mot · GG02T711 · 1993-01-26 00:00:00 — Staten har ett 50-årigt avtal med Stockholmskommun som ger staten rätt att på kommunens mark iBromma bedriva flygverksamhet. Avtalet löper ut 1996.Bromma var vid sin tillkomst förinrikes och utrikes flygtrafik. I takt med den utökadeflygtrafiken startade diskussionerna attbygga en ny stor trafikflygplats utanför . Skälenför detta var i första hand att öka kapaciteten för flyget, menmiljö- och säkerhetsaspekterna spelade också en roll idebatten.Runt hade bostadsbebyggelsen ökat och bullretbörjade bli ett stort problem för de omkringboende.Bullerproblemet förorsakades dels av den ökadeflygtrafiken, dels av att nya större flygplanstyper börjadeanvändas.Valet av plats för en ny storflygplats föll på ettpar mil norr om . Där skulle få sin nyainternationella flygplats med stor kapacitet. Valet avArlanda gjordes bl.a. därför att det var ett förhållandevisglesbefolkat område, markpriset relativt lågt, storaframtida expansionsmöjligheter fanns och det lågstrategiskt bra till mellan och . Andrafördelar med det glesbefolkade var givetvis ocksåatt få människor skulle bli bullerstörda eller behöva utsättasför avgaser och andra miljöstörningar. Den lågabefolkningstätheten var också något som tilltalade ursäkerhetssynpunkt om det skulle inträffa haverier vid startoch landning. Bygget av påbörjades, utrikesflygetflyttades till och kvar på stannade inrikes-och allmänflyget.Inrikesflyget expanderade dock kraftigt. Detta ikombination med de nya flygplanstyperna, framföralltFokker F 28, bidrog starkt till att diskussionen åter startadeom inrikesflygets hemvist. Buller- och avgasproblemen somdrabbade de omkringboende började bli så allvarliga attkommunens miljö- och hälsoskyddsnämnd beslutade attgöra kontinuerliga mätningar kring . fanns också en diskussion om attflygverksamheten på förhindrade utnyttjande avcentrala markområden för industrier, kontor och bostäder.Säkerhetsproblemen ställdes också på sin spets när etttrafikflygplan 1977 störtade på en parkeringsplats i närheten av . Över 20 människor dog i dennaolycka.Buller- och miljöproblemen, säkerhetsaspekterna ochkommunens önskan att kunna använda en delmarkområden skyndade på diskussionen om att flyttainrikesflyget till . Det som slutligen bidrog till attbeslutet att flytta inrikesflyget från tillArlanda fattades var de idéer som fanns om att skapa ettflygnav på . Genom att både inrikes- ochutrikestrafiken fanns på samma flygplats skulle man lätt ochsnabbt kunna göra omstigningar, vilket skulle förenkla ochspara tid åt trafikanterna.Beslutet om att flytta inrikestrafiken till togsinte utan motstånd. Det fanns många debattörer somhävdade att flyttningen skulle leda till inrikesflygets död.Dessa farhågor kom dock rejält på skam. Mycket snabbtvisade det sig att trafikanterna uppskattade nyordningen.Inrikesflyget fick ett rejält uppsving och trafikanternatyckte att deras resande hade underlättats. Mycket snabbtkunde man konstatera att kapaciteten på behövdebyggas ut, både med fler terminaler men också meden tredje landningsbana.Kvar på blev det s.k. allmänflyget och vissaspecialflyg. Genom den kraftiga minskningen avflygtrafiken blev det möjligt för bostadsbebyggelsen attkrypa närmare . Bl.a. bebyggdes ett större f.d.industriområde -- Minneberg -- som tidigare legat underinflygningsleden. Buller- och avgasproblemen minskaderadikalt.I påbörjades efter detta endiskussion om det var rimligt att upplåta ett så stortmarkområde i de centrala delarna av tillallmänflyget. expanderade och behövde byggabostäder och arbetsplatser till sina invånare. Den politiskamajoriteten beslutade att meddela staten att man näravtalet med staten om gick ut inte skullemedge fortsatt flygverksamhet där.Den dåvarande borgerliga regeringen ville attflygverksamheten på skulle vara kvar, man pekadebl.a. på att frågan om var allmänflyget skulle husera efter1996 inte var löst. Genom ett beslut i 1981bestämdes dock att staten skulle acceptera en nedläggningav flygplats.Den efterträdande socialdemokratiska regeringenvisade sig inte heller vara så entusiastisk tillnedläggningsbeslutet. Frågan förhalades, med sammaargument som den borgerliga regeringen hade haft.Lokalt föranledde detta en debatt om var privatflygetskulle kunna flyttas. Tankar hade också fötts om att öppnaen ny