mot · GG02Ju644 · 1993-01-26 00:00:00 — Regeringsförslaget i prop. 1992/93:142 om ändring inarkotikastrafflagen innebär att straffet för eget bruk avnarkotika höjs från böter till böter eller fängelse i högst sexmånader.Som skäl för att höja straffet för eget bruk av narkotikaframförs att narkotika är ett av samhällets allvarligasteproblem, samhället måste markera allvaret i bruket avnarkotika, tvångsmedel krävs för en effektiv bekämpningav eget bruk av narkotika, tvångsvård måste kunna sättasin, innehav och bruk bör ha samma straffskalorTillgängliga fakta pekar på narkotikamissbruket som ettrelativt sett, begränsat problem. Missbruket tycks inte gåned i åldrarna, en liten andel av dem som prövar narkotikahamnar i ett tungt missbruk, det tunga missbruket förefalleri huvudsak ha begränsats till grupper av redanmarginaliserade kriminella och alkoholmissbrukare.Brottsutvecklingen förklaras i sina huvuddrag inte avnarkotikamissbruket, och narkotikan kräver betydligt färreliv än t.ex. alkoholen, trafiken eller självmorden. Utan attförringa narkotikamissbrukets skador, måste destraffrättsliga åtgärderna stå i proportion till problemet ochtill insatser mot andra problem i samhället.Även om narkotikamissbruket betraktas som ett avsamhällets allvarligaste problem uppstår frågan om dettaallvar skall införa fängelse i straffskalan för eget bruk.Tidigare har i kriminalisering av eget bruk avvisatsmed hänvisning till ''det principiellt oriktiga i attstraffbelägga en handling som riktade sig mot den egnapersonen''.En rad andra länder har valt en annan utväg än den somgörs i propositionen. Själva bruket är inte ens kriminaliserati de flesta länder. I EG:s största land, , förväntasnu författningsdomstolen ta upp frågan omgrundlagenligheten av kriminalisering av eget bruk. Inteheller de narkotikakonventioner undertecknatkräver någon kriminalisering av eget bruk. Det ärförvånande att lagstiftningen i inte beaktas.Tillfälligt bruk av narkotika är vanligast bland ungamänniskor. Det krävs synnerliga skäl för att döma 15--17-åringar till fängelse och särskilda skäl för 18--20-åringar.Problemet med fängelse för unga lagöverträdare kan numöjligen undvikas, då huvudregeln, enligt propositionenalltjämt bör vara att eget bruk skall bestraffas med böter,dock med reservation för vissa preparat och för upprepatbruk. Skälet till den uteblivna verkan av endast böter istraffskalan anges vara att det inte varit möjligt att tillgripastraffprocessuella tvångsmedel för att bevisa eget bruk.Att sådan straffprocessuella medel skulle behövas iavskräckande syfte har dock varken visats eller gjortstroligt. Det kan t.ex. framhållas att bruket av narkotikaminskade bland ungdom under det narkotikapolitisktrelativt sett liberala 70-talet.Om nu behovet av straffprocessuella medel inte kanberättigas genom hänvisning till avskräckande effekter, kandet möjligen legitimeras genom behovet av vård. Genomtvångsmedel som kroppsbesiktning och kroppsvisitationkan bruk fastställas, vilket får berättiga överlämnande tillsärskild vård.Fängelse i straffskalan för eget bruk för att kunnatillgripa vård innebär vissa svårigheter. Förslaget medfördet att kriterierna för tvångsvård av narkotikamissbrukareavsevärt utvidgas. Det rör sig här tydligen om fall utöver desom fyller kriterierna för existerande tvångslagstiftning iLVU och LVM. Enbart konstaterat bruk kommer attkunna leda till intagning för tvångsvård. Resultaten avtvångsvård av narkotikamissbrukare är av forskningen attdöma magra -- möjligen med undantag för vissametadonprogram. Det är också anmärkningsvärt attberättiga straffskärpningen med vårdbehov i en situationdär anslagen till narkomanvård minskar från såväl statenssom kommunernas sida.I förslag om ändring i m.m. (Prop.1987/88:120) tar justitieministern klart avstånd frånföreställningen att fängelsestraffet skall bestämmas medhänvisning till vårdbehov. Detta kommer till uttryck ibrottsbalkens 29 kapitel 1 paragraf, där de tidigareindividualpreventiva hänsynen fått ge vika för enstraffmätning baserad på brottets straffvärde.Att fängelse skall införas i straffskalan för eget bruk avnarkotika berättigas ytterligare av ett juridisk-teknisktargument om att innehav och bruk inte bör ha skildastraffskalor. Enligt regeringsformen är varje medborgaregentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligtingrepp och mot kroppsvisitation, husrannsakan och dylikaintrång. Dessa rättigheter kan begränsas genom lag men fåraldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som föranlett den. Skälen för höjning avstraffskalan har granskats och inte befunnits hållbara.Ändamålet berättigar inte medlet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att avslå proposition 1992/93:142om åtgärder mot bruk av narkotika samt ringanarkotikabrott.