mot · GG02Ub128 · 1993-03-15 00:00:00 — Målet bör varaatt skapa en bas för kontinuerlig forskningsverksamhetsåväl i samverkan med fakulteterna vid moderuniversitetenmed resurser för forskning på eget programansvar.Treårsperioden /94--1995/96 bör användas för attpraktiskt pröva och vidareutveckla de förslag som föreliggertill hur det angivna målet skall kunna uppnås till rimligakostnader, som den vetenskapliga kvaliteten hållspå samma nivå som vid de stora lärosätena.De mindre och medelstora högskolornas medverkan iforskarutbildningen bör utvecklas successivt. I samverkanmed någon eller några av de större högskoleenheterna medreguljär fakultetsorganisation bör dock de nyarehögskolorna kunna svara för en ökad del avforskarutbildningen. Därmed skulle också en ökadforskarrekrytering från de nyare högskolorna komma tillstånd.Trots beslut om öronmärkning avvissa medel inom varje fakultetsanslag för forskning vid demindre och medelstora högskolorna innehållerpropositionen inga sådana förslag. Att fördelningen skallrelateras till antalet disputerade lärare är redan fastlagt. Viföreslår därför att en schablon avsätts i''moderuniversitetens'' samlade fakultetsanslagmotsvarande per lektor och annandisputerad lärare.I september 1991 fanns det totalt 4 391 högskolelektoreroch 4 950 högskoleadjunkter i den statliga högskolan. Avdessa verkade drygt 1 700 vid de mindre och medelstorahögskolorna. Antalet disputerade lektorer och adjunktervar ca 400 vid dessa högskolor, en siffra som kan antas haökat ytterligare . Mot denna bakgrund bedömervi att vårt förslag innebär att , ellerca 1,7 av de samlade fakultetsanslagen (1991/92) om , skulle behöva öronmärkas för de mindreoch medelstora högskolorna.I sammanhanget vill vi understryka att knytningen tillantalet disputerade lärare endast är en beräkningschablon.I praktiken bör medlen fördelas efter kvalitetsaspekter påden vetenskapliga verksamheten och de projekt den bestårav, oberoende av hur inriktningen överensstämmer medberäkningsunderlagets fördelning på discipliner och ämnen.Flera av de forskningssamverkande högskolorna har enbred teknisk utbildning och forskning, och vänder sig i dettasamarbete till fakulteter på annat håll än sittmoderuniversitet. Mot denna bakgrund bör möjligheteröppnas för parterna att ta upp förhandlingar om att knytaverksamheten inom det tekniska området till annan enhet,så att lärare/forskare inom området blir medlemmar av enteknisk fakultet med motsvarande verksamheter. I dettasammanhang vill vi också föreslå en översyn av nuvarandeverksamhetsområden, d.v.s. om den nuvarandeanknytningen av en viss högskola till fakultet vid ett visstuniversitet är den mest ändamålsenliga och huranknytningar till andra lärosäten med fakultetsuppbyggnadkan komma till stånd.Vi anser att det är av stor betydelse att lärarna vid denyare högskolorna får en rejäl andel av den resurs somriksdagen tidigare fattat beslut om (375 miljoner kronorunder treårsperioden /93 -- 1995/96) förforskarutbildning av lärare. Vi accepterar vidare att 40miljoner kronor 1993/94 används för att stärka forskninggenom uppbyggande av nätverk liksom att 40 miljonerkronor 1994/95 anslås för forskningssamverkan mellan denyare högskolorna och näringslivet.Vad sedan gäller regeringens förslag under anslaget E 12för forskningsstödjande åtgärder, så är de förstärkningarregeringen föreslår i realiteten starkt begränsade. Viföreslår en kraftig uppräkning av dessa anslag med 94miljoner kronor.För anslaget E 12 föreslår vi en ändrad beteckning så attäven stöd till uppbyggnaden av en bredarefakultetsorganisation vid kan inrymmasi anslaget. Det bör därför i fortsättningen heta ''E 12Forskningsstödjande åtgärder vid mindre och medelstorahögskolor samt uppbyggnad av ny fakultetsorganisationm.m. ''.Vid sidan av den tekniska utbildningen finns vidHögskolan i utbildning av lärare samt ekonom-,systemvetar- och kyrkomusikerutbildning liksom etthumanistiskt och samhällsvetenskapligt kursutbud. Avhögskolans drygt 5 000 