mot · GG02Kr319 · 1993-01-26 00:00:00 — har en almanacka med en helt nynamnlängd, som också innehåller alternativa namn, börjatsaluföras. Tilltaget, som konfunderat stora delar avallmänheten, vittnar om en bristfällig syn på almanackansnamnlängd och synes närmast ha tillkommit för atttillfredsställa vissa populistiska och kommersiella intressen.I en almanacka härom året hade försetts medi regel tre namnvarianter, dvs. två nytillskott utöver denursprungliga. Urvalet hade skett okänsligt och utan någonhänsyn till traditionen. Några exempel skall nämnas. AttMaria//är olika språkformer avsamma namn är uppenbart. Men //haringen gemensam etymologi. De båda senare namnen harinte heller något historiskt samband med Leopoldus, somdock tidigare firades den 13 och icke . Detdialektala som alternativ synesinkonsekvent med varianten på Kristina-dagen den24 juli.För år 1993 föreligger en ny version, visserligen endastmed två dagsnamn men likväl förvirrande, eftersomnamnvarianter av samma grundnamn fått olika dagar. Ochden som hade namnsdag enligt den tidigareversionen får nu finna sig i att vara utan.I årets upplaga av almanackan har också en omotiveradomflyttning av namnsdagar skett: Så får den som bärnamnet finna sig i att få sin namnsdag flyttad frånden till den 19 mars.Personnamnen i den gamla almanackan är helt andra ände vi är vana vid. Bruket att låta ha ettpersonnamn är gammalt. Det leder sitt ursprung tillbaka tillden äldsta kristna kyrkans högtidlighållande av apostlarnas,martyrernas och andra dödsdagar. Den katolskakyrkan fastställde en helgonförteckning, en ''kanon'', ochhamnen i denna kanon övertogs av de protestantiskakyrkosamfunden utan större ändringar. I senare tid harmera allmänt brukade namn fått ersätta de gamla namnen.Namnlängden har också tidigare varit föremål förriksdagens behandling och då ifrån olika synpunkter, i regelicke historiska.Krav på ''moderniseringen'' restes sålunda genommotioner l899 (II:237, rskr. 1899:86, kungl. i Bihangtill SFS 1900:50), 1944 (I:263), 1975/76 (364), 1979/80 (861)och 1980/81 (207) för att blott nämna några. I densistnämnda yrkades på en restaurering av den traditionellanamnlängd, som ingick i statskalendern före revisionen1901. avslog -- med en något omotiveradhänvisning till tryckfrihetsförordningen -- motionen (KrU1981/82:1).Det är angeläget, att kommande generationer inte fårväxa upp i ett historielöst samhälle utan får insikter i vårtlands kulturhistoriska utveckling. Dit hör inte bara denrätta bakgrunden för julens firande utan även att t. ex.almanackans namnlängd inte är en handledning för att geförnamn inför ett ytligt namnsdagsfirande utan har singrund i ett historiskt dokument, ett medeltida kalendarium,där varje helgonnamns förekomst kan motiveras. Dettaförhållande har också fått genomslag i säväl konsten somlitteraturen. Utan kunskaper därom blir anspelningarnameningslösa för en modern publik.Efter upphävandet av det tidigare almanacksprivilegietstår det givetvis var och en fritt att trycka en almanacka medfritt uppfunna namnlängder -- eller snarare --namnsdagslängder. Man kan självfallet också -- om detlyster någon -- ändra veckodagars och månaders namn efterförebild av t. ex. den franska revolutionskalendern och talaom snömånad, regnmånad och fruktmånad (de finskamånadsnamnen följer ett liknande system). Avsättningenbleve säkert minimal; säkert även skadan.Genom beslut av Kungl. Maj:t, (, den20 oktober i stället för ), har namnlängden kunnatändras på enstaka punkter. Författningsmässigt bör detdärför stå utom varje tvivel, att regeringen kan förordna omen förnyad, dvs. restaurerad, auktoritativ namnlängd att tillallmänhetens vägledning införas i statskalendern.Eftertryck skulle säkert ske i almanackor, tryckta av seriösakalenderutgivare, varefter de nypåfunna privata''namnsdagslängderna'' skulle få ett löjets skimmer över sigoch snart falla i glömska. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär fastställande av enauktoritativ officiell namnlängd i statskalendern.