mot · GG02Ub687 · 1993-01-26 00:00:00 — Under /93 fannstotalt 570 platser tillgängliga. Till dessa platser antogs 178studerande! 147 studerande fanns kvar i utbildningen vidterminsslutet , alltså mitt i utbildningen. Statistikentyder på såväl avhopp som bristande antal behörigasökande. Resultatet har blivit att många utbildningsplatserkommit att stå tomma. Vi anser att det ekonomiskautrymmet bör utnyttjas till att i stället bereda ytterligareplatser i den reguljära lärarutbildningen.Vi anser att experimentet med parallellärarutbildningbör avbrytas och att kraften istället skall ägnas åt att följaupp och utveckla den ordinarie grundskollärarutbildningen.Förskollärar- och fritidspedagogutbildningUnder har de barnpedagogiskautbildningarna varit 100 poäng. Alla nya krav påutbildningarna har fått inrymmas utan ökad utbildningstid.I har vi en relativt kort utbildning till dessa yrken.Detta tillsammans med organisatoriska och andraförändringar som sker inom barnomsorgen menar vileder fram till behovet av en översyn av så väl längd sominnehåll och struktur avseende den barnpedagogiskautbildningen. Vi tror t.ex. inte på en sammanslagning avförskollärar- och fritidspedagogutbildningen. De tidigaremycket allmänt förekommande gemensammaavdelningarna mellan daghem och fritidshem blir nu alltmerovanliga. En utredning om de barnpedagogiskautbildningarna bör beakta den samverkan som utvecklasmellan förskola och skola och pågående försök medskolstart . Dimensioneringen avutbildningarna behöver också övervägas. Regeringen börsåledes föranstalta om en översyn av dessautbildningar.StiftelserRedan i sin första regeringsförklaring deklareradeden tillträdande borgerliga regeringen att man snabbt skulleutreda förutsättningarna för att omvandla universitet ochhögskolor i stiftelseform. regeringsförklaringfanns frågan överhuvudtaget inte nämnd, men i regeringensproposition om ny högskolelag och högskoleförordning,som antog , aviserades skulle pröva möjligheten att överföra vissa högskolortill privaträttslig form.Samtidigt gjorde utbildningsministern ett stort politisktutspel i vilket kungjordes att KTH, ochHögskolan i erbjudits att bli stiftelsehögskolor.Som sådana kommer de inte att lyda under högskolelagen.Kapital tillföres genom att aktier i statliga företagöverlämnas i sådan omfattning att avkastningen uppgår till75 --. Denna avkastningtillsammans med högskolans egna fastigheter utgör ettgrundkapital för den nya stiftelsen. Staten sluter sedan ettutbildningsavtal med stiftelsehögskolan och betalar för enöverenskommen produktion av studenter.Det dåligt underbyggda stiftelseprojektet, somuppenbarligen inte förankrats i regeringskretsen, avslöjarockså ihåligheten i regeringens substanslösa frihetsretorik.Den högskoleproposition som tog beslut om idecember bygger i allt väsentligt på den utredning omgrundutbildningens villkor i högskolan som tillsattes av densocialdemokratiska regeringen. Så t.ex. verkställes nu denavveckling av linjesystemet som föreslagits avsocialdemokraterna. Också många andra förändringar ihögskolesystemet emanerar från riksdagsbeslut i juni 1991.Det är alltså på socialdemokratiskt initiativ som enomfattande avreglering av den svenska högskolan inletts.Avregleringen får emellertid enligt vårt synsätt aldrig bliett självändamål. Författningsmässig kvalitet måsteupprätthållas för att rättssäkerheten skall tillgodoses.Staten kommer, enligt den föreslagna stiftelsemodellen,allt framgent att vara den ekonomiska garanten. Enbartmarginella bidrag kan förväntas från externa finansiärer.Och eftersom statens ekonomiska engagemang kommer attbli omfattande och långsiktigt, blir den ofrånkomligakonsekvensen att mindre resurser står till förfogande förövriga högskolor.Även om syftet med stiftelsehögskolorna är att de skallvara privaträttsliga, är det i nuvarande rättsläge synnerligenoklart om man helt kan frigöra sig från myndighetsansvaret.I förslaget sägs visserligen att grundläggande bestämmelserom offentlig insyn skall tas in i bolagsordningen. Om dettainnebär att tryckfrihetsförordning och sekretesslag skallgälla synes emellertid oklart.Att först minimera högskolelag och förordning mensedan ändå undanta stiftelsehögskolor från dessarättssäkerhetsskapande ramar skapar utrymme förgodtycke och öppnar givetvis möjligheter för attavgiftsbelägga den grundläggande högskoleutbildningen.Det kontrakt och den stiftelseurkund som staten upprättarmed en stiftelsehögskola kommer inte att innehålla sammarättsskydd för studenterna som vid övriga högskolor.Det svenska högskolesystemet är präglat av mångfaldoch kvalitet. För att uppnå