studenter följer ungefär hälftenutbildning utanför det tekniska och naturvetenskapligaområdet.Dessa utbildningar saknar forskningsöverbyggnad dåhögskolan inte har något anslag för forskningsstödjandeåtgärder. Det kan inte anses vara rimligt att Högskolan iLuleå skall använda det tekniska fakultetsanslaget förforskningsanknytning av lärare i statskunskap, pedagogik,språk m.m.Lärarutbildningarna i är också i en unik situationgenom att de varken kan basera sin forskningsanknytningpå ett fakultetsanslag eller på ett anslag förforskningsstödjande åtgärder. Lärarutbildningarna, deekonomiskt-administrativa och desamhällsvetenskapligthumanistiska utbildningarna vidHögskolan i har samma behov avforskningsstödjande åtgärder som motsvarandeutbildningar vid de mindre och medelstora högskolorna.Vi föreslår att mot denna bakgrundtillförs för forskningsstödjande åtgärderoch för att påbörja en uppbyggnad av en bredarefakultetsorganisation.Vi har så långt som möjligt orienterat oss omhögskolornas förslag, både individuellt och tillsammans inätverk. Detta har emellertid inte gett underlag för att medtillräcklig säkerhet fördela den föreslagna ökningen förtreårsperioden. Vi är inte heller beredda att överlåta tillregeringen att göra denna fördelning. Vi föreslår därför attytterligare nu fördelas för budgetåret1993/94 och att regeringen får återkomma i den aviseradeuppföljningspropositionen 1994 med förslag till närmarefördelning för de återstående två åren.För de 16 berörda mindre och medelstora högskolornaföreslår vi följande fördelning för /94:Högskolan i /Västerås4 mkrHögskolan i /Borlänge5 ''/Sandviken5 ''''''''''/Ronneby5 ''''''''''''/Uddevalla4 ''Mitthögskolan11 ''80 mkrFördelningen av anslag måste stämma med deninstitutionella utvecklingen så att den vetenskapligakvaliteten säkras. Både organisation och vetenskapligtäthet i forskningsmiljöerna påverkar denna.Samverkan mellan näraliggande högskolor i nätverkeller direkt samgående underlättar skapandet av en godledningsorganisation för vetenskaplig verksamhet. Vi serpositivt på samverkan inom nätverk som t.ex. den s.k.sydostfakulteten -- (högskolorna i , ochKarlskrona/i samverkan med i )och för regional forskningssamverkan iVästsverige (högskolorna i , , /och är i samverkan med iGöteborg). Också som tagit formen av ettdirekt samgående mellan högskolorna iSundsvall/, och projektet , villvi välkomna. Ett ytterligare nätverk under planering är''Gävle-Dalafakulteten'' med högskolorna i /Borlängeoch /, som dock inte omnämns ipropositionen. Avsikten är att samverka med de statligaverk som sysslar med infrastruktur och fysisksamhällsplanering liksom med Lantbruksuniversitetetsenhet i och i Gävle.Vi utgår från att det är ett samhällsintresse att varjeregion utnyttjar sina speciella förutsättningar rationellt.Självfallet kommer de olika modellerna att behövautvecklas vidare, också vad gäller att utgöra mottagare avanslag.Riksdagen har redan fastslagit att den direkta ledningenav vetenskaplig verksamhet inte skall utövas avhögskolestyrelser. I samband med den av oss föreslagnakraftigt utbyggda forskningsverksamheten vid de mindreoch medelstora högskolorna är det också nödvändigt att seöver formerna för hur dessa resurser handhas. Vi vill förstbetona det regionala ansvar som redan ligger hosfakultetsnämnderna vid moderuniversiteten. Det är därförviktigt att forskare från de samverkande högskolorna ocksåbereds plats i dessa nämnder. Fakultetsnämndernas beslutom forskningsresurser grundas på kvalitet och skall avsehela deras verksamhetsområde. Även om detta liksombeslut i akademiska befordringsärenden ligger hosfakultetsnämnderna anser vi att det kan vara lämpligt att denyare högskolorna inrättar särskilda organ förforskningsfrågorna. Så har också skett vid flera högskolor.Vi anser att denna utveckling bör fortsätta mot merfakultetsnämndsliknande lösningar. Därigenom skullesamverkan kunna ske inom nätverken med medverkan från''moderuniversitet'' och andra enheter medfakultetsorganisation. För