mot · GG02U625 · 1993-01-26 00:00:00 — En demokratisk utveckling i är av störstabetydelse för hela världssamfundet. För kan det fåen avgörande betydelse såväl politiskt som ekonomiskt.Framsteg har gjorts i processen för ett demokratiskt, icke-rasistiskt , men det förödande våldet har, somframhålls i propositionen, inneburit svåra påfrestningar.Den sydafrikanska regeringens ansvar för att bemästravåldsspiralen måste understrykas.Strukturerna med s.k. grand apartheid homelands syntesutgöra de största hindren när det gällde att få igångförhandlingarna att kontrollera våldet. Det är uppenbart attapartheid är mycket starkt rotad i Sydafrika.Regeringen angriper inte problemen med den vilja och kraftsom är nödvändig. Man behöver bara erinra sigInkathagate-skandalen, som innebar hemligaregeringspengar till våldsaktioner, för att understrykabehovet av en demokratisk övergångsregering och en heltoberoende för att genomföra de förstademokratiska valen i . Regeringen de äringen neutral part, och det internationella samfundet kaninte acceptera att den är både medspelare och domare omresultatet skall bli en fri och rättvis process. Strukturer fören interimregering måste sålunda utarbetas ochöverenskommelse träffas snabbt om vallagen och enoberoende mediakommission.Både ANC och det regerande haruttalat att val till en konstituerande församling kommer atthållas /94. Det rör sig om ett val somskall leda till att en ny demokratisk konstitution kan antasoch att apartheidsystemet avskaffas.Den avgörande frågan i den kommande processen är omNationalistpartiet frivilligt är berett att avstå från sittmaktmonopol och tillåta fria demokratiska val utan attförsöka utnyttja sitt maktinnehav och sin kontroll överadministrationen för att gynna sina egna politiska syften.Tyvärr visar erfarenheter från attNationalistpartiet i en rad fall verkat i motsatt riktning.Sverige har varit mycket aktivt att i olika former lämnastöd till kampen mot apartheid. Det har bl.a. tagit siguttryck i vår medverkan i det nordiskahandlingsprogrammet mot apartheid. I den fortsattaprocessen har ett stort ansvar att fullfölja sittåtagande till att stödja processen mot apartheid och för ettdemokratiskt, icke-rasistiskt . Det behövs engenomarbetad handlingslinje för att göra processen bortfrån apartheid så smärtfri och snabb som möjligt.Trots att president . de förklarat att ''apartheidredan är ett avslutat kapitel'' finns alltjämt ett tjugotalnationella lagar kvar som bygger på rassegregation. Dessalagar reglerar bl.a. styrelseskicket, utbildningen,reservatpolitiken, krigsmakten och pensionssystemet. Detbetyder att viktiga delar av apartheid är i kraft.Efter hyllades ochpresident . de för de reformer som då antogs. Påsenare tid har dock löften och utfästelseri alltför stor utsträckning inte visat sig vara hållbara.Mellan Nationalistregeringen och ANC träffades den 26september 1992 en överenskommelse ''Record ofUnderstanding''. Däri klargjordes att denfolkvalda församlingen skall ''skriva och anta en nykonstitution''.Men vid öppnandet av extrasessionen av detsydafrikanska parlamentet förklaradede att det var ''propaganda'' att konstitutionen skallutarbetas av en folkvald församling. de insisterade påatt avtal måste göras i förväg vad gäller det framtidastyrelseskicket enligt modell om''maktdelning''. Den innebär att de tre största partiernaskall styra landet genom ett roterande presidentskap somskall utöva sina maktbefogenheter i consensus. Dennamaktutövning skall ske oavsett partiernas storlek ochmajoritetsförhållanden i det framtida parlamentet. ANChar klargjort att det är möjligt att bildaen koalitionsregering, där och . Men ANC motsätter sig att ett koalitionsstyre skapermanentas genom bestämmelser i konstitutionen.President de har också krävt en överenskommelseom vilken roll de olika regionerna skall få.Regeringsmedlemmar talar nu öppet om att de s.k.hemländerna skall leva kvar. Hemlandssystemet är en avapartheids grundpelare och är inte förenligt medNationalistpartiets åtaganden i CODESA:savsiktsförklaring att skall vara ett ''enhetligt ochofragmenterat land''.de Klerk-regeringen har förnekat sitt eget ansvar för detpolitiska våldet i landet, trots att detta är uppenbart, ochFNs säkerhetsråd har uttalat att den sydafrikanskaregeringen ytterst bär ansvaret att hindra våldet i landet.Bildandet av en demokratisk övergångsregering har iden svenska Sydafrikapolitiken setts som en avgörandemilstolpe