mot · GG02Ub681 · 1993-01-26 00:00:00 — har länderna bakom dentidigare järnridån förändrats i grunden. Järnridån är rivenoch en rad självständiga nationer intar sina platser i deteuropeiska huset. nådde förändringenMoskva, och med deklarationen i den 7 decembersattes slutpunkten i historia.De socialistiska länder som tidigare på många hålluppfattats som tillhöriga en socialistisk enhetskulturframträder nu med egna identiteter. Detta gäller såväl decentraleuropeiska staterna som och de mångarepublikerna i det gamla . De omvälvandeförändringarna och den mångfald av nationer, språk ochkulturer som framträder kan inte undgå att påverka Sverigeoch dess utbildningspolitik. behöver kunskap omdessa länder och inte minst i deras språk och kulturer.Endast genom kunskaper i ett annat lands språk når vi endjupare kännedom om landet och direkt kontakt med dessfolk. Inget lingua kan ändra detta förhållande. Vårtland måste ha fler experter på Öst-, Central- ochSydosteuropa, områden som varit lågt prioriterade idet svenska undervisningssystemet.Den gamla uppdelningen i ett och ettÖsteuropa, grundad på de olikartade politiska systemenväster resp. öster om järnridån, ersätts nu av andrakonstellationer. t.ex. är åter en starkrealitet. Länderna i det gamla '''' kommer attutvecklas på olika sätt. Den gamla kulturgränsen mellangrekisk-ortodoxa länder som och åena sidan och å andra sidan romersk-katolska ochprotestantiska länder som , och de baltiskastaterna har fått förnyad aktualitet. God språkundervisningvid universiteten är nödvändig för att utbilda kompetentapolitiska bedömare som kan följa utvecklingen i alla dessaländer på ett sakkunnigt sätt.Under de senaste åren har kontakterna ochkontaktinitiativen mellan å ena sidan och å andrasidan och olika länder i Öst-, Central- ochSydosteuropa ökat lavinartat på alla områden och på allanivåer. Mycket sker spontant och gäller tidsmässigtmer begränsade kontakter som många propåerockså kommer om mer långsiktigt samarbete. I dessasammanhang framhålls mycket ofta att det är hjälp tillsjälvhjälp man vill ha och att därvid kunskapsöverföring ivid bemärkelse intar en central plats. Det är viktigt attframhålla att kunskapsöverföringen i varje fall ledertill ömsesidig nytta. I detta sammanhang har de svenskauniversiteten en viktig roll att spela.De språk och kulturer som företräds av ämnena slaviska,baltiska och finsk-ugriska språk samt östeuropastudieromfattar nästan halva , men de resurser som dessaämnen av tradition tilldelas står på intet sätt i proportion tilldetta faktum. Skälen för en radikal förstärkning avkompetensen i dessa ämnen torde nu vara mycket klaramen förtjänar att upprepas:Slaviska, finsk-ugriska ochbaltiska språk talas av nästan halva befolkning.Området består av många länder med vitt skildakulturtraditioner, ett faktum som fördunklades av denkommunistiska, Moskva-dominerade enhetskulturen, enenhet som upplöses i sina beståndsdelar.Eftersomvarje land i väljer sin egen väg till det nya ,måste ha kompetens att följa varje särskilt landsutveckling. Det är anakronistiskt att i fortsättningen skäraalla dessa nationer över en kam.Sverige har en historisktradition av kontakter med många av dessa länder ochmånga av länderna är våra grannar eller nästan grannar.Många av språken är stora i varje fall i ett europeisktsammanhang, så t.ex. ryska, ukrainska och polska.Imånga av de länder som frigjort sig från denkommunistiska enhetsideologin har kampen för det egnaspråket och den egna kulturen varit en avgörande faktor iden nationella frigörelsekampen. Omsorgen om det egnaspråket och den egna kulturen kommer att förbli ettgrundläggande drag i den nationella återuppbyggnaden.Kunskaper om dessa språk och kulturer kommer därför attvara oerhört viktiga för alla djupare kontakter med dessaländer.Länderna i det förutvarande socialistiska Europakommer att vara en intressant marknad för Sverige.Nu kommer dock att krävas direkta kontakter med varjeland -- eller t.o.m. region -- för sig, och då också med derepubliker som tillhört den gamla . Sådanakontakter kräver mer nyanserade och fördjupadekunskaper om varje enskilt land.I finns relativtstora flykting- och invandrargrupper från det andra ,grupper som utgör och kommer att utgöra en viktig länk ikontakterna med de förutvarande socialistiska staterna.Andra- och tredjegenerationen i dessa grupper kommer attkräva att kunskaper om deras ursprungsländertillhandahålls i och även dessa generationer kan blien viktig potential för kontakter med föräldrarnasursprungsländer.Kontakterna mellan och deförutvarande socialistiska länderna har redan ökat mycketpå alla nivåer. Den senaste utvecklingen kommer att ledatill ännu mer intensifierade kontakter. Ökade kontakterleder till ökat intresse för och ökat behov av språk- ochkulturkunskaper.Det är därför oundgängligen nödvändigt att Sverigebygger ut sin utbildning och forskning kring länderna i detförutvarande socialistiska