ytterligare eftersträvadeförstärkningar krävs inga nya ägandeformer. Det är motdenna bakgrund synnerligen olyckligt attutbildningsdepartementet genom ett illa genomtänkt ochpolitiskt dåligt förankrat förslag utsätter berörda högskolorför den onödiga oro och osäkerhet om de framtidaförutsättningarna som måste bli följden av ovissheten omden eventuella ''stiftelsereformens'' politiska överlevnad vidändrade parlamentariska förhållanden.En socialdemokratisk majoritet förbehåller sig givetvisrätten att i ett annat parlamentariskt läge begagna sig av demöjligheter som regeringsformen ger till förändringar ilagstiftningen beträffande stiftelser. Vi kommer inte attkänna oss bundna av de ekonomiska åtaganden som statenskulle ikläda sig om förslaget genomfördes.Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Beredningsprocessen av högskolefrågornaRiksdagen skall ta ställning tilltreårsprogram för högskolan och forskningen. Beredningenav de enskilda högskolornas utbildningsuppdrag pågårdärför nu i . Detta sker genomdirekt dialog mellan varje högskola och departementet.Beredningen har emellertid inte föregåtts av någon samladoch för allmänheten tillgänglig bedömning.Även om det framöver är studenternas val av utbildningsom i större utsträckning än tidigare skall styra vilkautbildningsvägar som tillhandahålls går det inte att heltbortse från en utbildningsplanering byggd på samhälletsbehov. Den bedömning av samhällets utbildningsbehov somskall göras måste vara offentlig och kunna bygga pågemensamt faktaunderlag. Oavsett vilketresurstilldelningssystem som tillämpas måste underlagetvara tillgängligt och begripligt.I regeringens proposition om ny högskolelag m.m.(1992/93:1) presenterades en skiss tillresurstilldelningssystem. Skissen skulle utvecklasytterligare och göras operativ av den s.k.Resursberedningen. Förslagen från denna utredning (SOU1993:3) kommer dock inte att remissbehandlas i sedvanligordning. Dess förslag avses att direkt föras in i denkommande propositionen om den grundläggandehögskoleutbildningen. Regeringen väljer således atthantera hela denna betydelsfulla fråga i slutna rum. Vianser att detta är en ytterst anmärkningsvärd handläggning.För det första får högskolans lärare, administrativapersonal och studenter på sig att sätta sig ini detta nya anslagssystem.För det andra kommer en offentlig diskussion om dessafrågor till stånd först när regeringen gjort sinaställningstaganden och dessutom förhandlat med respektivehögskola om utbildningsuppdragen. Möjligheterna attgenom en offentlig debatt påverka besluten beskärs därföravsevärt.För det tredje försvåras möjligheter att hainsyn i och reellt påverka resursfördelningen till högskolan.Det är en fråga av central betydelse attresursfördelningssystemet utformas så att kvaliteten iutbildningen inte äventyras och så att inga oförutseddaeffekter orsakas genom en alltför snabb och slutenberedningsprocess. Den slutgiltiga utformningen av det nyasystemet måste alltså belysas ytterligare genomremissbehandling och offentlig debatt. Detta bör gesregeringen tillkänna.Sedan drygt finns en ny myndighetsstrukturinom den svenska högskolan. Under densocialdemokratiska regeringens tid begränsadesuppgifterna för dåvarande UHÄ i viss utsträckning. Dennuvarande regeringen har helt avskaffat UHÄ och splittratåterstoden på flera myndigheter, ett utvärderingssekretariatoch verket för högskoleservice. Därmed saknas ensammanhållande högskolemyndighet.Resultatet har blivit att mycket av det som tidigare UHÄhandlade nu centraliseras till utbildningsdepartementet.Offentlighet och alternativ som kan bli föremål för debattsaknas i processen. Detta förstärks av attutbildningsdepartementets nuvarande politiska ledning inteär särskilt benägen att gå vägen via offentliga utredningarutan låter planeringsprocessen ske inom departementet.Olika promemorior sänds ut med korta remisstider och följsav slutna och oöverskådliga förhandlingar med deintressenter kallar till sig.En annan negativ erfarenhet avutbildningsdepartementets avskärmade roll är svårigheterför enskilda riksdagsledamöter att få del av nödvändigtunderlagsmaterial. Vi har mött stora svårigheter att fåtillgång till material för bedömning avdimensioneringsfrågan, lokalbehov m.m.Det är således tydligt att det finns avsevärda brister inuvarande beredningsprocess och myndighetsstruktur påhögskolans område. Vissa brister borde kunna rättas tillfrämst genom att ser över sitteget arbete vad gäller att offentliggöra hanterligtfaktaunderlag. Vi anser att utvecklingen noga måste följas.När ytterligare erfarenhet vunnits bör det vara lämpligt attta