mot · GG02Bo509 · 1993-01-26 00:00:00 — EkoparkenBegreppet ''ekopark'' definieras som en ekologisk natur-och kulturpark av nationell status, där människan ingår somen naturlig del. Detta begrepp bör införas i lagstiftningenoch symbolisera områden med starkt mixade natur- ochkulturvärden nära tätorter. En viss motsvarighet finnsutomlands i s.k. biosfärparker, som kan omfatta helalandskap med ingående tätorter, och i där''eco-archeological park'' består av område medmayatempel och regnskog.I pågår ett arbete för att inrätta en ekoparkinom , och . Dettaarbete, som framför allt drivs inom projekt vidNaturens Hus, går ut på att värna, vårda och visa dennaunika gröna lunga med sina kulturminnen och som är såvärdefull för storstaden och dess invånare. Bland de projektsom hotar detta unika område kan nämnas ''Japanskrapan'',som sargar landskapsbilden vid , planerna påett , som förutsätter byggande som blockerar en viktigekologisk spridningskorridor mellan ochLadugårdsgärdet, trafikleder inom Dennispaketet ochrader av exploateringar för kontor och bostäder.Riksintressena har en särskild tyngd i den fysiskaplaneringen och därför är utpekandet av dessa av storbetydelse. Riksintressena inom naturvård och friluftslivfastställs av och av riksantikvarieämbetetnär det gäller kulturminnesvård.Nästan hela är klassat som riksintresseför kulturminnesvården av har valt att göra ett urval av vissaobjekt i detta riksintresse, och kommun har sänktstatusen vid genom att ange att man endastanser att riksintresset ''skall beaktas''. Båda dessa åtgärdermåste korrigeras till förmån för Riksantikvarieämbetetsavgränsning.Ekoparken är för lågt klassad som det framgår av nukända och av kommunerna sammanställda kvalitéer.Området borde även vara av riksintresse för naturvård ochfriluftsliv p.g.a. dess skärgårdskust, eklandskap, rikedompå sällsynta arter samt betydelse som strövområde.Belägenheten intill en storstad ger ett i särklass stort antalnyttjare som hotbilden kräver ett extra starktskydd. Det är ologiskt att mest besöktagrönområde inte är av riksintresse för friluftslivet.Ekoparkens alltför låga klassning visar på behovet av atten allmän inventering görs av objekt av riksintresse förnaturvård och friluftsliv som urvalsprinciperna sesöver.Kommunerna skall inte i sina översiktsplaner kunnautesluta/minska arealen på områden som fastställts somriksintresse av ochRiksantikvarieämbetet. Ej heller skall kommunen iöversiktsplanen kunna ifrågasaätta betydelsen av detfastställda riksintresset.VärldsarvSverige har ratificerat en från1972 om skydd för världens kultur- och naturmiljöer, s.k.''världsarv'' eller ''World heritage site''. Skötseln av deobjekt som utpekas bekostas av . ''Arven'' skallskonas vid krig. arbete på detta område går trögt.Endast ett svenskt område, , har hittillsutsetts. Ytterligare områden bör föreslås och i första handdå , som ju har natur- och kulturkvalitéer som ärfullt jämförbara med . har t.ex.Hagaparken fått ett erkännande från en engelskparkorganisaion, som anser att är detförnämsta exemplet på engelsk parkkonst i hela Europa.Markförsäljning, upplåtelser och bytenRedan (1906) och (1913)påpekade i att karaktärhotade att gå förlorad med för stora markupplåtelser förbebyggelse. Ärenden rörande försäljning, upplåtelse ellerbyte av mark sker i princip i samråd mellanByggnadsstyrelsen och . Praxis haremellertid utvecklats därhän att oklarheter uppstått ombehovet av ömsesidig information samt om att upplåtelseroch byten skall föregås av förtroendefullt samråd. Därför bör formerna förändras. Markbyten ochupplåtelser mellan i första handStåthållarämbetet/å ena sidan ochStockholms stad resp. kommun å den andra bör sesöver.Plan- och bygglagenDen nya (PBL) avsåg attföra samhällsplaneringen närmare de berörda.Kommunerna fick planmonopol och kretsen av sakägare iplan- och byggfrågor