mot · GG02U515 · 1993-01-26 00:00:00 — EG -- för miljöns skull''Hvis EF ikke fandtes, så var vi nödt til at opfinde det --bare af hensyn til miljöet'', så sade ,generalsekreterare i naturfredningsforening, pådet höstseminarium som i Sverigearrangerade hösten 1992.Miljöproblemen är i flera olika avseendengränsöverskridande. Insikten om detta måste varaförutsättningen för alla försök att finna lösningar påproblemen. I och är vi extremt känsliga förförsurning, beroende på naturförhållanden. Därför ärförsurningen för oss ett avsevärt större problem än den är iandra länder. av de luftföroreningar, som orsakarförsurningen kommer från andra länder, (frånEG:s medlemsländer). Men vi sänder också en hel delluftföroreningar över vårt lands gränser till mottagare iandra länder. Därför måste vi kunna påverka andra ländersmiljöåtgärder om vi ska kunna påverka vår egenmiljösituation, och andra länder måste få ha inflytande övervår politik. För vår egen miljö är inriktningen på EG:smiljöpolitik avgörande. Vi måste vara med och påverkadess utformning. Men egenintresset är givetvis inte det endaskälet. Vi har alla ett gemensamt ansvar för miljön och föratt skapa drägliga förhållanden för oss som lever nu och fördem som kommer efter oss.Internationellt miljösamarbete är naturligtvis inte enuteslutande europeisk fråga, men det är en europeisk frågaockså. Därför hävdar att EG behövs förmiljöns skull.Mot denna uppfattning står den helt motsatta, att EG,genom sin önskan att befrämja tillväxt, är ett hot motmiljön. EG-motståndare påstår också ofta att de enskildamedlemsländerna frånhänds möjligheten till offensivtmiljöskyddsarbete. Man kan tycka att frånvaron av faktasom styrker dessa påståenden och osakligheten iargumentationen skulle tala för sig själva, men tyvärr kanlögner, ofta upprepade, åtminstone för framstå somtrovärdiga. Vartefter de avslöjas överges de och ersätts avandra ''vandringsmyter'' om EG. Därför är det angeläget attsåväl EG:s problem som möjligheter när det gällermiljöförbättringar redovisas. Det är också nödvändigt attEG-motståndare redovisar sina alternativa vägar för attskydda , och världens miljö.Tillväxten ett miljöproblem?I växte den moderna industrialismen fram. I ettkomplicerat samspel mellan politiska, tekniska,ekonomiska och andra processer formades industriländernai . Det var en utveckling på gott och ont. Till detonda hör de negativa effekterna för miljön. I Östeuropagenomfördes också industrialisering, på ett för människoroch miljö än mer förödande sätt. Därför är hela smutsigt, tättbefolkat och hårdexploaterat.Utvecklingen av transporter, informationsteknologi ochannan teknisk utveckling och ekonomiernasinternationalisering skulle ha ägt rum även om EG intefunnits och det är inte troligt att den negativa miljöpåverkanblivit mindre. EG som sådant har inte orsakat problemen,men heller inte tillräckligt motverkat dem. Aktiviteten ochambitionen på miljöområdet har ökats avsevärt och det är ingen överdrift att påstå att är EG detsamarbetsorgan som har störst positiv betydelse förEuropas miljö. Det finns många beslut somvisar att miljömedvetenheten ökat ytterligare inom EG. Såhar man t ex i beslut om avfallsdirektiv under hösten 1992tydligt markerat att avfall ska betraktas som ettmiljöproblem, vilket kräver åtgärder, och inte i första handsom en fri vara på den inre marknaden. Maastricht-avtaletger utrymme för ett ännu mer effektivt miljöskyddsarbetegenom den utsträckta möjligheten att fatta beslut grundadepå kvalificerad majoritet.Tillväxten skapade problem, men av det kan man intedra slutsatsen att miljön nu kan räddas om tillväxtenupphör. De miljöproblem som industrialismen gett upphovtill upphör inte automatiskt om tillväxten uteblir.I dag innebär också den uteblivna tillväxten storasvårigheter. Läckande vatten-, avlopps- eller olje-ledningarskapar miljöproblem. Bristande resurser för offentligkontroll och myndighetsutövning minskar intemiljöproblemen. Gamla bilar