mot · GG02So21 · 1993-03-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:159 Stöd och service till vissa funktionshindrade Om stöd till personer som stammarI den s.k. handikappropositionen föreslås att stödet tillpersoner som ingår i små och mindre kändahandikappgrupper bör byggas ut, utvecklas och samordnas.Det ska skapas ett system av olika nätverk, kunskapscenteroch resurspersoner på riks- och regionnivå som ska svara föratt dessa grupper får tillgång till kvalificerade stöd- ochspecialistresurser. ska få i uppdrag att byggaupp, utveckla och administrera en särskild kunskapsbankför dessa grupper och ska också åläggas ett ansvar föruppföljnings- och informationsinsatser mot dem.En handikappgrupp som bör komma ifråga är personersom stammar. Man räknar med att av alla barni landet stammar, att tre fjärdedelar spontanläker och attbortåt en procent av de vuxna i landet stammar. För en delav dessa kan stamningen betecknas som ett handikapp. Hurmånga personer detta rör sig om är tyvärr okänt.Kunskapen om stamning är begränsad i samhället.Stamning är ofta något man inte pratar om eftersom det inteär känt vad som är orsaken till den, hur människor kanbemöta en person som stammar och vilkabehandlingsmetoder som finns. P.g.a. denna utbreddaokunskap i samhället undviker många personer somstammar att tala i olika situationer, vilket leder till attkunskapen om handikappet inte sprids. vet vi attjust möjligheten att tala och bemötandet av en person somstammar är betydelsefullt för hur handikappet kanbehandlas.Logopeder lokalt och regionalt behandlar stamning ochpå några håll utvecklas behandlingsmetoder. VidSahlgrenska sjukhuset i bedrivs intensivstamningsterapi för barn och för vuxna. Mendet finns inte för gruppen stammare några utsedda nätverk,kunskapscentra eller resurspersoner i landet av den art sombeskrivs och i propositionen föreslås för små och mindrekända handikappgrupper.Bristen på information om behandlingsmetoder ochbristen på logopeder leder till att det hos den medicinskapersonalen på barnavårdscentraler och bland lärare är storabrister i kunskapen om stamning. Detta får till följd attmånga barn som stammar inte blir remitterade tilllogoped och då inte får den behandling de behöver.Logopeder har utvecklat och specialiserat sig på olikastamningsmetoder för barn och vuxna, men för t.ex.ungdomar är utvecklingen av behandlingsmetoderbara i sin linda i Sverige.För vuxna som stammar är det ofta svårt att fåinformation om handikappet och olikabehandlingsmetoder, eftersom kunskapen i samhället ochhos sjukvården inte är utvecklad. Många patienter blir inteupplysta och vet helt enkelt inte att de kan fåbehandling hos logopeder och var de kan nå dessalogopeder. Behovet av logopeder är därför betydligt störreän tillgången idag.I förekommer i stort sett ingenforskning om stamning. Om kunskapen omhandikappet sprids leder detta säkerligen till att intresset förforskning om stamning kommer att öka.Information och adekvata behandlingsmetoder är alltsånyckeln till att personer som stammar ska få ''rätt''bemötande och behandling och kunna leva ett bättre liv. Ettbarn som diagnostiseras och får möta adekvatabehandlingsmetoder tidigt behöver ofta intekostnadskrävande behandling senare i livet.Stamning är faktiskt av olika skäl ett relativt okänthandikapp och information är a och o för att de berörda ochandra ska nå kunskap om behandlingsmetoder. Det bördärför uppdras till att för denna grupp skapaett system av olika nätverk, kunskapscenter ochresurspersoner på riks- och regionnivå som ska svara för attäven denna grupp får tillgång till kvalificerade stöd- ochspecialistresurser som komplement till det som erbjudslokalt och regionalt. Dessutom bör få iuppdrag att för denna grupp bygga upp, utveckla ochadministrera en särskild kunskapsbank och ett ansvar föruppföljnings- och informationsinsatser. Detta bör gesregeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till personer som stammar.