i demokratiseringsprocessen. När en sådanregering kommit till inom CODESA:s ram skulle de sistasvenska sanktionerna avskaffas. Men processen kan ännuhindras av Nationalistregeringen och andra odemokratiskakrafter. Faran är betydande med hänsyn till att av den statliga och kommunala administrationenbestår av vita sympatisörer till eller detkonservativa partiet.Enligt CODESA II:s icke bindande överenskommelseri de nu nedlagda arbetsgrupperna skallövergångsadministrationen tillsättas i två faser. Enligt fasett skall den första övergångsregeringen tillsättas avCODESA med enbart begränsad makt. Efter valet till denkonstituterande församlingen skall en ny övergångsregeringtillsättas på grundval av resultatet i valet. Denna regeringskulle dessutom få betydligt mer makt.Den första fasen av övergångsregering är ett viktigt stegpå vägen mot demokrati och minskar Nationalistpartietsförmåga att använda sig av administrationen för attblockera den demokratiska processen. Det avgörandesteget tas först när ett demokratiskt val väl har hållits och enmer representativ regering tillträtt i enlighet medvalresultatet. En förutsättning är dock att denna regeringfår makt över administrationen och att landet inte hamnar ien väpnad konflikt.Det är angeläget att som stat fortsätter att gestöd till ANC och andra demokratiska grupper sombekämpar apartheid.Inom den demokratiska rörelsen i finns mångaolika grupper. Den viktigaste och tveklöst största rörelsenär befrielserörelsen . Inom ANC finns olika ideologieroch riktningar. Så länge apartheid existerar och ettdemokratiskt system saknas anser ANC att det är motiveratatt fortsätta att existera som en befrielsefront -- och inte somett parti. Detta klargjordes bl.a. när ,ANC:s generalsekreterare, besökte i slutet av 1992.Ramaphosa redovisade då att ANC i det första valetkommer att fortsätta att verka som en befrielserörelse ochatt en ombildning till ett politiskt parti först kan bli aktuellnär demokratin väl är säkrad.Sverige bör därför fortsätta med ett politiskt ochomfattande materiellt stöd till ANC och andra delar avrörelsen för demokrati fram till dess att apartheid kanbegravas för gott och demokratin är säkrad.I redogörelse ''Svenskt bistånd1991/92'' anges på sid. 175 att en stor del av det humanitärabiståndet gått till kampen mot apartheid och för endemokratisk samhällsutveckling i . Detta biståndhar under /92 uppgått till ca 310 milj.kr. Vidsidan av stödet till ANC, som var ca 100 milj.kr., harbetydande bidrag lämnats till rättshjälp för fängsladeapartheidmotståndare och till uppbyggandet avdemokratiska organisationer.I propositionen sägs att det humanitära stödet till ANCutgör en viktig del av biståndet. harinsatserna främst riktats mot att främja deltagande i ochförberedelsearbete inför förhandlingarna om demokrati iSydafrika. Dessa insatser är angelägna enligt propositionen.Vissa andra insatser har gällt undervisning, socialt stöd ochkultur.Statsrådet föreslår nu en kraftig minskningfrån ca 310 milj.kr. (275 milj.kr. enligt propositionen) till240 milj.kr. Vi anser att denna neddragning av anslaget äralltför stor och felaktig med hänsyn till det stora behovetoch den ytterst kritiska situation som råder i samtmöjligheterna att under kommande budgetår nå avgöranderesultat i kampen för demokrati och mänskliga rättigheter iSydafrika.Vi anser därför att anslaget via anslagsposten''Demokrati, mänskliga rättigheter och humanitärt bistånd''bör öka med 25 milj.kr. till de demokratiska folkrörelsernasarbete för fred och demokrati i och finansierasgenom omfördelning inom biståndsanslaget.Sverige bör även mer aktivt än tidigare ge ett direkt stödtill förhandlingsprocessen. Det kan ske i form av olikaformer av experthjälp till CODESA-arbetet. Det kaninnebära stöd till de oberoende val- och mediakomissionersom förväntas tillsättas inom CODESA:sram. Det kan också ske genom stöd till väljarutbildning ochgenom att sända observatörer före och under själva valet.Det största hindret mot ett fritt och rättvist val är detpolitiska våldet. Ett våld som kraftigt ökat sedan ANC återblev en laglig organisation och som sedandess krävt över 7 000 människors liv.På senare tid har två större utländska utredningar -- frånInternationella () och AmnestyInternational -- studerat våldet och dess orsaker i Sydafrika.ICJ kritiserar efter ett besök i i marsregeringen de för att i lag ha tillåtit bärande avlivsfarliga s.k. traditionella vapen. Vapen som varförbjudna. Kommissionen säger också att InkathaledarenGatsha bär ''ett tungt ansvar för våldet'' och attKwa Zulus poliskår, vilken leds av , måsteöverföras till den sydafrikanska polisens kontroll.Kommissionen påpekar att ANC:s ansvar för våldet harökat men att detta beror på ''avsaknaden av ett rättsväsendeoch därför kanske kan betecknas som oundvikligt''.ICJ gör en distinktion mellan ett statligt organiserat våldav dess polis och militär och de våldsdåd som utförs avmänniskor som hämnd eller i desperation över att det intefinns någon rättsapparat.