mot · GG02Jo619 · 1993-01-26 00:00:00 — har all vårjakt efter sjöfågel varitförbjuden. Orsakerna till förbudet var stark decimering avsjöfågelstammarna, dels genom intensiv jakt i förening medäggplockning under kriget, dels genom hårda isvintrarunder , dels genom de då allt oftareförekommande oljeutsläppen.Sedan vårjakten efter sjöfågel förbjöds har vid åtskilligatillfällen och i olika sammanhang ett flertal framställningargjorts om ett återinförande av sådan jakt. Önskemålen omen återinförd vårjakt har framförts bl.a. avintresseorganisationer inom de kust- och skärgårdsområdendär förutsättningarna för vårjakt är störst, nämligen längsostkusten från och med till och med län.Trots att sjöfågelsituationen i allmänhet ochejderpopulationen i synnerhet är mycket god och attde påtalade orsakerna, som ledde till förbud,inte längre föreligger samt att en begränsad vårjakt varkenstrider mot svensk lagstiftning eller internationellaskyddskonventioner, har alla gjorda framställningaravslagits.Den fortgående omvandlingen av näringslivet medförallvarliga konsekvenser för både skärgårdsbefolkningenoch skärgårdskulturen. Befolkningens levnadsförhållandenoch livskvalitet grundas på ett flertal faktorer. Såväl iinternationella som i nationella utredningar harrekreationsmöjligheternas betydelse för god hälsa ochtrivsel betonats.Möjligheterna till en attraktiv jakt bidrar på ettavgörande sätt till att bibehålla en levande bosättning iskärgården.Erfarenheterna visar även att det med hjälp av en''reglerad'' jakt med tillhörande viltvård bättre går attupprätthålla en mångsidig fauna än genom passivfridlysning.Genom jakten kan man också bibehålla en god balansmellan de olika viltarterna. Exempelvis hotarminkstammens starka expansion flera skyddsvärda arter.Det är inte minst på grund härav angeläget att intensifierafångst och jakt efter mink.Det är odiskutabelt att naturvårdens syften bättre skullekunna nås om den jaktutövande skärgårdsbefolkningensintresse för viltvården skulle kunna stimuleras. Jakten ochjaktutövning är en integrerad och synnerligen viktig del avden totala faunavården.Ejderbeståndet har ökat kraftigt under det senastehalvseklet. På de flesta håll längs ostkusten är ejdern underhäckningstid den vanligaste vattenlevande fågeln.Möjligheten att tillvarata den förnyelsebara naturresurssom ejdern utgör bör med dagens situation ses naturlig.Mot bakgrund av den starka ejderstammen, de iskärgården begränsade jakttillfällena på endast ett fåtalarter samt jaktens stora sociala betydelse för skärgårdenoch dess bofasta befolkning, är det vår uppfattning att jaktefter hanfågel av ejder bör kunna medges och för ifrågavarande befolkning.I en till jordbruksutskottet avSvenska ingiven promemoria --Skärgårdsjakt -- redovisas bl.a.:Socialpolitiska aspekteroch glesbygdsproblematiken i skärgårdenViltet ochjaktens sociala betydelseEjderns utbredning ochnumerär samt populationsekologiInternationellakonventioner berörande den nu aktuella frågeställningenDen svenska lagstiftningen inom ämnesområdetUtvecklingen av bestämmelserna angående jakt på allmäntvattenArgument för och emot vårjakt efter sjöfågelBeräknad bytesmängd vid ett införande av ovan skisseradeförslag.Regeringen bör, med beaktande av synpunkterna idenna promemoria och motionen i övrigt, utarbeta förslagom en begränsad vårjakt på ejder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vårjakt på ejder.