mot · GG02So228 · 1993-01-26 00:00:00 — Den svenska narkotikalagstiftningen har som ytterstasyfte att skapa det narkotikafria samhället. Bakom dennasamhällets uttalade mening ligger vetskapen om attnarkotikabruk -- missbruk -- utgör en tung belastning påsamhället och i första hand berör de svaga och utsatta isamhället. Redan alkoholbruket -- missbruket -- utgörtillräckligt tung belastning på samhälle och individer för attytterligare typer av drogmissbruk i något avseende skullekunna betraktas som acceptabelt.I den nuvarande utvecklingen finns det vissa tendensersom inger särskild oro: Allt fler socialt etableradesvenskar utnyttjar olika narkotikaklassade medel som endel av sitt liv. Vi har fått vad man litet slarvigt kallar ett''socialt knarkande''.Flera västeuropeiska länder har nufått ett så omfattande narkotikaproblem att man, som enväg ur den tull- och polisresursbrist, som detta leder till, harplaner på att i mer eller mindre uttalad omfattninglegalisera bruk -- och med detta också missbruk -- av i landetväletablerade narkomaniformer. Ett exempel på detta ärden s.k. Frankfurtdeklarationen.Allt fler narkotiskapreparat introduceras på den svenska narkotikamarknaden.Fler s.k. kosmetiska -- kemiska -- narkotiska preparat (t.ex.ecstacy) tillsammans med det ökande missbruket av kokaininger särskild oro. Flera typer av narkotika med olikaformer för påverkan och med olika distributionsvägar ochi många fall icke tidigare kända missbrukare gör det i detnärmaste omöjligt för polisen och tullen att bedrivameningsfull spaning.Forska och informeraInformationsinsatserna i skolan har visat sigframgångsrika. Om man studerar ungdoms- ochskolundersökningar över en längre tidsperiod ser man entendens till minskat bruk och missbruk bland tonåringar.Vissa hävdar att rekryteringen till missbruksgruppen i stortsett upphört. Detta stämmer möjligen om man enbart harde redan etablerade och socialt utslagna missbrukarna somjämförelseobjekt. Ser man dock till verkligheten, den nyatrenden att ersätta fredagsgroggen med amfetamin och attkrogens häftiga rusupplevelse blir en kokainkick, då sersituationen mera allvarlig ut.Folkhälsoinstitutets och CAN:s uppdrag att följadrogutvecklingen är angeläget och bör förbättras. Inteminst viktigt är att det tillskapas resurser för att kartlägga --rimligt uppskatta -- omfattningen av de socialt etableradesmissbruk.Mer forskning kring orsaker till att människor väljer attberusa sig på illegala droger som ett komplement till denlagliga alkoholen måste etableras. () måste uppmanas att prioritera sådan forskning vidframtida medelsfördelning.Regeringens åtgärder på narkotikaområdet är förtillfället omfattande, vilket visar att man tar utvecklingen påstort allvar. Enligt vårt förmenande är det viktigt att se överutvecklingen, straffreglerna och utformningen av vården,såsom vi förutsätter att regeringen avser att göra genom dekommittéer och grupper man tillsatt.Vi efterlyser dock ett samlat grepp i det förebyggandearbetet. En stor grupp folkrörelser, också utanför deetablerade narkotikaorganisationerna, har under 1980- och90-talen engagerat sig i kampen mot narkotika. Olikaaktioner av bl.a. och Orkidékampanjervisar på intresset för dessa frågor både i folkrörelserna ochbland allmänheten.Det går inte att beordra fram insatser från folkligaorganisationer, men de kan stimuleras. sedanplanerades en sådan samordnad insats från flera svenskafolkrörelser efter deltagande i en i ,men arbetet kom att läggas ner som följd av brist påresurser.Inte minst den ökande konsumtionen bland socialtetablerade vuxna förutsätter folkrörelser i en bredsamhällelig informationskampanj. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kartläggning, forskning ochfolkrörelsebaserad informationskampanj motnarkotikamissbruket främst bland nya missbrukargrupper.