mot · GG02T614 · 1993-01-26 00:00:00 — När 1987 enligt lag 1987:733 och förordningen1987:906 beslöt att fritidsbåtar av en viss storlek skulleregistreras ville vi uppnå tre saker:En rationellövervakning och kontroll av säkerheten till sjössUtredningar rörande skatter, tullar och indrivningPlanering avseende turism, friluftsliv och naturvårdEn stor informationskampanj föregick genomförandet.Under det första året, 1988, gickövervakningsmyndigheterna (kustbevakning och sjöpolis)enligt egna uppgifter mycket varsamt fram gentemotbåtägarna vad avser fritidsbåtsregistreringen.Oregistrerade båtar prejades och ägaren informerades omgällande bestämmelser samt tilldeladesanmälningsblanketter till registret.Åren därefter ägnades relativt stora resurser för attgenomdriva lagen och oregistrerade eller ofullständigtregistrerade båtar prejades regelmässigt och deras ägarerapporterades.Under sommaren 1992 var det ytterst sällsynt attoregistrerade båtar påträffades.Kostnaderna för genomdrivande av lagen (övervakningoch lagföring) torde icke vara obetydliga.Registret innebar många fördelar inte minst medavseende på räddningstjänst och sjötrafikkontroll. Vidkontakter med har bl.a. framkommit attvarje sommar förekommer ett antal sjöräddningslarm däranhöriga i land saknar personer till sjöss som inte hört av sigpå avtalad tid. Det är mer en regel än ett undantag att denanhörige har mycket vaga begrepp ombåttyp/segelnummer/namn etc., vilket naturligtvis avsevärtförsvårar en upptäckt.Ett larm av denna typ resulterar alltid i enberedskapshöjning/allmän efterspaning. Om de saknadeinte kan hittas inom rimlig tid kan detta leda till ett reguljärtsjöräddningspådrag. Kostnaderna kan bli avsevärda.Genom båtregistret kan man med hjälp av t.ex.båtägarens födelsedata få fram all tillgänglig informationom den saknade båten och därigenom också göra enriskbedömning (är det en stor sjövärdig båt, har den bådesegel och motor etc.).Båtar som driver herrelöst på havet skapar ett annatproblem. Man måste försöka få veta om det ären båt som har slitit sig från en brygga, varvid man måsteunderrätta ägaren, eller om någon fallit överbord vilketinnebär sjöräddningsuppdrag. Med hjälp av båtregistretkan man få svar. Är båten registrerad kan ägaren eller hansfamilj kontaktas för att skapa klarhet i frågan utan attbehöva binda stora resurser.Registreringen har också en allmänpreventiv verkan.Det medför vissa risker att busköra, färdas genomnaturskyddsområden eller köra berusad även om ingenbevakningsenhet finns i närheten. Genom registret kan juägaren trots allt identifieras, uppsökas och lagföras.När det gäller båtstölder är båtregistreringen förvisso etttrubbigt instrument, men trots detta har båttjuvar ertappatsvid ett antal tillfällen just i samband medrutinmässig registreringskontroll.Efter hand som fördelarna med fritidsbåtsregistret blevuppenbara minskade det motstånd mot registret som initialthade funnits hos många båtägare. Beslutet om att avskaffabåtregistet framstår därför mest som en fråga om politiskprestige utan de välgrundade motiv som bör föregå ettriksdagsbeslut.Enligt registreringsmyndigheten skulle en avgiftsökningfrån nuvarande 30 till . Denna avgift är bara hälften så hög somkostnaden för i flertalet gästhamnar och bara enbråkdel mot den årliga försäkringskostnaden ellerbryggplatskostnaden.Sett mot bakgrund av den säkerhetshöjande effekt somregistret skapar genom att möjliggöra snabb och säkeridentifiering i räddningstjänstsammanhang och denallmänpreventiva effekten som verkar dämpande på''busbeteenden'' torde denna avgift icke avskräcka deseriösa båtägarna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om återinförande av båtregistret ienlighet med tidigare gällande lag och författning påområdet.