vidgades. Medborgarnas intressenskulle tillvaratas av kommunen och dess förtroendevalda.Staten i form av länsstyrelse och regering stod kvar somöverprövningsinstanser i starkt avgränsade fall och somsamrådsinstans i den översiktsplanering, som i lagen endastgavs rådgivande status. Särskilda befogenheter gavslänsstyrelserna i bevakningen av mellankommunalsamordning, riksintressen samt hur krav på säkerhet ochhälsa skulle tillgodoses i planläggning och lovgivning.BristerErfarenheterna av PBL i Storstockholmsområdetsplanering visar nu på brister. När man flyttade ansvaret tillkommunnivå övergick inte makten till folket i denutsträckning som avsetts utan till byggkonsortier (bygg- ochfastighetsbolag), som med goda nätverk bland politiker ochtjänstemän kunde driva igenom de byggen som gav störstmarkvärdesstegringar. Ofta byttes kontor mot bostäder.Detta utan att den nya lagstiftningen kunde skydda miljönoch den enskilde medborgarens intressen.Detta går till så att kommunernas representanter genomförhandlingar och avtal knyter ekonomiska villkor till demarkanvändningsrättigheter som detaljplaner och bygglovger byggkonsortier. I denna s.k. förhandlingsplanering, somblivit möjlig bl.a. genom kommunernas stärktaplanmonopol, träffas avtal som sträcker sig utanför denaktuella exploateringskostnaden och som även kaninnefatta långsiktiga driftsåtaganden. Redan innan dendemokratiska planprocessen börjar med utställning, remiss,besvärstid etc. anordnar kommunenmarkanvisningstävlingen. Kommunen skriver sedan avtalmed ''vinnaren'', som går ut på att kommunen får böta ominte exploateringen blir av, trots att det då ännu inte finnsnågot demokratiskt beslut om att exploateringenöverhuvudtaget ska bli av. Först därefter inlederkommunen den lagstadgade prövning som ska visa ombyggnation bör komma till stånd.I det avtal med ''vinnande byggkonsortium'' som vissakommuner sluter, förbinder kommunen sig att verka för attexploatering kommer till stånd i enlighet med det segrandeförslaget. Kommunen får därigenom gemensamt intressemed exploatören av att planer och bygglov kan expedierasutan störningar av medborgaropinioner och formellabesvär. Om kommunen själv är markägare och närboendesaknas finns heller inga sakägare i lagens mening -- någotöverklagande kan därmed inte aktualiseras.RiksintressenSärskilt allvarliga blir dessa intressekopplingar när detgäller kommunens ansvar att vaka över natur- ochkulturvård inom områden av riksintresse. Här harvisserligen länsstyrelserna befogenheter att svara förtillsynen, men den numera starkakommunrepresentationen i länsstyrelsernas styrelser gör attäven denna instans kan utsättas för påtryckning att tahänsyn till de olägenheter som kan uppstå för kommunenom dess ekonomiska avtal med byggkonsortiet måstebrytas.FörslagUrholkningen av de ursprungliga intentionerna att ökadet medborgerliga inflytandet vidmarkanvändningsförändringar gör det nödvändigt att seöver PBL.De s.k. riksintresseområdena måste ges en sådanställning att deras behandling i planläggning och lovgivningblir garanterat inträngande och allsidig. I förarbetena tillPBL diskuterades om man skulle ge ochRiksantikvarieämbetet särskilda befogenheter i dessaprocesser. Dylika bör nu aktualiseras. Regeringen börsnarast återkomma till med förslag om attNaturvårdsverket och skall ges rättatt föra detaljplaner och områdesbestämmelser som rörriksintressen till regeringen för fastställelse och lovgivning.Verken kan genom sin regionala organisation nära följade medborgerliga opinionerna och har därutöver kapacitetför en på vetenskapliga kriterier grundad uppfattning omgod vård av lokala miljövärden. De kan därigenomgarantera att känsliga konfliktärenden kommer till allsidigprövning. I sin handläggning kan såväl länsstyrelser somregering genom remissförfarandet ta del av olikaintressegruppers