mot · GG02Jo704 · 1993-01-26 00:00:00 — BakgrundSnöskotern har under sin relativt korta livstid utvecklatsfrån ett renodlat nyttofordon för användning i fjällterrängoch skogsområden till att vara ett mycket vanligtfortskaffningsmedel för folk i allmänhet i framför alltlandets norra delar.Det finns enligt uppgift ca en kvarts miljonsnöskoterfordon i landet, varav endast ett litet antal ärarbetsmaskiner som används i rennäringen, skogsbruketoch i skärgårdarna. De allra flesta används förpersontransporter och för ren nöjesåkning. Tyvärr har dettaibland resulterat i otrevliga avarter i form av buskörning istrid med lagar och bestämmelser till stort förtret förallmänheten och polisen.Som fortskaffningsmedel är snöskotern genial förterrängtransporter under förutsättning av god snötillgång,och den gör mycket stor nytta för många människor.Utvecklingen har dock gåttkolossalt snabbt, och det finns maskiner med oerhördafartresurser. Detta har resulterat i utvecklingen av en seriössportutövning -- det anordnas mästerskapstävlingar på olikanivå i olika grenar men tyvärr även av mindre önskvärdaverksamheter. ''Vinterns moped''Snöskotern har således alltmer blivit ett nöjes- ochhobbyfordon och kan bl.a. betecknas som litet av en''vinterns moped'' för ungdomar som ännu inte nåttkörkortsåldern. Det innebär att det ofta är pojkar -- i litenutsträckning flickor -- i nedre tonåren som användersnöskotern för att ta sig mellan olika mål. Tyvärrförekommer då ofta mer eller mindre grova brott motgällande bestämmelser av olika slag. Trafiken sker påmindre vägar, över skogs- och växtplanteringar, över gårdaroch inte minst på gatorna i mindre samhällen. Ofta skertrafiken och nätter, vilket kan vara oerhörtstörande.I fjällområdena är problemen delvis av annat slag. Därfinns en nyttotrafik och hobbytrafik som är motiverad ochsom sköts helt seriöst, men tyvärr förekommer där ocksåoerhört mycket buskörning -- ofta av tillfälliga besökare.Störningar uppstår både för människor, djur och natur, ochåtskilliga olyckor händer p.g.a. bristande omdöme.Bristande nykterhetEtt stort problem i samband med okynneskörning påsnöskoter är den bristande nykterheten. De tragiskaolyckor, som har inträffat med snöskoter, kani stor utsträckning hänföras till alkoholpåverkan. Enligt enundersökning i sjukvårdsdistrikt, sompresenterades , är snöskoterolyckor bland män 19--vanligare än bilolyckor, trots att snöskotern bara kananvändas , och av dem somskadats i snöskoterolyckor hade en alkoholhalt i blodet påminst . Även om dessa siffror inte skulle vararelevanta för riket som helhet, kan de dock ge enfingervisning om problemets art.Trafik lite överalltI dag kan vem som helst köpa sig eller låna en snöskoteroch köra i princip överallt där det finns snö. Inget körkorteller liknande krävs, och man behöver bara registrerafordonet hos bilregistret och betala fordonsskatt. Om mansedan iakttar gällande lagar och förordningar, gällande bl.a.förbud mot framförande på väg och mot att köra överplanteringar m.m. är det fritt fram, bara man är fyllda 16 år.I fjällvärlden liksom inom många kommuner i skogslänenhar man för att försöka få bukt med problemen i samrådmed berörda markägare låtit upprätta snöskoterleder, därtrafiken förväntas försiggå.Tyvärr går trots detta den största delen av trafikenutanför lederna -- speciellt kanske den trafik som sker påkvällar och nätter. Det är den trafiken som oftast orsakarförstörelse av olika slag och tyvärr också är den mestolycksdrabbade. De flesta dödsolyckorna på snöskoter harskett i mörker.Ett mycket otrevligt problem, som lyckligtvis inte är såvanligt, är hetsjakten på vilda djur med snöskoterns hjälp.Det har ju hänt att både varg och lodjur hetsats till döds avsnöskoterburna och anonyma ''jägare''.Anonyma förareSnöskoterförarna, speciellt de som tillhör kategorinmarodörer eller ''busåkare'', är ofta väldigt anonyma. Manär mycket väl utrustade med skoteroverall och hjälm medvisir -- gärna med mörklagt plexiglas. Det är praktiskt tagetomöjligt att känna igen människan bakom utrustningen,och snöskotrarnas registreringsskyltar sitter oftast så till, attde är omöjliga att uppfatta när skotern framförs i full fart.Buskörningen kan således ske utan större risker förupptäckt och påföljd. Till detta kommer de storafartresurserna och möjligheten att ta sig fram nästanöverallt i terrängen, som gör det omöjligt för t.ex. polisenatt ta upp eventuell förföljelse, även om man skulle tamarodören på bar gärning.Som alltid i sådana här sammanhang är det ett mindreantal snöskoterförare som utmärker sig, vilket gör att denmajoritet som sköter sig och använder sina fordon på ettseriöst sätt får lida oförskyllt. Det finns ett stort antalorganisationer, såväl på riks- som regional- och lokalplanet,som alla gör mycket goda insatser för att stävja dessaavarter. Det vore i samband med att man skärperlagstiftningen lämpligt att ta dessa organisationer till hjälp iinformations- och utbildningsarbetet. Ett ekonomisktbidrag av engångstyp bör då utgå till organisationerna.Detta kan bli aktuellt under nästkommande budgetår.Ett sätt att komma till rätta med anonymiteten skullevara att lagstifta om att snöskoterns drivband skall försesmed en märkning som lämnar avtryck i snön av fordonetsregistreringsnummer. Denna metod, som tillämpats i USAoch , finns numera patenterad och utprovad iSverige.Provinsiella problemDe här beskrivna problemen är tämligen provinsiella tillsin karaktär, vilket kan vara en förklaring till att inget hargjorts för att lagstiftningsvägen försöka komma till rättamed dem. Det är dock så, att ''snöskoterplågan'' har blivitett begrepp som engagerar såväl allmänheten som polisochmiljövårdande myndigheter i berörda områden. Pressen harunder senare års lopp offrat många spaltkilometer på dessaproblem, såväl på nyhetsplats som i debatt- ochinsändarform. De senaste vintrarnas snöfattighet har gettett litet andrum i många trakter, men alla vet, att det blir enexplosion så snart det kommer en normal, någorlundasnörik vinter. Detta har noterats innevarande vinter, somju -- åtminstone i vissa trakter -- har varit relativt snörik.FörslagDet finns ett stort intresse för en lösning av problemetokynnesåkning med snöskoter, och det har från olika hållunder årens lopp lagts fram lösningsförslag i debatten. Jagtog därför upp frågan i en motion efter attha haft samråd med bl a företrädare för polismyndigheteroch miljövårdare samt företrädare för seriösasnöskoterklubbar.Mitt förslag var då en utredning med inriktning på enskärpt lagstiftning på vissa punkter. Denna motion blevtyvärr missförstådd i utskottsbehandlingen, där man medhänvisning till den tillsatta utredningen om bullerproblem iskärgården och fjällvärlden inte behandlade den.Jag återkommer därför med ungefär samma motion ochvill därför nu föreslå att följande åtgärder blir regleradelagstiftningsvägen:Någon form av körkort ellerförarbevis av enklare modell (typ traktorkortet) skallkrävas för att få framföra snöskoter eller liknandeterrängfordon.Förbudet mot att framföra snöskoter påvägar och över planterad skogsmark och andraodlingsmarker bör ytterligare markeras och kompletterasmed straffpåföljd. Komplettering bör här ske med förbudmot snöskoterkörning i märkta skidspår och leder.Obligatorisk märkning av snöskoterns drivband enligt denovan beskrivna metoden.Principiellt förbud mot körningnattetid. Givetvis med utrymme för generella dispenser fördem som behöver använda snöskotern i sin tjänst, egenrörelse eller av annat giltigt skäl. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn medförslag till komplettering och ändring av gällande lagreglerom körning med snöskoter i enlighet med vad som anförts imotionen.