mot · GH02Jo8 · 1993-10-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:30 En strategi för biologisk mångfald Miljöproposition 1990/91:90Bevara den biologiska mångfaldenDet öppna landskapet, de gammaldags ängarnasblomsterprakt liksom , klätt och andra åkerogrässom lyser upp åkern och dikeskanten betyder mycket förmänniskorna i vårt land. Detsamma gäller skogens knotigafuror, berguvens hoande och den porlande öringbäcken.Jordbrukslandskapet, skogen, fjällen, sjöarna och haven --är viktiga för vår rekreation och våra möjligheter tillfriluftsliv och naturupplevelser.Naturen med sin mångfald av djur och växter är något vigärna bevarar för dess egen skull. Hos allmänheten finns betalningsvilja. Men i bevarandearbetet finns ocksådelar av mer ekonomisk karaktär där den långsiktiga nyttanav olika arter kommer in. Vetenskapen behöverreferensområden av ursprunglig natur, arter behövs förframställning av läkemedel och för växtförädling. Mångaarter nyttjas direkt av människan som föda, används somdragdjur etc. Men viktigast av allt är kanske ändå attmångfalden av arter behövs för att upprätthålla fungerandeekosystem på jorden. Ekosystem som ger människan syre,föda och värme. har vi inte tillräckligt kunnande föratt bedöma vilka arter vi kan vara utan eller ersätta medkonstgjorda medel -- kanske kommer vi heller aldrig att fåså ingående kunskaper. Utan naturens mångfald är detosäkert om vi klarar att upprätthålla de kretslopp som görjorden till den enda kända planeten som hyser liv.Regeringens propositionRegeringen har presenterat en proposition om hur denbiologiska mångfalden skall bevaras i och vilkaåtaganden vi bör ha gentemot andra länder. Enligtpropositionen skall miljömålen ges samma ''vikt ochbetydelse som enskilda ekonomiska överväganden'' vidarestår de mål för den biologiska mångfalden som slogs fast isocialdemokraternas miljöproposition 1990/91 fast. Ipropositionen föreslås godkänna en ändring inaturvårdslagen samt en strategi för bevarandet av denbiologiska mångfalden. Därtill läggs förslag till ett Centrumför biologisk mångfald, en informationskampanj ijordbruket för att öka bevarandearbetet av hotade arter ochbiotoper samt program för att säkra jordbruksgrödornasoch husdjurens genetiska resurser. Ett antal uppdragpresenteras också bl.a. för att se över stödformerna tilljordbruket och göra dem mer EG-anpassade samt enöversyn av SIDA:s bistånd och hur det stämmer överensmed konventionen om den biologiska mångfalden.Propositionen redovisar också regeringens målsättning attarbeta för att konventionen om biologisk mångfaldkompletteras med ett protokoll om biosäkerhet samt att densvenska våtmarksinventeringen skall fullföljas och avslutas.Få konkreta beslutRegeringens proposition om biologisk mångfald är tillsidantalet mycket omfattande, men innehållet är tyvärrtämligen magert. Propositionen innehåller egentligenendast två förslag som har att ta ställning till. Etttillägg till naturvårdslagen för att ge sammabefogenheter ifråga om skogliga arbetsföretag somlänsstyrelsen har samt en mycket allmänt hållen strategi föratt bevara den biologiska mångfalden. Därtill presenterasändringar i naturvårdsförordningen samt tillsättandet avnågra utredningar, vilket regeringen kan besluta om utan atthöra riksdagen.Avsaknaden av konkreta beslut och ställningstagandengör att propositionen mer liknar en skrivelse till riksdagen.Inga nya ekonomiska medel anslås -- i dessa frågor hänvisarregeringen konsekvent till budgetpropositionen 1994. Inteheller redovisas några precisa lagförslag annat än det ovannämnda utan i lagtekniska frågor hänvisas till denkommande . Även i flera andra fall skallmiljöministern återkomma med förslag. Av detta kan manbara dra en slutsats: regeringen klarar inte att kommaöverens.Markägaren i centrumDen borgerliga regeringen tar större hänsyn tillmarkägarna än till naturen. Det märks tydligt inom jord-och skogsbruket. Borttagandet av skogsvårdsavgiften samtavgifter på handelsgödsel och bekämpningsmedel har