mot · GG02Jo516 · 1993-01-26 00:00:00 — Sedan förbudsbestämmelsen infördes i djurskyddslagenhar återkommande kritik riktats mot lagens svagheter närdet gäller myndigheternas möjligheter att kunna skyddadjur mot ett upprepat lidande. Kritiken har framföralltriktats mot kammarrätterna, som i vissa fall upphävtlänsstyrelsernas beslut.Det kan konstateras att länsstyrelsernas beslut omförbud att ha hand om djur genomgående varitvälgrundade. Deras beslut har grundat sig på deförhållanden som rått fram till beslut om förbud att ha handom djur. Kammarrätterna har å sin sida starkt vägt in vadsom skett efter beslut och kommit fram till ettannat beslut, i vissa fall genom stöd i lagens motivuttalande.Djurskyddslagens skrivning kommer därmed inte att ståi överensstämmelse med människors rättstänkande. Mångatycker det är anmärkningsvärt att en djurhållare bedömssom lämplig att ha hand om djur t.o.m. när han haft djursom svultit ihjäl.Grunden till detta är att två från varandra skildarättsinstanser (och kammarrätten) kankomma till helt olika beslut i olika ärenden. Och var för sigär deras beslut helt korrekta, om man beaktar lagensskrivning för dessa mål.Den ändring som trädde i kraft angeratt tillämpande myndigheter ska inrikta sig på att undersökaom det finns någon eller några omständigheter som talar föratt missförhållandena inte upprepas. Om någon sådanpåtaglig omständighet inte finns ska förbud meddelas.En omständighet som kan utgöra grund för beslut attinte meddela förbud mot att ha hand om djur kan vararedan gjorda eller påbörjade förändringar i djurhållningen.Avgörande för bedömningen ska vara att det rör sig omförändringar i djurhållningen som utgör en väsentlig ochvaraktig förbättring ur djurskyddssynpunkt. Djurhållarenska med ifrågavarande förändringar i djurhållningendemonstrera sin vilja och förmåga att inte upprepa tidigareförsummelser.Den nya lagändringen innebär att man skapat en störretydlighet för kammarrätten, när den ska upphävalänsstyrelsens meddelade beslut om förbud att ha hand omdjur, om djurhållaren efter beslut förändrarverksamheten som redovisas tidigare.På samma gång som man ökar möjligheterna för detillämpande myndigheterna att agera skapar en sådan härskrivning en stor osäkerhet eftersom inte allskan bedöma hur kammarrätten beslutar vid ett senaretillfälle.En konsekvens av en sådan skrivning blir lätt attlänsstyrelsen, när förutsättningarna är uppfyllda, för att denska meddela ett förbud att ha hand om djur i stället kommeratt gå på den nya regeln i djurskyddslagen och anta att ettupprepande inte kommer att inträffa.Med kännedom om all den kritik som riktats mot dentidigare skrivningen i djurskyddslagen gentemotkammarrätternas upphävande av länsstyrelsernasvälgrundade beslut föreligger det mycket starka skäl attförändra lagen och skriva in följande: ''När det förekommitupprepade och dokumenterade anmärkningar motdjurhållaren ska beslut om förbud meddelas. ''Genom en sådan skrivning kommer kammarrätterna attavgöra ärendena på samma grunder som länsstyrelsernahaft för sina beslut. Kammarrätterna avgör inte ärendenapga de förhållanden som kan tänkas presenteras efterlänsstyrelsernas beslut. Med denna tydlighet kommer detinte att råda den stora osäkerhet som det nu kommer attgöra. Med hänvisning till det anförda hemställsatt i enlighet med vad i motionen anförts hosregeringen begär ändring av djurskyddslagen om förbud attha hand om djur.