mot · GG02So412 · 1993-01-26 00:00:00 — Skärpning av tidsgränserna för abort från artonde till tolfte veckan Även om antalet aborter har sjunkit de båda senasteåren med , med den största minskningen blandtonåringarna, är antalet aborter fortfarande långt över 30000 och takten som de sjunker med är alltför låg.För några år sedan skrev socialutskottet ''attförutsättningarna för en abortlagstiftning baserad på denangivna huvudprincipen om kvinnans rätt att själv inomvissa tidsgränser besluta om abort rycks undan om endasten misstanke uppstår att utsortering av individer, som avolika skäl bedöms som mindre önskvärda, sker med lagenshjälp, eller att lagen tillämpas så ''generöst'' att abort skerav , som -- om de vore önskade -- skulle kunna räddastill livet''.Det har understrukits att abort inte skallfå ersätta preventivmedel, och i har det rått fullenighet om att en abort alltid är en nödlösning för bådeindividen och samhället.Artonde havandeskapsveckan som en övre tidsgräns förabort utan särskilt tillstånd bör enligt vår uppfattningomprövas. En anledning till en skärpning av attityderna äratt man helt har gått ifrån uppfattningen att se fostretsom en del av kvinnans kropp och att man i stället utgårifrån att modern och barnet är två individer. SOU 1989:51Den gravida kvinnan och fostret -- två individer skriver:Enligt utredningens uppfattning måste man utgå från attmodern och det blivande barnet är två skilda individer sombåda är skyddsvärda (s 11).När det gäller den oföddes intresse bör först framhållasatt ett i princip har rätt till utveckling och rätt attfödas. Därav följer att en abort inte kan motiveras utifrånfostrets intresse. Ett abortbeslut innebär som regel attkvinnans (föräldrarnas) intresse att inte föda barnet tillåtsväga tyngre än fostrets intresse att utvecklas och födas (s83).Ett annat tungt vägande skäl för en ändring avtidsgränsen är, enligt vår mening, att den medicinskaforskningen lett fram till att man kan rädda barn ändaned mot tjugonde veckan, vilket ställersjukvårdspersonalen inför ett svårt etiskt dilemma: attjämngamla barn både kan räddas och aborteras.Abort får aldrig ses som en teknisk fråga om t.ex. olikapreventivmedelsmetoder. Det är viktigt att den etisktmotiverade känslan för att det faktiskt råder enintressekonflikt bevaras. Det finns hos många en djuptgrundad insikt om att fostrets värde inte får trädas för när.Genom de många aborterna fruktar vi att en avtrubbning avrespekten för livet kan ske.Att en kvinna hamnat i en abortsituation beror i mångafall på den sociala situation som hon befinner sig i. Vi menaratt varje abortsökande kvinna skall erbjudas rådgivningsom ger möjlighet att diskutera olika frågor och som ger denabortsökande stöd och upplysningar om samhälletsmöjligheter till hjälp och stöd om hon väljer att föda sittbarn.Nya problem har också uppkommit som inte förutsågsnär den nuvarande abortlagen antogs. En kvinna har rätt attbegära abort av vilket skäl som helst. En fosterdiagnos kangöras mycket detaljrik. Om en kvinna får tillgång till deninformation som fosterdiagnosen ger har hon fortfarande enlaglig rätt att begära abort utan att ange skäl. Ett sådant skälkan vara barnets kön, ett skäl vi ser som oacceptabelt.Enligt en färsk SIFO-undersökning finns ett brett stödför att skärpa tidsgränserna för abort från artonde till tolfteveckan. I en undersökning som utfördes 18--21 maj 1992tillfrågades 957 personer vilken som var den senastetidpunkt som de tyckte att man i normalfallet kan accepteraabort. svarade , eller tidigare än tolvveckor, angav senare än tolv veckor.En ändring av tidsgränserna för abort skulle ocksåöverensstämma med situationen i våra nordiskagrannländer. Enligt den danska abortlagen har en kvinnarätt till abort om ingreppet utförs före utgången avgraviditetens tolfte vecka och om hon efter föreskrivenrådgivning och information står fast vid sin önskan omabort. Om synnerliga skäl föreligger kan en kvinna få abortutan särskilt tillstånd även efter den tolfte veckan, tex föratt ingreppet är nödvändigt på grund av fara för kvinnansliv. Den norska abortlagstiftningen ger en kvinna rätt attsjälv besluta om abort intill utgången av tolftegraviditetsveckan. Därefter kan abort ske under vissaförutsättningar, då det krävs tillstånd från en skprimärnämnd, som finns vid sjukhus där aborter utförs.Enligt den finska abortlagen kan en kvinna få abort endastunder vissa förutsättningar. Abort kan exempelvis medgesnär graviditeten eller förlossningen medför fara förkvinnans liv eller hälsa, när kvinnan inte fyllt vidden tidpunkt då hon blev gravid, eller fyllt , eller närhon redan fött fyra barn. Det kan vidare nämnas attBundestag i antog ett lagförslag om rätttill abort före graviditetens tolfte vecka, med obligatoriskrådgivning.Det finns alltså enligt vår mening all anledning att sättaen gräns för abort vid tolfte havandeskapsveckan också iSverige. Därefter, mellan den tolfte och den artondeveckan, skall abort endast få utföras efter särskilt tillstånd. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skärpa tidsgränsen för abortfrån artonde till tolfte veckan,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att aborter mellan tolfte ochartonde veckan endast skall ske efter särskilt tillstånd,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att alla kvinnor som begär abortalltid skall erbjudas stöd och rådgivning.