ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GG02So229 · 1993-01-26 00:00:00 — Frivilligcentraler i kommuner och kommundelar I samhället finns en stor resurs av friska, aktiva, vitalamänniskor -- äldre, arbetslösa invandrare, föräldraledigam.fl. -- som gärna vill känna att de behövs. Det finns å andrasidan många som vill ha hjälp med enklare praktiskagöromål, transporttjänster, juridisk hjälp, besök,telefonkontakt och liknande. Det finns också många somkänner sig ensamma och behöver gemenskap i någon form.I har man stimulerat frivilliga insatser genom att ikommuner och kommundelar inrätta s.k. frivilligcentraler.Staten betalar en person som fungerar som en koordinatorför tjänster och verksamheter som enskilda ochorganisationer inom kommunen/kommundelen vill ställaupp med. Kommunen ordnar med en lokal, telefon etc.Organisationer som studieförbund,pensionärsorganisationer, invandrarorganisationer,fackliga och politiska organisationer, religiösa ochnykterhetsorganisationer, Röda Korset m.fl. bidrar i vissutsträckning till driften och till att göra arrangemang somstudiecirklar, kurser, träffar, resor, promenader,hobbyverksamhet osv. Många av organisationerna harkonkurrerat om att få utföra tjänster. Men har mansamverkat för att det finns så många behov att täcka, ochgenom att man organiserat verksamheter genom att gåtillsammans har man kunnat organisera mycket mer äntidigare.Frivilligcentraler initierar, förmedlar, skapar kontakt,men driver icke själva någon verksamhet.Det viktigaste är att man via centraler bygger upp ettsocialt nätverk och skapar närhet och samhörighet övergenerationsgränser och mellan människor. Alltfler har blivitmer och mer isolerade i det moderna samhället.Frivilligcentralerna har visat sig vara ett enkelt och effektivtsätt att öka många människors välbefinnande, att ta tillvarakompetens, sociala talanger, visdom och känslor inte minstbland det växande antalet vitala äldre.Vi borde även i ta initiativ till en samordnadverksamhet via frivilligcentraler, och regeringen bordeutreda möjligheterna att få i gång en omfattande sådanverksamhet till gagn för folkhälsa och välbefinnande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om frivilligcentraler i kommunerna.
mot · GG02So231 · 1993-01-26 00:00:00 — Enligt ''Lag med vissa bestämmelser om marknadsföringav alkoholdrycker'', SFS 1978:763 får ''Vid marknadsföringav spritdryck vin eller starköl ..... ej användas kommersiellannons i periodisk skrift....''I anslutning till en anmälan mot ,där företaget annonserade i tidskriften ''nr 1'' för starköl,gjordes en anmälan till . Svaret frånKonsumentverket var att ''Anmärkningen är riktig....har meddelat oss att annonseringen inte kommeratt fortsätta.'' Vid förnyat påpekande ansåg sigKonsumentverket ej kunna agera hårdare, utan hänvisadetill handläggningsrutiner.Bryggerierna fortsätter nu med aktiv markndsföringbl.a. på de bilar som kör ut varorna, utan att de riskerarkännbara ekonomiska följder av sina metoder.Effekterna av handläggning är att ettbryggeri kan lägga upp en annonskampanj av kortare slag,förvänta sig en anmärkning och sedan meddelamyndigheten, att vi inte kommer att fortsätta. Om ingenanmälan kommer kan man upprepa proceduren. Risken förstraff verkar vara obefintlig, eftersom dessutomKonsumentverket näst intill överlåter åt branschföretagetBryggareföreningen att i stort sett handläggabesvärsärenden. verksamhetfinansieras av bryggerierna.Det ovan citerade exemplet är inte unik. Endera ärKonsumentverkets hantering av lagen otillräcklig eller såbehöver lagstiftningen en översyn som leder till attföretagen inte vågar riskera dryga straffsatser.Frankrike har just nu infört en lagstiftning motalkoholreklam, som kan medföra böter i storleksordningen50.000 till . Även i andra länder finns en meraaktiv politik mot negativ marknadsföring. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av lagen (1978:763)med vissa bestämmelser om marknadsföring avalkoholdrycker.
