ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02Ju12 · 1993-10-29 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m. Regeringens proposition 1993/94:44 om grovt rattfyllerim.m. innehåller viktiga ändringar i trafikbrottslagen och ibrottsbalken när det gäller vållande till annans död ochvållande till kroppsskada eller sjukdom, nämligen:1. Sänkning av gränsvärdet för grovt rattfylleri från 1,5promille till alkohol i blodet och från 0,75milligram per liter till i utandningsluften.2. Maximistraffet för grovt rattfylleri höjs enligtförslaget från ett till fängelse och straffmaximum förgrovt vållande till annans död, kroppsskada eller sjukdomtill fängelse sex respektive fyra år.3. Alkoholavvänjande behandling under anstaltvistelsenutvidgas.4. Möjligheten att förklara fordon förverkade vid brottmot trafikbrottslagen utvidgas.Den centrala frågan när det gäller sänkning avpromillegränsen för grovt rattfylleri torde vara omändringen medför en förbättring av trafiksäkerheten.Av flera undersökningar framgår att de flesta misstänktaför trafiknykterhetsbrott inblandade i alkoholrelateradetrafikolyckor har en alkoholhalt på en promille i blodet. Detär de höga alkoholhalterna som oftast förekommer vidtrafikolyckor -- inte de låga. Det är därför motiverat attskärpa synen på och bl.a. sänka gränsvärdet för grovtrattfylleri, som regeringen föreslår.När det gäller straffmätningen delar jag Lagrådetsinvändningar enligt sid. 109 och följande i propositionen.Om förslaget genomförs är det viktigt att ettutvärderingsprojekt startas , dvs.samtidigt som lagen träder i kraft. Det är angeläget atteffekterna av den nya ordningen kartläggs.Brottsförebyggande rådet har fått ett sådantuppdrag.En svaghet i reformen är dock bestämmelsen om s.k.drograttfylleri, dvs. när gärningsmannen är påverkad avnågot annat medel än alkohol. Problemet är svårt attreglera, har en rad tillämpningssvårigheter och oklarheter.Det är därför viktigt att utreda frågan mer ingående. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1993/94:44 beträffandes.k. drograttfylleri enligt vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att ytterligare utredafrågan om drograttfylleri,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad Lagrådet anfört om att lagstifta genommotivuttalanden.
mot · GH02Ju13 · 1993-10-29 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m. I lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov föreslåsändringar som bland annat syftar till att öka antalettrafiknykterhetskontroller. I 1 § anges under vilkaförutsättningar s k bevisprov får tas. Med bevisprovavses ett prov där resultatet skall användas som bevis idomstol. För att bevisprov skall få tas krävs att detföreligger skälig misstanke om trafiknykterhetsbrott. I 2 §regleras användningen av s k sållningsprov, varmedavses utandningsprov som tas mera rutinmässigt och utanatt det finns någon misstanke om brott. För tagande avsållningsprov krävs alltså inte skälig misstanke omtrafiknykterhetsbrott, vilket också kan anses framgå avparagrafen.Det har tidigare förelegat en viss oklarhet, huruvidautandningsprov skall anses vara en form avkroppsbesiktning eller om det är en sådan ''annanundersökning'' som avses i 28 kap 12 § 2 strättegångsbalken. I proposition 1993/94:24 med förslag tilländrade regler om kroppsvisitation och kroppsbesiktning mm föreslås att tagande av utandningsprov i fortsättningenskall anses vara kroppsbesiktning.Om kroppsbesiktning finns bestämmelser i 28 kap 12 och13 §§ . Regler om förande av protokoll vidkroppsbesiktning finns i 13 § (jfr 9 §).En konsekvens av förslaget i proposition 1993/94:24 bliratt protokoll skall föras vid alla alkoholutandningsprov,således även vid sållningsprov.Om polisen skall föra protokoll över varje sållningsprovkommer antalet sådana prov att minska dramatiskt.Polispersonalen blir ju då tvungen att i stor utsträckningägna sig åt protokollskrivande. Detta strider mot syftet medde föreslagna ändringarna i