mot · GG02U628 · 1993-01-26 00:00:00 — En offensiv för mänskliga rättigheter Den borgerliga regeringens ordrika tal om mänskligarättigheter måste i praktiken omsättas till en offensiv förrespekten för mänskliga rättigheter. För osssocialdemokrater är kampen för mänskliga rättigheter likagammal som partiet självt. Den ingår som en självklar del ivarje del av vårt internationella engagemang. Den härmotionen är en övergripande redovisning för vår syn påmänskliga rättigheter. Den är således inte någonländerkatalog. Mänskliga-rättighetssituationen i enskildaländer tas i stället upp i separata motioner.Vår grundsynSina djupaste rötter har socialdemokratin i övertygelsenom varje människas okränkbarhet, alla människors lika rättoch värde. Därför var också medborgerliga fri- ochrättigheter, konkretiserade i allmän och lika rösträtt, tanke-och trosfrihet, yttrande och organisationsfrihetsocialdemokratins första mål.Demokrati enligt socialdemokratisk tradition bygger, nuliksom då, på idéerna om frihet, jämlikhet och solidaritet.Frihet och jämlikhet är en förutsättning för människorsmöjlighet att utvecklas, både som individer och i samarbetemed andra -- både i och i andra länder.Solidaritet innebär inlevelse i andras villkor, omtankeoch omsorg men också vilja att minska och utjämnaekonomiska och sociala klyftor. Solidariteten stannar intevid vårt lands gränser utan omfattar alla folk.Med denna grundsyn, som återfinns i vårt partiprogram,är det självklart för oss socialdemokrater att främjandet avmänskliga rättigheter är utomordentligt viktigt i vårtinternationella arbete.Konventioner om mänskliga rättigheterFN:s allmänna deklaration om de mänskligarättigheterna som antogs 1948 samt konventionerna ommedborgerliga och politiska rättigheter och ekonomiska,sociala och kulturella rättigheter utgör ramverketför arbetet med mänskliga rättigheter. Tillsammansbenämns deklarationen och de båda konventionerna ''''.Flera andra senare konventioner reglerar olika delar avde mänskliga rättigheterna. T.ex. konventionen omavskaffande av alla former av rasdiskriminering,konventionen om avskaffande av kvinnodiskriminering,och konvention mot tortyr samt konventionen ombarnets rättigheter . antoggeneralförsamlingen också ett frivilligt tilläggsprotokoll omdödsstraff till konventionen om medborgerliga och politiskarättigheter.I of Human Rights stadgas rätten till liv, förbud mottortyr, tvångsarbete och dödsstraff, skydd mot godtyckligafrihetsberövanden, rätten till opartisk rättegång, rätten tilltanke-, yttrande- och religionsfrihet, föreningsfrihet m.m. --men också rätten till mat, bostad, utbildning och hälsa. Detär viktigt att dessa senare rättigheter -- de ekonomiska,kulturella och sociala -- lyfts fram i olika nationella ochinternationella sammanhang. Rika länder som ratificeratkonventionen måste förmås att ta ett ansvar också för attfattiga länder skall kunna leva upp till dess mening. Ikonventionstexten sägs att staten skall säkerställa deekonomiska, kulturella och sociala rättigheterna ''till detyttersta av sin förmåga''. Många fattiga utvecklingsländerhar emellertid mycket liten förmåga att leva upp till dessamål. Deras verklighet illustreras väl av nedanståendeuppgifter från UNDP's Human development report,1992:Att 1,2 miljarder människor lever i absolutfattigdom, dvs. nätt och jämnt överlever Att 14 miljonerbarn dör Att 1,3 miljardermänniskor saknar rent dricksvatten Att 2--3 miljardersaknar sanitära installationer Att 1,5 miljardermänniskor saknar hälsovård Att 300 miljoner barnsaknar grundläggande utbildning Att närmare 1 miljardvuxna är analfabeter varav 600 miljoner är kvinnorI rapporten konstateras också att det finns ett positivtsamband mellan ekonomisk/social utveckling ochmänniskornas frihet. Det visar att kampen förmedborgerliga och politiska mänskliga rättigheter måsteföras parallellt med kampen för en rättvisare ekonomiskvärldsordning.Arbetet för mänskliga rättigheter bedrivs också iEuroparådet