mot · GG02So232 · 1993-01-26 00:00:00 — Inrättande av en tjänst som handikappombudsman De handikappade utgör ett stort antal människor isamhället. De är av befolkningen och de haren sämre levnadssituation än människor i allmänhet. Dettafaktum visar sig bl.a. i handikapputredningens skriftHandikapp och välfärd? -- en lägesrapport. Alla kraftermåste man således utnyttja för att höja levnadsstandardenför de handikappade.I ett samhälle med nuvarande och kommandeekonomiska besvärligheter måste man dock räkna med attreformernas antal blir få. Då blir det allt viktigare att ordnamed en institution som arbetar på alla samhällsområden föratt ta till vara de handikappades intressen och rättigheter.Vi tänker oss att en handikappombudsman skall ha ensådan funktion.En handikappombudsman skall bl.a. ha rådgivandeuppgifter. Hans utgångspunkter skall vara den att samhälletskall byggas upp på så sätt, att det är tillgängligt för allaoavsett funktionshinder eller inte. En viktig uppgift förhandikappombudsmannen är att han -- då han följerlagstiftningen på sitt område -- kan föreslå t.ex. ändringarav lagen. Vi vill således att handikappombudsmannen skallkunna driva utvecklingen i önskad riktning, och dessutomskall han kunna hindra att missförhållanden består elleruppkommer. I detta avseende vill vi särskilt betona atthandikappombudsmannen skall stå för besvarandet avremisser, där hans syn på utvecklingen kommer till synes.Då enskilda personer vänder sig till ombudsmannen skalldenne även kunna ge enskilda personer hänvisning tillorganisationer, som kan ge hjälp eller upplysning.Handikappombudsmannen skall även kunna drivaärenden juridiskt för att utveckla en rättspraxis på viktigasamhällsområden till de handikappades nytta.Handikapputredningen har ställt sig positiv tillinrättandet av en tjänst som handikappombudsman. Detkan alltså med denna utredning som grund anses ostridigt,att nyttan av en handikappombudsman är stor. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillsättande av enhandikappombudsman.
mot · GG02So234 · 1993-01-26 00:00:00 — Ökat organisationsstöd till handikapprörelsen I budgetpropositionen för /94 harorganisationsstödet till handikapprörelsen föreslagits tillsamma nivå i kronor räknat som för budgetåret 1992/93,d.v.s. Den ökning av anslaget somskedde under innevarande budgetår var till stor del redanintecknat av ökade kostnader i samband med införandet avmoms på resor och tjänster av olika slag. För budgetåret1993/94 är anslaget i reellt värde en faktisk minskningjämfört med föregående budgetår.Handikapputredningen föreslår i sitt betänkande attsamhällets myndigheter och beslutsfattare i högre grad äntidigare skall samarbeta och samverka medhandikappaorganisationerna. För handikapprörelsen ärdessa förslag av stor betydelse och mycket positiva. Dettaställer dock stora krav på handikapprörelsens företrädarepå alla nivåer i samhället. För att handikappade skall kunnaleva upp till de stora krav som ställs på dem krävsmöjligheter till utbildning och kontinuerlig fortbildninginom en rad olika områden.Regeringen har vid olika tillfällen uttalat vikten avideellt arbete t.o.m. som ersättning för delar av det som bedrivs som offentlig verksamhet. Civilministernskriver vackert om detta i budgetpropositionen d.v.s. omökat stöd till ideell verksamhet. För oss socialdemokrater ärfolkrörelsearbete en viktig del av den svenska modellen.Med tanke på detta bör handikapprörelsen, som redan haren mycket bred ideell verksamhet, få sin del av ett ökat stödför detta viktiga arbete. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökat stöd tillhandikapprörelsen.