varitett krav från näringarna och har blivit en prestigefråga förde borgerliga partierna. Socialdemokraterna ser avgifternasnarare som en del av näringens sektorsansvar och har velatbehålla dem som ett sätt att bekosta rådgivning ochnaturvård. Utan avgifter blir det allt svårare att finansieraangelägna naturvårdsåtgärder över statsbudgeten.Regeringens proposition om biologisk mångfald visartydligt att det bara är en socialdemokratisk politik som harförutsättningar att klara höga naturvårdskrav. Det gör vibl.a. genom ökat sektorsansvar i form av avgifter som sedanåterförs till näringen. Därmed sker en kollektiv ochsolidarisk finansiering och små markägare eller markägaremed omfattande naturvärden behöver inte ta på sig störrebörda än andra.Med hjälp av lagstiftning, ekonomiska styrmedel, bidragoch information påbörjade den förra socialdemokratiskaregeringen ett mycket aktivt naturvårdsarbete. Denborgerliga regeringen visar sin uppskattning för detta arbetegenom att hänvisa till att de mål och riktlinjer som slogs fasti vår miljöproposition 1990/91 ligger fast och till att denomställning av jordbruket som inleddes med 1990 årslivsmedelspolitiska beslut haft positiva effekter på miljön.Men fyrklöverregeringen har trots dessa positivaskrivningar i praktiken arbetat tvärtemot intentionerna i ettflertal fall. (S)trategi för biologisk mångfald bevara en bra livsmiljö för växter och djur bevaraden biologiska mångfalden med särskild betoning påvardagslandskapet och de endemiska arterna skyddanatur- och kulturlandskapet skydda artrikedomen i våralimniska och ekosystem redovisa mätbara mål förden biologiska mångfalden genom fortsatt utveckling avNaturvårdsverkets miljöindex utveckla kunskaperna ommarkbiologiska processer och naturvårdsbiologi inklusivede markkemiska processernas påverkan på våra sötvattenoch hav utveckla kontrollmetoderna vid utsättning avgenetiskt modifierade organismer samt främmande arterpå sikt spara av skogen nedanförskogsodlingsgränsen minska jord- och skogsbruketsnegativa påverkan på den biologiska mångfalden behålladet genmaterial som finns i våra husdjur och kulturväxterinklusive trädgårdsväxterna behålla och utvecklastrandskyddsbestämmelserna till att också omfatta denbiologiska mångfalden längs stränderna påskyndabildningen av reservat minska nedfallet avluftföroreningar samt utsläpp av miljögifter minska deareella näringarnas negativa påverkan på landskapet genomatt utveckla sektorsansvaret utveckla lagstiftning ochekonomiska styrmedel för bevarandet av den biologiskamångfalden driva ett kraftfullt internationellt arbete medtyngdpunkt på och samtregionen runt Barents hav.Enligt konventionen om biologisk mångfald skallsignatärländerna dels göra landstudier och dels upprätta ennationell strategi för att upprätthålla den biologiskamångfalden. fick iuppdrag att göra en landstudie som snart är färdig. Ipropositionen presenteras en mycket allmänt hållen strategiför den biologiska mångfalden. Dock saknas preciserademål och prioriteringar. Vi anser att man i detta sammanhangborde slå fast att regeringen skall arbeta efter den strategisom presenterats i aktionsprogram Miljö93.Bevara livsmiljöerDen socialdemokratiska politiken tar ett merövergripande grepp på frågan om den biologiskamångfalden än det enskilda artbevarandet som regeringenuppehåller sig vid i propositionen. För att klara att bevaraenskilda arter och inomartsvariationer måste vi ocksåbevara en livsmiljö som inte raderar ut derasexistensmöjligheter. Det är angeläget att titta mer påmarkprocessernas betydelse för den långsiktigaproduktionsförmågan i våra ekosystem samt hur depåverkas av föroreningar och eventuella framtidaklimatförändringar.Landskapsplanering för att öka naturens mångfald ochsäkra spridningskorridorer för växter och djur är ocksåangeläget om arter och genetisk variation inom arterna skallkunna behållas i ett långt perspektiv. Ilandskapsplaneringen bör man ta hänsyn till arternas behovav olika biotoper inklusive äldre träd