rattfylleripropositionen,nämligen att öka användningen av sållningsprov genom attunderlätta för polisen att använda den metoden för attuppdaga trafiknykterhetsbrott och att därigenom ökaupptäcktsrisken.Med hänsyn till det anförda bör därför i 2 § lagen omalkoholutandningsprov införas ett nytt stycke som anger attprotokoll inte behöver föras och bevis om utförtalkoholutandningsprov inte behöver utfärdas vidalkoholutandningsprov som tas enligt den paragrafen(sållningsprov), om inte den undersökte begär det; jfr 19 §3 st lagen (1960:418) om varusmuggling i den lydelse somföreslås i prop 1993/94:24.Det bör ankomma på utskottet att utforma lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om ändring av 2 § lagen omutandningsprov i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · GH02Ju14 · 1993-10-29 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m Propositionen innehåller många bra förslag när detgäller grovt rattfylleri. Allmänheten har länge krävt skärptastraff i samband med rattfylleri. Propositionen visar attregeringen har tagit fasta både på inställningen hosallmänheten och på många av de förslag som lades fram islutbetänkandet från Väg- och sjöfyllerikommittén (SOU1992:131).Vad som dock saknas helt i propositionen är förslag ompromillegränser vid sjöfylleri. Väg- och sjöfyllerikommitténföreslog i största enighet att en promillegräns på 1,0promille skulle införas för grovt sjöfylleri. Flertalet avremissinstanser tillstyrkte också förslaget. Men regeringenär ej villig att införa en promillegräns vid grovt sjöfyllerimed motiveringen att iställetskall utvärdera de sjöfylleribestämmelser som trädde i kraftden 1 juli 1991.Enligt vår uppfattning bör man ej vänta med att införaen promillegräns på sjön. skördas mångadödsoffer på sjön på grund av att offren varit påverkade avalkohol. Det gäller alla typer av sjöolyckor allt från attnågon faller ur en eka och drunknar till att en racerbåt körin i en för låg bro. Gemensamt för olyckorna är tyvärr i deflesta fall att alkohol finns med i bilden. bördärför ge regeringen till känna att man återkommertill med förslag till promillegräns vid sjöfylleri. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om promillegräns vid sjöfylleri.
mot · GH02Ju2 · 1993-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:14 Fortsatt giltighet av lag I propositionen föreslås att lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmålskall fortsätta att gälla till utgången av år 1994.I propositionen anges att inom justitiedepartementetbereds frågan om att lagens bestämmelserbör permanentas.Enligt min mening är det angeläget att få till stånd engenomgripande -- allsidig och djupgående -- undersökningav hur lagen används och tillämpas i praktiken, och den börrimligen inte få permanentas utan att detta sker.Om man läser intressanta avhandling''Rättsstat i kris'' får man onekligen en bild av att lagen är enavläggare av krigsårens mycket torftiga tvångsmedelsregler,som gav säkerhetspolisen nära nog obegränsademöjligheter att använda telefonavlyssning m.fl.tvångsåtgärder mot icke-misstänkta.Om man dessutom tar del av deras erfarenheter somstuderat (t.ex.) så verkar det finnasanledning att misstänka att det alltför ofta är fråga om renspaning med hjälp av bl.a. teleavlyssning -- utan egentligbrottsmisstanke i normal mening.Starka skäl talar för att lag inte skallpermanentas utan att andra lösningar som tillgodoserkraven på rättssäkerhet bör väljas. Jag vill hänvisa till vadUppsala Universitets juridiska fakultetsstyrelse anfört i ettremissyttrande (Dnr 6797/90):befinner vi oss längre bort från det kalla krigetsutrikespolitiska spänningar än . Det kandärför ifrågasättas om inte lag överlevt sig själv ochom lagens specialbestämmelser av olika slag verkligen ärmotiverade eller om inte RB:s för normala förhållandenanpassade regelsystem bör ta över också på dettarättsområde. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en genomgripande undersökningav lags tillämpning.