och Europeiska säkerhetskonferensen (ESK).Arbetet i ESK behandlas i en separat motion.Den europeiska konventionen om mänskliga rättigheterantogs 1950. Till den europeiska konventionen finns ocksåett antal tilläggsprotokoll.En viktig skillnad mellan och deneuropeiska konventionen är att den senare också gerenskilda personer möjlighet att få prövat om en nation harbrutit mot konventionen. En annan skillnad är att de statersom anslutit sig till konventionen har skyldighet att anpassasin nationella lagstiftning till konventionens förpliktelser.Skillnaderna ligger i huvudsak på tillämpningsområdet, tillinnehållet finns däremot en relativt stor överensstämmelsemellan dessa regelverk. Motionen kommer i det följande atti huvudsak koncentreras på mänskliga-rättighetsarbetet iFN:s regi.Dödsstraff och tortyrDödsstraffet har diskuterats i FN sedan organisationentillkom 1945. Formuleringarna i of Human Rights''har rätt till liv, frihet och personlig säkerhet...''förefaller ju täcka detta krav, men det tolkas emellertid intesom något totalt förbud mot dödsstraff. Som nämnts är inteheller tilläggsprotokoll till konventionen om FN:smedborgerliga och politiska rättigheter tvingande. Detinnebär ingen skyldighet att avskaffa dödsstraffet utanerbjuder bara en möjlighet för staterna att åta sig att inteanvända det i fredstid.Detta är enligt vår mening helt otillräckligt och arbetetför att avskaffa dödsstraffet i freds- såväl som i krigstidmåste intensifieras. Trenden är att allt fler länder avskaffardödsstraffet men finns uppgifter om attverkställigheten av dödsdomar i de länder som fortfarandehar dödsstraffet kvar ökar. är det enda västland somutdömer dödsstraff för minderåriga.Regeringen bör också ta initiativ till enuppföljningskonferens om tortyrkonventionen i syfte att fåfler länder att underteckna den.Det är emellertid inte tillräckligt att ett ökat antal staterundertecknar konventionerna. Åtgärder för attefterlevnaden skall öka måste diskuteras. FN:s uppföljninggenom rapporter till och granskning av enskilda länder ikommissionen för mänskliga rättigheter är många gångerett alltför verkningslöst instrument.I internationaliseringens och det elektroniskakommunikationssamhällets tid är det ändå svårare att döljabrott mot mänskliga rättigheter. Flera välorganiserade ocheffektiva människorättsorganisationer som t.ex. AmnestyInternational arbetar för att avslöja och skapa opinion motMR-brott.Genom systematisk insamling av uppgifter rörandedödsstraffets tillämpning har organisationer som AmnestyInternational aktivt medverkat till att bekämpadödsstraffet. Amnestys arbete har dels givit publicitet åtdödsstraffet, dels bidragit till att rädda liv. Mer än 15 000 människor har enligt Amnestys rapporter avrättatsunder 80-talet.Sverige har regelbundet i anföranden tagit upp fråganom dödsstraffets avskaffande i internationella fora. Dettaarbete bör intensifieras. På svenskt initiativ börförutsättningarna för en bindande konvention motdödsstraffet aktualiseras. Detta arbete kan lämpligen ta sinutgångspunkt om mänskligarättigheter.FN:s tortyrkonvention som antogs avgeneralförsamlingen 1984 har bara undertecknats av ettfyrtiotal stater. Tortyr och annan grym och omänsklig ellerförnedrande behandling förekommer i stor omfattningockså bland länder som undertecknat tortyrkonventionen.Bland dessa kan nämnas . Trots att Turkietundertecknat såväl FN:s konventioner som den europeiskakonventionen mot tortyr rapporterarmänniskorättsorganisationer om omfattande tortyr iturkiska häkten och fängelser. Situationen är densamma imånga länder.Sverige har tillsammans med övriga nordiska länder tagitinitiativ till bildandet av FN:s fond för tortyroffer. Fondenstöder organisationer som arbetar i länder där detförekommer tortyr. Den finansieras med frivilliga bidragfrån regeringar, organisationer och enskilda, och det ärviktigt att ger ett fortsatt stöd till fondensverksamhet.FN-konferens om mänskliga rättigheter 1993Långt ifrån alla av FN:s medlemsländer har anslutit sigtill konventionerna om medborgerliga och politiska resp.ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter: efter 26 årinte fler än 96 resp. 99 av FN:s medlemsstater. För de andrakonventionerna, med undantag av , ärantalet ännu färre.Enligt ett beslut i FN 1990 planeras en särskild om mänskliga rättigheter äga rum 1993 i Wien.Då skall konventionerna utvärderas och strategin förfortsatt MR-arbete läggas upp. Förberedelsearbetet införkonferensen går emellertid trögt, och oenighet om allt fråndagordningen till definitionen av mänskliga rättigheter harrapporterats.Det är angeläget att regeringen ger sitthelhjärtade stöd -- både när det gäller ekonomiska insatserför att stödja fattiga länders deltagande och när det gälleratt aktivt arbeta för att få fler medlemsstater att signera ochratificera mänskliga rättighetskonventionerna utanundantagsklausuler. Vi socialdemokrater anser attregeringen bör verka för att fokuseras pårättigheterna och utvecklingsmöjligheterna för världensbarn. Det som är bra för barnen är bra för resten avmänskligheten också.Konventionen om barnets rättigheterEtt viktigt framsteg var antagandet av konventionen ombarnets rättigheter 1989. Den var resultatet av aktivtarbete från bl.a. Sverige.Vid som anordnades i september1990 på initiativ av dåvarande statsminister , utarbetades en handlingsplan för förverkligandetav . Ca 115 av FN:s medlemsländer harhittills ratificerat och ytterligare ca 40har signerat den.Barnkonventionens antagande och barntoppmötet ärinte slutet, utan början, på arbetet för att skapa garantierför barns rättigheter. De stater som undertecknatkonventionen åläggs att till FN:s i Genèveregelbundet rapportera om efterlevnaden av konventionen.Företrädare för regeringen har i anledning av sinrapportering varit kallad till förhör beträffandeefterlevnaden av i och i sambanddärmed fått motta viss kritik. Kritiken avser bl a att det i svensk lagstiftning saknas en åldersgräns förutnyttjande av barn i pornografiskt syfte. (Enligt svensk lag:när barnet är könsmoget.) Vi socialdemokrater anser iprincip att krav ska uppfyllas men pådenna punkt vill vi gå längre. Det ska självfallet inte allsvara tillåtet att utnyttja barn i pornografiskt syfte. Vidarekritiserades att svensk lagstiftning tillåter att sjuttonåringarkallas in till militärtjänst. I arbetet med barnkonventionenverkade för att åldersgränsen för barnsoldaterskulle sättas till . Att ta ut barn i krigstjänst är att grovtkränka deras rätt till barndom.Vid en internationell Röda --föreslog de nordiska länderna attmedlemsländerna i stället skulle göra unilateraladeklarationer om att inte använda barn i väpnadtjänst. I konsekvens med detta bör från svensk sida snarasten sådan unilateral deklaration, innebärande en förpliktelseatt ej utnyttja barn i väpnad tjänst, göras. Ensådan deklaration skulle självfallet också omfatta frivilligbefälsutbildning.Barn blir alltid oskyldiga offer för vuxnastillkortakommanden, de drabbas utan att själva kunna göranågot åt det av krig och förföljelse, och tvingas ibland tillkriminalitet, prostitution och annan förnedring. Barnutnyttjas som arbetskraft och blir fysiskt utslitna långt förevuxen ålder. Barn förvägras sin barndom och tvingas alltförtidigt ta ansvar över sin förmåga. Barn förvägras utbildningoch utveckling. Barn med fysiska och psykiska handikappgöms undan på barnhem. Barn säljs som handelsvara. Barnkidnappas för att hjärntvättas till den rätta politiskauppfattningen. Barn tvingas frysa och svälta. Barn utnyttjassexuellt av bl.a. svenska turister. Barn döms av domstol tilldöden. Barn mördas mot betalning för att de tvingas bo pågatan.Detta gör vuxna i olika länder mot barn och alltför sällanhörs det några fördömanden från andra länders regeringar.Inte heller från . Med sominstrument borde det vara möjligt att ge världens barn envärdigare framtid.Sverige ''fadder'' för genomförandeNär som ett av de första länderna antogbarnkonventionen