de mindre och medelstorahögskolornas tillämpningsnära forskning bör ocksåresurspersoner från organisationer, företag och offentligsektor i regionen kunna bidra med kompetens iledningsorganet. Högskolor utanför nätverken blir i högregrad beroende av att finna former för en nära samverkanmed ett universitet.Våra förslag till forskningstödjande åtgärder respektiveöronmärkta resurser för forskning vid de mindre ochmedelstora högskolorna innebär en väsentlig förstärkningav forskningskapacitet och kompetens vid dessa högskolor.Resurserna bör koncentreras till ett begränsat antalprofilområden där god kompetens utvecklats. Genomuppbyggnad av nätverkssamarbete och prövning av andrasamverkansformer skapas förutsättningar för starkaforskningsmiljöer i olika delar av landet vilket är ägnat attstärka den regionala balansen och en mera allsidignäringslivsutveckling i hela landet.Det bör vidare understrykas att en utbyggd forskning vidde nyare högskolorna innebär att forskningsverksamhetenbör räknas in i underlaget för högskolornas lokalplaneringoch i medelsbehoven för lokaler, utrustning och inredning.Efter utredning i samråd med de berörda högskolorna börregeringen redovisa resultaten och sina förslag i anslutningtill att förslag till fördelning av anslagsramen läggs fram iden till aviserade uppföljningspropositionen.Tillsammans innebär våra förslag att de direkta anslagenför forskningsstödjande åtgärder ökar från 106 miljonerkronor, enligt regeringens förslag, till 200 miljoner kronor.Dessutom tydliggörs de nyare högskolornas minsta andel avfakultetsanslagen till . Till detta kommerde forskningsmedel som olika statliga organ kommer atttillföras de mindre och medelstora högskolorna, t.ex.NUTEK som i denna motion tillförs påslag av medel. Vi haranledning att utgå från att en betydande del av dessa medelkommer att disponeras av för stöd till uppbyggnadav samverkan mellan näringslivet och de mindre ochmedelstora högskolorna.Ökad jämställdhet forskningspolitiska beslut innebar ettkvantitativt och kvalitativt språng framåt för den samladekvinnoforskningen i . har antaletforskarutbildade kvinnor inom flertalet fakulteter ökat.Fortfarande är dock andelen forskarutbildade kvinnorlåg. Särskilt anmärkningsvärd är den mycket låga andelenkvinnor bland högskolelektorer och professorer, 19respektive . Vi anser det därför angeläget att dettiopunktsprogram regeringen -- utifrån rapporter från FRNoch den s k JÄST-gruppen -- föreslår i propositionengenomförs.Kvinnoforskningen spelar en viktig roll för att ökainsikten om betydelsen av könsperspektiv i samhället. Vinoterar därför med tillfredställelse att regeringen tagitkonsekvensen av beslut att behållaForskningsrådsnämnden och stärker dess anslag tillkvinnoforskningen.Forskningens förändring i mer könsmedveten riktninginnebär ett kreativt nytänkande, som kan bidra till ett bättresamhälle, där båda könens kunskap och erfarenheter tas tillvara.Centrum/fora för kvinnoforskning, som inrättats vid desex universiteten och högskolorna i och harhaft stor betydelse för utvecklingen av kvinnoforskningenvid de olika högskolorna. Trots begränsade anslag harkvinnofora medverkat till en betydande ökning avkvinnoforskningen. Vid samtliga fora ges kurser pågrundnivå -- och på vissa orter också doktorandnivå.Centra/fora arrangerar också nationella och internationellakonferenser med möten mellan kvinnoforskare och mellankvinnoforskare och kvinnor inom politik, samhälls- ocharbetsliv. Kvinnofora spelar på sina högskolor inte minst enviktig roll för kvinnliga forskare inom olika discipliner, somhär har stöd och en mötesplats.Då kvinnofora arbetar med mycket begränsade resurseroch behovet av ytterligare insatser för att stärka kvinnligaforskare är stort, anser vi det angeläget att de medel förbefintliga kvinnofora som redovisas underUtbildningsdepartementets huvudtitel förstärks medytterligare /94. Anslagetbör därutöver stärkas med ytterligare 1,0 miljoner kronorsom stöd till nyetablering av centrum/fora