mot · GG02Fö202 · 1993-01-26 00:00:00 — 1987 inrättades Delegationen för icke-militärt motstånd.Den tillkom efter förslag av den s k ,som lämnade sitt betänkande SOU 1984:10Kompletterande motståndsformer i februari 1984.Enligt förordningen (1987:199) med instruktion fördelegationen för icke-militärt motstånd ska delegationensärskilt:1. genom råd och rekommendationer till myndigheteroch enskilda medverka till att skapa förutsättningar föricke-militärt motstånd,2. behandla frågor om folkrättsliga, psykologiska ochandra förutsättningar för icke-militärt motstånd,3. verka för att forskning bedrivs inom dettaverksamhetsområde.Lennart är en av landets främsta experter påcivilmotstånd. Han anlitades av , dåden skrev sitt betänkande. har gjort följandesammanfattning av vilka specifika försvarspolitiska mål somicke-militärt motstånd anses ha, enligt de direktiv ochbetänkanden som gett grunden till aktuell delegationsarbete:1. Att höja totalförsvarets fredsbevarande förmåga.2. Att ge civilbefolkningen motståndsmöjligheter.a) att minska en eventuell ockupants möjligheter attvinna några fördelar av ockupationen,b) att i alla lägen fortsätta motståndet,c) att medverka till att återvinna friheten.3. Att stärka nationens överlevnadsförmåga.a) att ge uttryck för vårt folks vilja att bevara våratraditionella fri- och rättigheter,b) att bidra till att bevara den nationellasammanhållningen (stärkande av identiteten, kulturellt,etniskt, socialt och psykologiskt). (Civilmotstånd -- vision och verklighet, 1990, sid 77)har omfattningen av delegationens arbete varitbegränsat och man utnyttjade inte budgeterade medel fulltut /91. Delegationens ordförande ger följandesammanfattning av delegationens arbete i ett brev skrivet1992-12-15:Frågor som delegationen behandlar just nu: Folkrättenger ett visst skydd åt civilbefolkningen i krig samt för militärpersonal under vissa förutsättningar. Däremot nämnsingenting i folkrättskonventionerna om civilmotstånd.Delegationen arbetar med att få till stånd en internationellöverenskommelse om tolkningsregler av nuvarandekonventioner så att även utövare av civilmotstånd kanerhålla skydd genom folkrätten.Delegationen förbereder även en kurs i icke-militärtmotstånd samt förbereder en folder i ämnet.Delegationens arbete med en utveckling avinternationella överenskommelser om folkrätten är viktiga.Detta dels för att skydda de berörda personerna vid enkonfliktsituation, men även för att frågorna om icke-militärt motstånd ska komma upp till diskussioner i flerländer.Begränsad informationsverksamhetI verksamhetsplanen /94--1997/98 framkommeratt verksamhet planeras utöver vad ordföranden nämnt iovan citerade brev. Det står dock klart att delegationenriktar sin informationsverksamhet till de olikaförsvarsgrenarna mer än till allmänheten. Detta trots att deti praktiken är varje svensk medborgare som kommer attutföra det icke-militära motståndet vid en eventuellkonflikt. Man redovisar att föreläsningar och seminarierbland annat hållits för Försvarshögskolan,civilförsvarsförbundet och frivilliga försvarsorganisationer.Ett icke-militärt motstånd bygger på att stora delar avbefolkningen medverkar aktivt. För att detta ska fungerakrävs att befolkningen stödjer tankarna bakom motståndetoch att var och en tar sin del i ansvaret. Därför är detnödvändigt att information om det icke-militära motståndetsprids aktivt redan i fredstid. Detta har inte delegationentagit fasta på tillräckligt i sitt hittillsvarande konkretaarbete.Det finns fortfarande utbredd okunskap om vad icke-militärt motstånd innebär. En del kritiker anser fortfarandeatt det innebär att man passivt ''bjuder in'' en ockupant,trots att det i verkligheten ofta visat sig vara en mycketeffektiv motståndsform. Som exempel kan till exempelnämnas , Tjeckoslovakien1968, och Moskva1991.Även icke-militärt motstånd ska ha en krigsavvärjandeeffekt. För att denna effekt ska maximeras behöver detfinnas en utbredd internationell kunskap om vilkenberedskap som finns för motstånd vid eventuell ockupation,även sedan eventuellt militärt försvar brutits igenom.Folkrörelser, och olika trossamfund harvisat ett intresse för dessa frågor. Här bör stora möjlighetertill utveckling av samarbete finnas. Dessafrivilligorganisationer genomför ett viktigtfolkbildningsarbete genom studiecirklar, kurser m m, vilketär viktigt för spridande av kunskap om civilmotståndetsgrunder och möjligheter. Organisationerna har ocksåuppbyggda internationella kontakter, vilka genom utbyte,resor och information ger många positiva personligakontakter med människor i andra länder. Dessainternationella kontakter kan i en konfliktsituationutvecklas till ett mer aktivt, konkret stöd. Vid en konfliktkan organisationerna också fylla mycket viktiga funktioneri motståndsarbetet, bland annat vad gäller informellakontaktvägar.Inställning till ockupanternaEn grundtanke i civilmotstånd är att våld inte ska mötasmed motvåld. Aktivt ickevåld innebär att bryta en ondcirkel och negativa förväntningar. Man behöver se ochförmedla att soldaten bakom uniformen också är far, bror,bandyspelare och mångas vän. Övertalning, protester,samarbetsvägran och direkta ickevåldsaktioner ska bidra tillatt göra situationen ohållbar för ockupanten. Genom attvapen och militärfordon möts med ickevåldsliga aktionergörs konflikten mer personlig och berör den enskildesoldaten på ett djupare sätt, så att hans motivationundergrävs. Så länge den enskilde soldaten känner sigpersonligt hotad av den ockuperade befolkningen behöverhan inte på samma sätt ta personlig ställning till om det äretiskt rätt att medverka i ockupationen och lyda order.Våld som möts utan motvåld påverkar också starktopinionen internationellt och inom ockupationsmakten.Detta tänkande behöver lyftas fram i högre grad avdelegationen, i forskningsuppdrag, material ochföreläsningar.Icke-militära motståndets organisationAdam , en av dem som utvecklat tankarna omcivilmotstånd, formulerar följande i studien ''Totalförsvaroch civilmotstånd'': ''Civilmotstånd måste, om det inteaccepteras som ett fullständigt alternativ, vara helt skilt frånmilitärt försvar i fråga om tid, plats och organisatoriskuppbyggnad liksom i övriga avseenden.'' (, 1976, sid13)Om man utgår från militär konfrontationsteknik närcivilmotstånd utövas, kommer detta att kraftigt begränsa deviktiga psykologiska effekterna, och därmed hela försvaretgenom icke-militära åtgärder. Den självständighet från detmilitära försvaret som betonade, behöver fåkonsekvenser i delegationens fortsatta arbete. Självklartmåste en samordning ske med andra grenar inomtotalförsvaret, men det är viktigt att civilmotståndetutvecklas och organiseras i en egen organisation på sammasätt som civilförsvaret och det psykologiska försvaret.Delegationen för icke-militärt motstånd gör ett mycketviktigt arbete, som även kan innebära ett stöd för utvecklingav icke-militära motståndsformer i andra länder. För attutveckla delegationens arbete anser vi att ovan nämndaförändringar ytterligare förstärker möjligheterna att nåpositiva resultat. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av bredare informationom möjligheterna med icke-militärt motstånd,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att tydligare klargöraatt civilmotstånd innebär att våld ej möts med motvåld,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utveckling av ett organisatorisktsjälvständigt icke-militärt motstånd i .