestämma. Eftersom det handlarom vård och rehabilitering måste det dock redan frånbörjan finnas en hög grad av samverkan och utbyte medt.ex. hälso- och sjukvården.Ökade samhällsinsatser för förebyggande ochrehabiliterande verksamhetDet kommer att ta att utveckla den nya sjuk-och arbetsskadeförsäkringen. Samhället kan inte passivtsitta och vänta på de förändringar som skall inträda, utanmåste redan nu utforma grunden till de förebyggande ochrehabiliterande insatser som parterna och samhället skall taansvar för. Vi föreslår därför att åtgärder redan nu sättsigång:Riktat program mot ohälsaRiksdagen bör ta initiativ till ett nationellt program motohälsa. Programmet bör innehålla särskilt riktade insatsermot a) de mest utsatta arbetsplatserna b) de mest utsatta diagnoserna (med särskild tonvikt påbelastningsskadorna)c) de mest utsatta orterna d) de mest utsatta bostadsområdenaDe förebyggande insatserna bör ges en särskildutformning i programmet. Propaganda kring motion, godkost, rök- och alkoholvanor osv bör vara centrala inslag idenna del. Ett led i detta program bör varaFörsöksverksamhet med samordning av samhällets lokalaförebyggande och rehabiliterande insatserRedan idag pågår en försöksverksamhet på några ortermed finansiell och organisatorisk samverkan mellan denlokala sjukförsäkringen och hälso- och sjukvården. Vi villutvidga den till att också omfatta insatser inomarbetsmarknadspolitiken, ochvuxenutbildningen. hindras samordningen avadministrativa gränser och revirtänkande, av långa avståndmellan beslutsfattare och den enskilde och av hinder ilagstiftningen.Genom en sådan försöksverksamhet i ett antalfrikommuner i storstad och glesbygd bör erfarenheterkunna vinnas till gagn för den nya sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen och för kunskapen om hursamhället i övrigt på bästa sätt kan stödja försäkringenssträvan efter minskad ohälsa. Försöksverksamheten börbedrivas i nära samarbete med arbetsmarknadens parteroch de orter som väljs ut bör representera orter med ett högtohälsotal. Försöksverksamheten möjliggörs genom enspeciallagstiftning, som medger avsteg från administrativahinder och lagregler, som hindrar en målmedvetensamordning av resurserna.PrimärvårdDet är viktigt att primärvården byggs ut så att den fårstörre slagkraft i att förebygga ohälsa. Primärvården harockså möjligheter att utvecklas så att mer vård kan klarasutanför sjukhusen. Gamla och handikappade behöver denbredd i rehabilitering och distriktssköterskevård somprimärvården tillhandahåller. Mödra- och barnhälsovårdmåste ges fortsatt stort utrymme. På grund av detbefolkningsansvar som finns i primärvården kan enutbyggnad betyda mycket för folkhälsan och den samladehushållningen med sjukvårdens resurser.I folkhälsorapporten beskrivs utvecklingen av barnshälsa. Det framgår att också barnens hälsa är klassbunden.Flera insatser behövs för det förebyggandefolkhälsoarbetet, som till exempel att minska tobaksbrukethos mödrarna, att ha tillgång till en bra barnomsorg, godskola osv. Men också hälso- och sjukvårdens roll i samhälletär avgörande, exempelvis hur man upptäcker brister i barnshälsa och kan sätta in åtgärder. Förutsättningarna förarbetet inom barnhälsovården har förändrats under senareår. Mödra- och barnhälsovården har delvis integrerats iprimärvården.