mot · GH02L2 · 1993-11-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:9 Stiftelser Förslaget till ny stiftelselag kännetecknas av enbetydande detaljreglering. Det finns vidare regler som kanutgöra hinder för kommuner, landsting och ideellaorganisationer att bedriva sin verksamhet genom stiftelser.I 2 kap 6 § första stycket i förslaget till stiftelselag finnsett uttryckligt förbud att lämna penninglån till eller ställasäkerhet till förmån för stiftaren. Om detta är förbjudetuppstår frågan huruvida det skall vara möjligt att stiftelsenpå annat sätt, t.ex. genom bidrag, ger stöd till stiftarensverksamhet.En vanlig situation är att en kommun eller ett landstingöverlämnar en angelägenhet till en stiftelse som man ärhuvudman för (se 3 kap 16 § kommunallagen). Vanligtförekommande är också att en förening eller annan ideellorganisation för över en fastighet man själv äger eller tillföreningen donerade medel till en stiftelse där föreningenär ensam eller en av flera stiftare. I stiftelseförordnandetanges att stiftelsens uppgift är att svara för en visskommunal angelägenhet eller att stödja föreningensverksamhet. Det senare förhållandet är av avgörandebetydelse för många ideella organisationer att bedriva sinverksamhet.När en ideell förening bildar en stiftelse är ändamåletinte att i sig stödja föreningen utan den verksamhet som detär föreningens uppgift att svara för. Ett stöd tillverksamheten ökar sålunda inte föreningens tillgångar,medan däremot föreningens möjlighet att fullgöra sinuppgift underlättas. Det är viktigt att slå fast detta och attsituationen inte förväxlas med en situation där en enskildperson tar av sin egendom och bildar en stiftelse meduppgift att svara för den personens levnadskostnader.Det som föreslås i 2 kap 6 § och även 2 § samma kapitelstår inte i överensstämmelse med den ordning som förnärvarande gäller och som, i många fall, är avgörande föratt samhällsviktig verksamhet kan bedrivas. Uttalandensom underhand har gjorts från , därdet hävdats att en stiftelse som tillkommit på det sätt somanges i 2 kap 6 § och där man förfarit som angivits i 2 §samma kapitel i den föreslagna stiftelselagen inte skulleuppfylla kravet på att egendom avskilts, understryker denosäkra situation som uppstått såväl för redan fungerandestiftelser som för nytillkommande.Enligt vår uppfattning bör avsikten från samhällets sidainte vara att förbjuda stiftelser av det slag som ovan angetts.Det bör därför av klarläggas att något hinder inteföreligger för att stiftelser bildas på angivet sätt. Dettaföranleder ändringar i 2 kap 6 §, vilket det bör ankomma påutskottet att göra. Det bör vidare anges att förbudet i nuangivna fall inte gäller om stiftelsen enligtstiftelseförordnandet får ge bidrag till stiftarens verksamheteller låna ut medel eller ställa säkerhet så länge stödet äravsett uteslutande för stiftarens veksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om sådana ändringar i förslaget tillny stiftelselag som i motionen anförts.
mot · GH02L3 · 1993-11-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:9 Stiftelser Förslaget till ny stiftelselag har stor betydelse för landetskulturinstitutioner. Upprepade gånger har man under desenaste årtiondena konstaterat att stiftelseformen är enlämplig organisationsform för kulturorganisationer.Enligt de föreslagna övergångsreglerna (Förslaget till lagom införande av stiftelselagen § 3) kan dekulturinstitutioner som är stiftelser leva vidare ävenefter 1995. Däremot kan inga nya tillkomma. Dessutom ärreglerna i stiftelselagen med dess omfattandedetaljreglering inte i alla avseenden önskvärda förkulturstiftarna.Under förberedelserna för lagstiftningsarbetet hardiskuterats införande av en särskild organisationsform somlämplig för kulturinstitutioner m.fl., motsvarande andraländers ''non profit foundation''.På sidan 55 i propositionen sägs härom,Frågan om lämplig organisationsform för verksamhetersom är beroende av statliga anslag och som inte bör bedrivasi myndighetsform bör övervägas utifrån helt andrautgångspunkter än som kan ske inom ramen för det nuföreliggande lagstiftningsärendet. Det får därför ske i annatsammanhang. Regeringen avser att senare ta initiativ tilldet. Med hänsyn härtill är det för statens del inte lämpligtatt nu komplettera det allmänna stiftelsebegreppet med ensärskild stiftelseform för anslagsberoende, självägandeorgan. Det bör enligt min mening inte komma i fråga attgöra någon annan bedömning för kommunernas ochlandstingens vidkommande. Jag förordar alltså att man intetar upp anslagsstiftelsen som en särskild stiftelseform istiftelselagen.För det svenska kulturlivet är det väsentligt att en sådanorganisationsform kommer till stånd. Därför börregeringen snabbt återkomma med förslag om sådanlagstiftning, så att den nya organisationsformen kan träda ikraft som den nya stiftelselagen eller snarastmöjligt därefter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om angelägenheten av förslag tilllagstiftning om anslagsstiftelser.