vid högskolornai /, och /Härnösand.Vi vill understryka vikten av att forskarsamhället tillförökad kunskap om förhållanden av betydelse för ett gott livför både kvinnor och män. Därför får könsperspektivetaldrig begränsas till den s.k. kvinnoforskningen. Kvinno-och jämställdhetsforskningen skall istället vara pådrivandei en utveckling mot att könsperspektivet beaktas av detsamlade forskarsamhället. Erfarenheterna frånkvinnoforskningen visar att en särredovisning av kvinnoroch män visar mönster, som eljest inte kommer fram. På deallra flesta områden är kvinnors och mäns villkor olika,olika beslut påverkar kvinnor och män på skilda sätt.Kvinnors hälsa, kvinnosjukdomar och mäns ochkvinnors biologiska skillnader måste ägnas ökaduppmärksamhet inom medicinsk forskning. Kvinnorsinsatser måste synliggöras inom humanistisk ochsamhällsvetenskaplig forskning och kvinnors och mänsvillkor i arbetslivet ägnas ökat intresse. Under avsnittet omkriminalpolitiken saknar vi en prioritering av forskning runtkvinnomisshandel och sexuella övergrepp mot kvinnor.Dessa får inte bara ses som kvinnofrågor utan i hög gradfrågor om hur kriminalpolitiken fungerar. Detsamma gällerforskning om övergrepp mot barn. Här krävs ökad kunskapom förhörsmetoder med barn, om värderingar av barnsutsago m.m.Som exempel på andra viktiga områden urjämställdhetssynpunkt finns forskning om utbildning.Jämställdhetsperspektivet måste levandegöras i allforskning kring utbildning. Skolor och högskolor behöverökad kunskap om hur skolans metoder och prioriteringargynnar eller missgynnar flickor eller pojkar och vilkenbetydelse skolans insatser har ur jämställdhetssynpunkt.Andelen kvinnor inom teknisk forskning måste ökasväsentligt och de fakulteter -- deteologiska och juridiska -- där ingen ökning av andelenforskarutbildade kvinnor skett särskiltanalysera de bakomliggande faktorerna härför.Inom utbildningsområden som omvårdnad ochutbildning är andelen kvinnliga studenter hög. ärmöjligheterna till forskarutbildning få och andelenforskarutbildade lärare anmärkningsvärt låg. Här krävs enbetydande satsning på forskarutbildning underplaneringsperioden.FolkbildningsforskningVid behandlingen av forskningspropositionen våren1990 beslutade att utöka anslaget tillsamhällsvetenskapliga fakulteten i med 1 miljonkronor att användas till folkbildningsforskning. för folkbildningsforskning, som därefter utsetts avrektorsämbetet, har till uppgift att långsiktigt stärkafolkbildningsforskningen vid svenska universitet, bl.a.genom att bygga upp nationella forskningsprojekt.På kort tid har Nationella programmet förfolkbildningsforskning -- -- blivit mönsterbildande iNorden. Stort intresse för dess arbetssätt har visats ävenfrån andra delar av Europa.Nuvarande resurser är helt otillräckliga för att ensbibehålla nuvarande verksamhetsvolym, än mindre attutvidga den. Dessutom föll en betydande del av det statligaanslaget till folkbildningsforskning bort i samband mednedläggningen av , vilket ytterligareunderstryker behovet av en förstärkning inomforskningsområdet folkbildning.För att programmet skall fylla sin uppgift och motsvarade förväntningar som föregående riksdagsbeslut skapat,fordras att det byggs ut till en från början föreslagenomfattning.Vi anvisar för detta ändamål utöverregeringens förslag.Statens institut för byggnadsforskningI del av forskningspropositionenföreslås att ()upphör . Därmed bortfaller också -- somregeringen ser det -- en häremot svarande basfinansiering.Denna uppgår till under innevarandebudgetår. Tillsammans med en externfinansieradverksamhet uppgående till har instituteti dag en budget på 67 miljoner kronor.Förslaget i propositionen innebär, att personalen skallsägas upp och en ny ochfastighetsforskning -- med för ändamålet nyrekryteradpersonal -- inrättas vid Tekniska högskolan i (KTH) men med lokalisering till . Densamhällsvetenskapliga forskningen vid SIB föreslås påmotsvarande sätt komma att bli en del av Uppsalauniversitet. Också i det fallet