mot · GG02Fö801 · 1993-01-26 00:00:00 — I måste industrin redovisa utsläpp av över 300giftiga kemikalier. Detta har sporrat flera företag att minskasin kemikalieanvändning.De insamlade uppgifterna registreras i en databas,bearbetas statistiskt och publiceras. På detta sätt fårmyndigheterna ett underlag för prioritering avmiljöåtgärder och kan kontrollera att man följer nationellaoch internationella åtaganden för utsläppsminskningar.Dessutom får allmänheten veta vilka farliga kemikalierföretagen i deras grannskap hanterar och släpper ut.Många amerikanska företag har upptäckt att de ocksåkan dra nytta av registret. De kan se hur de ligger till iförhållande till andra i samma bransch.En del företag har på detta sätt märkt att deraskemikalieförbrukning var högre än konkurrenternas. Dettainnebär inte bara en belastning på miljön utan ofta ocksåen ekonomisk nackdel eftersom kemikalier kostar pengar.Därför har de minskat sin kemikalieanvändning, vilket ärtill gagn både för miljön och företagets ekonomi.Registreringen av kemikalier i kallas ''ToxicRelease Inventory, TRI''. Idén kom upp efterBhopalolyckan i . Amerikanerna frågade sigplötsligt om en sådan katastrof kunde hända också i USA.Det ledde bl.a. till en ny lag 1986, ''Emergency Planning anCommunity Right-to-Know Act''. Den slår fastallmänhetens rätt att veta vilka farliga kemikalier företagenhanterar och släpper ut. Med stöd av denna lag droginventeringen igång.Den amerikanska kemikalierapporteringen är mycketomfattande. 23 000 företag sänder in i genomsnitt 85 000rapporter till det amerikanska , ,. EPA har ett 60-tal personer anställda för att skötaregistret med en budget på ca sju miljoner dollar.Rapporteringen medför också en hel del extra arbete förföretagen. I början var de därför negativa till projektet, somansågs krångligt och tidsödande. Men har många märktatt de också får ut något av det och attityden börja svänga.Flera andra länder startar liknande projekt, bl.a.Holland. Även inom pågår diskussioneroch ett förslag väntas under 1993.Det vore bra om något liknande infördes i . Ensådan kemikalieregistrering skulle ge bättrebeslutsunderlag och underlätta uppföljningen avinternationella mål och överenskommelser. En begränsningi systemet är att många uppgifter inte bygger på faktiskamätningar utan är uppskattningar.Ett svenskt projekt i full skala kan komma att omfattaalla tillstånds- och anmälningspliktiga företag utomjordbruken och dessutom vissa andra grupper. Det kommerkanske att handla om 12 000--13 000 anläggningar.Eftersom vi i inte har de resurser som finns iUSA kan man förslagsvis tänka sig uppemot hundra ämnenoch en enklare rapportering. Det kommer ändå att krävasavsevärda resurser. En stor mängd data ska registreras ochnågon måste dessutom kontrollera att uppgifterna ärrimliga.Själva grundtanken är att de insamlade uppgifterna skavara offentliga och lättillgängliga. De bör därför lagras i enoffentlig databas. Ett förslag kan vara att utnyttja redanbefintliga datasystem.I dagens ekonomiska läge kan det inte bli tal om nyaresurser. Därför måste omprioriteringar inom befintligaresurser ske för att klara dessa uppgifter.Att börja med att göra detta projekt i full skala är intelämpligt utan till att börja med skulle vi i göra enpilotstudie i ett län för att se vilka praktiska svårigheter manstöter på och vilken ambitionsnivå som är rimlig.Jag vill därför föreslå att man i startar med ettpilotprojekt med kemikalieregister i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett pilotprojekt medkemikalieregister i .