mot · GH02L4 · 1993-11-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:9 Stiftelser I proposition 1993/94:9 förordar regeringen en allmänstiftelselag. I huvudsak är det ett steg i rätt riktning attstiftelserna får en laglig reglering i samlad form. Lagentorde innebära en bättre redovisning och möjlighet till insyni stiftelserna.Regeringens proposition undviker att diskutera den rollvissa stiftelser spelar för att stärka starka kapitalgrupperskontroll- och maktposition i näringslivet. Vi menar attdenna fråga bör uppmärksammas.Regeringen tar i sitt lagförslag inte upp de s.k.anslagsstiftelserna som framför allt finns inomkultursektorn. En motivering är att staten bör ha enrestriktiv hållning till statlig verksamhet i stiftelseform. Mendessa stiftelser har visat sig vara en i många kommuner ochlandsting beprövad och bra form för drift av teatrar,konserthus och liknande. Särskilt då huvudmannaskapetoch ansvaret är delat mellan flera intressenter -- staten,, olika kommuner och ibland friståendeorganisationer -- har stiftelseformen många fördelar.Vänsterpartiet anser att också dessa stiftelser bör omfattasav den föreslagna stiftelselagen. bör hosregeringen begära förslag om detta.Vi ser en risk i att om anslagsstiftelserna inte omfattasav stiftelselagen inskränks möjligheten att starta nya sådanastiftelser där och att nu befintliga anslagsstiftelser riskeraratt bolagiseras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att stiftelselagen också skallomfatta anslagsstiftelser.
mot · GH02L5 · 1993-11-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:9 Stiftelser StyrelsearvodeVarför skall lagen detaljreglera att styrelsearvode skallbetalas i efterskott för kalenderår? Ingen annanstansförekommer detta? Första meningen i 2 kap. 15 § bör vara''En styrelseledamot har rätt till skäligt arvode''.Förbud för stiftelse att låna ut penningar m.m. tillstiftareI de fall en ideell förening bildar en stiftelse med avsiktatt den skall stödja/ verka för föreningens ändamål till gagnför medlemmarna synes mig ''låneförbudet'' felaktigt.Lagregeln gäller såvitt jag kan se även t.ex. kommunernasbostadsstiftelser och studentkårernas motsvarande.Det är ju även synnerligen lätt att kringgå bestämmelsennär nya stiftelser bildas. Om t.ex. två medlemmar i enförening bildar en stiftelse genom att betala 2 000 kronorvar och sedan föreningen för , är denideella föreningen icke stiftare, och kan ett senare år vidbehov låna medel.Jag yrkar att 2 kap. 6 § kompletteras med nytt styckeefter punkt 6:Bestämmelserna ovan under punkterna 1--6 gäller ej omgäldenären driver rörelse och lånet betingas avaffärsmässiga skäl samt är avsett uteslutande förgäldenärens rörelse. Punkterna 1--6 gäller ej heller omstiftelsen enligt stiftelseförordnandet får skänka eller lånamotsvarande belopp och beloppet är avsett uteslutande förstiftarens verksamhet.RäkenskapsårVarför skall stiftelser ha kalenderår och icke kunna habrutet? Det innebär att om en stiftelse har dotteraktiebolagmåste detta bolag ha kalenderår. Varför inte ha sammaregler för alla former. Sista