mot · GG02Jo617 · 1993-01-26 00:00:00 — Rening av dräneringsvatten från har kväve- och fosforutsläppen tillvattnet ökat vilket har haft till följd att vattendrag ochinsjöar, speciellt i , samt våra hav har blivitövergödda. Det har inneburit att alger har brett ut sig,vattnet blivit grönfärgat och ogenomskinligt, fiskenförsvunnit, igenväxning skett och förutsättningar förfriluftsliv väsentligt försämrats.Eslövs, Höörs och kommuner har framgångsriktdeltagit i förbättringen av i . I dennasanering prioriterades en begränsning av fosfortillförseln,vilken också mer än halverats. Kvävetillförseln har däremotinte gått ner i samma utsträckning.Eslövs kommun har inom sitt område fyra storavattendrag som mynnar i /Skälderviken.Kommunen satsar både personellt och ekonomiskt storaresurser för att både fosfor- och kvävetillförseln till åarnaskall minskas. Det är i detta arbete lika viktigt att kvävetminskas då åarna mynnar i havet. Det går inte att, som iRingsjöarna, bara prioritera fosfortillförseln. Detta berorpå att i haven är det kvävet som oftast är dentillväxtgenererande faktorn av näringsämnen och iinsjöarna fosfor.Kommunen arbetar med miljöskyddslagen när det gälleralla fasta anläggningar som reningsverk, lantbruksföretagoch enskilda fastigheters avlopp. Genom dessa insatserkommer främst fosforn att reduceras. Kväveutsläppenkommer till från den odlade marken varför det är viktigt att görainsatser även här.Till detta arbete hör anläggandet av skyddszoner på ca5-10 meter längs vattendragen, anläggande av dammaroch/eller våtmarker i anslutning till vattendraget.Dräneringsledningar mynnar då här i dessa i stället fördirekt i ån. Genom dessa åtgärder kommer ävenkvävetillförseln att minska.Ett ha dammyta beräknas ge ca kvävereduceringoch en våtmark ca per ha. För att nå full effekt inomBrååns avvattningsområde (4 mils löpsträcka inom Eslövskommun med utlopp i ) uppskattas att 82 kmskyddszoner behövs motsvarande 43 ha, 150 ha dammar och55 ha våtmarker. Kvävereduktionen uppskattas till 177 tonper år med dessa åtgärder. Anläggningskostnadernaberäknas till och markersättningentill . Samma förhållande och behovråder i de flesta åarna i det sydsvenska odlingslandskapet.För att stimulera tillkomsten av dammar m.m. betalarEslövs kommun lantbrukaren ett arrende motsvarande 10år för förlust av odlingsinkomst och i vissa vattendragbetalas anläggningskostnaden också. Detta gäller t.ex.Saxån där miljövårdsfond har anslagit ensumma pengar för detta projekt.Trots detta kan det vara svårt att övertyga lantbrukarnaom dessa åtgärders nytta för miljön. Tillkomsten avskötsellagen som medför tvång på grön markpå av en gårds odlingar kommer även att hjälpa till idessa strävanden.En damm bör ses som en tillgång även förlantbruksföretaget då den kan användas till bevattningm.m.Åtgärder som måste till på fasta anläggningar kan islutskedet tvingas fram med stöd av miljöskyddslagen.Åtgärder som krävs för att förhindra markläckage frånodlad mark är endast reglerade i skötsellagen när det gällertillförsel av gödsel . Övriga nödvändiga åtgärdernära vattendraget som förhindrar utläckage direkt frånmark eller via dräneringsledning sker helt på frivillig vägfrån fastighetsägarens sida.Ett åtgärdsprogram med dammar och våtmarker ger eneffektiv rening till en förhållandevis låg kostnad. Ett merakonsekvent genomförande kräver dock attmiljöskyddslagen ändras så att den ger tillsynsmyndighetenmöjlighet att vid behov ålägga markägarna ettgenomförande. Likaså bör en eventuell fördelning avkostnadsansvaret mellan markägarna och de lokala ochregionala tillsynsmyndigheterna regleras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en ändring avmiljöskyddslagen för att möjliggöra rening avdräneringsvatten från .