mot · GG02So248 · 1993-01-22 00:00:00 — Förslag till ny omvårdnadsorganisation Motionen delad mellan flera utskottSammanfattningI motionen föreslås att man inom äldreomsorgen tillåteroch uppmuntrar privata initiativ och fri etablering av privataålderdomshem. Därmed skapas förutsättningar för ettvärdigt och effektivt omhändertagande av våra äldremedborgare. Dessutom skulle de offentliga utgifternaminska.Ett stort problem inom äldreomsorgen är attkostnaderna delas upp mellan landsting ochkommuner. Detta delade huvudmannaskap innebär dels attöverblicken av den totala ekonomiska situationen blir svåroch dels att intresset för en optimering av totalkostnadernabortfaller eller åtminstone minskar avsevärt. Ädelreformenär här ett steg i rätt riktning. Tveklöst har reformenunderlättat situationen på sjukhusen där väntetiderna fören hel del operationer, behandlingar och utredningarkunnat minskas avsevärt. Men vinsten har skett på våraäldre medborgares bekostnad. Ädelreformen föreskriveratt kommunerna skall återtaga s k färdigbehandladepatienter från sjukhusen inom . För närvarandesaknar kommunerna möjligheter och ekonomiska resurserför att kunna ge dessa patienter en fullgod vård ochomvårdnad. Speciellt demenspatienterna blir här hårtdrabbade.Ett annat stort problem är att äldreomsorgen i landetbedrivs enligt planhushållningsprinciper istället förmarknadshushållningsprinciper. I regeringsförklaringenframhålls att man avser att öppna den monopoliseradeoffentliga sektorn och ge plats för privata initiativ. Ännu hardock inga förslag i denna riktning framlagts.Inom ett planhushållningssystem är det alltid de svagasom blir lidande, detta har vi sett i de nu sönderfallnaösteuropeiska planhushållningsdiktaturerna.Äldreomsorgen måste vara så konstruerad att rättighetentill omvårdnad är garanterad oavsett bostadsort, ålder ochdiagnos. Detta kan endast åstadkommas genom attomvårdnaden blir producentoberoende vilket innebär attde ekonomiska resurserna samlas i en nationellomvårdnadsförsäkring. Denna försäkring skall finansierassolidariskt d.v.s. efter förmåga och utformas lika för alla.En omvårdnadsgaranti skall garantera att alla inom dettasystem har samma rätt till omvårdnad.BakgrundAntalet ålderdomshem och antalet vårdavdelningar påakutsjukhus och långvårdssjukhus har successivt minskatssedan 1970-talet. saknas det alltför många platser påsjukhem, ålderdomshem och . Problemet harkommit som en överraskning för våra makthavare, menman kan konstatera att man från läkarhåll sedan mitten av1970-talet påpekat att det successivt stigande antalet äldremedborgare skulle innebära ett ökat omvårdnadsbehov.Detta är den direkta orsaken till att vi på mångasjukhus inte kan följa hälso- och sjukvårdslagen då detgäller omhändertagandet av våra äldre medborgare påakutsjukhusen. På en del sjukhus finns det till och medinstruktioner om att avsaknad av resurser för långvård,ålderdomshem och hemtjänst icke skall få vara skäl nog föratt behålla patienter med ett huvudsakligen socialt betingatvårdbehov på akutsjukhus. Problemen kommer att öka.Antalet personer kommer att öka med mellan 4och fram . Och det är välkänt attöver hälften av patienterna på akutsjukhusen och nästanalla patienterna på långvårdssjukhusen är gamla.Trots beundransvärda insatser av sjukhuspersonal ochpersonal som arbetar inom hemsjukvård och social serviceså blir omhändertagandet av våra äldre hastigt och stadigtförsämrat. Detta har bekräftats avpensionärsorganisationerna.I de flesta länder i västvärlden bedrivs en del avsjukvården och äldreomsorgen i privat regi. Det kan varasjukhus ägda av läkare, privatpersoner i allmänhet,stiftelser, välgörenhetsorganisationer ellerförsäkringsbolag. De arbetar sida vid sida med denoffentliga sjukvården. Att svensken utestängts från privatsjukvård innebär en del allvarliga konsekvenser.Patienterna tvingas mer eller mindre mot sin vilja in i denoffentliga monopoliserade vården, valfriheten har hittillsvarit en nullitet. Planhushållningen innebär att kostnadernablir höga på grund av att en fri konkurrens saknas. De somförespråkar planhushållning menar att enmarknadsekonomi skulle skada patienterna, men det ärfaktiskt tvärtom; med god lönsamhet skapas förutsättningarför ett gott omhändertagande av våra äldre medborgare.Slutligen bör framhållas att ofriheten också gäller läkarna,där en hel yrkeskår tvingats in i stadsförvaltningensinitiativdödande byråkrati. Här har mängder medinitiativkraft och innovationslusta slösats bort under årensgång.I flera landsting pågår försök med olikaorganisationsmodeller typ Dalamodellen ochStockholmsmodellen. Gemensamt för de olika modellernaär att metoderna att fördela de ekonomiska resurserna ivården förändras. Förändringen innebär i korthet attbasenheterna i den slutna vården inte längre får fastersättning