mot · GG02So236 · 1993-01-26 00:00:00 — Antalet serveringstillstånd för starköl, vin och sprit ökarmycket snabbt. Det är inte de alkoholpolitiskaövervägandena som kommer i första rummet.Näringspolitiska, turistpolitiska och också ibland s krättvisehänsyn slår igenom.Utvecklingen är sådan att överetablering föreligger i alltfler kommuner i landet. Kundunderlaget är inte tillräckligtför det stora antalet restauranger. Ingen krögare, inte ensden mest seriöse, anser sig kunna existera utan tillstånd.Under 80-talet har antalet serveringstillstånd mer änfördubblats. Samhällets resurser i form av tjänstemän inomsocialtjänst, personal hos polis och länsstyrelse med uppgiftatt kontrollera tillstånden, har i de flesta län och i flertaletkommuner minskat.Det finns mycket pengar i restaurangbranschen --kanske främst i tillgången till serveringstillstånd -- ochföretag byter ofta ägare. Den som erhållit ettserveringstillstånd kan göra stora övervinster på detta.Tillstånden beviljas utan nämnvärd kostnad --stämpelavgift. Även om den höjts är denalltjämt en engångsavgift. Restaurangen ökar ivärde vilket leder till en omfattande spekulation. Det finnsskäl för att ta ut årliga avgifter i samma storlek somtillståndsavgiften, för att finansiera en bättre kontroll avutskänkningen.Tidigare beviljades tillstånden (oktroj) ochskulle därefter omprövas. skertillståndsgivningen tillsvidare, och med i teorin störremöjligheter att dra in tillstånd vid misskötsamhet och bristeri den ekonomiska redovisningen.De bristfälliga resurser som finns till övervakning ochkontroll innebär i praktiken att det krävs omfattandeoskötsamhet, uppmärksamhet från polismyndighet och oturom man skall få tillståndet indraget.Det omsätts mycket alkohol på restauranger -- främst vinoch starköl -- och till mycket höga priser.Ofta handlar det om påslag i storleksordningen 300--400%.Långt mer än vad som sägs i överenskommelser mellanbranschen och vilken förutsätter ett skäligtpåslag om på systembolagspriserna som minimum.Två åtgärder är nödvändiga att vidtaga inomrestaurangbranschen:Tillståndet måste förknippas medett större belopp i avgift vid utredning om nytt tillstånd ochen årlig avgift som möjliggör omfattande kontroll. Medlendelas mellan länsstyrelse, kommunens socialvård ochtillståndsansvariga inom polismyndigheten. Detta börkunna snabbutredas av och komma att gällafrån juni 1993.Omsättningen av alkoholdrycker pårestauranger måste bringas ner och kontrollen måste öka.Detta kan ske med lägsta respektive högsta pris och/eller ensärskild omsättningsavgift. Formerna för detta måsteutredas i samverkan mellan och branschen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om snabbutredning av särskild årligavgift för serveringstillstånd för alkoholdrycker för att fåbättre kontroll av verksamheten,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en mera omfattande utredningom särskild omsättningsavgift alternativt prisreglering vidalkoholservering.
mot · GG02So237 · 1993-01-26 00:00:00 — , då antalet restauranger ökat i enför folkhälsan alltför stor omfattning och mångarestauranger har riktat sin verksamhet mot ungdom ochenbart satsat på alkoholservering, har många fall avlagöverträdelser rapporterats. Dock har många poliser ochsocialarbetare tröttnat på att utreda och rapporteraöverträdelser mot given lagstiftning då bristerna sällan ledertill åtgärd i formen av indragning av tillstånd.Om folkhälsomålet om en minskning avalkoholkonsumtionen fram skalluppnås krävs en sanering av mindre seriösa restaurangeroch att antalet tillstånd minskas. Om detta skall blimöjligt krävs en översyn av bestämmelserna för indragningav tillstånd.Regeringen bör uppdra åt , attskyndsamt pröva att länsstyrelserna genom att ta ut årligaavgifter om lägst kan få resurser för en bättrekontroll och rådgivning kring frågan om fortsatttillståndsgivning.Vidare är det numera ytterst sällan som ett tillståndifrågasätts. Om länsstyrelserna får bättrekontrollmöjligheter genom den nya avgiften, så skulle varjetillstånd kunna omprövas vart tredje år.Enligt nu gällande rättspraxis har rätten att överklaga ettbeviljat serveringstillstånd starkt begränsats genom beslut ihögre rättsinstanser. Det har medfört att lokala politiskabeslut om serveringstilstånd inte har kunnat prövas enligttidigare praxis, utan numera enbart genomförvaltningsteknisk bristfällig hantering.Eftersom nuvarande lagstiftning har som intention, attbeslut skall påverkas på lägsta möjliga nivå bör frågan bliföremål för översyn i form av en utredning som syftar till attsäkerställa besvärsrätten för kommuninvånarna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av översyn avregelverket för indragning av tillstånd för alkoholservering,då given lagstiftning inte efterlevs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att avgiften för erhållandet avtillståndet förutsätts vara årlig och omprövas ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätten till besvär avserveringstillstånd och behovet av en översyn av gällandelagstiftning.
