mot · GG02Ju627 · 1993-01-26 00:00:00 — Preskriptionstider vid sexuella övergrepp på barn I justitieutskottets betänkande 1991/92:JuU7behandlades sexuella övergrepp mot barn m.m.Propositionen syftade till att stärka skyddet för barn ochungdomar mot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang ochtill att i strafflagstiftningen ytterligare markera allvaret isexuella övergrepp mot barn. Det beslutades även om enöversyn av preskriptionsbestämmelserna, något vi hälsarmed största tillfredsställelse. Vi vill dock understryka viktenav att man går utanför gängse regler och normer just när detgäller preskriptionstider för brott begångna mot barn.Det finns inget viktigare att värna om i ett rättssamhälleän våra barn och ungdomar. Alla barn måste ges störstamöjlighet att utvecklas till ett liv i lugn och harmoni. Dettaborde vara självklara fakta, men tyvärr vet vi alla attverkligheten -- även i -- ibland är en helt annan.Flertalet barn i vårt land har en i stort sett gynnsamsituation, särskilt om man ser det i ett globalt perspektiv.Men det finns alltför många barn, som lever under mycketsvåra förhållanden.När det gäller sexuella övergrepp mot barn ochungdomar vet vi att det förekommer i skrämmande storomfattning; ändå hävdas från många håll att mörkertalet ärstort. () räknar med att påvarje polisanmält fall går cirka tio verkliga brott. I enundersökning 73--90, som riktade sig till 17-åringar iSverige, svarade av flickorna och avpojkarna att de utsatts för allvarliga sexuella övergrepp.Sexuella övergrepp mot barn är förtroendebrott därkränkningen är större ju yngre barnet är. Skadan blir ävendjupare och svårare ju närmare förövaren står sitt offer.Vem kan barnet lita på, när det inte ens kan tro på och/ellerlita på sina allra närmaste? Barnet förlorar singrundtrygghet och förlorar även i de flesta fall tilliten ochdärmed möjligheten till nära relationer -- först tillföräldrarna -- det gäller alla incestfall -- men senare i livetförlorar de även oftast möjligheten att känna tillit ochtrygghet i ett förhållande.Många gånger är det först i sena tonåren eller ännusenare, när dessa utsatta och utnyttjade barn träffat någonde vill knyta nära och varaktiga relationer till, som detverkliga traumat inträffar. Det finns oräkneliga fall, därsexuella övergrepp mot ett barn inte kommit till kännedomförrän 10 -- efteråt, och vi har hört vittnenberätta att de burit på detta svåra ett helt långt, stört liv.Mot bakgrund av att det ofta tar mycket fördessa brottsoffer att kunna klargöra såväl för sig själva somför andra att man har varit utsatt för ett allvarligt brott ochatt barnet varit utan skuld till det skedda, anser vi attpreskriptionstiden måste förlängas osedvanligt . Baravetskapen om att någon lyssnar och tror på ens utsaga ochatt man har en möjlighet att få upprättelse kan betydaskillnaden mellan ett bra liv igen eller ett livi ständig vanmakt och ångest. Vi anser därför det varanödvändigt med ett helt nytt synsätt vad gällerpreskriptionstider i dessa fall. Minst bör kunnakomma ifråga.Vi anser att preskriptionstiderna bör utredas, vilketockså är innebörden av ett enigt uttalande i denna fråga i1991/92:JuU7. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förlängning avpreskriptionstiden när det gäller sexuella övergrepp motbarn.