och fartyg orsakar storamiljöproblem. Energiförbrukningen hos modern elektriskapparatur är mestadels betydligt lägre än förbrukningen hosäldre modeller. Moderna telekommunikationer minskarbehovet av annan mer resurskrävande kommunikation. Föratt ge människor utbildning och information ommiljöproblem, deras orsaker och förekomst krävs resurser.Kort sagt, för att bemästra miljöproblemen måste vibejaka tillväxten, men ge den ett nytt innehåll. Vi måstedefiniera och skapa den goda tillväxten. Tillväxt måste intebetyda hårdare exploatering av naturresurser, djur ochmänniskor, den kan också betyda att vi tillväxer i förståndoch insikt och därmed övergår till att använda jordensresurser inte maximalt utan optimalt. Det finns givetvisingen automatik i en sådan utveckling. Tvärtom, motståndfinns på många håll, hos företagare, politiker,fackrepresentanter och enskilda som tänker kortsiktigt.Men möjligheter till positiv utveckling finns också. Politisktbindande samarbete över gränserna är dock enförutsättning.Komplicerade sambandMiljöpolitik handlar långt ifrån enbart omutsläppsvillkor och gränsvärden. Det är avgörande förmiljön hur energisystem och transportsystem utformas ochbinds samman över nationsgränser. Det är betydelsefulltvilka nya ämnen och produkter som kommer i omlopp, hurforsknings- och utvecklingsarbete bedrivs, hurhandelspolitik utformas. Listan kan göras mycket lång överområden som på olika sätt är betydelsefulla förmiljöutvecklingen. Därför är den tid förbi, dåinternationell miljöpolitik kunde begränsas till isoleradebeslut i väl avgränsade frågor.Sedan den första om miljöfrågor iStockholm 1972 har det internationella miljösamarbetettagit fart. På förslag från konferensen inrättades inom FN-systemet ett särskilt miljöprogram, , och därefter harcirka ett hundratal olika konventioner, protokoll och avtalarbetats fram, undertecknats och mestadels också trätt ikraft. Dessa internationella överenskommelser är avmycket stor betydelse, men måste kompletteras med annat,mer konkret miljösamarbete.Ett problem med dessa överenskommelser är attmöjligheterna att vidta åtgärder mot de länder som inteuppfyller sina åtaganden är obefintliga. Så har t ex fleraländer i undertecknat såväl svavel- somkväveprotokollen till luftvårdskonventionen, men deraschanser att uppfylla sina åtaganden är obefintliga. Arbetetgår därmed allt för sakta, med utgångspunkt frånmiljöproblemens omfattning borde takten iförändringsarbetet vara mycket högre. Det är inte bara''problemländer'' som misslyckas. kommer t ex inteatt kunna reducera sina utsläpp av kväve i enlighet med sinaåtaganden att minska kväveutsläppen från 1980års nivå till år 1995.FN:s konferens kring miljö och utveckling i deJaneiro belyser miljöfrågornaskomplexitet. , handlingsprogrammet för dettjugoförsta århundradet, är en omfångsrik text, som berörsnart sagt varje område av mänsklig aktivitet. För att kunnaförverkliga ambitionerna i Rio-dokumenten behövs det ettkontinuerligt pågående internationellt samarbete på olikanivåer med möjligheter till kontroll och sanktioner. EG:smiljöpolitik är det enda konkreta exemplet på ettfungerande sådant internationellt och för deltagarnabindande miljöpolitiskt samarbete. Värdefulla erfarenheterkan dras ur EG:s miljöpolitiska samarbete, till nytta församarbete i andra delar av världen och på andra nivåer. EGär också rätt instans för att översätta tillverklighet på nivå. bör ta initiativ till ensådan konkretisering av . bör som sinmening ge regeringen detta till känna.En miljöstrategi för EuropaNär (om) träder i kraft blir dengemensamma EG--EFTA-marknaden världens störstaintegrerade marknad (370 miljoner människor). EftersomEFTA-ländernas inflytande är mer begränsat än så kommer EG:s förmåga att handla för uthålligutveckling att i hög grad avgöra utgången av såväl deregionala som globala miljöproblemen. I har mångamiljöproblem fötts men här kan också många lösningar påproblemen födas. kan bli föregångare