genom en massiv satsningpå de ämnen som har uppgiften att undervisaoch forska i dessa länders språk, kultur och samhällssystem,dvs. i första hand landets institutioner för slaviska, finsk-ugriska och baltiska språk, institutionen förösteuropastudier i och centrum för baltiska studieri Stockholm.Språk- och kulturkunskaper är alltid nyckeln till endjupare insikt om andra länder och kulturer. Behovet avförstärkta undervisnings- och forskningsresurser förCentral- och är därför mycket klart.Sverige har redan gjort speciella åtaganden gentemot debaltiska staterna. Där är intresset för kontakter med Sverigeenormt, något som bl.a. manifesteras i ett mycket stortintresse för studier i svenska och utbyggdsvenskundervisning. De hittillsvarande insatserna kanbetraktas som imponerande med tanke på den ekonomiskasituationen i . Intresset för estniska, lettiska ochlitauiska har också ökat markant i vårt land. En viktigförstärkning av dessa ämnen skulle vara ett utbyte avlektorer. Ett lektorsutbyte mellan och de baltiskastaterna startades och det är hög tidatt detta återupptas. Sedan ungefär sänder Sverigesvenska lektorer till de baltiska länderna, medan någramotsvarande tjänster inte finns i . Insatser på dettaområde måste emellertid ses som kulturutbyte, inte som u-hjälp. Ämnet baltiska språk i har internationellthaft ett mycket gott rykte men resurserna har varitmycket knappa och förstärkningar är oundgängligennödvändiga.De slaviska språk som undervisats i har förutomryska varit polska, tjeckiska, serbokroatiska och bulgariska.Dessa språk har med undantag för ryska haft mycketknappa resurser, i bästa fall halvtidstjänster vid de olikainstitutionerna, i sämsta fall inga fastaundervisningsresurser överhuvudtaget. En förstärkning avdessa språk generellt är därför av nöden. Målet måste varaen svensk och en utländsk lärare i varje språk. måsteockså professurer inrättas, i första hand i polska, i andrahand i tjeckiska.Även ukrainskan håller på att bli ett viktigt slavisktspråk. har med över 50 miljoner invånarebefunnit sig i en närmast kolonial situation, men de senasteårens utveckling som kulminerade med utträdet urSovjetunionen efter folkomröstningen den 1 december 1991har fått landet att framträda som ett land med stor potentialoch med en fast vilja att bli en integrerad del av . Ettviktigt steg i utbyggandet av kontakterna med voreatt ukrainska blev ett universitetsämne vid något eller någrauniversitet i . I är intresset för ochNorden stort och vid i håller en nordiskinstitution på att bildas. Flera andra slaviska språk står påkö.Sveriges kontakter med kommer säkerligen attintensifieras inom många olika områden. är enenorm stat och kommer att förbli en stor granne. Intressetför ryskan har också ökat och en ökning avresurserna för ryskämnet vid de svenska universiteten ärdärför av stor vikt. Särskilt viktigt är det att bygga utresurserna för forskning och undervisning i rysk kultureftersom denna i tenderar att fylla det ideologiskatomrummet efter den sovjetiska kommunismen.Befolkningen inom , det som under sovjetisktid kallats RSFSR, utgörs förutom av ryssar av mångaminoritetsgrupper. Bland dessa är de finsk-ugriska och deturkiska särskilt viktiga. En av de intressantaste frågornasom rör vårt omedelbara närområde är den, hur långtuppdelningen av den gamla kommer attdrivas, vilken fragmentering av stormakten vi kan förutse.Ett utbyggt samarbete med forskare i finsk-ugriska republiker och en uppbyggnad av ämnet turkiskaspråk i är en viktig möjlighet att bevaka dennafråga.Behoven är alltså mycket stora och kan inte täckas avomprioriteringar inom de humanistiska fakulteterna ellerspråkvetenskapliga sektionerna även om viljan finns.Kapaciteten inom dessa ämnen är byggd för ett avskärmatÖsteuropa, inte för dagens öppna med dess tätakontakter mellan Väst och det gamla Öst. Det är därförnödvändigt med en riktad satsning under en längre periodför att få den baskompetens som behöver för sinaframtida kontakter med det andra Europa.Även med den större frihet för universitet och högskoloratt själva utforma sin verksamhet som aviseras finnsbehov av en särskild satsning på de europeiska språk somsnabbt blir allt viktigare för våra kontakter med omvärlden.En sådan satsning skulle kunna genomföras under enperiod av och i ett första steg innefatta utbyggnad avutländska lektorat med tjänster i litauiska och lettiska vidUppsala universitet samt tjänst i ukrainska i och iryska i , där någon utländsk lektor i ryska intefinns. I ett senare skede kan t.ex. högskolelektorat itjeckiska i , utländsk lektor i polska i ochen utländsk lektor i serbokroatiska aktualiseras. Ytterligaretjänster och resurser skulle kunna föreslås och förslag finnsutan tvivel att hämta från de berörda institutionernas sida. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en långsiktiguppbyggnad av ökade resurser vid svenska universitet i debaltiska ländernas språk samt i slaviska språk.