mot · GG02So403 · 1993-01-26 00:00:00 — Barnhälsovården i har en lång tradition. Den harbidragit till vårt lands låga spädbarnsdödlighet och att vikanske har världens friskaste barn.Barnhälsovården byggdes upp dåmedicinska problem dominerade hälsobegreppet. Desskärnkompetens var och är fortfarande vaccinationer,systematiska kroppsundersökningar, kostrådgivning ochannan hälsorådgivning.När den statsunderstödda barnavården infördes 1938fanns det 20 barnavårdscentraler, 43 stationer och 3 filialer.På tio år ökade dessa 66 barnavårdande organ till nära 1600. Efter en viss centralisering minskade antalet någotfram till . Då skedde åter en snabb ökningfrån knappt 1 1970 till nära 3 1976. Antalet harsedan inte ökat nämnvärt, men organisation ochverksamhet har förändrats.1943 nådde barnhälsovården av de nyföddabarnen i storstäderna och i övriga städer.På landsbygden nådde verksamheten inte mer än vart tredjebarn. Det dröjde innan barnhälsovårdennådde alla nyfödda barn.Under den tid som barnhälsovårdens verksamhetutökats har också kunskaperna om barns utveckling ochbehov ökat. Uppmärksamheten på barns totala situationoch betoningen av tidiga och förebyggande insatser harintensifierats. Trots den utveckling som skett ärbarnhälsovårdens verksamhet fortfarande i storutsträckning bunden till den ursprungliga tanken omverksamhetens medicinska innehåll. Fortfarandeefterfrågar föräldrar i större utsträckning det som ärrelaterat till den traditionella kärnkompetensen än psykisktoch socialt inriktat arbete. Barnhälsovårdens viktiga ochangelägna pedagogiska uppgifter har inte understötts av ettpedagogiskt utvecklingsarbete. De pedagogiskaarbetsuppgifterna har bl a därför inte helt integrerats ibarnhälsovårdens arbete. I de pedagogiska uppgifternaingår bl a föräldrautbildning.Barnhälsovården når så gott som alla barn och derasföräldrar. Den har haft och har en stor betydelse förfolkhälsan. Det är distriktssköterskan/ barnsjuksköterskansom har den dominerande rollen i barnhälsovården. Det ärhon som har den tätaste och mest regelbundna kontaktenmed barnen och deras familjer. Det är hon som ser till attfamiljerna får den hälsovård som barnavårdscentralen kanerbjuda. Inom mödrahälsovården är det barnmorskan somhar den uppgiften. De personalgrupperna gör också storainsatser inom det allt mer uppmärksammade psykosocialaverksamhetsområdet.I en av genomförd undersökningägnas cirka åtbarnhälsovård. Det motsvarar cirka 323 miljoner kronor.Den genomsnittliga läkartiden har beräknats till 20 minuterper barn, 0--, och år. Läkarkostnaderna har beräknatstill i hela landet.Barnhälsovården, som når så gott som alla förskolebarn iSverige, står för 0,5--av den totala hälso- ochsjukvårdskostnaden.Sjuksköterskan/barnmorskan är den person somhuvudsakligen står för kontinuitet och tillgänglighet ochsom sköter samarbetskontakterna mellan olika vårdnivåer,institutioner och patienter/anhöriga. Det är därför främsthennes yrkeskompetens och personliga egenskaper som allra största betydelse för kvaliteten på den mödra- ochbarnhälsovård som ges och för den sjukvård som ges ihemmen.I omstruktureringstider är det viktigt att inte enbart tittapå det som är modet för dagen och som bl a av prestigeskälmåste genomföras. Man måste grundligt se på den strukturoch den kunskap som finns i det man vill ändra. Enfungerande organisation och verksamhet behöver inteändras för bara ändrandets skull. Det har gjorts tillräckligtmånga misstag inom hälso- och sjukvården. Låt oss integöra ett till genom att negligera distriktssköterskors,barnsjuksköterskors och barnmorskors insatser iprimärvården.Det vore sannolikt till stort men för folkhälsan om detpreventiva arbetet som till stor del vilar på barnmorskorsoch sjuksköterskors insatser blir utarmat i en fas närsjuksköterskans yrkesroll allt mer framstår somsjälvständigare och mer vetenskapligt förankrad genom bl aomvårdnadsforskning.Sjuksköterskan har en stark position inombarnhälsovården. Läkare och andra specialister fungerar ipraktiken mer eller mindre som konsulter tillsjuksköterskan i det förebyggande arbetet. Sjuksköterskaninom barnhälsovården har en stark folklig förankring.Verksamheten kan nås av alla. Barnfamiljerna vet vart dekan vända sig för att få råd och hjälp i vardagliga problem,som exempelvis kan gälla uppfödning, barnsjukdomar,fysisk och psykisk utveckling och förebyggande avbarnolycksfall. Sjuksköterskan har en god kännedom ommedicinska och psykosociala problem inom sittupptagningsområde. Det är kunskaper som skulle kunna tastillvara ännu bättre. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den nu väl fungerande barnhälsovården bör säkerställasi den pågående omstruktureringen av primärvården,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt distriktssköterskors, barnsjuksköterskors ochbarnmorskors arbetsinsatser och arbetssituation bör belysasi den pågående omstruktureringen av primärvården,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt distriktssköterskors, barnsjuksköterskors ochbarnmorskors verksamhet bör sanktioneras av samhället påsamma sätt som läkarnas verksamhet,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en särskild utredning bör tillsättas med uppdrag att bl.a.belysa distriktssköterskors, barnsjuksköterskors ochbarnmorskors insatser inom primärvård, inkl. mödra- ochbarnhälsovård.