mot · GH02A19 · 1993-11-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:66 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för ungdomar och långstidsarbetslösa, m.m. KOSING till kommunernaI motionen lämnas ett förslag som innebär att medelfrigörs från arbetsmarknadsfonden i syfte att gekommunerna möjlighet att behålla vissa anställda.I propositionen föreslås bl a att omfattningen avarbetslivsutvecklingen (ALU) skall öka väsentligt.Försöksverksamheten med ALU som pågått sedan den 1januari 1993 avses förlängas till den 30 juni 1995.Detta skall enligt propositionen ses mot bakgrund av deproblem som samhället nu står inför med hög arbetslöshetoch där långtidsarbetslösheten är den allvarligaste.Långtidsarbetslösheten har ökat dramatiskt, från 62 000personer till 119 000 personer ett årsenare. De arbetslösa kommer från det privata näringslivet,stat och kommuner.I kommunerna råder en stor brist påpengar. På flera håll lånar kommunerna ur pensionsfonderför att klara driften. Kommunerna klarar inte längre attupprätthålla en rimlig verksamhet för medborgarna. Detdrabbar särskilt barn och gamla. De lagstadgadeskyldigheterna kan inte bedrivas på rimlig nivå.Kommunerna har, trots den rätt till självbestämmandesom följer av grundlag, av regering och riksdag bundits tillhänder och fötter. Det kommunala självbestämmandet är iuppenbar fara. Kommunerna har förlorat tidigarestatsbidrag och har drabbats av nya pålagoroch kostnader -- kostnader som staten vältrat över påkommunerna. Det senaste exemplet är de ca 40 000bosniska flyktingarna med släktingar.Under senare år har staten flyttat över alltfler avsamhällets bördor på kommunerna i syfte att begränsastatens budgetunderskott och dåliga finanser. Kostnadernaför socialhjälpen accelererar. Samhällsekonomiskt har maninte tjänat ett öre.Kommunerna saknar praktisk möjlighet att höjakommunalskatten. Många kommuner har rationaliserat ochförsökt spara in där det går.Även i kommunerna finns självfallet strukturellaproblem som måste angripas effektivt, bl a genomminskningar i antalet anställda. Men friställningar somgenomförs inom kommunala verksamhetsområden avorsaker som inte är av strukturell karaktär och som leder tillpåtagliga och inte acceptabla försämringar för medborgarnabör inte utan vidare godtas. Man bör inte utan påföljdkunna bryta de löften man gett väljarna och medborgarnaom en viss verksamhet.Medborgarna skulle få det bättre -- inte sämre -- lovadepolitikerna. Även politiker har ett ansvar för sina löften ochför den verksamhet som bedrivs. Men det är inte politikernaoch etablissemanget som får ta stöten av löftesbrott ochmisslyckanden. Det är de svaga grupperna -- kvinnor, gamlaoch barn.I kommunerna friställs nu personer, främst kvinnor inomvård och omsorg, i stor utsträckning. Pengarna räcker inte.Men vården, omsorgen och annan verksamhetför medborgarnas bästa behövs och måste trots allt bedrivaspå rimlig nivå. Det råder en mycket djup lågkonjunktur.Samhället har tagit på sig ett ansvar för medborgarna.Den som blir arbetslös har rätt till arbetslöshetsersättning.Arbetslöshetsersättningen betalas av statliga medel. Yttersthar den som inte kan försörja sig genom arbete eller klararsig på annat sätt rätt till socialhjälp.Kommunerna har inte råd att bedriva en rimligverksamhet. Anställda sägs upp och blir arbetslösa -- imånga fall . Men verksamheten måste bedrivas.Det säger lagen. Det säger löftena till medborgarna. Detsäger det sunda förnuftet.På en del håll har det förekommit att personer sagts uppoch att deras arbetsuppgifter helt eller delvis därefter harövertagits av personer som arbetar enligt ALU, vilketinnebär att kommunerna kan ha ersatt en kvalificeradperson med en okvalificerad eller mindre kvalificerad.I det utsatta läge som kommunerna nu befinner sig imåste man helt enkelt finna nya metoder -- nya lösningar.En sådan lösning kan vara att kommunerna får möjlighetatt i särskilda fall begära medel från staten för att kunnabehålla en anställd som måste sägas upp av rent ekonomiskaskäl men som har en tjänst eller ett arbete som måsteutföras.Medlen bör kunna tas ur arbetsmarknadsfonden ochadministreras via . Kommunernakan begära medel för en viss anställd. Ersättning utgår medett belopp som för den enskilde svarar motarbetslöshetsersättningen.En särskild pott i arbetsmarknadsfonden kan avsättasför ändamålet.Det är viktigt att åtgärderna används med vissrestriktivitet i syfte att förhindra fusk och kringgående. Engiven förutsättning måste vara att kommunen i princip harvidtagit rimliga rationaliseringar och andra åtgärder avstrukturell karaktär i syfte att frigöra resurser för den förmedborgarna nödvändiga verksamheten innan stödet kanutgå.Det handlar ytterst om att såväl stat som kommun, dvsskattebetalarna, får valuta för sina pengar. Det handlar omatt förhindra onödig rundgång. Det handlar om attförhindra utslagning från arbetsmarknaden och passivitet.Det handlar om sunt förnuft i en svår tid.Frågan om att ge kommunerna stöd i anställning(KOSING) måste få högsta prioritet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa förutsättningar för attkommunerna skall kunna behålla vissa anställda,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att medel för ändamål, somangetts i yrkande 1, tas från arbetsmarknadsfonden.