förutsätts personalen snarastefter beslut bli uppsagd, varefter universitetetskall anställa en ny medarbetarstab lokaliserad till försagda arbetsuppgifter.För den del av verksamheten som föreslås bli en del avKTH räknar regeringen med en basfinansiering om 15miljoner kronor. Denna förutsätts komma genomtidsbegränsade avtal med för byggnadsforskning(BFR). För den del av verksamheten, däremot, somföreslås bli en del av finns ingen annanfinansiering anvisad än ett förslagsanslag på tillavvecklingskostnader. Detta skall täcka vad det kostarstaten att uppfylla trygghetsavtalet och innebär naturligtvisingen finansiering av forskningsverksamheten.Uppsala universitet har också, helt följdriktigt, genomskrivelse till regeringen, sedan propositionen framlagts,förklarat sig inte vilja inordna sagda verksamhet. Dennamåste i vederbörlig ordning vara finansierad, menaruniversitetet. Av skrivelsen framgår vidare, föga oväntat,att regeringen inte i förväg överlagt med omden föreslagna modellen att inordna verksamheten. Denredovisade premissen -- att regeringen inte ''utesluter'' attfortsatt stöd i någon omfattning ''kan ges'' genomuniversitetet -- är självfallet helt orealistisk och fungerarenbart som en förolämpning i sammanhanget.Från socialdemokratisk sida finner vi denna behandlingav en för landet viktig verksamhet uppseendeväckandenonchalant, opåkallat aggressiv och för riksdagenvilseledande beskriven. Regeringen kan inte på en gångsäga sig vilja låta verksamheten ''utvecklas'', ''förnyas'' och''effektiviseras'' och föreslå att låta sägaupp den arbetande personalen. Lika litet ändamålsenligt ärdet att dra undan 37 av de 52 miljoner, som utgör denfinansiella grunden för sagda verksamhet. Det finns heltenkelt inget övertygande skäl för att göra på det sättet.Personalen är resursen i sammanhanget. Denkompetens och forskningsmiljö som byggts upp vid SIBsedan omlokaliseringen till 1976 har ett omvittnathögt anseende, både nationellt och internationellt. Inteminst forskningen om samhällsbyggande, regionalpolitik,ekonomi, förvaltning och bostadssociala frågor -- vad sominternationellt brukar kallas urbanforskning -- harpåfallande gott rykte och är av stor betydelse för denfortsatta utvecklingen i ett perspektiv av europeiskintegration.Den pågående samhällsutvecklingen visar enligt denbakomliggande översyn, som låtitföreta men inte redovisar i propositionstexten, på detväxande behovet av en samlad svensk forskningsresurs meddenna inriktning. Internationalsiering, avreglering ochprivatisering ger nya förutsättningar för såväl den tekniskabyggforskningens klassiska problem som församhällsbyggande, bostadsfinansiering ochboendemönster.Städer, samhällen och individer ges nya möjligheter,men utsätts också för hot om ökad utslagning, förslumningoch segregation. Med minskat nybyggande följer en ökadinriktning på förvaltning av det befintliga beståndet och påfrågor om en långsiktigt hållbar utveckling av byggd miljö.De här aktuella problemen är internationella och blir detän mer genom och ett troligt medlemskap iEG. På det internationella planet blir de frågornaföremål för såväl samverkan som konkurrens. Det gällerdärvid både att hävda svenska intressen och att kritisktpröva idéer och impulser från andra länder liksomgrunderna för överstatligt beslutad reglering av storpraktisk relevans för svenska intressen i ett europeisktperspektiv. Detta understryker behovet av en redanarbetande, oberoende svensk expertmiljö av denna typ.Det internationella kontaktnät, vari forskarna vid ärinordnade, är vad nu behöver ha tillgång till ochkunna verka inom. Inte bara stat och kommun utan i höggrad också företag och organisationer kommer i växandeutsträckning att kringgärdas av överstatligt beslutadreglering. Grunden för denna kommer i stor utsträckningatt vara överväganden från motsvarande forskningsmiljöeri EG-länderna.Den bakomliggande översynen betonar behovet av attinordna verksamheten i högskolesystemet vad gällertjänsteorganisation och motsvarande. Förändringen tänkskunna bidra till ännu bättre internationella kontakter ochimpulser från metodutvecklingen inom de grundläggandeämnena. Från socialdemokratisk sida har vi självfallet ingetemot en sådan förändring, förutsatt att den kan genomförasi former som slår vakt om och vidareutvecklarmedarbetarnas samlade kännedom om sakområdet liksomav den goda forskningsmiljö som institutet utgör.