storflygplats söder om för att framföralltbalansera den dominans som den norra delen av länet fått iförhållande till den södra. Valet föll på i Botkyrkakommun. Inställningen lokalt var till en början positiv, menen omfattande opinion startade och man var senare tvungenatt avskriva alla planer om att göra om den gamlamilitärflygplatsen till en reguljär flygplats.Andra platser som diskuterades var ochNyköping. Även gamla Barkaby flygplats i fanns med i diskussionerna.Något beslut kunde dock inte fattas. Dessutom ändradesde politiska majoritetsförhållandena i Stockholmskommun. Innan den socialdemokratiska regeringen hunnitfatta beslut om att inte begära förlängning av avtalet medkommunen, beslutade en majoritet i Stockholmskommunfullmäktige att riva upp nedläggningsbeslutet.Man menade att en stor stad som behövde encentralt belägen flygplats för att underlätta för näringslivet.Dessutom hävdade man att privatflygets hemvist svårligenkunde lösas inom överskådlig framtid.Den nytillträdda borgerliga regeringen tog snabbt till sigdetta besked från den förändrade majoriteten i Stockholmskommun och förklarade att eftersom kommunen nu ändratinställning fanns det ingen anledning för staten att fullföljabeslutet om nedläggning av Bromma.Dessa nya politiska signaler uppfattades av näringslivetoch . Snabbt beslutades om en utökadflygverksamhet på . En sådan var en förutsättningför att investeringar i de starkt nedslitna terminal- ochhangarbyggnaderna skulle kunna finansieras. I början av1980-talet beräknades investeringsbehovet till ca 700miljoner kr.Under våren 1992 fick åter reguljär utrikes- ochinrikestrafik. Förutom de politiska besluten om ärden beslutade avregleringen av flygverksamheten i Sverigeoch en starkt bidragande orsak till att Brommaunder 1992 åter blev en storflygplats. Många nya privataflygbolag ansökte om och fick tillstånd att flyga på Bromma.I takt med den ökade flygtrafiken blev deomkringboendes klagomål över buller och avgasproblemallt fler. Säkerhetsfrågorna kom också upp på dagordningenefter det att ett litet plan störtat i den närbelägnaUlvsundasjön. När ett litet privatflygplan störtade i ettbostadsområde i närheten av och tre personeromkom blev säkerhetsfrågorna än mer uppmärksammade.Frågan om framtid ligger nu i händerna påmyndigheter och de politiska församlingarna.Luftfartsverket ska begära nyttkoncessionstillstånd för flygverksamheten på vadgäller buller, avgaser m.m.Skälen för att avveckla i samband medatt markavtalet mellan staten och gårut är många.Trafikmässigt är det oklokt att behålla . Densmidiga omstigning som samlingen av utrikes- ochinrikestrafiken till inneburit kan komma attundermineras. Sprids både utrikes- och inrikeslinjerna påflera flygplatser minskar linjetätheten för . Dettamedför större väntetider för trafikanterna. Trafikanternakan också tvingas att frakta sig mellan de bäggeflygplatserna för att nå ''rätt linje''. Som vi ser det innebärdetta försämrad service och större tidsåtgång förtrafikanterna.Ett av argumenten för har varit att näringslivetoch regionen behöver en centralt belägen flygplats näraintill . Man hävdar att restiden ut tillArlanda är alldeles för lång (35--) och attStockholm måste kunna erbjuda sitt näringsliv en flygplatssom ligger bara ca 20 minuters bilväg från statens centrala delar.Genom beslutet att bygga en snabb tågförbindelsemellan och blir dettaargument inte speciellt tungt. Med kommerresan till/från bara att ta , dvs. sammatid som att ta sig ut till . En komplikation är ocksåatt ett minskat utnyttjande av kan komma attpåverka antalet trafikanter på den nya ochdärmed möjligheterna att finansiera denna.Arlandabanans koppling till det övriga järnvägssystemetger också stora fördelar för flygtrafikanter i helaMälardalsregionen. Utbyggnaden av snabbtåg runtMälaren kopplat till kommer att ge enmycket stor region och dess flygresenärer snabbakommunikationer till . kommer ha svårtatt erbjuda en sådan lösning för dem som kommer frånandra regiondelar än och dess västraoch norra förorter.Ett mindre men dock viktigt skäl är också planeringen aven tredje landningsbana på . Ett minskatutnyttjande av kan innebära att dennabanutbyggnad måste läggas på is. Dessutom riskerar manatt de investeringar som gjorts på i form av nyaterminalbyggnader blir outnyttjade.En uppdelning