mot · GG02So280 · 1993-01-26 00:00:00 — Åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen är ett avde viktigaste inslagen i hälso-och socialpolitiken i de nordiska länderna. Ett skäl föratt minska alkoholkonsumtionen anses vara detkonstaterade sambandet mellan den totalaalkoholkonsumtionen och alkoholskadorna. Ett annatstarkt skäl är det påvisade sambandet mellan alkohol ochbrottslighet, särskilt våldsbrott.Vid 37:e session i beslötrådet enhälligt (rekommendation nr 35/1989) attrekommendera ''att utarbeta etttidsbegränsat aktionsprogram för att uppfyllaVärldshälsoorganisationens (WHO) mål om en 25-procentig minskning av alkoholkonsumtionen ''.Från ministerrådets sida har man emellertid på grund avländernas olika alkoholpolitiska utgångspunkter gjort denbedömningen att det inte fanns förutsättningar för attutarbeta ett tidsbestämt handlingsprogram utan attförverkligandet av WHO:s målsättning finge betraktas somen nationell angelägenhet. socialutskotthar kritiserat ministerrådets passivahållning i denna fråga, som man upplevt som särskilt pinsami ljuset av att alla länderna ställt sig bakom WHO:s mål attminska alkoholkonsumtionen till år 2000.Den europeiska integrationsprocessen har allt merkommit att beröra de alkoholpolitiska frågorna och fråganom alkoholmonopolens framtid. Arbetet med att avskaffaeller minska betydelsen av gränskontrollerna mellanländerna innebär nya problemställningar beträffande deenskilda ländernas möjligheter att föra en självständigalkoholpolitik. EES-förhandlingarna och enskilda ländersansökan om medlemskap i har på ett påtagligt sättaktualiserat frågan om att alkoholpolitiken i Nordenkommer att påverkas av den fortsatta processen.De nordiska EFTA-länderna har i en särskilddeklaration i anslutning till markeratuppfattningen att dessa länders alkoholpolitik har hälso-och socialpolitiska motiveringar. I konsekvens härmedanser man att de nordiska alkoholmonopolen inte kanbetraktas som diskriminerande, varken av varor ellerpersoner i mening, och därför kanbibehållas. Ratificeringen av innebär såledesinte några förändringar av alkoholpolitikens mål. I vissaavseenden kan emellertid ändringar i alkohollagstiftningenbehöva genomföras som en anpassning till EG:sregelsystem.I anledning av har efterlyst en anpassning av den svenskaalkoholpolitiken till . EnligtRomfördragets artikel 37 skall monopol anpassas så att deinte diskriminerar varor eller personer från andra . Enligt den ståndpunkt äralkoholmonopolen redan anpassade till Romfördragetsbestämmelser, som också intagits i , och kandärför behållas.I avi om medlemsansökanförutsätts att anpassar sitt alkoholsystem så att detöverensstämmer bättre med de europeiskamålsättningarna. På tjänstemannanivå har man tolkat dettaså att alkohollagen måste ändras i fråga om ensamrätten tillimport och export. Däremot anses att den inhemskapartihandeln och distributionen av alkohol även ifortsättningen kan upprätthållas av hälsomässiga skäl. Frånpolitiskt håll har man emellertid inte tagit ställning till denframtida alkoholpolitiken med anledning av EG-medlemskap. Det anses emellertid viktigt att bibehålla decentrala delarna av alkoholmonopolet för att trygga desocial- och hälsopolitiska målen.I har man som mål att upprätthålla monopolethuvudsakligen i den form som råder , medan detexisterande import-och grosshandelsmonopolet på utländskt öl avvecklas. INorge räknar man med att kunna bibehålla höga priser påalkohol eftersom avgiftsnivån inte omfattas av EES-avtalet.Island har fört en mycket restriktivalkoholpolitik genom att hålla priserna så höga som möjligtoch att begränsa tillgängligheten. Resultatet är lägrekonsumtion och mindre alkoholskador än i övriga nordiskaländer.Vid förhandlingar mellan socialutskottoch de nordiska social-och hälsovårdsministrarna i den 10 november1992 uttalade de länder som förbereder förhandlingarom EG-medlemskap, att man kommer att uppträda med ensamstämd argumentation i alkoholfrågan. Socialutskottetför sin del anser det viktigt att länderna säkerställer att EGaccepterar folkhälsoperspektivet som utgångspunkt för dennordiska alkoholpolitiken.Socialutskottet är väl medvetet om att de nordiskaalkoholmonopolens förenlighet med EG-rätten kan kommaatt ställas på sin spets redan när trätt i kraft.Således gäller för de nordiska länderna att övertyga EG:smedlemsländer m.fl. att de nordiska alkoholmonopolen ochandra regler på alkoholområdet har en hälsopolitisk grundoch att de inte syftar till att skydda de inhemskaalkoholprodukterna mot konkurrens.Den 17 september 1992 antog WHO:s regionalkommittéför en europeisk aktionsplan mot alkoholskador(European Alcohol Action Plan). Planen bygger påmålsättningen att minska alkoholkonsumtionen --2000, som ingår i strategi för hälsa 2000. I planenbetonas särskilt vikten av att man slår vakt om rätten för deländer som för en mer ambitiös alkoholpolitik än flertaletatt behålla denna utan hinder av den pågåendeintegrationen i Europa.Sammantaget har 45 europeiska länder, inklusive allaEG-länder, ställt sig bakom den nya europeiskaaktionsplanen, vilket kan bidra till att EG kan accepterafolkhälsoperspektivet som utgångspunkt för den nordiskaalkoholpolitiken.Enligt socialutskott bör en nyhandlingsplan för att minska alkoholkonsumtionen iNorden utarbetas, innefattande bl.a.informationskampanjer inriktade främst på att skapaalkoholfria zoner i samhället såsom arbetsliv, graviditet,småbarnsföräldrar, barn och ungdom, samt trafikeninklusive fritidsbåtar. Planen bör även innefatta insatser föratt bibehålla en ambitiös alkoholpolitik i enlighet medWHO:s europeiska aktionsplan mot alkoholskador. Vidarebör de nordiska länderna i pågående och planeradeförhandlingar om EG-medlemskap uppträda med ensamstämd argumentation i EG-frågan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om insatser för en minskadalkoholkonsumtion i .