mot · GG02U222 · 1993-01-26 00:00:00 — Stöd till reformprocessen i Öst- och Det är nu jämnt godkände ettstödpaket åt den då begynnande omställningen i Öst- ochCentraleuropa från centralstyrning ochkommandoutveckling till demokrati ochmarknadsekonomi. Stora delar av det svenska samhället,alltifrån enskilda medborgare och intresseföreningar tillkommuner, län, myndigheter, företag och högskolor hardelat med sig av kunnande och erfarenheter somefterfrågats i de tidigare från väst isolerade reformländernai öst.Materiellt stöd har förmedlats genom insamlingar,egenuppoffringar och statligt stöd. Såväl engagemanget påsvensk sida som efterfrågan och intresset hos de länder somanträtt den tidigare okända vägen mot en nysamhällsutveckling har varit långt större än vadadministrativ kapacitet och finansiella resurser orkat med.Den tid som förlupit sedan det svenska initiativet om stödförst togs har givit lärdomar på ömse håll som är avbetydelse för det fortsatta samarbetets utformning.Vi borde stå bättre rustade än närdet gäller att finna effektiva stödformer för denreformprocess som fortgår men -- synes det -- medsvårigheter som få kunnat eller kan förutse. Ytterligareresurser har ställts till förfogande av regeringen för fortsattstöd till reformarbete och miljösanering i Öst. Ändå fårman ibland intrycket att vårt stöd förlorat styrfart. Vilkensamlad bild finns av det svenska stödet, dess inriktning påländer och ändamål? Vilka kriterier har utvecklats för atttillförsäkra kostnadseffektivitet och bestående effekt? Hurundviker vi det för de betydligt fattigare såkritiserade biståndsberoendet.Stödet till öst- och skall förvisso ses somett övergångsfenomen, där bistånd gradvis övergår inormala former för samarbete och utbyte stater emellan avömsesidigt intresse. har vi alltid en tendens attskönmåla verkligheten och vilja påskynda en positivutveckling utan verklig insikt i förutsättningar och den föralla demokratier så avgörande förankringen av förändringarhos samhällets alla skikt.Även i berörda länder i har besvikelse tagitöverhand över eufori. Nya statsledningar med folkligt stödhar stor iver att uppvisa positiva resultat av den politiskanydaningen. har vi sett hur arbetslöshet ökar närolönsam och miljöfarlig industriproduktion läggs ned, hurlevnadskostnaderna stiger när statliga subventioner drasbort och hur sociala klyftor i samhället uppenbarar sigsamtidigt som etniska konflikter och diskriminering motminoriteter antar för en demokrati oroväckandeproportioner. Vi kan se detta som motgångar, men ocksåsom bevis på att en helomvändning av samhällen är ytterligtsvårt och att dessa svårigheter kan reduceras med stöd frånomvärlden. Att stödja reformarbetet i vårt närområde tersig än mer angeläget än någonsin.Vi är medvetna om att allt samarbete och stöd får störstgenomslag när förutsättningarna är gynnsamma. Ju störremottagningskapacitet och stabilitet i samarbetslandet, destoeffektivare blir det utifrån kommande stödet. Vi kan intefrån andra sidan gränsen med bistånd sätta igång ochåstadkomma förändring om förändringsvilja och förmågasaknas. Men vi kan främja initiativ, vi kan stimuleranytänkande och ingjuta handlingskraft genom att dela medoss av kunnande och erfarenheter. Vi kan effektivisera ochskapa det för en marknadsekonomi så nödvändigakostnadsmedvetandet, vi kan dela med oss av teknologiskalösningar på miljöproblem och industriproduktion och vikan inte minst bygga sådan närkontakt mellan etableradedemokratiska institutioner i och nyfödda sådana iöst som för varaktiga förbindelser medstabiliserande inverkan på demokratin.För att ge förutsättningarna för utvecklingen i öst krävsgigantiska investeringar i infrastruktur och produktion påett sätt som värnar om miljön och häver nu pågåendemiljöförstöring. Här krävs samfälld internationellmedverkan, med en viktig roll för utvecklingsbanker somNordiska investeringsbanken, Europeiskautvecklingsbanken och Världsbanken.Men betydande resultat kan också uppnås med merbegränsade medel. Pengar ensamt befäster varkenmarknadsekonomi eller demokrati. Här behövs kunskap,erfarenhetsutbyte och kompetensutveckling i framväxandedemokratiska institutioner. Kunskapsöverföring ochkompetensuppbyggnad är oumbärliga investeringar förvarje demokratiskt samhälle.Att förmedla stöd under förändrade och oftaoförutsägbara förutsättningar kräver flexibilitet. Vi kan inteplanera sådant som inte helt säkert går att förutsäga, mende som har att förvalta det svenska stödet och de som harmöjlighet att utnyttja det måste känna till vilka riktlinjeroch vilken målstyrning som gäller.När man tar del av regeringens direktiv till några av demyndigheter som tilldelats ansvar för att förvalta delar avdet svenska stödet till Öst- och inser man lättsvårigheten för dessa att agera effektivt. ärca femton myndigheter och institutioner engagerade iöstbiståndet. Flera av dem har likartade uppdrag ochgränsdragningsproblemen uppstår ständigt. Ett exempel ärde som skall administrerasgenom för miljöinsatser. Samtidigtförslås i budgetpropositionen att också BITS skall skapa ettutrymme för miljöprojekt.Tidigare har strategin varit att SIDA varit den naturligaadministratören i de fattigaste länderna, där det gällt attidentifiera hinder för reformprocessen samt initiera insatserför att eliminera dessa långsiktigt.Swedecorp skulle vara SIDAs ''industribyrå'', som skulleplanera insatser där det ej finns en naturlig efterfrågan.I länder där mottagarna har förutsättningar att ta till sighjälp och vet vad de vill, dvs när projekten har en egendrivkraft, där har BITS varit den naturliga administratören.Idag har denna strategi övergivits. Inblandade iöstbiståndet är dessutom, ,, ,, ,, , Detnordiska investeringsprogrammet samt ytterligare ett paradministratörer.Till denna stora grupp kommer också UD, som börarbeta med överblick, formulering av strategi ochövergripande styrning snarare än enskilda projekt ochomfattande samordning som har blivit nödvändig till följdav en uppsplittrad administration av stödet.Konsekvensen har blivit att alla inblandade sysslar medlikartade projekt och att gränserna för myndigheternasagerande är otydliga. Effekten blir revirstrider ochdubbelarbete samt att överblick och styrning blir lidande. Islutändan är det mottagarna som blir lidande, och deavsatta medlen utnyttjas inte på ett effektivt sätt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att regeringen i närautarbetar såväl en politisk som en administrativ strategi fördet fortsatta svenska stödet till Öst- och påett sådant sätt att villkor för stödet kan tydliggöras för såvälsvenska intressenter som berörda mottagare.