mot · GG02So477 · 1993-01-26 00:00:00 — Enligt svensk lag är alla typer av kvinnlig omskärelseförbjudna, från de mest omfattande, där stora delar avkönsorganen skärs bort och slidöppningen sys ihop(infibulation), till prickning av klitoris med ett vasst ellerspetsigt föremål. Även om flickan/kvinnan själv lämnarsamtycke till omskärelsen är detta förbjudet.I internationella sammanhang har man länge använtorden Female Genital Mutilation, FGM (på svenskaKvinnlig Könsstympning). Denna term bör användas även iSverige.Gemensamt för de flesta länder i är att dettaproblem är ''nytt''. Det finns stor okunskap bland deprofessionella som möter kvinnlig könsstympning. Densvenska sjukvårdsutbildningen är svenskinriktad; vanorsom kvinnlig könsstympning har aldrig varit något problemhär och har inte behandlats. ''Obstetrik -- Gynekologi'' 7:e upplagan 1987 har inte ensordet infibulation eller omskärelse i index.Svenska läkare har frågat afrikanska läkare: ''Varför harni så många amputationer av kvinnliga genitalia? Vilkensorts cancer är det? ''Bruket av kvinnlig könsstympning strider mot FN:sdeklaration om de mänskliga rättigheterna, som Sverigeskrivit under och som säger: ''Ingen må utsättas för tortyreller grym, omänsklig eller förnedrande behandling ellerbestraffning''. Eftersom kvinnlig könsstympning utförs påunga flickor så strider utövandet även mot FN:sbarnkonvention.Många invandrargrupper i kommer från länder,där kvinnlig könsstympning praktiseras. För mångainvandrare är det viktigt att i asyl bevara sina kulturellatraditioner för att upprätthålla sin känsla av identitet i detnya landet. Det finns alltså risk att denna vana slår rot härockså och att två tusen barn och unga flickor kan utsättasför stympning enligt kutym från deras ursprungsländer.Kvinnlig könsstympning är redan ett problem i ,, , och . Det gåralltså inte att avfärda problemet som någon slags barbariskvana i . Undersökningar och erfarenheter visar fortsätter med denna tradition även i exil.Frågor om kultur, rasism, etik och skuld väcks när dennafråga diskuteras och en stor tystnad är utbredd trots att 80--90 miljoner av världens kvinnor är stympade med oerhördahälsoproblem som följd. Men det är viktigt att framhålla attdet är själva handlingen könsstympning som man fördömer,inte ett folkslag, inte ett helt land eller en kultur.Flera kvinnor har lämnat vittnesmål om sin egenkönsstympning och många av dem arbetar aktivt för attstödja flickor som är stympade eller för att fånga upp flickorsom skall åka hem på ''semester'' för att där stympas. Enkvinna, uppvuxen i , berättade på en internationellkonferens i om hur hon fördes till ensommar. En bindel sattes för hennes ögon och hon fördesbort till en avlägsen plats. Hennes armar och ben bands åtsidan. Kvinnor satte sig på henne för att hålla hennes kroppmot jorden. Trummor dunkade för att tysta hennes skrik.Hon kände hur rakbladet skar bort hennes kön. Efteråtbands hennes ben ihop och hon fick ligga stilla en månad.Ibland fick hon gå ned till floden för att tvätta sig. Hon harfött två barn under stor påfrestning. Hon har inga sexuellakänslor.Socialstyrelsen har tagit fram utbildnings- ochinformationsmaterial om könsstympningen och i samarbetemed genomfört utbildningsdagar i olikadelar av landet.Vi menar att det är viktigt att det skapas rutiner för attde asylsökande på förläggningarna skall få information omatt svensk lagstiftning ser mycket allvarligt på sådanaingrepp och förbjuder alla typer av kvinnlig könsstympning.Vi menar också att rutiner måste skapas på barna- ochmödravårdscentraler, skolhälsovård, kvinnokliniker ochförlossningsavdelningar så att man där blir vaksam ochnogsamt informerar och kontrollerar så att intekönsstympning utförs i vårt land.Vi menar också att det inte heller är acceptabelt att mani vårt land tillmötesgår krav på ihopsyning efterförlossningar. Istället skall man återställa så normalt sommöjligt och ge kvinnan och mannen medicinsk ochpsykosexuell rådgivning.Sverige måste med kraft internationellt verka för attbryta denna sedvänja som skördat och skördar många barnsoch kvinnors liv och förstör deras hälsa under resten avlivet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av återkommandeinformation och rutiner hos berörda institutioner omkvinnlig könsstympning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenska internationella insatsermot kvinnlig könsstympning.