för sin verksamhet genom budget, utan iställetfår ersättning för vad de presterar. Då det gäller attfastställa prestationsmått använder man sig av det s k DRG-systemet (Diagnosrelaterade grupper). Gemensamt förmodellerna är dock att det är frågan omplanhushållning. Utredarna av Stockholmsmodellenframhåller ''att ett oreglerat marknadssystem för vården ärutesluten och att en ökad betoning av politikernas uppgiftsom konsumentföreträdare och beställarroll är nödvändig''.Kan det klarare uttryckas att det fortfarande ärplanekonomi? Om planhushållningen inom sjukvård ochäldreomsorg skall bibehållas så kommerStockholmsmodellen att resultera i att ett eller ett parsjukhus blir utslagna. Detta är naturligtvis bra förLandstingets ekonomi men en stor nackdel för våra äldremedborgare. De äldre och olönsamma patienterna kommeralltid att vara hänvisade till det sjukhus de tillhör. Om dettasjukhus har dålig ekonomi, stort antal innevånare över 80år inom upptagningsområdet eller av någon annananledning inte fungerar så blir patienterna lidande.Vi återkommer till ålderdomshemmen ochsjukhemmen. Flera utredningar, bland annat en utredningfrån (), harvisat att det för en typisk äldre patient med såväl medicinsktsom socialt betingat vårdbehov är både bättre och billigaremed vård på ålderdomshem eller sjukhem.Kostnadsdifferensen mellan hemmaboende (medhemsjukvård och social service) och boende påålderdomshem eller sjukhem är drygt etthundratusenkronor . Och ändå viktigare är att framhålla att dennasistnämnda vårdform för de flesta patienter medomvårdnadsbehov är mycket bättre ur såväl human sommedicinsk synpunkt. Naturligtvis skall de patienter som såönskar få vårdas i hemmet, men de flesta av de patientersom nu tvångsutskrivs från våra akutsjukhus på grund avplatsbrist och Ädelreformens bestämmelser skulle föredraålderdomshem eller sjukhem framför eget boende.Man kan konstatera att det behöverbyggas ålderdomshem och sjukhem. ärarbetslösheten bland byggnadsarbetare . Det ärför oss obegripligt varför man inte utnyttjar lågkonjukturentill att bygga ålderdomshem och sjukhem. Det kostarsamhället lika mycket att ha folk arbetslösa som att skapameningsfulla och ur samhällets synpunkt sett nyttiga jobb.Då det gäller storleken av den beräknadesamhällsekonomiska besparingen så är det svårt attfastställa siffran exakt. Det ligger också i sakens natur att endel av bespringarna bör utnyttjas för att förbättrasituationen för de sämst lottade äldre medborgarna. Enförsiktig beräkning visar att de under hemställan föreslagnaåtgärderna tillsammans skulle innebära en besparing påminst exklusive bostadsekonomiska vinster ochminskat produktionsbortfall för de anhöriga. De föreslagnaåtgärderna bör få full effekt 2 till efter det att besluttagits, men redan under bör enbegynnande effekt kunna noteras.I regeringsförklaringen framhålls att man avser attöppna den monopoliserade offentliga sektorn och ge platsför privata initiativ. Detta budskap tycks dock inte ha nåttut till våra kommunalpolitiker; i en kranskommun tillStockholm har man avslagit en ansökan om att fåstarta ett ålderdomshem trots att kostnaden endast skullebli drygt hälften jämfört med om patienten skulle skötas avhemsjukvården eller ligga inne på akutsjukhus. Detta visaratt enda möjligheten att garantera medborgarna rätt till ettgott omhändertagande är införandet av ett rättvistförsäkringssystem där pengarna följer patienten. Det är härointressant om patienten betalat in pengarna via skattsedelneller via försäkringar men pengarna ska finnas tillgängligaför medborgaren då hon eller han behöver dem. För attgarantera att så alltid är fallet borde patientens rätt tillomvårdnad lagfästas i grundlagen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att vårdbehövande personers rätttill omvårdnad bör garanteras i lag och inskrivas igrundlagen,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att man omgående bör börjabygga ålderdomshem i offentlig regi,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fri etablering av privataålderdomshem bör tillåtas och uppmuntras underförutsättning av att fri konkurrens råder och att lokaler ochverksamhet godkänts av en oberoende organisation,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att patientomvårdnaden bör varaproducentoberoende, vilket innebär att ansvaret förproduktion och finansiering skiljs åt och att alltså pengarnaföljer patienten,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en nationellomvårdnadsförsäkring omfattande alla medborgare börinföras där finansieringen sker solidariskt, dvs. efterekonomisk förmåga hos individerna,26. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att försäkringen böradministreras av eller av privataförsäkringsbolag som verksamhetsmässigt kontrolleras aven oberoende organisation.2