mot · GG02A724 · 1993-01-26 00:00:00 — Arbetsdomstolen är en s.k. partssammansatt domstol.Partssammansatta domstolar är fristående från de allmännaunderrätterna och utgör s.k. specialdomstolar. EftersomArbetsdomstolen är högsta instans inom arbetsrätten, finnsingen rätt att föra någon talan mot dess domar.Syftet med fristående domstolar är att de skall tillämpade särskilda regler som gäller inom ett visst rättsligt område.AD skall genom sin sammansättning vara särskilt lämpadatt avgöra arbetsrättsliga tvister.Även om man kan diskutera lämpligheten av att ha ensärskild partssammansatt domstol för det arbetsrättsligaområdet, borde det vara en självklarhet att dess behörighetskall vara strikt begränsad till att göra rättsliga prövningarinom detta område.Om en anställd gör sig skyldig till brott, är detta sakliggrund för avsked. Det har visat sig, att i sådana fall har ADinte bara gjort en prövning av den arbetsrättsliga tvisten,utan har ansett sig suverän att överpröva även denstraffrättsliga domen. Följande exempel kan anföras:AD 1991/76: En polis dömdes av hovrätten till ett årsfängelse för grov misshandel. Han avskedades därefter avRikspolisstyrelsens ansvarsnämnd. När målet kom upp iAD, gjordes en helt annan straffrättslig bedömning. Detbetyder att AD inte accepterade hovrättens lagakraftvunnadom. Polismannen ansågs inte skyldig av AD och avskedetblev ogiltigförklarat.AD 1992/82 är också ett fall då AD kallat vittnen ibrottmålet till nya förhör och sedan underkänt hovrättensdom. Även i fallet AD 1992/91 ansåg sig AD böra prövahovrättens dom, men kom i det fallet till samma domslutsom hovrätten.Parterna, som inställt sig i AD för att i enpartssammansatt specialdomstol lösa en arbetsrättslig tvist,finner sig i stället vara åklagare respektive tilltalad i ett, avallmän domstol redan avgjort, brottmål. Detta kan inte varaförenligt med rimliga krav på rättssäkerhet.I regeringens budgetproposition 1992/93:100 bilaga 11,sid. 60, meddelar det föredragande statsrådet, att det inteär aktuellt med några förändringar av reglerna om rättegångi arbetstvister.Arbetsdomstolens ursprungliga uppgift varhuvudsakligen att tolka kollektivavtal mellanarbetsmarknadens parter. En del av detta var att snabbtavgöra mål om olovliga strejker. I och med den omfattandearbetsrättsliga lagstiftning som tillkom huvudsakligen under1970-talet förändrades arbetsdomstolens karaktär. Denblev dömande instans också i mål som behandlade enskildasrätt. Det finns skäl att uttrycka starka betänkligheter motatt en partssammansatt domstol avgör mål, som rörförhållanden mellan en enskild och någon av eller båda departer som är representerade i domstolen, i all synnerhetsom överprövningsrätt inte föreligger.En handläggning av denna typ av mål inom de allmännadomstolarna garanterar den enskilde större rättssäkerhet.Redan nu handlägger de allmänna domstolarna som förstainstans mål som rör enskilda anställda i företag som saknarkollektivavtal, liksom mål där den enskilde inte stöds av sinfackliga organisation. I dessa fall utgör AD den endaprövningsinstansen. Ett överförande till allmän domstol avalla mål som rör enskildas förhållanden på arbetsplatsernaskulle därför innebära en enhetlig handläggning av sådanamål, vilket vore till gagn för rättssäkerheten.Det finns således skäl att utreda formerna för ettöverförande av arbetsrättsliga frågor till de allmännadomstolarna i syfte att stärka den enskildes rättsligaställning. Därigenom skulle arbetsdomstolen återges sinursprungliga roll. På så sätt kommer man också bort frånden situation som redogjorts för, då AD anser sig kunnaöverpröva allmänna domstolars lagakraftvunna domar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överförande av arbetsrättsligatvistemål till allmän domstol.