ställning till en prövning av frågan om en samladmyndighetsfunktion på mellannivå för högskolan ochkanske särskilt dess grundutbildningsdel.ForskningForskningsfrågorna kommer att bli föremål för enomfattande behandling i medanledning av regeringens särskilda proposition på dettaområde. Därför inskränker vi oss nu till att ta upp ettmycket begränsat antal frågor.Den avancerade och internationellt gångbaraforskningens betydelse för som industrination är såväsentlig att den egentligen inte behöver framhållas särskilt.På vissa områden är också svensk forskning mycketframstående och attraktiv som bas för internationelltsamarbete.Självfallet kan det finnas behov av att ibland frånstatsmakternas sida särskilt massivt satsa på något visstforskningsområde både för att ge rejäla förutsättningar åten befintlig, framstående forskning och för att stimulera tillny forskning. Det senare har forskningsrådsnämnden hittillsibland kunnat stå för. Regeringen talar emellertid nu ibudgetpropositionen och också i tidigare propositioner omen koncentration till kraftfulla insatser inom ett begränsatantal områden. har man talat om upprättandet avs k centers of excellense. Det är svårt att riktigt värderadessa idéer utan att se förslagen insatta i ett totaltforskningspolitiskt sammanhang. Vi vill emellertid varnaför de långsiktiga effekter denna typ av koncentration på enfast forskargrupp t o m kanske under en särskild beteckningkan få. Det är relativt lätt att enas om en särskild satsningoch det kan också vara fruktbärande. Satsningen kan ocksåmed tiden visa sig få motsatta effekter nämligen attinnovationskraften ebbar ut och formen stelnar. Att låta ettcenter upphöra och undandra de särskilda resurserna kanvisa sig betydligt svårare.Över huvud taget tror vi att svensk forskning inte baraär betjänt av en kraftig satsning på elit utan även på en rejälbredd. Bara om denna bredd finns kan också nyaforskningsområden uppstå.En ordentlig grundforskning är av stor betydelse i sigmen också som grund för mera tillämpad forskning ochutveckling. FoU-arbete förkommer på många ställen i vårtland, både vid stora universitet och mindre högskolor. Försmå och medelstora företag anser vi att närheten tillkompetens och FoU-arbete betyder oerhört mycket. Detfinns en rad exempel på gott och ekonomiskt fruktbartsamarbete mellan företagen på en ort och högskolan iregionen. Dessa kontakter måste stimuleras.Forskningen är särskilt eftersatt inom en delutbildningsområden där kvinnor är väl representerade. Vianser att det finns all anledning att utveckla självständigforskning t ex inom lärarutbildningen och de medellångavårdutbildningarna och förväntar oss att regeringen läggerförslag på dessa områden. Kvinnor skulle förmodligen ibetydligt större utsträckning satsa på en forskarutbildningoch ägna sig åt forskning om sådana möjligheter erbjödsinom traditionellt kvinnliga områden. Fler kvinnor behövsinom den tekniska/naturvetenskapliga sektorn men kvinnorskall inte tvingas söka sig till detta område för att få tillfälleatt forska. Dessutom skulle berörda samhällssektorer tjänapå forskningsinsatserna. Barnen i skolan skulle ha nytta avdet! Forskning och beprövad erfarenhet behöver blandasinte ses som separata företeelser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att för /94 anvisa350 utöver de medel som avsätts för av riksdagenredan beslutad omfattning av grundläggandehögskoleutbildning för anordnande av ytterligarehögskoleutbildningar motsvarande 10 000 årsstudieplatser ienlighet med vad som i motionen anförts,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de medellångavårdutbildningarna,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om magisterexamen vid de mindreoch medelstora högskolorna,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en jämnare social rekrytering till olika utbildningsvägarbör vara ett mål inom utbildningspolitiken,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kraftfulla åtgärdersom leder till minskad social snedrekrytering via olika delarav utbildningssystemet, inte minst via de högreutbildningarna,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att experimentet medparallellärarutbildning bör avbrytas och i stället låta fortsattutveckla den ordinarie grundskollärarutbildningen,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att göra enöversyn av förskollärar- och fritidspedagogutbildningen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförs om stiftelser,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att belysa det nyaresursfördelningssystemet genom remissbehandling ochoffentlig debatt.