mot · GH02K6 · 1993-10-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:48 Handlingsoffentlighet hos kommunala företag InledningVi tar i denna motion upp frågan om en utbyggnad avmeddelarskyddet i kommunala företag som går längre änregeringens förslag. Innan vi kommer in på våra synpunkterlämnar vi en bakgrund till hur frågan om meddelarskyddetinom den privata sektorn har behandlats.Tidigare uttalanden om meddelarskyddet i företag m.m.De grundläggande bestämmelserna om meddelarfrihetfinns i 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och1 kap. 2§ yttrandefrihetsgrundlagen. Reglerna innebär att detstår var och en fritt att, med endast de undantag somframgår av tryckfrihetsförordningen resp.yttrandefrihetsgrundlagen, meddela uppgifter i vilket ämnesom helst till författare, utgivare, redaktörer ochnyhetsbyråer för offentliggörande i tidningar och andratryckta skrifter samt radio- och TV-program, filmer ochljudupptagningar. Meddelarfriheten innebär -- med vissaundantag -- att också uppgifter som normalt skall hållashemliga enligt lagstadgade tystnadsplikter får lämnas ut.Den närmare regleringen av vilka tystnadsplikter som gällerframför meddelarfriheten finns i 16 kap. sekretesslagen.Meddelarfriheten är en av komponenterna i vad somsammanfattande brukar benämnas meddelarskyddet enligttryckfrihetsförordningen. En annan beståndsdel imeddelarskyddet är det s.k. anonymitetsskyddet. Dettabestår i sin tur av rätten att vara anonym, tystnadsplikt fördem som har tagit befattning med tillkomsten av en trycktskrift i fråga om vem som har lämnat meddelanden förpublicering samt förbud för allmänna organ att efterforskameddelare.Frågan om att utvidga meddelarskyddet så att det gällerockså utanför den offentliga sektorn har varit föremål föröverväganden . Utgångspunkten har varitatt de motiv som bär upp anordningarna för insyn imyndigheternas verksamhet har bärkraft även i fråga omandra maktcentra i samhället samt att medborgarna därförmåste ha tillgång till kunskap om vad som sker iinflytelserika institutioner. ladeYttrandefrihetsutredningen fram förslag om en sådanutvidgning i betänkandet (SOU 1983:70) Värnayttrandefriheten. Förslaget ledde inte till lagstiftning.Regeringen ansåg att övertygande skäl i och för sig kundeanföras för att meddelarfriheten borde gälla också utanförmyndighetsområdet men att det inte var möjligt att på detdå tillgängliga materialet åstadkomma en reglering som varenkel, otvetydig och lättillämpad. Tanken övergavs dockinte utan skulle tas upp på nytt i lämpligt sammanhang(prop. 1986/87:151). ansåg att detfinns skäl att utvidga meddelarskyddet till att i princip gällaförhållandet även utanför den offentliga sektorn. Detmaterial som förelåg i ärendet var emellertid enligtutskottet inte tillräckligt för att utgöra underlag för ettförslag i saken. Utskottet ansåg att regeringen i stället bordese till att frågan blev föremål för skyndsam utredning (bet.KU 1987/88:36). följde utskottet (rskr.1987/88:290).Riksdagens ställningstagande ledde till attMeddelarskyddskommittén tillkallades. Kommittén lade ibetänkandet (SOU 1990:12) Meddelarrätt fram förslag grundlagsfäst meddelarrätt för enskilda inom företag ochorganisationer i förhållande till företagen resp.organisationerna. Meddelarrätten innebär enligt förslagetatt den som lämnar ut en uppgift, som inte är undantagenfrån meddelarrätten, skall vara fri frånskadeståndsskyldighet. Den som är arbetstagare skall ocksåvara skyddad från arbetsrättsliga sanktioner. Kommitténföreslog vidare ett förbud mot efterforskning mot den somutnyttjat den rätt som systemet ger.Kommitténs förslag mötte motstånd vidremissbehandlingen. Främst gällde detta den övergripandefrågan, om det är lämpligt att genomföra ett system medmeddelarfrihet mellan enskilda. Regeringen redovisade sinbedömning i propositionen om yttrandefrihetsgrundlagen.Regeringen fann att det inte var möjligt att i det ärendetrealisera tanken på en utökad insyn inom de privataföretagen och de viktiga organisationerna och ett utvidgatskydd för uppgiftslämnare enligt de linjer som förts fram avYttrandefrihetsutredningen ochMeddelarskyddskommittén. Frågan borde dock enligtregeringen ägnas fortsatt uppmärksamhet och göras tillföremål för fortsatta överväganden. Regeringen ansåg siginte beredd att då förorda någon särskild inriktning påberedningsarbetet utan ansåg att erfarenheterna avlagstiftningen om skydd för företagshemligheter bordeavvaktas (prop. 1990/91:64).Konstitutionsutskottet anförde att det var angeläget attöka insynen i det privata näringslivet och i de storaorganisationerna. Vilken väg man lagstiftningstekniskt skallgå var enligt utskottet en komplicerad fråga. Utskottetkunde konstatera att det inte hade varit möjligt att föra framfrågan om ett förstärkt meddelarskydd på den privatasektorn inför riksdagsvalet . Liksom regeringenansåg utskottet att frågan borde ägnas fortsattuppmärksamhet (bet. 1990/91:KU21).Regeringens förslag i fråga om meddelarskydd ikommunala företagI den nu aktuella propositionen uttalar regeringen attallmänhetens intresse av insyn kan sägas vara av störreintresse i de kommunala företagen, vilka ytterst garanterasav kommunala medel, än i de privata. Regeringen menaratt samma ordning bör gälla för de kommunala företagensverksamhet som i de kommunala myndigheternas, om intesärskilda skäl talar för något annat. Regeringen förklarar attden för sin del inte ser att det finns några sådana skäl ochföreslår därför ingen inskränkning av meddelarfriheten.Detta kommer till uttryck genom att det för de kommunalaföretagen inte föreslås något uttryckligt undantag i lag frånprincipen om meddelarfrihet. Därigenom kommer enligtregeringens uppfattning meddelarfrihet att råda i dekommunala företag som jämställs med myndighet i stortsett i samma utsträckning som i de kommunalamyndigheterna.Lagrådets synpunkterLagrådet menar i sitt yttrande att regeringens slutsats omlikheten i fråga om meddelarfrihet mellan kommunalaföretag och kommunala myndigheter är en sanning med vissmodifikation.Även om det inte görs något undantag frånmeddelarfriheten, anser Lagrådet att det finns en risk attutrymmet för meddelarfriheten krymps när en kommunalverksamhet flyttas från en nämnd till ett kommunalägtbolag eller jämställt organ som behandlas som myndighetnär det gäller handlingsoffentlighet och sekretess.Lagrådet erinrar om att utanför myndighetssektorn kanavtal om sekretess träffas med rättslig verkan och atttystnadsplikt inte sällan följer av den anställdeslojalitetsplikt. Enligt Lagrådet är det numera en vedertagenuppfattning att sådana avtalsplikter åtminstone i principbryter meddelarfriheten. Övergången från enoffentligrättsligt till en privaträttsligt organiseradverksamhet kan enligt Lagrådet alltså leda till en vissbegränsning av meddelarfriheten.Lagrådet tar vidare upp anonymitetsskyddet, som harett nära samband med meddelarfriheten.Anonymitetsskyddet regleras i 3 kap. tryckfrihetsförordningen och 2 kap.yttrandefrihetsgrundlagen. Skyddet innefattar dels entystnadsplikt för funktionärer inom massmedierna, dels ettefterforskningsförbud. Tystnadsplikten kommer allameddelare till del. Efterforskningsförbudet riktar sig dockbara till myndighet och annat allmänt organ. EnligtLagrådet torde de privaträttsligt organiserade kommunalaföretagen falla utanför denna beskrivning. Även i dettahänseende innebär enligt Lagrådet övergången frånmyndighet till bolag en viss försvagning av detyttrandefrihetsrättsliga skyddet.I sina kommentarer till Lagrådets synpunkter anförregeringen att de skillnader som Lagrådet har pekat påteoretiskt förvisso kan finnas, men att de i praktiken intemedför några allvarliga problem för rättstillämpningen.Enligt regeringen får den framtida rättstillämpningennärmare avgöra gränserna för meddelarfriheten.Vår uppfattningVi delar regeringens mening att allmänhetens intresse avinsyn är av större intresse i de kommunala företagen, vilkaytterst garanteras av kommunala medel, än de privata. Ilikhet med regeringen anser vi också att samma ordning börgälla för de kommunala företagens verksamhet som i dekommunala myndigheternas, om inte särskilda skäl talar förnågot annat. Som regeringen anför finns inga sådanasärskilda skäl. Vi menar emellertid att detta synsätt intekommer till fullt uttryck i regeringens förslag i fråga ommeddelarskyddet. Regeringens förslag garanterar endastfrihet från straffrättsliga sanktioner för den som i ettkommunalt företag lämnar uppgifter för publicering. Somframgått av det föregående är detta bara en avkomponenterna i meddelarskyddet. I ett sådant skydd ingåräven frihet från påföljder också av arbetsrättslig ochskadeståndsrättslig art samt ett efterforskningsförbud.Enligt vår mening tar regeringen alltför lätt på desynpunkter som Lagrådet har fört fram. Till skillnad frånregeringen anser vi att de inte är av enbart teoretisk natur.De delar av meddelarskyddet som Lagrådet tar upp är avstor betydelse för att öka möjligheterna till insyn i ochallmän debatt om verksamheten hos kommunala företag.En av de stora svårigheterna medYttrandefrihetsutredningens ochMeddelarskyddskommitténs förslag om utvidgatmeddelarskydd var att skyddet skulle gälla i hela denprivata sektorn. Detta är en lagstiftningsteknisktkomplicerad fråga. De kommunala företagen är emellertiden liten och speciell del av denna sektor. Det är inte givetatt ett försök att ytterligare bygga ut meddelarskyddet i dekommunala företagen behöver möta samma svårigheter.Mot bakgrund av uttalanden om ett förstärktmeddelarskydd på den privata sektorn bör man enligt vårmening undersöka om det är möjligt med en utbyggnad avmeddelarskyddet i de kommunala företagen. Regeringenbör se till att frågan blir föremål för utredning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett utbyggt meddelarskydd ikommunala företag.