mot · GG02So238 · 1993-01-26 00:00:00 — Det är anmärkningsvärt att ungdomar i åldern 13--18 årkan uppträda berusade på gator och torg, där de medverkari skadegörelse och våld som riktar sig mot näringslivet iform av bl.a. skyltfönsterkrossning och våld mot oskyldigapersoner.Det förhållandet att ungdomar i dessa åldrarförhållandevis problemfritt kan skaffa sig alkohol och andradroger är upprörande, med anledning av att lagensåldersgränser tillkommit för att skydda dem. En del avalkoholen, som når ut i ungdomsgrupperna, kommer frånföräldrar. Den alkohol, som dricks av ungastorkonsumenter, tar troligen andra vägar och härmedverkar bl.a. gatulangning -- ofta i vinstsyfte -- och därmedverkar äldre kamrater. har även () genomfört en undersökning somvisat på en slapp kontroll i butikerna i hela landet.Samhället måste se det som angeläget, att ilagstiftningens anda skydda de unga från tidig alkoholdebutoch tidigt missbruk. Föräldrarnas langning måste stävjasgenom information. Missbruket kan säkert minskas ocksågenom insatser dels riktade mot gatu- och kamratlangningoch dels genom en intensiv gängbearbetning. För attåstadkomma effekt krävs en väl fungerande och effektivsamordning mellan insatser från socialarbetare,fritidsledare, skolsocial personal och polisen. Särskildagatugrupper mot langning med huvudinriktning påungdomars alkoholmissbruk bör organiseras.Gatugruppen bör ha som uppgift, att direkt ingripa motlangning och missbruk, vilket innebär att den ständigt skallarbeta då det förekommer ett offentligtungdomsfylleri. Vidare skall man ha ansvar för att följa uppvarje berusad tonåring och ta reda på var denne har skaffatalkoholen. När dessa gatugrupper är i verksamhet kan deockså kontrollera hur serveringsställen ochlivsmedelsbutiker tar sitt ansvar för upprätthållande avåldersgränserna för alkoholservering respektiveförsäljning.Det är rimligt att utgå från att kommuner ochpolismyndighet kan ta fram de resurser som fordras för attorganisera denna verksamhet. För att stimulera ettutvecklings- och idéarbete bör regeringen inom ramen för deresurser som står till förfogande för vård och rehabiliteringav unga missbrukare påbörja en utvecklings- ochförsöksverksamhet i minst 10 kommuner. Kostnaderna fördenna verksamhet kan bekostas genom årliga utgiftsuttagför beviljade serveringstillstånd.Erfarenheterna kan sedan, i likhet med vad somtraditionellt sker vid sådan verksamhet, utvärderas ochspridas vidare till resterande kommuner. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts gällande behovet av idé- ochutvecklingsarbete på området gatulangnings- ochungdomsfylleribekämpning.
mot · GG02So239 · 1993-01-26 00:00:00 — Den totala alkoholkonsumtionen är avgörande föromfattningen av skador relaterade till alkohol. Delångsiktiga skador som alkoholmissbruk leder till kanförebyggas genom tidiga insatser mot missbruk och lindrasgenom en kvalificerad och väl fungerande vård ocheftervård. Flertalet av de skador som följer avalkoholkonsumtion är dock relaterade till måttlig ellertillfällig alkoholkonsumtion. Detta gäller i hög grad våldoch olyckor. I vissa fall även barn, som föds med beståendemen till följd av moderns alkoholmissbruk.Riksdagen har antagit folkhälsomålet att minskaalkoholkonsumtionen fram till år 2000.Denna målsättning blir allt svårare att uppfylla på grund avatt genomförandetiden krymper. förstärksambitionen dels genom den av WHO:s Europaregionantagna planen (European Alcohol Action Plan) och delsgenom det arbete det inrättade Folkhälsoinstitutetfått sig ålagt.Dessa är viktiga fundamentala beslut som syftar till attminska alkoholkonsumtionen och de därtill relateradeskadorna och olyckorna. Eftersom de nu angivna beslutenär av långsiktig karaktär krävs det också insatser i nuläget.På så sätt stärks de krafter som vill motverka för tidigkonsumtion och allvarliga skador för människor och församhällsekonomin.I flera sammanhang talas också om den s.k.punktnykterheten, där avsikten är att undvika alkoholbland ungdom, gravida kvinnor, under arbetstid samt i allslags trafik. Metoder för att nå dessa mål är flera, varav deviktigaste kan sägas vara dessa:Fyra områden som bör prioriterasHöjning av åldersgränsen för att serveras alkohol pårestaurang till lägst 20 år.En fortsatt höjning av prisnivånpå alkoholdrycker med som en anpassningtill den allmänna prisnivån. Höjningen bör genomföras i ettslag för att effekten skall bli så uttalad som möjligt.Åtgärder mot hembränning och hemtillverkning avfruktviner med s.k. snabbvinsatser. Hembränningsförbudetutgör grunden för upprätthållandet av monopolsystemet isvensk alkoholpolitik.Aktiva informationsinsatser blandde fyra prioriterade grupperna barn och ungdom, gravidakvinnor, arbetsplatser samt all slags trafik. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av alkoholförebyggandearbete.
