mot · GG02Fi408 · 1993-01-26 00:00:00 — har fört en framgångsrik politikför välfärd och jämlikhet. Välfärdspolitikens resultat kanmätas på olika sätt. Bl.a. kan vi konstatera att vi i Sverigehar hög levnadsålder, låg barnadödlighet och en socialtrygghet som är unik i världen.Denna välfärdspolitik är nu hotad. I många avseendenvisar det sig redan att ojämlikheten tilltar och att klyftornaökar i vårt land. Den höga och växande arbetslösheten ochdet gigantiska budgetunderskottet slår nu hårt mot våravälfärdssystem.Ett avslöjande tecken på att klyftorna ökar är att antaletsocialbidragstagare kraftigt växer. sänker mångakommuner bidragsnormerna, i vissa fall under den nivå somSocialstyrelsen rekommenderat.För ett solidariskt samhälle är den viktigaste uppgiftenatt skydda de sämst ställda och att hindra att allt fler hamnarunder fattigdomsstrecket. Den främsta uppgiften är därvidatt stärka landets ekonomi och skapa sysselsättning som gerförvärvsinkomster åt alla. Därutöver finns två viktigainstrument för en aktiv utjämningspolitik, nämligenskattesystemet och socialförsäkringarna.Den genomförda skattereformen bör utvärderas. Enviktig fråga i det sammanhanget är hur reformen påverkatsituationen för de lågavlönade. En effekt av skattesystemetvar att momsunderlaget breddades. Det betydde högreutgifter för alla, men de lågavlönade fick ringa del avsänkningarna av den direkta skatten. Ja, de lägst avlönadehade ingen sådan skatt som kunde sänkas, men också de fårbetala den högre momsen.Minskade räntesubventioner medför högre hyror, ävenför de lägre inkomsttagarna, utan att bostadsbidraget höjtsi motsvarande grad. Vidare kan det vara så att vissasocialförsäkringsnivåer är för låga för låginkomsttagare. Ettexempel är föräldraförsäkringen där garantibeloppet är per dag för dem som inte har någonersättningsgrundande inkomst. Det gäller t.ex. ungamödrar som studerar.Också det kontanta arbetsmarknadsstödet KAS är lågt,och här föreslår regeringen ytterligare sänkning.De undersökningar som gjorts inomEuroparådet och som antagits av rådet vidoktobersessionen 1992, visar att är på väg mot ensituation där stora grupper hamnar underfattigdomsstrecket. (Report Doc. 6592 av ochOpinion Doc. 6623 av )En nordisk ekumenisk konferens i Åbo under hösten1992 slog fast att ''marknaden i sig skapar inte en rättvisfördelning. Därför behövs en förnyad fördelningspolitik föratt motverka framväxten av ett tvåtredjedelssamhälle, somleder till en ökad polarisering mellan fattiga och rika''.Vidare betonade konferensen att ''det finns ett klartsamband mellan en aktiv fördelningspolitik och en godekonomisk utveckling''.Om arbete och arbetslöshet underströk konferensen:''Arbete går före kapital. Kapital är inte ett mål i sig utan ettmedel i människans tjänst för att skapa ett rättvistsamhälle... Arbetslösheten är skapad av människor och kanåtgärdas av människor''.Också fördelningspolitiken bestäms av människor --främst politiker i regering och riksdag. Den nu rådanderegeringspolitiken, som syftar till systemskifte, är på väg attrasera välfärden. Risken för att på kort tidförändras till vad som brukar kallas etttvåtredjedelssamhälle är uppenbar. Detta måste till varjepris förhindras.Vi anser att nu bör kräva att regeringenutarbetar en strategi för att förbättra de sämst ställdassituation. En åtgärd kan var att tillsätta en nylåginkomstutredning. Målsättningen måste vara attförhindra en ökning av inkomst- och förmögenhetsklyftornai vårt land. Vi är övertygade om att det bara är genom enpolitik som präglas av solidaritet som den nu hotandeutslagningen av stora grupper kan förhindras. Vi är ocksåövertygade om att en aktiv välfärdspolitik som ger allamänniskor möjlighet att utvecklas, socialt och kulturellt, ärden bästa grunden för ett lands framgång. Skall Sverigekunna undgå depression, måste alla människor mobiliserasför arbete och utveckling. Också de som är på väg att slåsut ur samhällsgemenskapen behövs i det arbetet. De måstefå känna att så faktiskt är fallet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att enlåginkomstutredning tillsätts med uppgift att klarlägga desämst ställdas situation,2. att hos regeringen begär förslag till åtgärdersom en låginkomstutredning kan föranleda.