mot · GH02A8 · 1993-11-10 00:00:00 — Sådana ingrepp i redanträffade kollektivavtal står enligt vår mening i strid medILO:s konventioner om förenings- och förhandlingsrätt. Deavspeglar vidare regeringens negativa hållning till defackliga organisationerna.Regeringen motiverar åtgärden med att motsvarandeövergångsregler påstås ha använts vid MBL:sikraftträdande. Detta påstående är inte korrekt. Dekollektivavtal som gällde då reglerade inte de helt nyaföreteelser i form av inflytandeförhandlingar och rätt tillinformation som infördes genom MBL. De avtal som nuenligt regeringens förslag delvis skall upphävas reglerardäremot exakt de frågor som lagändringarna gäller.Vi tar avstånd från denna typ av retroaktiv lagstiftningoch anser att de ingrepp i den fria förhandlingsrätten somden medför inte är acceptabla.Vi noterar också att arbetsrättskommittén övervägtdenna åtgärd, men för sin del kommit fram till att den intekunde genomföras.Undantag från turordningenBakgrunden till att LAS infördes var bl a att manav rättssäkerhetsskäl ville dels förhindra godtyckligauppsägningar, dels förhindra att vissa grupper stöttes ut frånarbetsmarknaden.Situationen var att de arbetstagare somhade någon form av arbetshinder eller inte längre var unga,friska och starka blev uppsagda först när det uppstodarbetsbrist. När konjunkturen till slut vände, var det alltsådessa arbetstagare som hade varit arbetslösa längst. Detresulterade i sin tur i att de inte fick arbete ens när tidernablev bättre. Antalet långtidsarbetslösa med olika former avarbetshinder blev efter hand större och större.LAS infördes bland annat för att förhindra dessapersonliga tragedier och för att få slut på detta slöseri medmänskliga resurser.Detta skedde genom kravet på saklig grund föruppsägning av personliga skäl. Om arbetsgivaren däremotmotiverar sin åtgärd med att det är arbetsbrist, attarbetstagaren inte längre behövs på företaget, så gällerandra regler.Det är arbetsgivaren ensam som bestämmer om detföreligger arbetsbrist eller ej. Det krävs inte att detföreligger brist på arbete för att uppsägningen skall godtas,utan det räcker att arbetsgivaren anser att han har förmånga anställda. En domstol kan normalt inte överprövaarbetsgivarens skäl för att arbetsbrist föreligger.Men om en arbetsgivare kan kringgå kravet på sakliggrund för uppsägningar av personliga skäl genom att påståatt uppsägningen grundar sig på arbetsbrist, blir det intemycket kvar av anställningsskyddet.Om det inte fanns något annat skydd, så skulle kravet påsaklig grund vid uppsägning på grund av personliga skälvara meningslöst. Men i dagens LAS finns skyddsregler motett sådant missbruk. Vid uppsägningar på grund avarbetsbrist får arbetsgivaren inte välja fritt vilka som skallsägas upp. Enligt lagen skall man följa en turordning somföljer principen först in -- sist ut. Den sist anställde skallalltså få gå först och den som har längst anställningstid skallfå behålla sitt arbete, naturligtvis under förutsättning att desom skall få stanna kan utföra de arbetsuppgifter som finnskvar efter neddragningen.Det står också fritt för arbetsgivaren och den fackligaorganisationen att, om man så bedömer, träffa avtal omavsteg från turordningen. Den som sagts upp på grund avarbetsbrist har dessutom företrädesrätt till nyanställning.Regeringen förslår nu att arbetsgivaren själv utanhänsyn till turordningen skall få undanta två arbetstagarefrån turordningslistan.Effekterna av den föreslagna regeln blir att detnuvarande anställningsskyddet i små företag försvinner.Eftersom arbetsgivaren helt och hållet själv bestämmer omoch när det föreligger arbetsbrist, så kommer ävenanställningsskyddet vid uppsägning på grund av personligaskäl att mista sitt innehåll. Varför ska en oseriösarbetsgivare ange personliga skäl som grund för enuppsägning, om han riskfritt kan bli av med den anställdegenom att påstå att uppsägningen sker på grund avarbetsbrist?Sammantaget leder detta till att anställningsskyddet ismå företag blir sämre än i stora företag. Detta kan i sin turleda till att dessa företag får svårare att rekryterakvalificerad arbetskraft.Lagändringar som får sådana effekter är det som minstav allt behövs