mot · GG02So468 · 1993-01-26 00:00:00 — Ersättning för amalgam m.m. I en utredning från föreslås attanvändningen av amalgam successivt minskar för att heltupphöra 1997. Avvecklingen ska enligt förslaget börja 1993då användning av amalgam i temporära tänder inombarntandvården föreslås upphöra.Utredningsuppdraget gavs av den tidigaresocialdemokratiska regeringen som ett led i miljöpolitiken.Amalgam består till av kvicksilver ochkvicksilver är ett av de ämnen som ingår i det s.k.begränsningsuppdraget. Möjligheterna att helt avvecklaanvändningen av de mest hälso- och miljöfarliga ämnena,däribland kvicksilver, bör undersökas.Sedan användningen av kvicksilver inom industrinkraftigt minskat är tandvården nu den största källan tillkvicksilverutsläpp i städernas vattensystem. Kvicksilver iform av rökgaser från krematorier är dessutom den störstakällan till kvicksilver i dagvattnet. Föroreningarna samlas såsmåningom i reningsverkens rötslam där de utgör ett stortproblem. De amalgamavskiljare som ska finnas påtandklinikerna tycks inte fungera tillfredsställande.Även efter ett amalgamförbud måste utsläppen i miljönnoga kontrolleras. Det kommer att ta årtionden innanurborrning av amalgamfyllningar och kremering avamalgambärare har upphört.Det var inte uppdrag att ta ställning tillhälsoeffekterna av amalgam. Dessa aspekter har alltså heltlämnats utanför utredningsarbetet. Det är emellertid intetrovärdigt inför allmänheten att förbjuda amalgamet somett hot mot miljön som manignorerar/bagatelliserar de effekter som kvicksilver,kadmium, och andra metaller fråntandvårdsmaterial kan ha på människors hälsa.Det har länge ansetts att det inte finns vetenskapligabevis för att amalgam orsakar sjukdom hos människor ävenom det varit ett välkänt faktum att kvicksilver är skadligt förhälsan. Man kan också anta att alla andra giftiga ämnen somindustrisamhället släpper ut gör att den totala belastningenblir mycket hög på den generation som vuxit upp efter andravärldskriget. har emellertid ny forskning om amalgametgett ytterligare allvarliga resultat. Frågan måste nu tas påstort allvar. Det finns risk för att medborgarna tappartilltron till de demokratiska institutionerna om dessa inteföljer upp forskningsresultat som utpekar hälsorisker.Människor tror inte på lugnande besked om dessa intestämmer överens med den verklighet man ser omkring sig.Trots den mångåriga debatten om amalgamet och trotsatt extra resurser ställts till medicinska forskningsrådetsförfogande har mycket få systematiska studier genomförtspå människor som är amalgambärare och som harsjukdomssymptom. Inte heller har man studerat depatienter som uppger att de blir sjuka vid urborrning avamalgamplomber. Detta trots att dessa kategorier särskiltangavs i beslut om forskningsanslag tillhälsoeffekter av amalgam.Vid den amalgamenhet som i Uppsalainrättat vid utvecklas nu fleravetenskapliga studier som gett värdefull kunskap trots att deännu inte är avslutade.I studierna har systematiska jämförelser gjorts mellantre grupper av personer: amalgambärare med svårasjukdomssymptom, friska amalgambärare och människorhelt utan amalgam, och det visar sig finnas tydliga skillnadermellan de tre grupperna.Eftersom de traditionella mätningarna avkvicksilverhalterna i blod och urin inte visat sig kunna skiljasjuka individer från friska har man tillsammans med andraforskare börjat utveckla nya mätmetoder. Dessamätmetoder är ännu inte färdiga för att användas i allmäntbruk men de har gett mycket intressanta resultat.Helt nytt kunskapsunderlag växer fram.Vid mätningar med den s.k. PIXE-metoden visar det sigatt de sjuka individerna har mätbara halter kvicksilver iröda och vita blodkroppar, något som inte alls förekommerhos friska kontrollpersoner.Vid mätning av minnesceller i blodet från patienter visardet sig att praktiskt taget alla reagerar emot