mot · GG02Jo231 · 1993-01-26 00:00:00 — Jordbrukspolitiken måste av de som arbetar inomnäringen framstå som oerhört ryckig. På 50-, 60- och 70-talkrävdes högsta möjliga avkastning genom bl aeffektivisering, utdikning, stora kvävegivor och insatsermed bekämpningsmedel. 80-talet lanserade en inriktning påbiologisk-ekologiskt synsätt, minskning av kvävegivor ochbekämpningsmedel, återskapande av våtmarker, ängar ochhagar, skärpta djurhållningskrav och målsättning att minskaproduktionen. Så kom livsmedelspolitiska beslutsom innebar betalning för att ta mark ur produktion ochhitta annan användning, främst för biobränsle. Året efterbeslutet ansöker om medlemskap i som har enannorlunda jordbrukspolitik, men någon omprövning avomställningsprogrammet sker inte utan omställningen skallfullföljas trots att förutsättningarna drastiskt förändrats.Som vi ser det är den fastlagda principen att jordbruketjämställdes med andra näringar och att regleringarna såsmåningom helt skulle avskaffas inte bra. Enligt vår meninggår det inte att jämställa produktion av livsnödvändigalivsmedel med annan produktion. Den produktionsfaktorsom jord och skogsmark utgör kan inte flyttas utomlands.Livsmedel är vi alla beroende av och globalt sett behövslångsiktigt livsmedelsproduktion på marker som är lämpligaför sådan produktion. Vi borde nu få en allsidig belysningav vad svenskt jord- och skogsbruk betyder försysselsättning och boende i hela landet. I dessa tider närarbetslösheten skjuter i höjden kan det enligt vårt synsättinte vara en riktig politik att minska förutsättningar förfortsatta utkomster inom jordbrukssektorn. Risken för enfortsatt och accelererande utslagning inom jordbruketinnebär att många andra arbetstillfällen som är beroende aven levande landsbygd kan komma att försvinna.Efter beslutet om att söka EG-medlemskap borde enomvärdering av omställningsbeslutet genomförts. Så harinte skett. Den arbetande omställningskommissionensresultat får ändå ses som steg i rätt riktning. Man inser attdet är orimligt att föröda våra jordresurser framtill ett ev. EG-medlemskap. Kommissionen konstaterar isitt första delbetänkande: ''För den svenskavegetabilieproduktionen kan det finnas förutsättningar attmed de stödnivåer som gäller inom EG långsiktigtupprätthålla en åkerareal som är större än den som skulle hagällt om 1990 års reform skulle ha fullföljts.'' Vidare: ''Förvegetabiliesektorn innebär en oförändrad politik attresurser förstörs eller lämnar sektorn fram tillett inträde. Eftersom en större åkerareal blirkonkurrenskraftigare i en EG-marknad än i en isoleradsvensk marknad kommer nya resurser att tillföras dennasektor efter inträdet. ''Kommissionen föreslår bl a en arealersättning på 1 000kr/hektar, att man skall kunna avbrytaomställningsprogrammet och att inriktningen vad gällerexportstöd skall vara EG:s nivåer. Dessutom föreslås ettökat stöd till biologisk-ekologisk odling. Den enda rimligalinjen nu är att man inför ett ev. EG-inträde skall skapanågorlunda lika konkurrensvillkor med vad EG-ländernahar. Där går av EG-budgeten till jordbruket genom bla arealersättning och exportstöd. I finns ocksåegna nationella stödformer.Det kan också nämnas att i EG-kommissionensutlåtande om svensk jordbrukspolitik sägs bl a att Sverigesaknar stöd för investering i jordbruk, vidareförädling ochmarknadsföring av jord- och skogsprodukter,förtidspensionering, bokföring, igångsättning av ömsesidigtbistånd m.m. Vidare står det beträffande spannmål om ettåterinförande av interventionsköp och prisstöd. Om vijämför med så innebär det i CAP-reformenbeslutade interventionspriset nästan /kg och arealbidragpå /hektar i genomsnitt (innan deprecieringen avden svenska kronan). Det är en klar skillnad mot Sverigemed ett föreslaget garantipris på /kg och enarealersättning på /hektar. Enligt uppgift innebärEGs totala ersättning /1995 per kg fördeladpå spannmålspris 1:13 samt arealbidrag /ha.På försommaren 1992 fördes en inflammerad diskussionom jordbrukets vara och dess behov av likakonkurrensvillkor med EG. I antogs skrivningarom att ej ensidigt sänka gränsskyddet och att omställningenborde prövas i förhållande till EG-villkoren.Under hösten har frågan om det s kkompensationsbeloppet till jordbruket behandlats avriksdagen. Enligt jordbruksutskottets kanslis beräkningarinnebar beslut att de s k direktbidragen i principskall utgöra kompensation för uteblivna prishöjningar,alltså