vad gälleromställning av konsumtion, produktion ochenergiförsörjning. Detta förutsätter genomgripandeförändringar. Närings- och industripolitik måste flätassamman med resurs- och miljöpolitik.EG:s miljöregler, de enda bindandeinternationella regelverken med möjlighet till sanktioner,måste utvecklas ytterligare. Ekonomiska styrmedel medverkningsradie över nationsgränserna måste bli en del iEG:s miljösamarbete. Den inre marknaden måste försesmed tydliga spelregler och styrinstrument för enmiljöanpassad utveckling. Den ökade rörligheten ochvarutransporterna måste leda till hårda krav på renarefordon och stöd till utveckling av resurssnålatransportsystem.För det finns också en tydlig hotbild. Om inte i-ländernaförmår ändra sina produktions- och konsumtionssystem såkommer inte utvecklingen globalt att kunna vändas.Västeuropa tillsammans med andra i-länder svarar förnärvarande för de största och allvarligaste miljöskadorna iform av utsläpp till mark och vatten, utarmning av denbiologiska mångfalden m m. Därför får inte försöken attutveckla en framgångsrik europeisk miljöpolitik misslyckas.Därför måste också satsa sin kraft på att dennapolitik blir framgångsrik.Ett litet land måste inse såväl sina möjligheter som sinabegränsningar. Möjligheterna ligger i att redovisa faktisktfungerande åtgärder för att lösa miljöproblem och i att tainitiativ till nya konstruktiva förslag. Begränsningarnabestår i att ett litet land är svagare röstmässigt, ekonomisktoch på andra sätt. Framgången uppnås därför när manförmår balansera mellan de möjligheter som samarbeterespektive soloagerande ger.I utlåtande över Sverigesmedlemsansökan, den s k avin, framgår tydligt att maninom kommissionen har respekt för vad hittillsåstadkommit på miljöområdet och att man förväntar sig attSverige ska kunna ge bidrag till en ytterligare förbättradmiljöpolitik inom EG: ''Ett svenskt medlemskap skulle pågrund av landets sunda och långsiktiga miljöpolitik inteendast höja miljönormernas kvalitet utan också vara tillförmån för en helhetssyn som syftar till en genomgripandeintegrering av miljösynpunkterna i utformningen avpolitiken inom alla relevanta områden. ''Det är, som man säger, ett erbjudande som inte kanavvisas. Och det måste stå klart att engagemang ieuropisk miljöpolitik inte kan vänta tills vi eventuellt blivitmedlemmar i omfattning gör att viomedelbart måste börja handla aktivt och ta vår del avansvaret. En offensiv svensk miljöstrategi måste formas.Den måste bygga på en analys av miljöproblemens karaktäroch omfattning i . Den måste redovisautvecklingstendenserna på olika områden. Den måsteanalysera var bromsklossarna finns och hur de ser ut. Denmåste slutligen föreslå åtgärder som kan vidta påegen hand och åtgärder som bör verka för isamarbetet inom EG och i samarbetet mellan EG och andraländer och regioner.Hösten 1992 behandlade . skrev i sitt betänkande, med anledning av ettmotionsyrkande, att självklart skulle regeringen undervåren 1993 redovisa för en ny miljöstrategi, motbakgrund av delvis nya villkor för miljöpolitiken som innebär. Något särskilt beslut om detta ansågs därförinte nödvändigt.Enligt min mening var denna markering från riksdagenssida inte tillräcklig för att åstadkomma en sådanmiljöstrategi som här avses. Uppdraget som sådant attformulera en miljöstrategi utifrån är alltförbegränsat. För det första måste en sådan strategi formulerasmot bakgrund av en redovisning av den faktiskamiljösituationen i hela , en analys av problemensomfattning och orsaker samt förslag till åtgärder ochsvenskt engagemang i dessa åtgärder. För det andra måsteriksdagen genom ett beslut uttryckligen anmoda regeringenatt redovisa en strategi. Några fromma förhoppningar omvad regeringen av egen kraft förmår på miljöpolitikensområde kan inte rimligen finnas kvar.Regeringsförklaringarnas många vackra ord har inteomsatts i praktisk handling.Därför bör hos regeringen begära ett förslagtill en särskild miljöstrategi för