Även Amnesty International lägger i en rapport till för mänskliga rättigheter från januari 1992huvudansvaret för våldet på Nationalistregeringens axlar:Det finns nu överväldigande bevis omsäkerhetsstyrkornas politik att agera partiskt tillsammansmed Inkatha mot ANC och dess allierade organisationer.Resultatet av denna politik leder till mord och andra brottmot de mänskliga rättigheterna. -- -- -- Om regeringen inte,eller fram till dess att regeringen, tar beslutsamma steg attoffentligt och otvetydigt agera mot de medlemmar avsäkerhetsstyrkorna som direkt eller indirekt deltar i tortyr,olagliga avrättningar och andra brott mot mänskligarättigheter och ställer dem inför rätta, kommer detnuvarande klimatet av rädsla, frustration och höga dödstalatt fortsätta.I stora rapport om ,publicerad , står:Trots regeringens löften om att hålla poliskåren utanförpolitiken fortsätter polisen sitt krig mot ANC ochnärstående organisationer -- och trots de växande bevisenmot polisen reagerar regeringen långsamt.Även en rad inhemska studier av våldet har utförts påsenare tid. , generalsekreterare i detSydafrikanska kyrkorådet SACC med 12 miljonermedlemmar, sammanfattar i sin analys våldets syfte:De samlade bevisen (om våldet) pekar nu på slutsatsenatt nationalistregeringen under F.W. de medvetetanvänder sig av statsapparaten i hemliga operationer, somsyftar till att försvaga de politiska rivalerna och samtidigtstärka de egna allierade. Syftet för regeringen är att bevaraså mycket som möjligt av de vitas privilegier.Våldet har också granskats av en domare, som tillsattes isamband med undertecknandet av fredsavtalet i september1991 mellan bl.a. ANC, regeringen och Inkatha. DomarenGoldstone är tillsatt på en treårsperiod att granska våldetoch föreslå åtgärder mot det. Goldstonekommissionenskriver visserligen i sin andra interimrapport , attbåde ANC- och Inkatha-anhängare kan lastas för våldet. slutsatser kräver Goldstone att regeringen agerar på enrad områden.Det gäller bl.a. att förmå polisen att beskyddabefolkningen, agera mot Kwa Zulu (som ses som en''privatarmé för Inkatha''), förbjuda bärandet avtraditionella vapen, hindra våldsdåd kring de s.k.ungkarlshärbärgena genom bevakning, inhägnande ochavväpning av beväpnade människor. Goldstone påpekar attdet finns omfattande bevis på att säkerhetsstyrkorna deltari kriminella aktiviteter som mord med politiska motiv.I november 1992 avslöjade ensambandscentral för den militära underrättelsetjänsten --DMI. Bland de dokument som då presenterades visades attden militära underrättelsetjänsten fortfarande användsaktivt för att med sabotage, korruption och andra direktkriminella medel sabotera och deskreditera ANC:sverksamhet.Trots att direkt uppmanat de Klerk-regeringen att ge utökade resurser tillGoldstonekommissionen för att undersöka militärensverksamhet, tillsatte de sina egna militärer attundersöka militärens egna brott. I de dokument somGoldstone avslöjade påvisades att den militäraunderrättelsetjänsten och ministrar i de Klerks regeringvarit medvetna om verksamheten och givit den stöd. Ingenav dessa ledande militärer har avsatts av regeringen. deKlerk har istället, enligt vittnesmål i rättegångar, lovat att''inte bedriva en häxjakt'' på de människor som deltagit imord och terrorhandlingar inom militära kampanjer motANC ().FN:s säkerhetsråd har uppmanat regeringen att följaGoldstonekommissionens rekommendationer att bl.a.förbjuda bärandet av traditionella vapen och inhägna deungkarlshärbärgen varifrån en stor del av våldet utgår.Denna uppmaning trotsar de Klerk-regeringen.Med tanke på det allvarliga hot som våldet utgör motprocessen för demokrati och fred i är detnödvändigt att spelar en mer aktiv roll ifredsarbetet. bör verka för initiativ på nordisk basisoch inom FN:s ram.I fredsarbetet i agerar olika s.k. monitoringgroups. Grupper som arbetar