kompensation för kostnadsökningar till följd avGATT. hade sådan kompensation utgått i form avprishöjningar. Direktbidraget för /91bestämdes till 2,443 miljarder.För /92 uppgick direktbidragen till 2,393miljarder -- en besparing på 50 miljoner.Det jordbrukspolitiska beslutet innebaren reducering av direktbidraget till 1,6 miljarder, ettinkomstbortfall för jordbruket på totalt över 800 miljonernär det egentligen borde blivit en uppskrivning på grund avkronans depreciering. På typjordbrukets spannmålsgårdhar den s k täckningsgraden sjunkit från år 1989till preliminärt 1992. Detta skulle innebära enårslön på vilket innebär att mångaspannmålsföretag går med stora förluster.Risken är nu stor att utslagningen eskalerar med ökadarbetslöshet och avfolkning av den svenska landsbygdensom följd. Vad det innebär i form av minskade öppnalandskap är kanske inte så svårt att föreställa sig.Vi anser det rimligt att svenska jordbrukare får med EGjämförliga villkor och att värdet av öppna landskap, bättremiljövillkor, bättre djurhållning osv skall vägas in itotalkalkylen. Värdet av att ha boende och sysselsättning ihela landet måste finnas med som faktor ijordbruksdebatten. Beredskapsfrågorna, en annan viktigfaktor, tycks för övrigt helt ha fallit ur debatten. Utan enförändring av jordbrukspolitiken i den riktning anvisat kommer att varai underläge i förhållande till jämförbara länder när detgäller jordbruksproduktion.Budgetpropositionen föreslår nu att lantbrukarna skalltvingas in i omställningsprogrammet genom att förutsätta15% träda för att få arealstödet. Omställningsprogrammetomfattar redan 375 000 ha. Trädeskravet skulle innebära attytterligare 125 000 ha tas ur produktionen. I många fall ärdetta inte möjligt med så kort varsel beroende på tecknadekontrakt eller gårdens produktionsinriktning meddjurhållning. I EG ligger trädeskravet på . Vid enjämförelse med bör noteras att omställningsarealenutgör av vår åkerareal exkl. . Den föreslagnaarealersättningen /hektar är en för låg nivå för attspannmålsproducenter skall klara sig fram till ett ev. EG-inträde. Exportfinansieringsfrågorna måste också få sinlångsiktiga lösning där målsättningen måste vara att Sverigeskall ha samma nivåer som de som tillämpas i EG. Svensklivsmedelsindustri bör ges möjligheter att agera påexportmarknaden på ungefär samma villkor som företageni våra konkurrentländer. Då kan arbetstillfällen värnas ochtillskapas inom livsmedelsindustrin. Här aviseras nu att enproposition är att vänta i frågan.Slutsatsen är att regeringen bör se över alla möjligheteratt justera upp arealersättningen. På kort sikt är det möjligtatt ta i anspråk outnyttjade medel i spannmålsregleringen.Med hänsyn till mycket svaga spannmålsskördkommer exporten av spannmål från att i stort settutebli innevarande budgetår. I spannmålsregleringenbedöms därför finnas en kvarstående nettobehållningmotsvarande ca 1992/93. Dessa medelkan därmed användas för att förstärka årsarealersättning. Bibehålls förmalningsavgiften under 1993och 1994 bör det finnas medel i regleringskassorna för enfinansiering , som är utanför ett tänktmedlemskap. En annan väg att gå för att förstärkalönsamheten och minska skillnaden mot EG kunde vara atthöja inlösenpriset. Inlösenpriset borde då höjas till en nivåsom minst motsvarar kronans försämrade köpkraft motomvärlden. Fördelen med en höjning av inlösenpriset är attdet inte medför någon direkt budgetbelastning. Metodernakan också kombineras.Ett levande jord- och skogsbruk betyder fortsatt liv pålandsbygden. har inte råd att vara utan sinlandsbygd och sin jordbruksproduktion.En jämförelse med de regler som finns inom EG ger vidhanden att drygt hälften av EGs jordbruksareal inryms inuvarande regler för regionala stödprogram. Ettöverförande av dessa regler på svenska förhållanden kundemedföra att inte bara det norrländska jordbruket får särskiltstöd utan även jordbruket i och Svealandsskogsbygder. Ett särskilt arealstöd som också omfattarvallen för dessa arealer skulle innebära både ett stöd förjordbruket i dessa bygder och ett stöd tillanimalieproduktionen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en högrearealersättning alternativt i kombination med ett högreinlösenpris för spannmål, finansierat genomspannmålsregleringen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att krav om att gå in iomställningsprogrammet ej skall ställas för att få del avarealersättningen.