deltagande ieuropeisk gemensam miljöpolitik. Jag ska i det följanderedogöra för några punkter, som jag menar måste ingå i ensådan strategi.KoldioxidbeskattningKoldioxidutsläppen och utsläppen av andra s kväxthusgaser måste reduceras kraftigt. Denklimatkonvention som öppnades för undertecknande i Rioär helt otillräcklig. Därför måste omförhandlingar ta sinbörjan med det snaraste. Framförallt men också endel oljeproducerande länder bromsade försöken tillpreciseringar, men den nya amerikanska regimen hardokumenterat en annan inställning till miljöproblemen. AlGore, den nye vicepresidenten skriver i sin bok ''The earthin the balance'': ''I am convinced that a CO2 taxwhich is completely offset by decreases in other taxes israpidly becoming politically feasible. ''I har vi en koldioxidskatt. , ,och har också sådan skatt. På mångaandra håll pågår ett arbete för att konstruera en sådanbeskattning. Det gäller t ex och i viss mån Australien.I EG har medlemsländerna åtagit sig att hållanere koldioxidutsläppen till nivå. Det finns ettfärdigt förslag till koldioxidskatt, men ministerrådet kundeinte ena sig om att införa denna skatt före viktigakonkurrentländer som och Japan.Enligt förslaget ska skatten motsvara /fat olja1993 och sedan höjas med till /fatår 2000. Det är tillåtet för medlemsländerna att tillämpasträngare gränsvärden och högre skattenivåer.Industriföretag har bedrivit intensiv lobbying mot förslagetom en koldioxidskatt. Medlemsländernas attityder varierar.Problemet är att gemenskapsnivån är för svag ochenskilda länder kan bromsa utvecklingen. Men här finnsstora möjligheter att gå vidare genom att stödja de länderinom EG som verkar för att koldioxidskatten skagenomföras oavsett om andra länder gjort det. I densvenska miljöstrategin bör ingå förslag till ett nordisktinitiativ (eftersom har koldioxidskatt) för att delsgenomföra en koldioxidskatt inom EG och dels utnyttja denpolitiska förändringen i till förnyade internationellaförhandlingar kring klimatkonventionen i syfte att skärpaden. bör som sin mening ge regeringen detta tillkänna.En analys av EG:s miljöpolitik ur svenskt perspektivEG:s miljöpolitiska engagemang kom i gång på allvarförst senare hälft. Miljöaspekter blir alltviktigare på en rad områden, från jordbruk till utbildning.Det direkta regelverket kring miljöfrågor består av tvåhuvudgrupper. De handelsrelaterade miljöreglerna är iprincip bindande för alla medlemsländer. Särskilda hälso-,säkerhets- eller miljöskäl måste finnas för att undantag skakunna göras. Ett exempel på sådant undantag är att accepterade Tysklandstotalförbud mot pentaklorfenol. Pentaklorfenol är ettmycket giftigt ämne som används vid träimpregnering, motmögelangrepp och som desinfektionsmedel. I princip rådersedan den första juli 1992 förbud mot användande i EG,men vissa undantag har gjorts. Det är ännu rätt så ovanligtatt medlemsländerna begär undantag av miljöskäl, men ennoggrann analys av vilka undantag som beviljats och hurman argumenterat ger en bra grund för svenskt agerandeför att hävda rätten till undantag . Självklart börden första utgångspunkten vara att nå så bra gemensammaregler att undantag inte behövs.Den andra typen av miljöbeslut är minimiregler t ex förutsläpp från anläggningar av olika slag. Här harmedlemsländerna rätt att skärpa sina egna lagar och regler,men inte att sänka kraven under EG:s miniminivå. Ävenom rätten att ligga över miniminivåerna finns så är detviktigt att arbeta för att dessa miniminivåer skärps.Försurningen i är av sådan omfattning att enskärpning av EG:s direktiv beträffande t ex kväveutsläpp ärabsolut nödvändig. bör göra en analys av debefintliga EG-direktiven beträffande utsläppsnivåer och tillEG framföra krav på skärpningar som är betingade av denallvarliga försurningssituationen. bör som sinmening ge regeringen detta till känna.Sammanlagt har EG beslutat om cirka 200miljöregleringar. De flesta i form av direktiv.Ambitionsnivån i medlemsländerna varierar