med att övervaka våldet ochbl.a. genom rättsprocesser försöker göra en insats när denreguljära rättsapparaten inte fungerar.De viktigaste grupperna är den kyrkliga EcumenicalMonitoring Program of South och den bredasamarbetsorganisationen . Dessa grupper har också inlett samarbete medolika icke-statliga organisationer utanför , bl.a.med Svenska Ekumeniska Nämden. Ett önskemål fråndessa grupper är att olika former av internationellaobservatörsresor kan äga rum. Bland annat planeras resorfrån . Dessa initiativ behöver finansieras och erhållastöd i olika former.Den svenska har tidigare beslutat att desvenska sanktionerna skall kopplas till inrättandet av enövergångsregering. Handelssanktionernas avskaffande harkopplats till ett bindande beslut om en övergångsregeringoch investeringsförbudet till denna övergångsregeringstillträdande. har klargjort att undantagfrån sanktionerna skall ges med restriktivitet.Genom att s.k. generella dispenser har givits till ettflertal företag har denna restriktivitet frångåtts. Dessutomanförs nya skäl av regeringen, bl.a. sysselsättningsaspekter,för en liberalisering av dispensgivningen. Detta skulleinnebära en direkt förändring från den tidigaresanktionspolitiken där situationen i varavgörande. Med tanke på den allvarliga situationen iSydafrika är det nödvändigt att beslut omrestriktivitet bibehålls. Den generella dispensgivningen börupphöra och dispensgivning med hänvisning tillsysselsättningsläget i bör inte ske.Skulle emellertid överenskommelse träffas mellanparterna, främst ANC och nationalistregeringen, om attsanktionerna kan hävas tidigare, finns givetvis inte skäl attupprätthålla dem. har aviserat att så skullekunna ske med hänvisning till nödvändigheten av eneffektiv bekämpning av arbetslösheten i Sydafrika.Det kan vara värt att i detta sammanhang notera attpresident i klargjort att de sanktioner frånIMF, som har ett avgörande inflytande över, intekommer att lyftas innan en demokratisk icke-rasistiskregering kommit på plats. Han anser också att detsammaskall gälla beträffande andra amerikanska sanktioner.Det är mycket angeläget att alla möjliga förberedelservidtas så snabbt som möjligt för att skall kunna sättain ett brett och omfattande utvecklingsarbete medSydafrika när en demokratisk, icke-rasistisk regeringinstallerats genom demokratiska val. Det gäller sålunda attförbereda ett verksamt bistånd på olika vitala områdeninom sydafrikanskt samhällsliv. Detta förberedelsearbetebör kunna redovisas . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att öka stödet till dedemokratiska folkrörelsernas arbete för fred och demokratii med via anslagsposten''Demokrati, mänskliga rättigheter och humanitärt bistånd''(dvs. ),2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge stöd tillförhandlingsprocessen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kontinuerligt sändaobservatörer för att övervaka demokratiseringsprocessenoch kommande val,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge stöd till de demokratiskaorganisationernas väljarutbildning,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skicka observatörer medspecifika uppdrag för att understödja arbetet mot detpolitiska våldet,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att undersöka möjligheterna tillinitiativ för utökade och förbättrade FN-insatser i Sydafrikai enlighet med säkerhetsrådets resolution 772,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att erbjudaGoldstonekommissionen experthjälp i olika former,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge stöd till de oberoendefredsinitiativ som tagits mot det politiska våldet, främstkyrkornas Ecumenical Programme of South ochNetwork of Independent Monitors,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att verka för att FN:soljeembargo och det bindande vapenembargot bibehållsfram till dess att en demokratisk konstitution antagits iSydafrika eller parterna (främst ANC ochNationalistregeringen) träffat annan överenskommelse ominternationella sanktioner,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att upprätthålla restriktivitet i alldispensgivning och att generella dispenser skall upphöra sålänge sanktionerna består eller om en överenskommelseträffats mellan parterna i enlighet med ,. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ingående förberedelsearbete försnabba och verksamma biståndsinsatser till ettdemokratiskt icke-rasistiskt .