innebar det inte bara att vi åtog oss attgarantera de rättigheter som konventionen föreskriver försvenska barn utan också verka för att alla barn garanterasdessa rättigheter. Det skulle ligga väl i linje med Sverigesengagemang för denna konvention och dess handlingsplanom regeringen förklarade sig beredd att göra enextraordinär insats för att alla världens länder skall leva upptill barnkonventionen.Mot denna bakgrund hemställer vi att förklararsig villigt att vara ''fadder'' för och i allasammanhang arbeta för dess förverkligande.Det innebär att barnens rättigheter skall beaktas i varjebeslut som tas också i vårt land. Svenska barn har enligtUNDP:s i många avseendende bästa uppväxtvillkoren i världen. Men också i vårt landfinns det åtgärder som måste vidtagas för att vi fullt ut skallleva upp till krav.Kvinnors rättDiskrimineringen av kvinnor måste på allvar föras upppå den internationella dagordningen.Kvinnor utgör mer än hälften av jordens befolkning, stårför två tredjedelar av alla arbetstimmar. Kvinnornaproducerar av all mat i men de äger inte marken de odlar. Iett flertal länder ställs kvinnor under förmyndarskap av sinamän. De får inte resa utomlands utan hans skriftligatillåtelse. De får inte själva ta banklån och männen anser sigt.o.m. ha rätt att rösta för sin hustru/sina hustrurs räkning.I t.ex. är flickebarn mindre önskade än pojkar.Det beror framför allt på systemet med hemgift somruinerar många fattiga familjer. För att slippa föda flickoranvänds fosterdiagnostik för att bestämma kön och sedanabort. UNDP uppskattar att kvinnounderskottet ibefolkningen är . Bland vanliga övergrepp mot kvinnor återfinns ocksåsterilisering och kvinnlig omskärelse.Kvinnlig omskärelse är förbjudet enligtbarnkonventionen men förekommer enligt i minst25 . Efterlevnaden är svår att kontrollera.Dessa bland andra problem måste föras upp pådagordningen vid , därrespekten för mänskliga rättigheter vad avser kvinnor böruppmärksammas särskilt.Våldtäkt som vapen i krigets BosnienDe har vi nåtts av rapporter om våldmot kvinnor av det mest avskyvärda slag. I Bosnienrapporteras enligt oberoende rapporter att mellan 20 000 och 60 000 muslimska kvinnor har utsatts för systematiskavåldtäkter av serbiska soldater. som på EG:s uppdrag granskatsituationen har framlagt starka bevis för att våldtäkt använtssom ett vapen i kriget. Kommissionens syfte var bl.a. attsamla underlag och se om bevisen var tillräckliga för attställa de ansvariga inför krigsförbrytartribunal. leddes av en före detta engelsk diplomat, enfransk före detta hälsominister, en EG-parlamentarikersamt advokater, psykologer och experter påvåldtäktstrauman.Det finns starka bevis för att våldtäkt är en del av sättetatt visa makt, terrorisera, förödmjuka, demoralisera och idetta fall även skrämma människor att lämna sina hem.Därigenom åstadkommer serberna den etniska utrensningsom man säger sig eftersträva. Förutom att utsätta demuslimska kvinnorna för största tänkbara förnedring ärsyftet också att de skall föda serbiska barn.De kvinnor som har skändats betraktas som ''orena'' ochdet är omöjligt för dem, om de vill bo kvar, att behållabarnet när det är framfött. Många försök tillfosterfördrivning kommer säkert att ske med stora risker föreget liv.Det kommer naturligtvis att bland dessa finnas kvinnorsom inte vill skiljas från sitt barn och som då ser som endautväg att fly. måste i detta sammanhang kunnaerbjuda asyl för moder och barn och erbjuda denvårdkompetens som behövs för att hälpa kvinnorna översina svåra upplevelser. En extensiv tolkning av FN:sflyktingkonvention medger detta.Genom tiderna har våldtäkter och sexuellt våld använtssom vapen i krig och för bestraffning. Det finns ettuppenbart behov av att stärka skyddet för kvinnor i krig ochkonflikter.Den internationella humanitära rättens regler -- denhumanitära rätten i väpnade konflikter och de mänskligarättigheterna -- täcker de flesta tänkbara situationer i vilkamänniskor är i behov