samt behålla naturligaspridningsvägar. Kantzoner ingår som en del i dennastrategi men det krävs även att större kärnområden bevarasför fri utveckling av skogen.Vi stöder kravet i aktionsplan Miljö93 att det längs alla vattendrag skall finnas en obrukad zonpå som skall betraktas som enspridningskorridor för växt- och djurarter. Därtill kommeratt en sådan zon minskar risken för näringsläckage tillvattendragen. Även stränderna utgör en viktig livsmiljö förmånga arter. Därför är det angeläget att behålla ochutveckla strandskyddsbestämmelserna till att också omfattahänsyn till den biologiska mångfalden.Inte ens i de existerande reservaten kan vi alltid behållade naturvärden vi föresatt oss att skydda. Orsakerna kanvara försurning eller andra processer som påverkargrundförutsättningarna för arternas existens. Vi anser attriksdagen skall uppmana regeringen att lägga in ettövergripande mål om bevarandet av en långsiktigtfungerande livsmiljö för växter och djur i strategin förbevarandet av den biologiska mångfalden. Ävenlänsstyrelsernas aktionsplaner bör syfta till en bralandskapsplanering för att garantera naturens mångfald.IntrångsersättningMarkägaren behöver enligt nu gällande rättspraxisendast tåla ''bagatellartade intrång'' eller intrång somberäknas till . Därutöver har markägaren rätt till ersättning. Vimenar att sektorsansvaret inom näringen måste höjas ochdet kan ske genom beslut om en kvalifikationsgräns undervilken ersättning ej betalas ut. Den nu gällandeintrångsersättningen kanske är en anledning till attregeringen inte vågat föreslå generellt biotopskydd förskogsbruket, eftersom de anslagna medlen för inköp avmark då snabbt skulle förbrukas.I propositionen om den biologiska mångfalden markerarden borgerliga regeringen att den står kvar vid kravet attersättningsreglerna för intrång skall relateras till berörd delav fastigheten. Det gynnar markägarens intressen samtidigtsom det missgynnar miljön. Går man tillbaka till tiden före1987 beräknades ersättningen på hela brukningsenheten,vilket var betydligt mer gynnsamt för naturvården.Vi vill peka på fördelarna med en ordning där ersättningför intrång beräknas i förhållande till helabrukningsenheten. Därmed får man ett klararesektorsansvar. En sådan ordning som gällde ärockså bra då man skall besluta om den s kkvalifikationsgränsen under vilken ersättning inte skallbetalas ut om intrånget är under en viss gräns sommarkägaren bör kunna tåla.Ökat sektorsansvarSektorsansvaret inom jord- och skogsbruket har underden borgerliga perioden urgröpts bl.a. genom borttagandetav skogsvårdsavgiften och prisregleringsavgifterna påhandelsgödsel och bekämpningsmedel samt genomförslaget att ta bort miljöavgiften på fosfor.Socialdemokraterna kommer att agera för ett ökatsektorsansvar för att garantera miljön inom de areellanäringarna.För att fullfölja vår tidigare politik har vi föreslagitmiljöskatt på handelsgödsel samt en kraftfull miljöavgift påkadmium i fosforgödsel. Vi vill också behålla avgifterna påbekämpningsmedel i jordbruket. Avgifterna skall ses somen del i näringens sektorsansvar för naturvården. Om dessaskatter och avgifter, så som vi föreslagit, återförs tilljordbruket i form av stöd till bevarandet avjordbrukslandskapets natur- och kulturvärden får de ävenen viss regionalpolitisk effekt. Medel förs över frånslättjordbruket i södra och till skogs- ochmellanbygderna där de största bevarandevärdena finns.Skogsbruket har inget annat ansvar för miljön ochden biologiska mångfalden än vad de allmännahänsynsreglerna kräver. Socialdemokraterna anser att ävenskogsnäringen skall ta ett sektorsansvar för miljön enligtprincipen om användarens betalningsansvar (UPP). Viföreslår därför att en avgift tas ut av näringen och fonderasför att användas till inköp av mark, överhållning av mark,rådgivning m.m.