mot · GG02U637 · 1993-01-26 00:00:00 — upphörde äntligen denSovjetinstallerade regimen i . Även om detännu inte kan sägas råda fred så är kriget i docköver och en politisk process pågår som förhoppningsvis kanleda till demokrati och stabilitet.Den sovjetiska invasionen harlämnat irreparabla skador efter sig. Kriget i Afghanistanskapade världens största enskilda flyktingvåg och totalt setthar cirka var tredje av världens flyktingar varit afghan.Landet ligger till stora delar i ruiner. Av landets cirka22.000 byar är mer än hälften förstörda.Bevattningskanalerna, som är en förutsättning för det tilltvå tredjedelar konstbevattnade afghanska jordbruket, ärraserade. Antalet oxar och andra husdjur har kraftigtreducerats av kriget. Matproduktionen räckeruppskattningsvis till hälften av befolkningen.Hälsotillståndet är mycket dåligt, barnadödligheten ärbland den högsta i världen, bristen på rent dricksvatten ärstor och cirka var tionde afghan beräknas varahandikappad. Alla dessa krigsskador har dessutom drabbatett land som redan innan kriget räknades som ett avvärldens absolut fattigaste länder.I den politiska process som pågår är målsättningen att fåen regering som har stöd av alla de partier som kämpademot och den tidigare regimen. Den regeringen skaenligt planerna arrangera allmänna val inom en snarframtid. Dessvärre förefaller den omvaldepresidenten och därmed regeringen ha mindrestöd . finns alltså enpolitisk osäkerhet om utvecklingen.Trots dessa förutsättningar har ändå en stor mängd avflyktingarna redan återvänt hem. Enligt UNHCR återvändemer än 1,5 miljoner afghanska flyktingar ochytterligare 2 miljoner flyktingar beräknas återvända under1993.Den nuvarande regeringen i kan inte medsäkerhet sägas ha folkflertalets stöd på grund av de politiskameningsskiljaktigheterna och de enstaka väpnadeincidenter som inträffar i . Däremot har en processpågått som följer en plan antagen avde partier som utgjorde motståndsrörelsen under kriget,och vars slutmål är genomförandet av allmänna val.Även om maktstrider fortfarande pågår om den centralapolitiska makten, så råder en politisk stabilitet utanförKabul. har alltid varit ett land med svagcentralmakt och hög grad av lokalt självstyre. De olikaprovinserna har regeringar, eller s.k. shuror, som är stabilaoch som såvitt kan bedömas har stöd av folkflertalet.Utanför är sålunda situationen fredlig. Det råderbättre förutsättningar för resor, kontakter och hjälparbeteän under kriget.Sverige har stött afghanernas kamp förfrihet och oberoende. , när detta äntligen kanförverkligas, har vi en moralisk skyldighet att stå vidafghanernas sida i deras ansträngningar att bygga upp ettfredligt och demokratiskt land. Det gäller att så småningometablera diplomatiska relationer, men framförallt att utandröjsmål bistå afghanerna med återuppbyggnad av landetsamt röjning av de miljoner minor som lämnats kvar efterkriget.Ett flertal länder, framförallt muslimska, bygger nu isnabb takt upp relationer med landet. Det är naturligtvispositivt, men det ligger också en stor fara i om de endakontakter med yttervärlden har under denärmaste åren vore med de mest fundamentalistiskaislamiska regimerna. Inte minst för att öppna ett fönstermot västliga demokratier är det viktigt att ha goda svensk-afghanska relationer. Även om de svenska kriterierna föratt diplomatiskt erkänna ett land tills vidare inte ärfullständigt uppfyllda så är det inte omöjligt att detta kan blifallet ganska snart.Den bör därför vidta förberedelserför att när läget i stabiliseras kunna etableradiplomatiska relationer med . Detta bör gesregeringen till känna.Starkare bevekelsegrunder för bistånd än fattigdomenoch krigsförödelsen i finns knappast. Det ärinte heller oväsentligt att en återuppbyggnad av landetreducerar världens flyktingar med en tredjedel. vägrat lyssna till ropen på bistånd tillAfghanistan. FN:s generalsekreterares appell från i somrasmötte inte det gensvar FN hoppats på. Den allmännaekonomiska tillbakagången, det faktum att Afghanistanefter kollaps är intressant i ettsupermaktsspel, samt övriga katastrofer som svälten iSomalia och kriget i det är kanske någrafaktorer som kan förklara det. Men för afghanerna är detsvårt att acceptera. De ser att hjälpbehoven är oerhörda ochatt det nu verkligen finns förutsättningaratt bygga upp landet.FN:s generalsekreterare planerar därför att presenteraen ny appell för humanitärt bistånd till månad detta år. I det program som FN sökerekonomiskt stöd bland medlemsstaterna för betonas särskiltvikten av pengar för repatriering av flyktingar ochminröjning. I appellen betonas också att FN bör se det somen angelägen uppgift att verka för generösa bistånd tillprogrammet. Enligt , undersekreterare ochchef för , är det fel att tro att man pågrund av problemen runt inte kan genomförabiståndsinsatser i landet. Utanför huvudstaden arbetar FN:skontor som vanligt.Utifrån de allmänna målen för svenskt bistånd finnsmycket starka motiv att ge svenskt bistånd till Afghanistan.Idag utgår visst bistånd i form av katastrofhjälp samt viaFN-systemet. Men trots att det nu går att starta och drivaåteruppbyggnadsprojekt och arbeta i samverkan medlandets regering, förefaller det ändå råda stor tvekan ochosäkerhet om det svenska framtida biståndet tillAfghanistan. På grund av den stora förödelsen och denutbredda fattigdomen samt mångåriga stöd till denafghanska befrielsekampen borde självfallet byggaupp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan.Även om det inte bedöms finnas tillräckligaförutsättningar för att etablera ett biståndsprogram medden afghanska regeringen går det att tills vidare gelångsiktigt bistånd på andra vägar, t.ex. via enskildaorganisationer, som bidrar till återuppbyggnaden av landet.Även via FN kan mycket bistånd kanaliseras. Ofta hardessa FN-organ stor brist på medel, vilket bland annatresulterat i kraftigt nedskurna matransoner i flyktinglägrenoch att minröjningen gått på sparlåga.Regeringen bör därför vidta förberedelser för att byggaupp ett långsiktigt biståndssamarbete med . Iväntan på att detta kan realiseras bör såväl långsiktigtbistånd som katastrofhjälp ges via andra kanaler till hjälpför återuppbyggnadsarbetet. Regeringen bör även verka föratt en större del av det multilaterala biståndet öronmärksför insatser i . Detta bör ges regeringen tillkänna.Det kanske största problemet för utveckling iAfghanistan är minorna. Mellan 10 och 40 miljoner minorberäknas finnas kvar i , de flesta ute påmarkerna, betesfälten och i bergen. I generationerframöver kommer minorna att döda och lemlästamänniskor. De omöjliggör för bönder att odla upp sin markigen, de utgör ett dödshot för de miljoner som lever helteller delvis på boskapsskötsel, de hindrar många flyktingarfrån att återvända till hembyn. Insatserna för minröjninghar varit beklämmande små, främst på grund avbristande finansiella resurser. bör därför uttala sittstöd för FN:s appell för insatser på detta område och verkaför att FN kraftigt ökar det ekonomiska stödet tillminröjning i . Detta bör ges regeringen tillkänna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förberedelser för att etableradiplomatiska relationer med ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förberedelser för att bygga uppett långsiktigt biståndssamarbete med ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om multilateralt bistånd tillAfghanistan,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om insatser för minröjning iAfghanistan.