mot · GG02So240 · 1993-01-26 00:00:00 — Det förefaller ibland nästan löjligt när domstolar skallbesluta nivån på bidrag. Om resurserna som domstolenbeslutar skall betalas ut inte finns, vem betalar då frågarman sig. Skall kommunerna gå utomlands och låna upp tillden socialbidragsnorm som domstolen har beslutat?Bidragsnivåer måste tillhöra de beslut som skall tas påpolitisk nivå. Sådana beslut måste alltid ligga hos den somfinansierar verksamheten. Däremot skall domstolengivetvis kunna kontrollera att alla medborgare i kommunenbehandlas lika. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att beslut om bidragsnivåer inteskall fattas av domstolarna.
mot · GG02So241 · 1993-01-26 00:00:00 — Statsbidraget för rekreationsverksamhet för personer med funktionshinder Möjligheterna för personer med funktionshinder att,trots sitt handikapp, kunna få rimlig service och rekreationpå svenska hotell och rekreationsanläggningar harsuccessivt förbättrats påtagligt. Rullstolsramper,handikapptoaletter, rum med breda dörrar och högresängar ger rörelsehindrade helt andra möjligheter äntidigare att välja mellan olika hotell. Men för dem som harmer omfattande handikapp är valfriheten fortfarande alltförbegränsad.Handikapputredningen har på ett bra sätt tagit upp dessafrågor. Om förslagen i slutbetänkandet ''Ett samhälle föralla (SOU 1992:52)'' förverkligas, kommer möjligheternatill rekreation utanför hemmet att förbättras avsevärt förpersoner med handikapp.Hitintills har de handikappade själva till mycketväsentlig del tagit ansvar för och finansieratrekreationsverksamheten för personer medfunktionshinder.Vid hotellen i i Åre, Dellenborg i ochTranåsbaden i , vilka ägs av , , erbjuds personer med funktionshindersemester och rekreation i tillgänglig och anpassad miljö.Sådana möjligheter bjuds också vid iVejbystrand, ägt av en stiftelse med DHR som huvudman.Vid alla dessa hotell kan gästerna få personlig assistansdygnet runt och erbjudas fritidsaktiviteter anpassade tillhandikappens art och omfattning.DHR har fått visst statsbidrag för hotellverksamhetenmed anledning av vissa merkostnader.Dessa kostnader är av två slag:Dels sådana som helt beror på att exempelvis flertaletrullstolsbundna gäster har servicebehov som kräver högrepersonalbemanning. Dels extraordinärafastighetskostnader föranledda av högre krav påuppvärmning, större rums- och korridorytor, sanitära kravm.m.För att så långt som möjligt kunna ekonomisera ochrationalisera verksamheten vid de DHR-ägda hotellenöverläts driften till ett av DHR ägtmanagementbolag till vilket utomstående hotellexpertisknöts.Hotellens driftförluster har , trots de senaste åretsmycket dåliga hotellkonjuktur, kunnat minskas med mer äntvåmiljoner kronor.Eftersom DHR inte kunnat få tillräcklig hjälp frånsamhället, har man måst acceptera drastiska förändringarav hotellverksamheten och dess inriktning. ärredan säsongstängt med öppethållandet 1993 begränsat tillsommarmånaderna april--augusti. Årevidden kommer attstängas maj--juni samt fr.o.m. september. Med dessa ochandra åtgärder kommer driftsförlusterna att kunnabegränsas. Därmed begränsas och under väsentlig tidspolieras helt möjligheter att upprätthålla den service förvilka hotellen tillkommit.Detta rimmar mycket illa med de ambitioner som finns ihandikapputredningen om ett samhälle för alla.Avsikten med exempelvis Åreviddens tillkomst var inteatt förse Åre och skidåkare i allmänhet med ytterligare ettenbart säsongsöppet sporthotell.Om verksamheten skall kunna upprätthållas på engodtagbar nivå krävs en större insats från samhällets sida.Direkta påvisbara merkostnader måste kunna utgöra grundför ytterligare övervägande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ersättning förmerkostnader vid rekreationsverksamhet för personer medfunktionshinder.