Även fiskerinäringen måste ta ett ökat sektorsansvar ochvi ser därför positivt på möjligheten att införamiljökonsekvensbeskrivningar. Risken för överuttag av fiskutgör stora problem. Även fiskodlingar innebär stora riskerför miljön inklusive utslagning av arter. Det är angeläget attöka miljöhänsynen i fiskodling o dyl, eftersom sådanaodlingar kan bli allt viktigare för produktion avföda. Särskilt gäller det i fattigare länder.Vattenmiljön och utarmning av arterRiskerna för genetisk utarmning i våra vatten ochkopplingen till miljögifter och övergödning behandlasmycket översiktligt i propositionen. Vi vill poängtera attbåde den limniska och miljön hyser många hotadearter och att forskningen kring artdiversitet och framtidahot måste ges ökade resurser. Det är också angeläget attskaffa bättre kunskaper om hur vattenmiljön påverkas avmarkens beskaffenhet och de markkemiska processerna.Takten bör öka när det gäller bildandet av marinareservat både i och i . För Östersjönsdel gäller att samarbetet mellan måste fåfortsatt hög prioritet och medel måste ställas till förfogandeför att länderna i skall klara att bygga ut ochutveckla tätorternas rening liksom rening av utsläppen avmetaller och klororganiska kemikalier från avfalls- ochgruvupplag samt industrier. Staten måste ta ett aktivt ansvarmen även kommuner och företag har ställt sig positiva tillatt öka insatserna i östländerna under förutsättning att deinhemska miljökraven minskar. Om detta är möjligt och hurdet praktiskt skall hanteras bör få iuppdrag att undersöka. Detta vill vi ge regeringen tillkänna.Både i Östersjö- och Nordsjösamarbetet bör Sverigearbeta för att förebygga katastrofer till följd av överfiskningeller annat felaktigt utnyttjande av havets resurser. Dåtänker vi t.ex. på den ekologiska katastrofen i Barents havdär fågelbestånden slogs ut till följd av den drastiskanedgången av lodda. Det är också angeläget att kartläggadumpade gifter, gammalt krigsmaterial etc som kankomma att förorena havsmiljön. Diskussioner måstepåbörjas om vilka åtgärder som är nödvändiga att vidta ochhur de skall bekostas.Men det finns även närmare problem. Det gäller framförallt de minskade mängderna torsk samt hotet mot laxen iform av M74 i . Utarmningen av genetisktmaterial i laxen har fortgått alltsedan vi påbörjadeutbyggnaden av vattenkraft. När det nu misstänks att ävendet vilda laxbeståndet drabbas av M74 måste regeringenagera betydligt kraftfullare än . Forskningen måstestimuleras och åtgärdsprogram tas fram till skydd för devilda laxbestånden. Fartygshaveriet utanför dåstora mängder fosfor läckte ut i vattnet stämmer också tilleftertanke. Det måste finnas klara regler om vem som haransvar för åtgärder vid olyckor och det måste också stå klartatt last av miljöstörande kemikalier måstebärgas. bör få i uppdrag att se överhanteringen av dessa problem.TurismenDen ökade turismen kan innebära ett växande hot motden biologiska mångfalden både på land och i vatten.Framför allt är det den kommersiella massturismen i formav båtsporter, kanoting, fjällvandring, etc. som kan slitahårt på känsliga områden och störa skygga djurarter.Turismen finns med som en viktig del i EG:s femtemiljöhandlingsprogram, men saknas i regeringens strategi.Vi anser att turismen och dess problem skall infogas iregeringens strategi för biologisk mångfald. Detta bör gesregeringen till känna.Endemiska arter och miljöindexEndemiska arter är sådana arter som har en mycketbegränsad utbredning. Det gäller t.ex. lämmeln i denskandinaviska fjällkedjan och ölands-solvändan som barafinns på . Antingen de är hotade eller inte har vi ettmycket stort ansvar för dessa arter.Slutligen anser vi det angeläget att fortsätta utvecklaNaturvårdsverkets miljöindex över tillstånden i svenskaekosystem samt ställa upp mer precisa nationella mål förbevarandearbetet. Det gäller exempelvis:vilkaursprungsområden (t.ex. urskogar) som skall bevaras,vilka områden som skall återställas, t.ex. en del avvardagslandskapets biotoper,säkerställande avspridningskorridorer i jordbrukslandskapet och vidkalavverkning,avvärjande av yttre hot somluftföroreningar och miljögifter,vilka arter som skall hahögst prioritet i