värderingar och argument.Efter den föreslagna lagändringen bör regeringenuppmärksamt följa utvecklingen för att kontrollera att detvisas större respekt för kraven att öka det direktadeltagandet av och inflytandet för medborgarna över denkommunala planeringsprocessen när det gälleranvändningen av mark och vatten.NaturresurslagenGällande rättNaturresurslagen (NRL) som varit i kraft syftarbl.a. till ''att bevara en god natur- och kulturmiljö''. Lageninnehåller allmänt formulerade hushållningsbestämmelsersom skall tillämpas vid beslut om mark- ochvattenanvändningen enligt en rad särskilda speciallagar. Ilagen regleras bl.a. de tidigare riktlinjerna för den fysiskariksplaneringen. NRL är av central betydelse vid beslut omatt ta i anspråk naturresurser vid exploateringar av skildaslag.BristerMyndigheternas beslut enligt NRL är ofta otillräckligtmotiverade. Ofta ger lagens centrala begrepp ''påtagligskada'' och ''så långt möjligt'' utrymme för skönsmässigaavvägningar. Ett strikt juridiskt skydd för natur- ochkulturmiljöer synes i alltför hög grad ha ersatts medavvägningar styrda av lättrörliga opinioner i de beslutandeförsamlingarna.Mot denna bakgrund bör NRL kompletteras medstadganden som innebär att myndigheterna åläggs att alltidutförligt redovisa sin bedömning av frågan om ''påtagligskada'' och vad som görs för att ''så långt möjligt'' minskasådan skada. Beslut bör kunna överklagas resp. upphävasdärför att denna redovisning varit bristfällig.MiljökonsekvensbeskrivningarMiljökonsekvensbeskrivningar (MKB) är ett begrepp iNRL som avser att belysa de konsekvenser ett projekt kanfå.Ett problem är att MKB inte alltid fungerar som enkontrollstation där alla alternativ, inklusive 0-alternativet,prövas förutsättningslöst. Det förekommer att de reducerastill att vara en uppräkning av de miljöpåfrestningar somföljer av exploatörens avsikter. Till detta kommmer attansvariga tjänstemän som skall göra MKB ofta får extremtkort tid på sig för att utföra sitt arbete.FörslagMKB bör in tidigare i planprocessen och då redan vidupprättande av översiktsplanen.När stora projekt med vidsträckta miljökonsekvenserblir en , landstingskommunal ellerriksangelägenhet, skall MKB kunna begäras avRiksantikvarieämbetet och för att tidigtbelysa projektets miljökonsekvenser. Typexempel ärförslaget från att söka till olympiskarrangör år 2004.Tjänstemän måste ges möjlighet att kräva en rimlig tidför att göra en MKB som skall fylla fastställda minimikrav.Alla MKB bör ha ett visst obligatoriskt innehåll.Länsstyrelsen bör ges rätt att kräva kompletteringar av enofullständig MKB.Exploateringsintressent bör inte tillåtas att ombesörjaMKB av egna projekt. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i börklassas som riksintresse för naturvård och friluftsliv,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kommunerna iöversiktsplaner inte bör få undanta areal av betydelse förriksintressen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör utpekas som''World heritage site'',14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att samverkansformerna mellanByggnadsstyrelsen och bör ses över,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att åtgärder bör vidtas mot s.k.förhandlingsplanering,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ochNaturvårdsverkets befogenheter bör stärkas när det gällerdetaljplaner och områdesbestämmelser,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att regeringen noga bör följarättspraxis vid tillämpningen av PBL,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att myndigheterna ifortsättningen bör åläggas att redovisa bedömningar ochåtgärder för att undvika skada i natur- och kulturmiljö,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om attmiljökonsekvensbeskrivningar bör tillmätas större vikt ochges en starkare ställning i planprocessen.