metaller, meninte bara kvicksilver utan också emot kadmium, ,guld osv. Nästan alla patienter är överkänsliga emotmetallstycken och/eller kosmetika så redan detta borde varaett tecken på att de inte borde ha metaller inplanterade ikroppen.Metaller från tandlagningsmaterialen utgör en del i enkemisk stress på kroppens celler som försvarssystemet hosmånga patienter inte kan hantera.Skydd mot denna kemiska stress ger behandling medstora doser vitaminer och även spårelement som zink,magnesium och selen. Hälsotillståndet hos de flestapatienterna förbättras redan efter sådan behandling menden stora förbättringen kommer efter sanering avamalgamfyllningar. Vissa patienter måste också ta bortrotfyllningar och metaller som guld och titan innan detillfrisknar helt. Det är viktigt att amalgamenheten iUppsala får resurser för fortsatt utveckling.Sjukförsäkringen och tandvårdsförsäkringen måsteutformas så att de underlättar sådana åtgärder som kan ledatill att patienterna tillfrisknar.Tandvård för de sjuka patienterna bör jämställas medandra medicinska behandlingar som kan ordineras av läkareeventuellt vid särskilda sjukhustandkliniker och på sammaekonomiska villkor som annan sjukvårdande behandling.Förtroendeläkare ska inte avgöra om åtgärderna ärmedicinskt motiverade. Dessa patienter är ofta extremtkänsliga för metallexponering. Därför måste särskildaskyddsåtgärder vidtas för att hindra att patienternassjukdom försvåras efter tandbehandling. Patienterna måsteockså få helt metallfria alternativ till amalgam och guld. Ettproduktregister med innehållsdeklaration för allatandvårdsmaterial måste upprättas.Eftersom tänderna är en integrerad del av kroppenmåste både läkare och tandläkare få en bättre utbildning omhur olika tandvårdsmaterial och infektioner i tänderna kanpåverka människors hälsa. De största kunskaperna omdetta finns vid det fåtal amalgamkliniker som håller på attväxa upp i landet. Erfarenheterna därifrån måste användasför utbildning i större skala.Tandläkarna måste utbildas i alternativa material. Detsägs ofta att det inte finns material som kan ersättaamalgamet. Det finns emellertid tandläkare runt om ilandet som inte använt amalgam på kanske . Deraserfarenheter måste tillvaratas och komma alla tandläkaretill del.Sjukpenning och förtidspensionering kostar det svenskasamhället stora pengar. Det rådande samhällsekonomiskaläget liksom människors rätt att leva ett värdigt liv gör attokonventionella vägar måste prövas för att återge sjukamänniskor hälsan. Tradition och prestige får inte hindra attnya vägar att bota svårt sjuka patienter prövasförutsättningslöst. Det är särskilt viktigt att utveckla nyamätmetoder för att kunna ställa diagnos.Metallbiologiskt Centrum i är en inrättning vidUppsala Universitet . Där ingår ocksåAkademiska Sjukhuset, ,. InomMetallbiologiskt Centrum samarbetar forskare frånett tjugotal institutioner, däribland Amalgamenheten, föratt klarlägga vilka hälsoeffekterna är hos människor ochdjur av brist på sådana metaller som är nödvändiga förhälsan och av överskott på giftiga tungmetaller. En annanviktig uppgift är att tillsammans med tekniker och företaghitta metoder att stoppa de oförstörbara tungmetallerna såatt de inte fortsätter sitt kretslopp i näringskedjan. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om att enavveckling av amalgam bör ske ,2. att hos regeringen begär förslag om medeltill forskning om hur tandvårdsmaterial som amalgampåverkar människors hälsa,3. att hos regeringen begär förslag om att bådeläkare och tandläkare utbildas om hälsoeffekterna avtandvårdsmaterial,4. att hos regeringen begär förslag om att allatandläkare utbildas så att de kan arbeta med de nyamaterialen när amalgamet försvinner,5. att hos regeringen begär förslag om fortsattövervakning av kvicksilverutsläpp fråntandläkarmottagningar och krematorier.