i dagens arbetsmarknadssituation.Det nuvarande systemet fungerar tillfredsställande. I enenkät som utförts på uppdrag av SAF förklarade enöverväldigande majoritet av arbetsgivare med mindre än 10anställda att de inte haft några som helst problem att få enlämplig sammansättning på arbetsstyrkan efterneddragningar som de genomfört.Mot denna bakgrund saknas det anledning att försämraanställningsskyddet i småföretag på det sätt som regeringenföreslår.Möjlighet att åberopa gamla förseelserNär en arbetstagare gör sig skyldig till ett beteende somkan föranleda uppsägning eller avskedande, är det viktigtatt åtgärder vidtas så snabbt som möjligt. En arbetstagareskall inte behöva gå utan att få klarheti om han skall bli uppsagd eller inte. Därför innehåller LASen regel som innebär att en arbetsgivare inte får säga uppeller avskeda någon enbart med stöd av en omständighetsom han känt till mer än en månad.Regeringen vill nu förlänga till två månader.Med hänsyn till att underrättelse om ifrågasatt uppsägningskall lämnas minst en månad före uppsägningen hararbetsgivaren därmed på sig att ta ställning tillom uppsägning skall ske eller ej. Vi kan i den delen godtaregeringens förslag.Regeringen vill emellertid därutöver införa enarbetsgivareventil som innebär att tidsgränsen i vissa fallskall bli ändå längre. Det gäller när arbetstagaren självaccepterat en förlängning och när det föreligger s ksynnerliga skäl.Detta innebär att det kommer att uppstå mängder avtvister om dessa undantag är tillämpliga eller ej.Undantaget för synnerliga skäl innebär dessutom attarbetsgivaren i de klaraste uppsägnings- ochavskedandefallen i princip skall få obegränsad tid på sig attåberopa äldre förseelser.Vi är dock ändå beredda att acceptera enarbetsgivarventil i det fallet en anställd, helt frivilligt,bevisligen har medgivit en förlängning, under förutsättningatt denna är tidsbestämd till en kortare period.Däremot kan vi inte finna att det finns något hållbartskäl för ett allmänt undantag vid synnerliga skäl. Det bördärför inte genomföras.Information efter anställningRegeringen föreslår att reglerna om information omgällande anställningsvillkor i ett EG-direktiv skall införas iLAS. Vi motsätter oss inte detta. Vi beklagar dock attarbetsgivarna inte varit intresserade av att lösa denna frågagenom kollektivavtal. Det hade legat i linje med detsvenska intresset av att direktiv skall kunna omsättas itillämpliga avtal, för att få en rimlig anpassning till de olikabranschernas behov.Förhandlingsrätt och veto mot oseriösa entreprenaderRegeringen föreslår att arbetstagarorganisationernasrätt till information och förhandlingar enligt MBL när derasarbetsgivare avser att anlita en entreprenör skall avskaffas.Dessutom försvinner vetorätten för den centrala fackligaorganisationen.Propositionen innehåller inga konkreta skäl för dettaförslag. Förmodligen därför att regeringen redan idirektiven till av ideologiska skälangav att reglerna skulle bort. Det kan för övrigtifrågasättas om en sådan åtgärd står i överensstämmelsemed åtaganden i . I vissa situationer ärnämligen det direktiv om arbetstagares rätt tillanställningsskydd och inflytande vid företagsöverlåtelser,som vi berör nedan, tillämpligt vid entreprenad.Det finns inget skäl att minska arbetstagarnas rätt tillinflytande i dessa situationer, utan att några konkretaolägenheter med nuvarande regler har kunnat påvisas.Regeringen har vidare föreslagit att den fackligavetorätten mot oseriösa entreprenader skall avskaffas. Inteheller på denna punkt har vare sig regeringen ellerArbetsrättskommittén kunnat redovisa några konkreta fallav missbruk eller olägenheter med nuvarande regler.De motiv som redovisas för att minskaarbetstagarorganisationernas möjligheter att ingripa motoseriösa företag är av två slag.Det påstås att dagens regler strider mot EG-rätten. Detpåståendet är felaktigt.Regeringen motiverar åtgärden med att den fackligavetorätten inte visat sig förhindra oseriösa företag ochekonomisk brottslighet i alla fall.Det sistnämnda argumentet leder, om det fullföljs, tillorimliga konsekvenser. Det skulle nämligen innebära attalla regler som är till för att förebygga brott bör avskaffas,eftersom