av skydd, men de tar inte särskilt uppsexuellt våld mot kvinnor som krigshandling.I FN pågår ett arbete som också medverkat i.Det är en deklaration om våld mot kvinnor. Ett utkast harpresenterats och det skall behandlas av och därefter antas av FN:sgeneralförsamling.I deklarationsutkastet uppmanas medlemsländerna attfördöma våld mot kvinnor och inte heller åberopatraditionella sedvänjor för att på det sättet undvika sittansvar att undanröja våld mot kvinnor. Medlemsstaternauppmanas också att vidta åtgärder för att motverka våldmot kvinnor.Deklarationens definition på våld mot kvinnor är: ''varjehandling av könsspecifikt våld som resulterar i, eller kanresultera i, fysisk, sexuell eller psykisk skada eller lidandeför kvinnor, inklusive hot om sådana handlingar, tvång ellersummariska frihetsberövanden''.Detta arbete är välkommet men det är långt ifråntillräckligt. Som ''deklaration'' är detta dokument till intetförpliktigande.I ljuset av det som skett i bordedet vara självklart att denna deklaration iställetintroduceras som en konvention och därmed görs bindandeför dem som tillträder konventionen.Ett lämpligt tillfälle att öppna denna konvention förunderskrift är i samband med den ommänskliga rättigheter som skall hållas i , ellerallra senast vid . bör tainitiativ till att så sker.FN måste stärkasInte minst för att kampen för mänskliga rättigheter skallkunna föras framgångsrikt måste FN stärkas politiskt,organisatoriskt och finansiellt. kan glädjas åt att vårförre statsminister fått i uppdrag att drivaen del av förändringsarbetet i den oberoende kommissionsom kort och gott kommit att kallas Carlsson-kommissionen.Alla medlemsländer, stora som små, måste acceptera detgemensamma regelverk som innebärsamt ge ett ekonomiskt bidrag i förhållande till bärkraft.Industriländerna måste förmås att i första hand leva upp till0,7-procentsmålet. För svenskt vidkommande måste densänkning av biståndsnivån som föreslås ibudgetpropositionen ses som ett tillfälligt avsteg från 1-procentsmålet.FN:s arbete måste inriktas på att utjämna skillnader ochöka trygghet och välstånd för jordens snabbt växandebefolkning. Detta är ett resurskrävande arbete men framförallt behövs en stark politisk övertygelse och beslutsamhetom det nödvändiga i denna utveckling. Är man överens ommålet kommer man också att hitta de nödvändigaresurserna. Ett försök i denna riktning har dokumenterats idet s.k. Stockholmsinitiativet som legat till grund för ettFN-dokument där det föreslås att ''the peace dividend'' skallanvändas för utvecklingsinsatser. Det innebär enligtStockholmsinitiativet att alla länder, industri- såväl somutvecklingsländer, minskar sina militärutgifter , vilket frigör 1,5 biljoner USD(1 500 miljarder) varav 279 miljarder frånutvecklingsländerna själva, att användas för utveckling isåväl i- som u-länder.Mänskliga rättigheter i biståndetMänskliga-rättighetsmålet skall gälla allt svensktbistånd. Multilateralt, bilateralt, enskilda organisationer, u-krediter o s v.I flera länder har en glädjandedemokratiseringsprocess påbörjats. Dessa länder börsjälvfallet få vårt fortsatta stöd. I vissa andra länder ärframstegen svårare att se, men vi vill inte därav draslutsatsen att man bör vända dem ryggen.Mänskliga rättighetsmålet i biståndet har enligtvår mening i alltför stor omfattning använts som ett negativtsanktionsinstrument. Det är självfallet viktigt att reageranär upprepade kränkningar av mänskliga rättigheter sker ivåra biståndsländer, men för oss socialdemokrater är det isådana situationer viktigare att försöka få till stånd ett meraoffensivt MR-arbete som syftar till att initiera, stödja ochstimulera insatser till stöd för mänskliga rättigheter.Det är vår erfarenhet att det även i länder därdemokratiseringsprocessen har svårt att få fäste och politiskpluralism saknas, finns enskilda människor eller gruppersom kämpar för demokrati och mänskliga rättigheter. Dessamänniskor har rätt att räkna med vårt stöd. Det kan