mot · GG02So613 · 1993-01-26 00:00:00 — När regeringsförklaringen i följd uppreparregeringens utfästelse att ett vårdnadsbidrag skall införasunder den nuvarande mandatperioden då är detta ettvallöfte som omgärdas med den största försäkran från enregerings sida som rimligen kan uppbringas. Argumentenför ett vårdnadsbidrag är väl kända.När nästan full enighet numera råder om att det skallerbjudas många alternativ i barnomsorgen och att detta ären erövring för familjens frihet att utöva inflytande på formoch innehåll i barnomsorgen saknas märkligt nog detalternativet som innebär att ökade ekonomiska möjligheterges för föräldrarna att själva ta ansvaret för omsorgen omde egna barnen.En grupp för vilken ett vårdnadsbidrag skulle betydamycket är ensamstående föräldrar. Är man ensamståendeförälder så är man i allmänhet tvingad att arbeta heltid föratt klara försörjningen. Så har det alltid varit och detförhållandet har inte ändrats nu heller. Det betyder attmånga ensamstående, mest kvinnor, får mycket långaarbetsdagar. Lite eftertanke på hur arbets- ochlevnadsförhållandena kan gestalta sig för en ensam mammamed t ex två barn visar hur lång arbetsdagen kan bli, hurslitsamt det måste vara, hur lite tid och ork som blir kvar föratt vara tillsammans med barnen.Levnadsförhållandena för den stora grupp avensamstående kvinnor som inte har något annat val än attarbeta full tid diskuteras egentligen alldelse för lite. Desjälva är en tyst grupp, fullt upptagen av det dagliga slitet,för att själva hinna med att beskriva den egna situationen.Att denna grupp ofta görs till tillhygge för andra intressenändrar inte dessa kvinnors situation.Det är bara en kortare arbetstid som skulle förbättraförhållandena för gruppen ensamstående som arbetar heltidoch har barn. Arbetsdagen kan börja före klockansex . Barnen måste väckas, utspisas och körasiväg till fritidshem eller dagis för jobbet börjar kanskeklockan sju. Efter arbetets slut skall inköp göras och barnhämtas. Mat skall lagas till och hemmetskötas innan läggdags. Kan ett välfärdssamhälle år efter årstilla tigande acceptera sådana förhållanden?Ett rätt konstruerat vårdnadsbidrag bör enligt våruppfattning ge en ekonomisk kompensation för den somförkortar sin arbetsdag från åtta till sex timmar.Vårdnadsbidrag skulle ha samma effekt för denna gruppsom införandet av sextimmarsdag. Konstruktion skullemöjliggöra för ensamstående så väl som för andrasmåbarnsfamiljer att förkorta arbetsdagen. Det skulleockså ge en viss ersättning för den som närbarnen är små väljer att stanna hemma på heltid.Att ett vårdnadsbidrag har samma effekt för just degrupper vilka dignar under den dubbla bördan avhemarbete och yrkesarbete som införandet av ensextimmarsdag skulle ha, är ett förbisett faktum.Vårdnadsbidraget skulle alltså i ett slag möjliggöra kortarearbetstid, för dubbelarbetande, inte sällan lågavlönade ochensamstående.Det skulle dessutom ha en mycket gynnsam inverkan påbarn med alldeles för långa vistelsetider på daghem.Erfarenheten visar att föräldrar som har huvudansvaretför att barnen hämtas på daghem upplever det betungandeatt dagarna både för dem själva och för barnen blir så långa.Samtidigt visar erfarenheten att den positiva effekten av tvåtimmars nedsatt arbetstid är mycket större än vad man anar,på arbetslust, hälsa och välbefinnande.Införandet av ett vårdnadsbidrag skulle innebära enökad rättvisa. Den borde ha införts under de goda åren mendå gick som bekant penningströmmarna i annan riktningsom inte precis gynnade de människor det här är frågan om.Nu är frågan om vårdnadsbidrag en högt prioriterad frågamen finansieringen måste ske genom en rimlig och rättvisomfördelning. Det är dags att göra något radikalt påområdet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett vårdnadsbidrag.