brottslighet bevisligen förekommer.Mot denna bakgrund kan vi inte finna att det finns någotskäl att försvaga de fackliga organisationernas möjligheteratt ingripa mot oseriösa företag.Seriösa småföretag skall inte behöva konkurrera medföretag som smiter undan från sitt ansvar mot sina anställdaoch samhället. Tvärtom har dessa företag rätt att kräva attsamhället vidtar alla de åtgärder som är möjliga för att deskall få konkurrera på lika villkor. Den fackliga vetorättenmot oseriösa entreprenader är en av alla de åtgärder somvidtas för att bekämpa den osunda konkurrens som oseriösaföretag utgör.Blockader mot företag som tillfälligt saknar anställdaRegeringen föreslår nu att det i lag skall införas ettförbud mot fackliga stridsåtgärder mot företag utananställda. Detta skall gälla oavsett om företaget brukar haanställda eller ej.Förslaget motiveras inte av att blockader mot företagutan anställda skulle vara särskilt vanliga eller utgöra ettallvarligt problem på svensk arbetsmarknad. Frågan är isjälva verket löst av arbetsmarknadens parter för störredelen av LO-området genom att huvudavtalet från 1938förbjuder sådana åtgärder.På LO-området är det bara , ochTransportarbetareförbundet som inte antagit huvudavtalet.Motsvarande regler har inte heller införts i de branschavtalsom gäller inom dessa förbundsområden. De treförbundens arbetsgivarmotparter har inte heller under desnart som gått sedan huvudavtalet ingicks framförtnågra krav på en sådan avtalsreglering.Utmärkande för de tre berörda branscherna är att det ärmycket vanligt att företag ibland har anställda och iblandinte. För att förvissa sig om att förbundens medlemmar skallomfattas av kollektivavtal och det försäkringsskydd somdetta medför, kräver de berörda förbunden avtal medföretag som brukar ha anställda. I övriga fall saknas skäl attkräva kollektivavtal och därmed också kunna vidtastridsåtgärder.Den åtgärd som regeringen nu föreslår motiveras såledesinte av några praktiska behov. Vi finner det mycketbetänkligt att regeringen i strid med de principer som gällerför den svenska arbetsrättsliga modellen föreslår regler omingrepp i den fackliga konflikträtten, trots att inga allvarligaproblem föreligger och utan att sådana åtgärder krävs föratt försvara vitala samhällsintressen.Extra betänkligt är det att regeringen på detta sätt villförsvåra möjligheterna för de berörda fackförbunden attskapa rimlig trygghet för sina medlemmar i då flermedlemmar än normalt på grund av arbetsmarknadslägettvingas ta olika former av tillfälliga anställningar.Riksdagen tar på sig ett mycket stort ansvar om denföljer regeringens förslag. Det är för det första fråga om attgöra ett ingrepp i den grundlagsskyddade konflikträtten.Men det är också fråga om att minska möjligheterna förindividen att få ett rimligt skydd. Man kan lätt föreställa sigföljande situation. En medlem iByggnadsarbetareförbundet får anställning hos ettfamiljeföretag. Han meddelar detta till den fackligaorganisationen, som redan första anställningsveckan kräveravtal med arbetsgivaren. Denne skriver på rätt omgående.Men det är . Byggnadsarbetaren skadades redanandra dagen så svårt att han blir delvis invalidiserad förresten av livet. Han förlorar på attinte omfattas av kollektivavtalets regler omtrygghetsförsäkring för arbetsskada. Om han avlidit, skullehans familj ha blivit utan ersättning fråntjänstegrupplivförsäkringen.Våra förslagFöreträdesrätt för deltidsanställdaMånga kvinnor är deltidsarbetslösa. Det innebär att desamtidigt som de arbetar deltid hos en arbetsgivare äranmälda som arbetssökande hos arbetsförmedlingen. Dessakvinnor återfinns främst inom offentlig sektor, hotell- ochrestaurangbranschen och inom handeln. Trots flera försökhar arbetsmarknadens parter inte kunnat lösa frågan.Problemet har oftast sin grund i att arbetsgivarenorganiserar arbetet på ett sådant sätt att en mängd olikadeltidstjänster uppstår.Problemen för dessa kvinnor kommer att bli ännuallvarligare med det förslag till förändringar avarbetslöshetsförsäkringen som regeringen lagt fram.Kvinnornas möjlighet att få arbetslöshetsersättningkommer dramatiskt att minska och ersättningsnivånkommer också att bli