Övervägande skäl synes i så fall tala för att den tekniskadelen inordnas i KTH och den samhällsvetenskapliga iUppsala universitet. Men uppdelningen bör då varakonsekvent så att den samhällsvetenskapliga delen avverksamheten blir en del av ochlaboratoriet och de tekniska avdelningarna blir en del avKTH. Lokaler, bibliotek och administration kan med fördelsambrukas på det sätt som sker , då institutet tillformen är en fristående myndighet under tidigareBostadsdepartementet och Näringsdepartementet.Problemet är med andra ord av organisatorisk natur. Detligger endast i mindre utsträckning på det vetenskapliga ochinnehållsliga planet. Arbetet med nyorienteringen börkunna fullföljas utan att medarbetarna behöver ägnanämnvärd uppmärksamhet åt administrationen. Med tankepå verksamhetens stora praktiska betydelse är det angelägetatt minimera inslaget av osäkerhet i samband medövergången till nya huvudmän. Det sker bäst om riksdagenbeslutar i enlighet med den principlösning som Uppsalauniversitet har uttalat sig för i sitt remissvar på den översynsom företagit.Modellen innebär att -- och enligt vårtförslag även KTH -- får en extra anslagspost utöverfakulteterna för respektive institution i . Dessa leds avvar sin föreståndare med styrelse och därtill hörandevetenskapligt råd. Forskarna vid de båda institutionernaingår i vederbörande fakulteter vid ochKTH. Den fysiska lokaliseringen blir till . På så sättkan de båda där lokaliserade institutionerna även tjäna sombryggor till högskolor, myndigheter, kommuner och företagi regionen.En lösning av det här förutsatta slaget är naturlig medhänsyn till de båda institutionernas särskildaämnesområden, disciplinmässiga bredd och lokaliseringutanför Stockholmsoch . De yttreförutsättningarna är redan givna i form av deutomordentliga lokalerna och en väl fungerandeadministration. Praktiska frågor kring integrationen bör lättkunna lösas av och i konstruktivsamverkan och med fullt övertagande av den befintligapersonalen.I översyn diskuteras andelenpermanent finansiering jämförd med andelen finansieringgenom uppdrag från enskilda och anslag från forskningsrådoch motsvarande. kommer inkomsterna tillungefär en femtedel från uppdrag och forskningsanslagerhållna i konkurrens. Andelen permanent finansiering ärstörre än vad som är normalt inom universitet ochhögskolor -- även bortsett från att andelen utbildning ärmycket liten vid institutet. bör andelen ickepermanent finansiering öka något. Men det förutsättersamtidigt, att forskningsråd och sektorsorgan inte avvisaransökningar från de båda nya institutionerna underhänvisning till att deras finansiering är tryggad inom ramenför respektive basanslag.Den nuvarande basfinansieringen om 52 miljonerkronor bör utgå för /94. För de bådadärefter följande budgetåren bör basfinansieringen kunnaminska med , till 49 respektive46 och sammanlagt för de bådainriktningarna. Bortfallet förutsätts kunna täckas genomanslag till projekt prövade i konkurrens inom forskningsrådoch sektorsorgan.SammanfattningSIB kan formellt upphöra som självständig myndighetfrån , men personalen bör inte sägas upp. Vadsom enligt vår mening bör ske är ett byte av huvudmän ikombination med uppdrag om en ny definition avrespektive institutioners huvuduppgifter.Den nuvarande verksamheten delas i två institutioner,varav den samhällsvetenskapliga inlemmas i Uppsalauniversitet och den tekniska i KTH. De båda institutionernaförutsätts gemensamt bruka befintliga lokaler ochuppbyggd administration. Uppdelningen bör ske eftersakfrågornas natur och inte efter behovet av en ''blandad''delfakultet inom KTH.