bevarandearbetet.De areella näringarnaJord- och skogsbrukslandskapet hyser de flesta av vårahotade arter. Hoten består främst av ändradmarkanvändning och ändrade brukningsmetoder. Det krävsbåde ökad reservatsbildning och större hänsyn vidbrukandet om vi skall klara att behålla mångfalden växteroch djur. Har vi då råd att behålla den biologiskamångfalden i dessa näringar? Socialdemokraterna svarartveklöst ja på den frågan.Vi påbörjade ett aktivt naturvårdsarbete under den förraregeringsperioden. Naturvårdslagen förstärktes med ettsärskilt biotopskydd och skydd för våtmarker och vi tillsatteden utredning om biotopskydd för de areella näringarnasom nu ligger till grund för den borgerliga regeringensförslag. För de areella näringarna slog socialdemokraternafast ett sektorsansvar för miljön. Näringen själv skall bidratill kostnaderna för artbevarandet i form av inköp av mark,skötsel av mark samt information och utbildning. Denpolitiken vill vi fortsätta att driva.Vi ökade anslagen för inköp av mark. Vi utformadeolika stödformer för att hålla jordbruksmark öppen och föratt sköta hagmarker och ängar. Den borgerliga regeringenhar höjt anslagen till inköp av mark med 55 milj.kr. ochsumman är därmed uppe i drygt 190 milj.kr. Bidragen tilljordbruket är fortfarande desamma som under densocialdemokratiska regeringstiden och att döma avpropositionen finns inga planer att höja summan. Dettatrots att menar att det behövs 500milj.kr. till bevarandearbetet i skogen och 600 milj.kr. Det är uppenbart attförstärkning krävs för att nå dessa mål och det är därför vifinner det angeläget att stärka sektorsansvaret inomnäringarna.Skogsbrukets sektorsansvarDet råder stor enighet om att de olika näringsgrenarnaskall ansvara att verksamheten inte skadar miljön. Dennaprincip tillämpas emellertid inte konsekvent. Skogsbruketsansvar är begränsat till att de enskilda skogsföretagen skallfölja de allmänna hänsynsreglerna. Något ansvar för debiotoper och arter som kräver ett mer långtgående skydd fårinte skogsbruket vare sig individuellt eller kollektivt. Densom inom landet släpper ut ämnen till luft eller vatten somkan hota arter eller biotoper kan däremot tvingas att påegen bekostnad minska utsläppen till vad naturen tål.Därmed föreligger en situation där vi kräver mer avförorenarna än av dem som brukar marken, trots att det ärmarkanvändningen som visat sig vara det störstahotet mot den biologiska mångfalden.Ett mer långtgående ansvar för skyddet av hotade arteroch biotoper kan utformas antingen som ett individuellteller som ett kollektivt ansvar. Om ansvaret är individuelltfår den som hyser en hotad art på sina ägor ta ansvar förbevarandet. Man riskerar då att hamna i en situation där demarkägare som varit mest restriktiva får bära bördan av attandra markägare genom sina markberednings- ochavverkningsmetoder utrotat arten inom en stor del av desstidigare utbredningsområde. Så är det i . Där tvingasägaren av det område där de sista exemplaren av arten finnsi princip stå för hela kostnaden för att bevara den. En sådanutformning av ansvaret för att bevara hotade arter ärorättvis.SkogsbruksavgiftVi vill i stället ge ansvaret en solidarisk utformning. Detinnebär att alla ägare av produktiv skogsmark gemensamtfår bidra till kostnaderna för att köpa in eller på annat sättskydda den från naturvårdssynpunkt mest värdefullamarken. har sådana åtgärder till skydd för denbiologiska mångfalden helt bekostats av staten, vilket harinneburit att skogsföretagen fått en del av sinamiljöskyddskostnader betalda med allmänna medel.Skogsnäringen bör emellertid i likhet med andra branschersjälv bära sina kostnader för miljö- och naturvården. Deskogliga företagen bör därför avsätta medel till engemensam fond ur vilken pengar sedan kommer att tas förinköp av skogsmark som behöver avsättas somnaturreservat.Fonden bör också kunna användas i samband med attavtal upprättas med vissa skogsägare om mera långtgåendehänsynstaganden än de som ryms inom skogsvårdslagensallmänna