mot · GH02Bo3 · 1993-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:8 Höjd garanterad ränta 1994--1996 för hus med statliga bostadssubventioner enligt äldre bestämmelser Propositionen redovisar överenskommelsen mellanregeringspartierna och Ny demokrati om hurriksdagsmajoritetens beslut att minska räntebidragen skallförverkligas.Bostadspolitiken har utvecklats till ett dystert exempelpå hur landet inte bör styras. i ett konjunkturperspektivhar bostadspolitiken bidragit till att förvärra denekonomiska krisen. Systemskiftet inom bostadspolitikenhar resulterat i kraftigt höjda boendekostnaderoch ett ras i byggandet. Det har skett en omfördelning avbördorna som innebär att den femtedel av beståndet somredan har de högsta boendekostnaderna har drabbats av destörsta pålagorna. Trångboddheten breder nu ut sigeftersom vanliga inkomsttagare inte längre har råd attefterfråga en god bostad.I dag finns ca 55 000 tomma lägenheter, detta trots att ca 175 000 personer står i bostadskö. Flertalet av de tommalägenheterna är för dyra för de ungdomar som bor kvarhemma trots att de är i behov av eget boende. De är ocksåför dyra för våra äldre som är i behov av ett modernt ochanpassat boende.Trots ett stort antal tomma lägenheter är det nödvändigtmed nytillskott. 1993 beräknas igångsättningen av nyabostäder att bli ca 10 000--15 000, vilket är den lägsta då 17 000 lägenheter igångsattes. Ett betydligt meraomfattande bostadsbyggande är nödvändigt för att mötamorgondagens behov. Främst handlar det om att geungdomarna samma chans som tidigare generationer att fåbilda hushåll när de själva vill bryta upp från familjen. Vihar dessutom en ålderspyramid som kräver ett mycket storttillskott av anpassade bostäder för våra äldre. harbeslutats att ca 70 000 människor från det krigshärjade forna Jugoslavienska få en i . Sammantaget krävs enomfattande nybyggnation för att inte skapa motsättningarmellan olika intressegrupper.Det är ett samhällsekonomiskt intresse attbyggproduktionen blir så jämn som möjligt. Tväraomställningar med stora neddragningar i byggnadsindustrinhar lett till att produktionskapaciteten och kunnandetslagits ut. En kapacitet och ett kunnande som vi i ett längretidsperspektiv kommer att behöva.Den s.k. krisöverenskommelsen mellan regeringen ochSocialdemokraterna innebar att en besparing på 3 miljarderkronor skulle göras på bostadsområdet.Socialdemokraterna förordade att besparingen skullevara rättvis och därmed belasta samtliga 4 miljoner bostäderi alla upplåtelseformer. Regeringen ansåg att besparingenskulle ske genom minskade räntebidrag, vilket endastdrabbar de senast byggda bostäderna, dvs. dem med deallra högsta boendekostnaderna.Våren 1993 hade konjunkturläget försämrats ytterligare.Allt pekade åt fel håll. Arbetslösheten ökade dramatiskt,fastighetsmarknaden sjönk, kreditinstituten drabbades avmiljardförluster och familjernas inkomster och därmedkonsumtionsutrymmet minskade kontinuerligt.Socialdemokraterna ansåg att besparingen skulle förvärrasituationen yttterligare varför vi föreslog att den skulleskjutas på framtiden.Besparingar är inget självändamål! Reella besparingar isamhällsekonomin ska i sin förlängning syfta till attåterupprätta stabilitet och balans i statens, kommunernasoch familjernas ekonomi.De senaste åren har inneburit kraftiga kostnadsökningarinom boendet. har bostadskostnaderna iföljd ökat snabbare än övriga varor. Mest markant varskillnaden i ökningstakten åren 1990 till 1991 dåskattereformen genomfördes. Skattereformenkompenserade emellertid de minskadebostadssubventionerna med minskade direkta skatter.Från 1987 fram till ökade konsumentprisernamed . i KPI, som svarar för ca 27procent av hushållens utgifter, ökade !Att familjerna har svårt att klara sina boendekostnadervisar bl.a. att antalet familjer som är berättigade tillbostadsbidrag har ökat mellan 1992 och1993. kontinuerlig minskning har förbytts imotsvarande ökning på fyra år.Ca 50 bostadsrättsföreningar har gått i konkurs och imånga fall dragit med sig bostadsrättshavare i personligkonkurs.Antalet exekutivt sålda fastigheter har tredubblats underperioden --1992.Antalet vräkningar har ökat sedan 1990.Under 1993 beräknas att ca 8 000 familjer kommer att vräkas från sina bostäder. Denövervägande delen har hyresskulder som är mindre än 20 000 kronor.Den beslutade upptrappningen av fastighetsskatten fårfullt genomslag 1993 och påverkar därmedboendekostnaderna uppåt.Fler orosmoln finns vid horisonten. 1994 kommerhyreshusen att omtaxeras. De nya värdena skall baseras på1992 års försäljningspriser. Taxeringsvärdena beräknas ökamed i genomsnitt . I sin tur leder det till att barafastighetsskatten kommer att öka med ca permånad för en normal lägenhet.De sänkta räntorna kommer på kort sikt bara staten tilldel. Flertalet har lånen bundna . En lågsubventionsränta vid konverteringen innebär att låntagarenfaller ur räntebidragssystemet.Från fördelningspolitisk synpunkt är regeringens förslagom höjd garanterad ränta oacceptabelt. Förslaget kommer,tillsammans med ordinarie upptrappning, att öka demånatliga kapitalkostnaderna med i genomsnitt ca 250 kr1994, 1995 samt för de ca 600 000 bostäderna som har räntebidrag.Även från andra utgångspunkter är förslaget förkastligt.Hushållen kommer inte generellt att få ökade inkomsterunder . Det betyder att än fler familjerkommer att söka sig till mindre och billigare bostäder.Därmed kommer trångboddheten att breda ut sig.Kostnaderna för bostadsbidragen kommer att öka genomatt antalet bidragsberättigade hushåll blir fler på grund avde stigande boendekostnaderna. Flerbostadsrättsföreningar och deras medlemmar kommer att fåsvårigheter, konkurserna kommer att öka. Antaletexekutiva försäljningar av egna hem och vräkningar frånhyres- och bostadsrätter kommer också att fortsätta att öka.Konsekvenserna för samhället i stort blir att kommunernassocialbidragskostnader kommer att stiga än mer ochbelastningen på kreditinstituten blir tyngre.Socialdemokraterna anser att även bostadssektorn skabidra till att sanera statens ekonomi. Emellertid ärtidpunkten nu inte den rätta att genomföra denna kraftigabesparing och dessutom måste den fördelas på ett rättvisaresätt. Alla bostäder och samtliga upplåtelseformer måstevara med och bära sin del av bördan. Inte bara knappt denfemtedel av bostäderna som redan har de högstaboendekostnaderna. Med hänvisning till anförda hemställsatt med avslag på proposition 1993/94:8 somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att när besparingen på bostadsområdet kan genomföras,skall den fördelas på hela bostadsbeståndet och samtligaupplåtelseformer.