mot · GG02N305 · 1993-01-26 00:00:00 — Åtgärder mot den branschanknutna ekonomiska brottsligheten Den ekonomiska brottslighetens skadeverkningar äromfattande och drabbar enskilda såväl direkt som indirekt.Vi drabbas av ekobrotten både som anställda,näringsidkare och samhällsmedborgare i övrigt. Denekonomiska brottslighetens stora omfattning i sig ochsamhällets oförmåga att komma till rätta med den urholkarmänniskors tilltro till vårt rättssystem.Den branschanknutna ekonomiska brottslighetensnedvrider därtill konkurrensen så att skötsamma seriösaföretag slås ut eller tvingas bli oseriösa för att överleva.Denna utveckling har redan gått mycket långt i vissabranscher. vägrar som regel också attteckna kollektivavtal för sina anställda.Det är stötande och demoraliserande att de som anmälsför ekonomisk brottslighet kan få fortsätta sin verksamhetutan att myndigheterna ingriper.Underlåtenheten att anmäla misstänkta ekonomiskabrott har därför ökat avsevärt. Det är ingen idé, sägs det.Det är därtill väldokumenterat att upptäcktsrisken ärmycket låg, då det gäller ekobrottslighet. Det finns mångaexempel på entreprenadföretag som går in för att göra största möjliga vinst för att sedan upphöraoch börja om igen i ny skepnad. Man vet precis hur lång tiddet dröjer innan det finns risk för myndighetsupptäckt.Speciellt i branscher som är statistiskt svårgripbara, somexempelvis städ- och byggbranschen, är detta påtagligt. Därbehövs omfattande spaningsarbete för att upptäcka brotten.Antalet konkurser har ökat dramatiskt.Under 1992 beräknas antalet konkurser uppgå till ca 22 000. Enligt tidigare undersökning avBrottsförebyggande Rådet (BRÅ), kan man räkna med attdet förekommer brottslighet i 3 av 4 konkurser. har blivit en del av näringsutövningen iflera branscher.Trots detta nedprioriterar regeringen kampen mot denekonomiska brottsligheten! Regeringen förmedlar därmeden syn på dessa brott som snarare är uppmuntrande änfördömande.Ekobrottsligheten kräver kraftfulla motåtgärder ochmånga vägar måste prövas för att bekämpa den. Densocialdemokratiska partimotionen om ekonomiskbrottslighet är ett tungt dokument över sådana åtgärder.Ett brottsförebyggande arbete är naturligtvis ocksånödvändigt även för denna typ av brott. Ambitionen attbygga ett samhälle som präglas av solidaritet ochansvarstagande människor emellan, måste också gälla påarbetsmarknaden. Företag har här ett alldeles särskiltansvar, mot anställda såväl som mot samhället.Frågan om en begränsning av företags friaetableringsrätt har aktualiserats vid åtskilliga kongresserinom fackföreningsrörelsen. Kraven på någon form avnäringstillstånd/''körkort'' har trots detta ännu inte lett tillnågot resultat.I mitten av 80-talet föreslog Kommissionen motekonomisk brottslighet en ramlag med möjlighet förregeringen att införa krav på näringstillstånd i branschersom är speciellt utsatta för brottslighet. BRÅ fick avregeringen i uppdrag att undersöka formerna föroch omfattningen av den ekonomiska brottsligheten i vissaspeciellt utsatta branscher, nämligen bilreparations-, städ-,måleri- och byggbranschen samt restaurang-, taxi- ochåkeribranschen.Under 1992 redovisade BRÅ sin studie i ekonomiskbrottslighet (Skatterevision i sju branscher) som visar attdet förekom misstanke om ekonomisk brottslighet i hälftenav de studerade företagen.Förhållandena i de branscher Ekokommissionenutpekade har inte förbättrats, snarare försämrats. I flerabranscher har brottsligheten till och med blivit en del avförutsättningarna för näringsverksamhetens bedrivande,t.ex. i restaurang- och taxibranschen.I sammanhanget skall det också påpekas att det inte rörsig endast om skattebrott. Arbetsmiljöbrott, svartarbetskraft osv. måste nämnas för att göra bilden komplett.Anlitande av svart arbetskraft har ökatoroväckande i omfattning och det döljs inte heller längre. Ilågkonjunkturens kölvatten ökar både svart arbetskraft ochekonomisk brottslighet ytterligare, vilket är förödande förde arbetslösa.Den nämnda branschanknutna ekobrottsligheten harvarit föremål för ett oräkneligt antal undersökningar sedan70-talet. Underlag finns således som talar sitt tydligaspråk, nämligen behov av åtgärder.De anställda och de seriösa näringsidkarna i de sjubranscherna måste kunna känna förtroende för och veta attde har stöd från samhället i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten.Vi kan milt uttryckt säga att det nu är en förtroendefrågahuruvida regering och riksdag verkligen avser att vidtagakraftfulla åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten.Krav på särskild kompetens och god vandel är både rimligtoch nödvändigt för dem som vill etablera sig somnäringsidkare i de nämnda branscherna. Dessa krav skallses som led i arbetet för att minska den ekonomiskabrottsligheten.Sverige har i en internationell jämförelse närmast unikfrihet för företagsetableringar, trots att etableringsfriheteninom flera näringssektorer är begränsad genom olikaformer av kontroll. Dit hör auktorisation,licensförfaranden, allmänna behörighetskrav m.m. Därförkan det knappast hävdas att en kompetens- ochvandelsprövning inskränker näringsfriheten i någonavgörande omfattning.Utbredd ekonomisk brottslighet är ett tungt vägandeskäl för en sanering och kontroll av utsatta branscher.Missbruk av den fria etableringsrätten är enligt våruppfattning det grundläggande hotet mot näringsfrihetenoch den sunda konkurrensen. Det är vår skyldighet attvärna näringsfriheten, de anställda och de seriösaföretagarna. I detta instämmer nu allt fler företagare själva. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot denbranschanknutna ekonomiska brottsligheten.