hänsynsregler. Sådana avtal kommer med storsannolikhet att behövas, om vi steg för steg skall kunnanärma oss målet att skydda av skogsmarkennedanför fjällkedjan. Det kommer nämligen att bli svårt --i synnerhet i -- att köpa in tillräckligt storasammanhängande arealer för att skapa kärnområden förbiologisk mångfald och därtill spridningskorridorer mellanolika områden. För att undvika expropriationsförfarandeni områden med många små skogsfastigheter kan det varabättre att erbjuda de enskilda ägarna skötselavtal som t.ex.föreskriver att skogen skall tillåtas bli överårig och attavverkningsmetoderna skall vara maximalt skonsamma.Dessa blir en form av skogliga skötselavtal som påminnerom NOLA-avtalen inom jordbruket.Att skogsbruket kollektivt får finansiera det merlångtgående skyddet av hotade arter och biotoper betyderinte att stödet via statsbudgeten för inköp av skogsmark böravskaffas. Det finns åtminstone två skäl att behålla detstatliga inköpsanslaget på ungefär nuvarande nivå. Det enaär att rekreationsvärden ibland kan vara ett bidragande skälför inköp av skogsmark. Det andra skälet är att denbiologiska mångfalden också hotas av övergödning,försurning och klimatförändring. Dessa hot härrör frånandra verksamheter än skogsbruket och skogsnäringen ochbör därför inte belastas med de kostnader som av detta skäluppstår för skyddet av den biologiska mångfalden. Därförfinns fortfarande anledning för staten att bidra med medelför skydd av mark i form av skötsel och inköp av mark.Däremot går det inte att fortsätta öka statens utgifter förinköp av skogsmark i den utsträckning som behövs för attvi inom rimlig tid skall kunna nå målet att skydda femprocent av skogen nedanför fjällkedjan. Statsskulden ochbudgetunderskottet har under den borgerliga regeringensnabbt vuxit till en sådan omfattning att det till ochmed kan bli svårt att bibehålla inköpsanslagets nuvarandestorlek. Skogsnäringen måste ta ett större ansvar försäkerställandet av den biologiska mångfalden. Därförupprepar vi vårt krav från den skogspolitiska motionen(1992/93:Jo81) om behovet av en avgift för att näringenkollektivt skall kunna ta ett kollektivt sektorsansvar.Frågan om hur en avgift rättvist skall tas ut av näringenoch vilket ansvar staten skall ha för att bevara de skogligaekosystemen och dess artrikedom bör utredas. Vi anser attriksdagen skall ge regeringen i uppdrag att återkomma medett förslag till avgift för skogsnäringen samt hur medlenskall förvaltas. Detta är en utveckling av vårt förslag i denskogspolitiska motionen.Biotopskydd och bevarandet av genetiska resurserRegeringen har inte föreslagit ett generellt biotopskyddför skogsbruket, den föreslagna ändringen inaturvårdsförordningen gäller endast jordbruket. Skäletsom angetts är avgränsningsproblemen, men det ärknappast hela sanningen. Bäckraviner, mindre våtmarkeroch alkärr är exempel på skyddsvärda biotoper som normaltär lätta att avgränsa och uppstår svårigheter börSkogsstyrelsen kunna bistå med råd. Problemet förregeringen kan vara intrångsersättningen, som med dennuvarande modellen kan göra att ett generellt biotopskyddhotar äta upp alla pengar som anslagits till inköp av mark.Vi anser att biotopskyddet skall gälla även för skogsbruket,men att det regleras så att intrånget i de allra flesta fall inteföranleder några ersättningsanspråk. Detta var ocksåsocialdemokraternas avsikt med införandet avbiotopskyddet i Naturvårdslagen enligt miljöpropositionen1990/91:90.Skogsnäringen har ett viktigt ansvar för att bevara vårainhemska trädarters genetiska variation. Detta ansvarmåste regleras bättre. Stora arealer har planerats medfrämmande arter som exempelvis ochsibirisk gran. Men även plantering av klonat material, dvsplantor som dragits upp ur samma individ och därmed haridentisk genuppsättning, kan äventyra den normalagenetiska variationen hos våra skogsträd. Det är därförangeläget att ställa krav på tillståndsgivning ochmiljökonsekvensbeskrivningar då främmande arter ellerklonat plantmaterial används.