varajust i dessa länder som utländsk närvaro allra bäst behövs.Det är därför enligt vår mening i princip fel att i länder somexempelvis avbryta biståndsinsatser som direktkommer människor till del och bidrar till ökad politiskmedvetenhet. Att isolera människorna för att de haftolyckan att drabbas av en odemokratisk regering är fögaverksamt om man verkligen menar något med att demokratioch mänskliga rättigheter skall stärkas.Det är vår uppfattning att mänskliga rättigheter ibiståndet bör stärkas på flera sätt. Dels bör i störreutsträckning särskilda MR-projekt som uppbyggnad avdomstolsväsende, utbildning av civil poliskår m.m.initieras, dels bör MR-konsekvensbeskrivningar i likhetmed miljökonsekvensbeskrivningar göras till regel iplaneringen av varje biståndsprojekt.Mänskliga rättigheter och marknadsekonomiRegeringen har uttalat att svenskutrikespolitik skall främja demokrati, mänskliga rättigheteroch marknadsekonomi. Genom att använda dessa trebegrepp parallellt förefaller det som om regeringen vill geintryck av att detta är jämförbara storheter och attmarknadsekonomi ger garanti för mänskliga rättigheter ochdemokrati. Marknadsekonomi är visserligen en avingredienserna i en demokratisk utveckling men det är ändåbara ett medel och medel kan användas för olika syften. Imilitärdiktaturens införde Pinochetmarknadsekonomi men fortsatte att kränka alla tänkbaramänskliga rättigheter och landet var så långt ifrån endemokrati som man kan tänka sig.En fullständigt fri marknad gynnar i högre grad deekonomiskt starka. När utvecklingsländerna gör entré påvärldsmarknaden sker det på ojämlika vilkor och det gerojämlik utdelning. Detta har lett till att klyftan mellan rikaoch fattiga länder har ökat dramatiskt under senare år.Enligt Human Development Report 1992 har de av världens befolkning som har det bäst blivit 60gånger rikare . Denna utveckling måstebrytas.Sverige bör fortsätta att bilateralt och i Världsbankenverka för ett större socialt ansvar och en rättvisarefördelning av tillskapade resurser i samband medansträngningar att främja marknadsekonomi i fattigautvecklingsländer.Sverige bör också använda sitt inflytande i Världsbankenför att förmå banken att i sin verksamhet särskilt beaktabarnens rättigheter.Mänskliga rättigheter och demokratiDemokrati i form av fria hemliga, allmänna val ochflerpartisystem garanterar inte i sig att andra mänskligarättigheter efterlevs men demokratiska institutioner ochdomstolar är en förutsättning för att den som utsatts förkränkningar ska få upprättelse. Det är viktigt attkränkningar av mänskliga rättigheter fördöms och påtalas iinternationella fora oavsett om de sker i en demokrati ellerdiktatur. Det är vår uppfattning att regeringen bör varamera aktiv i detta avseende.RasismVid sidan av den konstitutionellt formulerade rasismsom genom apartheidpolitiken bedrivs mot de svarta iSydafrika, förekommer diskriminering gränsande till rasismmot indianer i , mot aboriginer i Australienoch andra urbefolkningar i deras egna länder.Främlingsfientlighet och rasism kommer också till ökatuttryck mot flyktingar och invandrare i de länder där de söktoch erhållit skydd. Attacker på flyktingförläggningar,misshandel, mordbränder och mord med rasistiskaförtecken rapporteras allt oftare. I vårt eget land liksom imånga andra länder anses allmänt att lågkonjunkturen ochden höga arbetslösheten är orsaken till den ökadefrämlingsfientligheten. Det kan enligt vår mening möjligenvara den utlösande orsaken men troligt är att dessanedvärderande attityder till flyktingar och invandrare redantidigare funnits i samhället.Rasism och främlingsfientlighet är gemensammaproblem för väldigt många länder men de har också enförmåga att som en gräsbrand snabbt sprida sig mellanländer. Rasismen finns i alla världsdelar och i rika såväl somfattiga länder. Att motverka rasism och främlingsfientlighetmåste ses som en av våra mest angelägna uppgifter.Problemet måste angripas från olika håll och på olikanivåer.