stycket i 3 kap. 5 § bör utgå.RevisionSverige har en flera sekler lång tradition, att iverksamheter, som granskas, skall revisorn även granskaförvaltningen. Detta kommer till uttryck i att revisorn skalluttala sig angående ansvarsfrihet för styrelseledamöter.Bestämmelser härom finns t.ex. i aktiebolagslagen och ilagen om ekonomiska föreningar.Min och andras erfarenhet säger mig attstyrelseledamöter i stiftelser bör få ett uttalande av revisornbeträffande ansvarsfrihet. I 4 kap. 11 § bör införas följandemening: ''Revisionsberättelsen skall innehålla uttalandeangående ansvarsfrihet för styrelseledamöterna.'' Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att första meningen istiftelselagen 2 kap. 15 § bör vara: ''En styrelseledamot harrätt till skäligt arvode.'',2. att beslutar att 2 kap. 6 § kompletteras medföljande stycke efter punkt 6: ''Bestämmelserna ovan underpunkterna 1--6 gäller ej om gäldenären driver rörelse ochlånet betingas av affärsmässiga skäl samt är avsettuteslutande för gäldenärens rörelse. Punkterna 1--6 gällerej heller om stiftelsen enligt stiftelseförordnandet fårskänka eller låna motsvarande belopp och beloppet äravsett uteslutande för stiftarens verksamhet.'',3. att beslutar att sista stycket i 3 kap. 5 § skallutgå,4. att beslutar att i 4 kap. 11 § bör införasföljande mening: ''Revisionsberättelsen skall innehållauttalande angående ansvarsfrihet för styrelseledamöterna.''
mot · GH02N11 · 1993-11-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:40 Småföretagsutveckling En viktig del i utvecklingsfondernas -- de blivandeutvecklingsbolagens -- organisation och verksamhet blir denyligen etablerade produktrådens insatser som bollplankför enskilda uppfinnare och innovatörer inom främstsmåföretagen. En funktion som också ingår iInnovationsutredningens förslag till åtgärder.Enligt propositionen avser regeringen att återkomma tillInnovationutredningens förslag till åtgärder i samband medbudgetförslaget /95. Vi anser det emellertidsynnerligen angeläget att redan här vid behandlingen ochbeslutet om utvecklingsfondernas framtida verksamhet gevissa direktiv om produktrådens arbetsformer ochbeslutsramar. En förutsättning för att denna föruppfinnarna så viktiga lokala samarbetspartner skallfungera är bl a. att produktråden också tillförsäkras en högteknisk och kommersiell kompetens. skulle redannu få uppdraget att tillsammans med utvecklingsfonderna,näringslivet och utreda ochge förslag till en enhetlig arbetsform för landets allaproduktråd.Det är viktigt att skyndsamt starta detta arbete inför denkommande propositionen med anledning avInnovationsutredningens förslag. Om inte ett förberedandearbete kommer till stånd nu kommer det att dröja till 1995innan satsningarna på uppfinnare och innovatörer i de småföretagen blir verklighet. Låt oss nu medverka till en åtgärdsom snabbt skulle påverka innovationsklimatet. Sverigebehöver nya idéer och nya produkter som skapar nya jobb! Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skyndsamt utredaproduktrådens arbetsformer och fortsatta verksamhet.