betydligt, närdet gäller att översätta -- implementera -- EG-besluten tillegen lagstiftning. Det är av stort intresse att analysera deolika medlemsländernas miljöpolitik och senare motbakgrund av en sådan analys söka verka pådrivande. I ochmed blir många (ett femtiotal) av EG:srättsakter på miljöområdet gemensamma för EG ochEFTA. Möjligheter öppnas också för EFTA-länderna attprotestera mot de som inte på etttillfredsställande sätt införlivat de gemensamma besluten.Sverige bör vara aktivt på detta område.Samspelet mellan de olika EG-organen måste ocksåanalyseras liksom samspelet mellan de olikamedlemsländerna. har ett mer aktivtmiljöblock utkristalliserats bestående av framför alltTyskland, och . Mot dessa stårandra länder som mestadels bromsar, t ex roll blir därmed betydelsefull. Men detfinns också en tydlig vilja till ett ökat samarbete mellanTyskland och på miljöområdet. Ett gemensamtnaturvårdsområde ska upprättas och tar överTysklands s k duala system för förpackningsåtervinning.Det finns en ökad beslutsamhet från kommissionens sidaatt allt oftare dra ''olydiga'' medlemsländer infördomstolen. Det gäller t ex som inte gjortmiljökonsekvensbeskrivningar i tillräcklig omfattning.Portugal har fått tillsägelse om bristande regler förmiljöfarligt avfall, PCB och skydd av vilda fåglar. harfått kritik för dålig badvattenkvalitet, har fåtttillsägelse för brister när det gäller hantering av avfall ochmiljöfarligt avfall, för hantering av s k restoljoroch för dålig dricksvattenkvalitet.I hela EG finns också en växande miljömedvetenhetbland människor. Engagemang för miljön är inte en särskiltsvensk företeelse, utan delas av ett växande antalmänniskor över hela världen. Det finns därför många godasamarbetsmöjligheter.I en analys av EG:s miljöpolitik ur svenskt perspektivbör också en redovisning av faktiska resultat finnas. Hur harolika utsläppsnivåer förändrats? Hur har luft- ochvattenkvalitet påverkats? Dessa frågeställningar är exempelpå vad som behöver belysas i en sådan analys. Den påuppdrag av utarbetade rapporten: ''Theenvironmental dimension, task force report on theenvironment and the internal market'', bör självklartöversättas till svenska. Den redovisar vad som kan blikonsekvenserna av den inre marknaden om inte de fyrafriheterna kombineras med en aktiv miljöpolitik. Men ursvenskt perspektiv bör man också ställa och försöka besvarafrågan, vad kommer förverkligandet av den inre marknadenatt betyda för miljön i ? bör som sinmening ge regeringen till känna vad som här anförs ombehovet av en analys av EG:s miljöpolitik ur svensktperspektiv.SubstitutionsprincipenI finns den s k substitutionsprincipen inskriven i5 § lagen om kemiska produkter. Principen innebär att densom hanterar eller importerar en kemisk produkt skallundvika sådana kemiska produkter som kan ersättas medmindre farliga produkter. EG har inte någon motsvaranderegel. Däremot har EG skrivit under Bergen-deklarationenoch står bakom uttalanden i , som i principmotsvarar den svenska substitutionsprincipen. IBergendeklarationen förbinder sig de deltagande ländernaatt ''aktivt verka för ett ersättande av farliga kemikalier medmindre farliga eller med sådana som kan hanteras på ettsäkert sätt''.I kapitel 19 punkt 49 sägs att ''regeringar bör,där så är lämpligt, i samarbete med berörda internationellaorganisationer och företag: (c) införa program och regleroch vidta andra åtgärder för att precisera och minimeraexponeringen för giftiga kemikalier genom att ersätta demmed mindre giftiga ämnen och slutligen avveckla kemikaliersom utgör orimliga och i övrigt ohanterbara risker förmänniskors hälsa och miljön....''Det finns därmed goda förutsättningar att hävda densvenska substitutionsprincipen och gå vidare med krav omett regelverk på EG-nivå där substitutionsprincipenkommer till tydligt uttryck. bör som sin meningge regeringen till känna att substitutionsprincipen måstehävdas genom ett mer aktivt svenskt agerande.En förutsättning