mot · GG02Sf267 · 1993-01-26 00:00:00 — De som behöver psykoterapeutisk hjälp, i form avsamtal med utbildad psykoterapeut/psykoanalytiker,tvingas oftast själv betala för denna behandling.Möjligheterna att via den traditionella hälso- ochsjukvården kunna få behandlingen betald av landstingeteller försäkringen är mycket små.Tanken i det nuvarande systemet är att huvudmännen --landstingen -- i sin ordinarie organisation ska kunna erbjudasådan behandling. Så är dock inte fallet. Därför harriksdagen i de s.k. Dagmarförhandlingarnatillfört landstingen extra medel för att dessa ska kunna slutavårdavtal med utbildade psykoterapeuter.Trots dessa extrasatsningar från statens sida kan man lättkonstatera att detta inte på långa vägar täcker det behovsom finns av sådan behandling. I många socialnämnder ikommunerna har man gått så långt att man ur den socialabudgeten tar medel för att hjälpa enskildakommuninnevånare som är i starkt behov avpsykoterapeutisk behandling.Den avslutade (SOU1992:73) fick genom en enkätundersökning till sjukvårdenfram att uppemot 20 000 individer var i behov av psykoterapeutiskbehandling. Få av dessa får sådan.Den enskilde blir i dagens system oerhört beroende avhur det egna valt att organisera sin vård -- ochom det i denna organisation finns tillräckligt med utbildadepsykoterapeuter. Han eller hon blir också utlämnad till denenskilda kommunens godtycke, ifall det berörda landstingetinte kan erbjuda sådan vård. Ifall kommunens socialnämndär välvillig kan personen få kostnadsfripsykoterapibehandling, men om sådan välvilja saknas fårpersonen själv betala hela behandlingen. Med de pressadeekonomier som många kommuner har är risken attdenna ''ventil'' helt stängs och att den enskilde helt fårförlita sig på att löser detta vårdbehov.En psykoterapeutisk behandling är oftast mycketkostsam. Den pågår , ofta mellan 2 och 4 år.Samtalsbehandlingen sker ofta . för en komplett behandling är inteovanligt. Detta är för de allra flesta ett oöverstigligtekonomiskt hinder -- man får inte den behandling manbehöver.En effekt av detta är att den somatiska vården och denvanliga psykiska vården blir hårt belastade. Desperatamänniskor i behov av psykoterapeutisk hjälp ser ingenannan råd än att söka den hjälp som finns på annat håll.Dessa söker sig då till de psykiska akutmottagningarna ochklinikerna och de somatiska akutmottagningarna samtklinikerna. På dessa har man svårt att ge någon adekvathjälp. Ofta återkommer dessa personer ofta och deraspsykiska problem tar sig också somatiska uttryck.De krav som ställts om att den som sökerpsykoterapeutisk behandling ska ha samma rätt ochmöjlighet till kostnadsfri vård som andra vårdsökare delarvi. Det är orimligt att denna form av sjukdom/problembehandlas så styvmoderligt som den görs i förhållande tillandra sjukdomstillstånd. Dessutom gör det nuvarandesystemet att vi inte klarar målsättningen om att erbjudasamtliga medborgare en i princip kostnadsfri ochhögkvalitativ vård för alla de typer av krämpor man kandrabbas av.En lösning på detta problem skulle vara att låtapsykoterapeutisk behandling ingå i det allmännaförsäkringssystemet. De skulle göra det möjligt att precissom när man söker en vanlig läkare/behandlare få den storadelen av kostnaden ersatt genom . Enkompletterande lösning skulle kunna vara atthuvudmännen för hälso- och sjukvården i sin organisationanställer utbildade psykoterapeuter i högre utsträckning änvad som är fallet idag.Invändningen mot bägge dessa lösningar är att det skullebli alltför kostsamt för staten och huvudmännen. Indirektmedger man därmed att behovet av denna vårdform är stortoch inte tillgodoses genom den allmänna hälso- ochsjukvården.Finansieringen av en sådan reform är förvisso ettproblem. Det statsfinansiella läget medger inga nya storautgifter. Inte heller kommuner och landsting har en sådanekonomisk situation att de kan ta på sig nya stora kostnader.Vår utgångspunkt är att samhället drabbas avstora kostnader förorsakade av den grupp av människorsom har behov av psykoterapeutisk behandling. Vi tror attmånga av dessa belastar vårt pensions- ochsjukförsäkringssystem eftersom de är förtidspensioneradeeller långtidssjukskrivna. Indirekt bidrar de också till ensämre samhällsekonomi eftersom de befinner sig utanförproduktionen och därmed inte producerar varor ochtjänster. Om man skulle kunna återföra en stor del av dessamänniskor till arbete, genom psykoterapeutisk behandling,skulle både den enskilde och samhället tjäna på det.Den traditionella vården drabbas också, som ovananförts, av stora kostnader beroende på att de somegentligen behöver psykoterapi i brist på annat söker sig tillden traditionella hälso- och sjukvården. Om man skullekunna erbjuda dessa personer adekvat vård är vi övertygadeom att belastningen och kostnaderna för den traditionellavården kraftigt skulle minska.Det enda sätt, som vi ser, att finansiera en reformsom möjliggör för psykoterapeutiskt vårdbehövande att fåden vård de är berättigade till, är omfördelning av befintligamedel. För att få ett ordentligt underlag för en sådan krävsdock att frågan blir grundligt belyst. Regeringen bör därförges i uppdrag att särskilt utreda alternativt ge denpågående utredningen om Hälso- och sjukvårdensorganisation och finansiering tilläggsdirektiv, som kan gedet underlag som behövs för en omfördelning.Utredningen bör titta på hur och i vilken omfattning våratransfereringssystem belastas av personer som genompsykoterapeutisk behandling skulle kunna återföras iarbete. De kostnader som belastar den traditionellahälso- och sjukvården av denna grupp borde också belysas.Utredningens uppgift borde också vara att sammanställavilka medel som avsätts från stat, kommuner ochlandstings sida för denna vårdform. Slutligen börutredningen, med stöd i den avslutadePsykiatriutredningen, försöka göra en detaljeradundersökning av vilket behov som kan finnas blandmedborgarna av avancerad psykoterapeutisk behandling. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om psykoterapeutisk behandling ochkostnaderna för denna,2. att hos regeringen begär en utredning avfrågan om psykoterapeutisk behandling och kostnadernaför denna i enlighet med vad som anförts i motionen.