mot · GH02N15 · 1993-11-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:40 Småföretagsutveckling Propositionen om småföretagsutveckling är i alltväsentligt en framgång för småföretagspolitik. Deregionala utvecklingsfondernas verksamhet utvecklas istället för avvecklas. Det innebär att verksamheten ävenfortsättningsvis skall bedrivas länsvis, att fondmedlenbibehålls, att målgruppen breddas och att landstingen fårvara kvara som ägare.Fonderna ska även fortsättningsvis lägga tyngdpunkten isina insatser på företag upp till 50 anställda, vilket är bra,och man poängterar också kvinnligt företagande som enviktig del i nyföretagandet.Idag har vi ca 600 000 arbetslösa i . Bland dessafinns många idéer som inte kan förverkligas. Det finns t exflera tusen personer som genomgått kurser i att starta egetmen som inte kan realisera sina nyföretagarplaner.Problemen med nyföretagande är många men ett av deförsta problemen som dyker upp är givetvis tillgång tillnågon form av startkapital. Entreprenören, innovatöreneller uppfinnaren har sällan någon egen kapitalbas.Många nyföretagsidéer handlar om verksamheter irelativt liten skala med små kapitalbehov. Det kan gällanågon form av hantverksproduktion, ett mycket småskaligttjänste- eller serviceföretag o s v. Ofta är det kvinnor somblivit av med sitt deltidsjobb inom det offentliga området.Trots att det handlar om små kapitalbehov är det för mångaomöjligt att få kredit hos banken.GarantilånFör att ta till vara den idérikedom och kvinnokraft somfinns ute i landet måste de blivande utvecklingsbolagenenligt min mening kraftigt öka sin verksamhet medgarantilån för nyföretagande. Det är viktigt att poängteraatt detta också ska gälla inom tjänste- och servicesektorn.En viktig positiv effekt av detta skulle bli att en viss''jobbväxling'' kan ske från offentlig vård och omsorg tillprivat sådan.Nytt riskkapitalbolagEn ytterligare åtgärd, som här presenteras mycketkortfattat, för att förbättra tillgången till riskvilligt kapitalför nyföretagande skulle vara att bilda ett riskkapitalbolag(RKB) med en regional organisation, alternativt som en deli de nya utvecklingsbolagen. Under ett företagsgrundarperiod äger nyföretagaren av aktierna och RKB91%. Successivt med att företaget går med vinst köperföretagaren resterande aktier. Ett sådant system börutredas.Det föreslagna systemet skulle betydligt sänka dennyföretagartröskel som finns . Den skulle även ersättadagens bidragstänkande eftersom systemet kräver enordentlig motprestation av nyföretagaren. Systemetpremierar tillgång till kompetens före tillgång till kapital.Företagaren får dock betala för denna riskminimeringgenom ett royaltysystem. Dessa royalties från lyckosammaföretag kan användas inom RKB för att täcka eventuellaförluster som kan uppstå. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utökad verksamhet medgarantilån för nyföretagande hos de blivandeutvecklingsbolagen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utreda ett nytt system förriskkapitalförsörjning till nyföretagande.
mot · GH02N3 · 1993-11-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:63 Ändring i lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. Förslaget innebär att avgiften enligt den s kStudsvikslagen höjs från till för varjelevererad kilowattimme elström.Regeringsförslaget kommer ursprunglingen från Statenskärnkraftinspektion (SKI). AB SVAFO har kritiseratförslaget. AB SVAFO bildades och ägs av dem som hartillstånd att inneha och driva kärnkraftsreaktorer. ABSVAFO ansvarar för hantering av den verksamhet somStudsvikslagen avser.AB SVAFO avstyrkte en höjning av avgiften ochhävdade att det är onödigt konservativt att, som SKI gör,basera avgiften på en bedömd elproduktion från varjereaktor då reaktorerna är byggda för att drivas i 40år. Enligt SVAFO:s uppfattning är det dessutomrimligare att räkna med en framtida real förräntning på 3--än en förräntning på som SKI gör. Vidareinnehåller en del av de framtida kostnaderna storaosäkerheter. Kostnaderna är dock inte underskattade.Enligt AB bör avgiften mycket väl kunna behållasoförändrad. Men om en höjning ändå skulle anses behövligbör den vara av tillfällighetskaraktär och omprövas när enviss fonduppbyggnad skett, menar AB SVAFO.Regeringen hänvisar i propositionen till ett tidigareställningstagande i fråga om intjänandetid som innebär att25 år skulle vara en lämplig tid i sammanhanget.Regeringen tillbakavisar även AB SVAFO:srealränteberäkning.Ny demokrati är inte beredd att ansluta sig tillregeringens bedömning. I stället framstår AB SVAFO:suppfattning som den riktiga i sammanhanget. Det saknasalltså enligt Ny demokratis mening anledning att nu höjaavgiften. Förslaget därom måste därför avvisas. Med hänvisning till den anförda hemställsatt avslår förslaget om att höja avgiften enligtden s.k. Studsvikslagen till för varje levereradkilowattimme elström.