för att ska vara framgångsriktnär det gäller substitutionsprincipen är dock att vi verkligentillämpar den hemma. Många miljö- ochhälsoskyddsnämnder, som med hänvisning till lagen omkemiska produkter krävt att kemiska produkter skallersättas med andra, har mött hårt motstånd från företagareoch affärsmän och det är långt ifrån klart hur regeln kantillämpas. Kemikalieinspektionen har till viss del följt upptillämpningen, men det behövs en översyn över hurmyndigheter på olika nivåer tillämpar utbytesregeln ocheventuellt ett politiskt klarläggande av hursubstitutionsprincipen skall förverkligas i det konkretatillsynsarbetet. bör hos regeringen begära enöversyn av substitutionsprincipens tillämpning.EEA till SverigeEG har beslutat upprätta en europeisk miljöbyrå(european environmental agency). Den skall vara öppen förbåde medlemsländer och icke-medlemsländer. Den skallsamordna en lång rad olika miljöaktiviteter.Gränsöverskridande föroreningar skall prioriteras.Datainsamling och kunskapsuppbyggnad när det gällerEuropas miljö är andra viktiga uppgifter. EEA skallsamarbeta med olika länder kring nationella program.Miljöutvecklingsarbetet i förhållande till östra är avstörsta betydelse.Eftersom inte kunnat enas om till vilketland byrån skall förläggas har arbetet med den försenats.EEA har blivit en bricka i det större spelet kringlokaliseringen av olika EG-organ, (t ex parlamentet).Sedan dessa frågor fått sin lösning vid idecember 1992, borde frågan om EEA:s lokalisering kunnaavgöras. bör anmäla sitt intresse för att bli det landsom får härbärgera EEA. Uppbyggnaden av verksamhetenbör kunna starta omgående. Eftersom byrån skall varaöppen för såväl medlemsländer som icke medlemsländer såbehöver det inte vara ett hinder att nu inte ärmedlem i EG (och kanske inte ens kommer att bli det). Detkanske till och med kan bidra till att frågan får sin lösning,att ett land som står utanför den hittillsvarandedragkampen, blir värdland.I finns en gedigen erfarenhet av miljöarbete påolika myndighetsnivåer, som kan vara värdefull viduppbygget av byrån. bör därför som sin meningge regeringen till känna att ska verka aktivt för attfå bli värdland för EEA.En högt prioriterad uppgift för EEA måste vara att se tillatt miljöövervakningen blir tillfredsställande. Enförutsättning för att vi ska kunna lösa miljöproblemen är attvi har goda kunskaper om miljökvaliteterna i olikaområden. Det gäller i särskilt hög grad det forna Östeuropa.Miljödata är synnerligen ofullständiga och de tidigaresiffrorna i hög grad ''friserade''. En väsentlig del i för miljöpolitik är upprättandet avmiljökvalitetsnormer. Detta förutsätter att tillfredsställandedata om den faktiska miljösituationen, utsläppsnivåer m mfinns tillgängligt.TrafiksystemenEftersom trafiken, i synnerhet vägtrafiken är en av deviktigaste källorna till luftföroreningar och andramiljöproblem, så måste trafiksystemen utformas på ett mermiljöanpassat sätt. Satsningar måste göras på järnvägarna,kombitrafiken och närsjöfarten. För sjöfarten saknas heltett sammanhållet svenskt perspektiv. För t exVänersjöfarten kan ett ökat utbyte med EG/EFTA-länderna betyda ett uppsving, förutsatt att blir meraktivt på detta område och försöker planera för framtidabehov. I bör en plan för utveckling av närsjöfartenupprättas. Sjöfarten är ett bra miljöalternativ för långa ochtunga transporter, men det förutsätter givetvis höga nivåerpå miljöskyddskraven för de bränslen som används och förbåtarnas skyddsutrustning. Från svensk sida tycks intressetför europeisk samplanering inskränkt till ,som kommer att förstärka och öka belastningen på miljön istället för att minska den. Det är hög tid att försökerbidra till en utveckling av trafiksystemen som minskarbelastningen på miljön. bör som sin mening geregeringen detta till känna.Ingen sänkning av kravenI beviljades undantag för sinahårdare miljökrav på vissa områden. fick medanledning av också skärpa sin miljöpolitik iflera avseenden.