lägre. Det är inte heller acceptabeltatt gå år med arbetslöshetsersättning, beroende påatt arbetsgivaren inte erbjuder längre tjänstgöringstid.Så får det inte vara. Det är rimligt att dessa kvinnor fåren förtursrätt till tjänster som blir lediga hos arbetsgivarenoch som innehåller mer tid än den egna tjänsten.Vi föreslår därför en ändring i LAS som framgår avbilaga nr 1.Anställningsskydd och inflytande vidföretagsöverlåtelserSverige har genom åtagit sig att följa EG:sdirektiv (77/187/EEG) om skydd för arbetstagaresrättigheter vid överlåtelse av företag. uttaladevid sin behandling av den s.k. EES-propositionen (prop.1991/92:170 bilaga 9 sid. 25) att svensk lagstiftning uppfylldedirektivet utan några särskilda lagstiftningsåtgärder. anfört (i avsnitt 13) framgår dock attdetta antagande inte var helt korrekt.Direktivet behandlar frågor om arbetstagarnaspensionsförmåner, inflytande, rätt till bibehållnaanställningsförmåner och anställningsskydd vidföretagsöverlåtelser.En grundläggande brist i svensk lagstiftning, som gällersamtliga dessa frågeställningar, består i att begreppetföretagsöverlåtelse enligt svensk rätt har en snävareinnebörd än vad som följer av EG-direktivet.Med företagsöverlåtelse enligt direktivet avses t.ex. --till skillnad från vad som gäller enligt svensk rätt -- ävensituationer då en arbetsgivare lämnar ut på entreprenadhela eller delar av den verksamhet han tidigare självbedrivit. Detsamma gäller när en uppdragsgivare byter uten entreprenör mot en annan. Ett annat exempel påsituationer som omfattas av EG-direktivet är när stat ellerkommun privatiserar delar av sin verksamhet.Det bör dock observeras att regeln inte gällerentreprenader i allmänhet utan enbart när uppdragsgivarengenom entreprenaden överlåter en verksamhet som hansjälv tidigare bedrivit.Genom att EG-direktivet ger arbetstagarna rätt att --med bibehållna anställningsförmåner -- övergå i anställninghos den som övertar verksamheten innebär redan detta enavsevärd förstärkning av anställningsskyddet i förhållandetill vad som gäller enligt LAS.Svensk lagstiftning innehåller vidare inte något absolutskydd för utgående anställningsförmåner under detgällande kollektivavtalets giltighetstid, när arbetstagarebyter anställning på grund av företagsöverlåtelse.Hittills har endast de delar av direktivet som avseranställningsskyddet varit föremål för övervägande iArbetsrättskommittén. Det finns därför enligt vår meninginte skäl att nu föreslå några andra lagändringar än sådanasom bör inrymmas i LAS. När det gäller sådanaförändringar som bör intas i MBL bör därförenligt vår uppfattning nu stanna vid att som sin mening geregeringen tillkänna följande.Regeringen bör återkomma till med de förslagsom bör föranledas av en fortsatt analys av vad som i övrigteventuellt krävs för att övriga delar av direktivet skallgenomföras i svensk rätt.Däremot bör redan nu besluta om deförändringar av LAS som är nödvändiga för att direktivetsminimiregler om skydd för arbetstagarnas anställningar vidföretagsöverlåtelser skall uppfyllas.Detta bör ske genom att LAS tillförs två bestämmelsermed det innehåll som framgår av bilaga nr 2. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avslå förslagen i proposition1993/94:67 om ändring i 5, 6 och 22 §§ lagen omanställningsskydd samt punkterna 2 och 5 iövergångsbestämmelserna,2. att med avslag på regeringens förslagbeslutar att 7 § i lagen om anställningsskydd skall ha denlydelse som framgår av bilaga nr 3,3. att med avslag på regeringens förslagbeslutar att 18 § i lagen om anställningsskydd skall ha denlydelse som framgår av bilaga nr 4,4. att beslutar att i lagen om anställningsskyddskall fr.o.m. införas en ny §, 27 a, medlydelse enligt bilaga nr 1,5. att beslutar att i lagen om anställningsskyddskall fr.o.m. införas två nya §§, 1 a och3 a, med lydelse enligt bilaga nr 2,6. att beslutar avslå förslaget i proposition1993/94:67 till lag om ändring i lagen om medbestämmandei arbetslivet,7. att beslutar avslå förslaget i proposition1993/94:67 till lag om ändring i arbetsrättslig beredskapslag,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ytterligarelagstiftning med anledning av EG:s direktiv /187/EEG.