mot · GG02Sk363 · 1993-01-26 00:00:00 — Inom vissa delar av råder en extremägosplittring som i många fall utgör ett allvarligt hinder förett rationellt skogsbruk. Situationen har historiska rötteroch är utmärkande just har flera större omarronderingsprojektvarit aktuella i . lantmäterienhet harvarit engagerad och jordpolitiskt syftar projekten till attskapa utvecklingsbara fastigheter för enskilt bruk. Praktiskthandlar det om att stödja enskilda företagare som avser atttill väsentlig del yrkesmässigt bruka fastigheten och varabosatt på orten.Omarronderingsprojekt som varit inne islutfasen har bland annat berört byarna i . Vid likvidutväxlingen uppstod såstora ekonomiska bekymmer för många sakägare att syftetmed förrättningarna kan ifrågasättas. Situationenförvärrades naturligtvis av att gällande skatteregler endastmedger rätt till skogsavdrag.För att möjliggöra en rimlig finansiering avlikvidskulden skulle möjlighet behöva ges att, i extrema fall,tillåta skogsavdrag. Ett sådant medgivande är ennödvändig åtgärd för att lösa den uppkomna situationen förde sakägare som tvingas att betala stora likvidskulder. Omen sådan åtgärd inte kan komma till stånd finns stor risk attberörda fastigheter antingen måste totalavverkas eller isämsta fall säljas exekutivt. En sådan utvecklingöverensstämmer inte med det grundläggande syftet medomarronderingsprojekten, att skapa utvecklingsbarafastigheter.Utöver detta drabbas sakägarna av betungandeförrättningskostnader, trots att personella administrativaresurser ställs till förfogande. Dessa kostnader är enligtgällande skatteregler inte avdragsgilla.I skogs- och jordbruksföretag utgör marken dengrundläggande produktionsreserven.Förrättningskostnaden för den rationaliseringsåtgärd somomarronderingen utgör bör därför skattemässigt kunnajämställas med andra, för företagets verksamhetnödvändiga kostnader och vara avdragsgilla.Om statsmakterna inte är beredda att ställa upp medavdragsrätt för förrättningskostnaderna i en obligatoriskomarrondering, kan naturligtvis inte tvång råda. En högregrad av frivillighet måste således godtas.Mycket talar för att frivillighet bör gälla när det gällerkommande omarrondering. Dessutom måste minimikravenför att erhålla egen ägolott avgöras i varje enskilt fall ochinte nödvändigtvis behöva överstiga 10--15 ha fördeltagande, även om den skogspolitiska målsättningenallmänt sett kan bibehållas.Det ska vara möjligt att bilda mindre jord- ochskogsbruksfastigheter för att främja utveckling pålandsbygden. Detta skulle gynna en ökad bosättning ochskapa förutsättningar för deltidsjordbruk ochkombinationssysselsättningar. Det skulle dessutom gynnamiljövården och bidraga till att hålla landskapet öppet.I några Dalakommuner har man prövat en form avfrivillig omarrondering under begreppet''markbytarbörsen''. Intresset har varit positivt menkostnaderna har i viss mån hämmat större praktiskaresultat. Frivilligheten vid omarronderingar skullenaturligtvis underlättas om de statliga bidrag som utgår iobligatoriet också kan utgå då frivillighet råder.Det är angeläget att ovanstående frågor utreds med syfteatt undanröja hinder för omarronderingar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utredning om bestämmelsernaför skogsavdrag, avdragsrätt vid omarrondering samtstatliga bidrag vid frivillig omarrondering.