av trafiken på två flygplatser iStockholmsregionen kommer allvarligt att försvårafinansieringen av en tredje rullbana på ochArlandabanan. Med ett minskat trafikantunderlag ochdärmed minskad flygverksamhet på försvinner detfrämsta skälet för en utbyggnad av tredje rullbanan.Kommer den tredje rullbanan inte till stånd kan man starktifrågasätta om kan ekonomiskt etc.Detta får också effekter på kommunikationernamed de norra landsändarna. Den ursprungliga tanken medArlandabanan var att den skulle knytas ihop medstambanan mot norr. Detta för att också underlätta ochskapa snabba kommunikationer för flygtrafikanter frånUppsala, m.fl. platser. Regeringens nuvarandebeslut, att inte fortsätta arbetet med att anslutaArlandabanan till stambanan mot norr om , kanmed fortsatt flygverksamhet på innebära att dessaplaner helt avskrivs.De miljömässiga skälen väger också tungt. RuntBromma finns flera stora och tättbefolkade områden somdrabbas av buller och avgaser. Bebyggelsen har dessutomunder krupit närmare . En bibehållenflygverksamhet eller utökning kommer att leda till svårakonflikter mellan boende och flygplatsen om vad som ärviktigast; de boendes rätt till en god och ostörd miljö ellerbehovet av en cityflygplats. EG:s hårda regler för buller kandessutom göra det betydligt svårare att motivera en fortsattflygverksamhet på Bromma.De miljökrav som staten ställer upp på olikanäringsverksamheter har ökat . För flygethar detta bl.a. inneburit att man fått krav på sig att ta handom de kemiska ämnen som bl.a. används vid avisning avplanen. Det har också resulterat i krav om att höjasäkerheten vid transporterna av bränsle till flygplatsen. Omman ska bygga avancerade anläggningar för återvinning avde ämnen som används vid avisning krävs storainvesteringar. Likaså krävs stora investeringar för att ursäkerhets- och arbetsmiljöskäl ordna transporter ochpåfyllning av bränsle på ett tillfredsställande sätt.Förutsättningarna för att kunna klara dessa storainvesteringar är betydligt större om flygverksamhetenkoncentreras till en flygplats.De mångmiljoninvesteringar som måste göras påBromma, om flygverksamheten ska behållas där, är ocksåett stort problem för flyget som helhet. Någon måste betala.Om flygverksamheten på ska finansiera dessamåste trafiken där öka kraftigt, med ökade buller- ochmiljöstörningar som följd. Ska stadsskattebetalare betala? Ska den statliga budgeten belastas iett mycket besvärligt ekonomiskt läge? Eller är näringslivetoch handelskammaren beredda att skjuta till de nödvändigainvesteringsbeloppen?Detta är bara ett exempel på de ekonomiska svårighetersom uppdelningen på två storflygplatser i ett flygsystem avsvensk karaktär (nav- och ekrarprincipen) skapar -- rentresursslöseri och samhällsekonomiskt ineffektivt. Därtillkan läggas att och saknar dettrafikantunderlag som storstäder med cityflygplatser har.Säkerhetsskälen talar också för en nedläggning avBromma flygplats. Som någon uttryckte det: ''det finnsinget vid ''. Den näraliggandebebyggelsen runt utgör ett säkerhetsproblem.Många av de olyckor/incidenter som drabbar flygtrafikensker i samband med start och landning. Runt finnsinte alls samma befolkningstäthet vilket minimerar riskernaför att många personer skulle drabbas i samband med eneventuell flygolycka. De senaste olyckorna runt Brommahar, som tur är, inte drabbat de boende i annan form änmateriella skador, men risken är betydligt större förpersonskador med så omfattande bostadsbebyggelse så näraen stor flygplats.Arlanda har stor kapacitet, och kommer att fåutökad sådan när den tredje landningsbanan byggs.Arlanda klarar att hantera all den utrikes och inrikesflygverksamhet som behövs i . Någraproblem med att flytta över den reguljära flygverksamhet,som finns på , finns därför inte.Återstår därför allmänflygets verksamhet ochspecialflyget som använder sig av . Dessa kandock utan större problem omlokaliseras till andraflygplatser i och . Denmajoritet i somförespråkat fortsatt flygverksamhet på har underhösten 1992 signalerat att man vill se en sådan lösning avsäkerhetsskäl. Skulle deras vilja omsättas i verkligheten blirbara det reguljära trafikflyget kvar på . Och somtidigare nämnts har kapacitet att ta över dennaflygverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en nedläggning avflygverksamheten på i .