ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02Jo11 · 1993-11-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:68 Lagändringar på djurhälsoområdet Regeringen har i proposition 1993/94:68 bl.a. redovisatett förslag för att bekämpa tuberkulos hos hjortdjur.Vi finner det häpnadsväckande att jordbruksministern idenna fråga inte har tagit hänsyn till de allvarligainvändningar som landets samlade veterinärexpertis restmot detta förslag. Ett antal länsveterinärer har i brev tilljordbruksministern med kopia till jordbruksutskottet medförvåning och oro tagit del av jordbruksministerns förslag.Av brevet framgår att bovin tuberkulos är, till skillnadfrån Aujeszkys sjukdom (AD) på svin och leukos pånötkreatur, en för människan mycket allvarlig och iblanddödlig sjukdom. Det är därför fel att jämföra tuberkulosmed de två andra för människan ofarliga sjukdomarna.Bovin tuberkulos hos hjort kan spridas till nötkreaturgenom sambete eller p.g.a. rymning från hjorthägn. Mångahjorthägn finns på jordbruksmark näraanimalieproduktionen. Via mjölk och kött kantuberkulosen spridas vidare till människan. Det föreliggerockså risk att bovin tuberkulos kan spridas från hjort tillbl.a. grävling, rådjur och älg.Det finns alltså en uppenbar risk att tuberkulos som vilänge varit befriade från ånyo kan uppträda såväl hosnötkreatur som människa.Det förslag till bekämpning av denna sjukdom somJordbruksverket lagt fram till regeringen tillstyrks av bl.a.Statens livsmedelsverk, , ochLantbrukarnas riksförbund. Förslaget synes innebära ensäkrare möjlighet att förhindra en spridning av sjukdomen,men jordbruksministern frångår förslag ipropositionen.Att sätta enskilda hjortägares ekonomiska intressen föreintresse för animalieproduktionens djur och djurägare ochframförallt före folkhälsan finner vi uppseendeväckande. Vifinner det inte tillrådligt att sätta folkhälsan på spel underden tvåårsperiod det skulle dröja innan kan få enutvärdering av det kontrollprogram somjordbruksministern föreslår.Vi föreslår att hos regeringen begär ettomarbetat förslag till snabb lösning av detta allvarligaproblem. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag angåendebekämpning av tuberkulos hos hjortdjur,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bekämpning av tuberkulos hoshjortdjur.
mot · GH02K11 · 1993-12-09 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:77 En ombildning av arbetsgivarorganisationen på det statliga området Regeringen förordade i prop. 1992/93:100 bil. 8 ettförslag att ombilda tilluppdragsmyndighet som ska finansieras genomavgifter. Detta godkändes av utan egentligdiskussion.En av huvudtankarna bakom regeringens förslag var attfrämja ökad samverkan mellan arbetsgivarorganisationernapå hela arbetsmarknaden. Man ville också öppna för attstatliga företag ska kunna gå in i SAF. Granskas förslagetordentligt kan förvandlingen av SAV tilluppdragsmyndighet, som riktlinjen att statligaföretag inte ska ingå i SAF upphävs, inte ses som annat änett steg mot SAV:s uppgående i SAF.Ett av syftena med samordningen med SAF uppges varaatt kunna ta ansvar för en lönebildning som främjarsamhällsekonomisk balans och ökad konkurrenskraft.Enligt vår bedömning har SAF:s politiska verksamhet desenaste 20 åren i själva verket bidragit till politiska beslutsom lett till allvarliga samhällsekonomiska obalanser.Ofinansierade stora skattesänkningar, oövertänktavreglering av kreditmarknaden och avskaffande avvalutaregleringen och en brådstörtad begäran om att fåansöka om medlemskap i är uppenbart eftergifter förSAF:s politiska ambitioner.SAF är en uttalad klassorganisation med sin udd riktadmot löntagarna. Det är dess uppgift. Statens neutralitet iintressekonflikten mellan kapital och arbete är oftaillusorisk i synnerhet med en borgerlig regering. En sådanregering upphöjer lätt arbetsgivarintresset tillsamhällsintresse.Tanken i prop 1992/93:100 bil.8 är att de arbetandeslönekrav ska mötas av ''en första linjens ansvar'' av allaarbetsgivare i förening och dit också staten ska lägga sinarbetsgivartyngd.Vi utgår ifrån en annan ståndpunkt. Arbetarrörelsen haren gång drivit tesen att staten ska vara enmönsterarbetsgivare. Detta är en god tes. Tyvärr har deresultat den lett till i vissa statliga verksamheter tunnats ut,helt försvunnit eller på vissa håll förbytts i sinmotsats. Men detta har inte varit principens fel utan felethar varit att principen inte tillämpats.Om politiken åter ska inriktas efter den goda tesen attstaten ska vara en mönsterarbetsgivare kräver detta ensärskild statlig arbetsgivarorganisation som inte samordnarsig med SAF. Denna statliga organisation kan i och för sigha karaktären uppdragsmyndighet, men den bör inte ha enmer fristående ställning från regering och riksdag än vadsom fallet är idag.Och framför allt: statliga företag ska inte få varamedlemmar av SAF -- som är både intresseorganisation ochen politisk propaganda- och lobbyorganisation.Vi menar därför -- tvärtemot regeringens proposition1993/94:77 -- att RF:s 9 kap 11 §, som innebär attfinansutskottet får godkänna avtal i frågor omanställningsvillkor som gäller statens arbetstagare eller iövrigt tillhör prövning, ska finnas kvar.Om skulle bifalla detta faller övriga förslag ipropositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1993/94:77,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om statens arbetsgivarpolitik.
mot · GH02Sf21 · 1993-12-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:94 Mottagande av asylsökande m.m. I propositionen tas frågan upp om en nedsättning avdagersättningen till asylsökande och flyktingar.Dagersättnigen skall kunna sättas ned för den som utangiltigt skäl vägrar delta i program för organiseradverksamhet. Giltiga skäl att inte delta i organiseradverksamhet anges i propositionen vara hög ålder ellersjukdom. Beroende på vilken form av organiseradverksamhet som avses borde dessa kriterier kompletterasmed omsorg om egna barn. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att omsorg om egna barn bör varagiltigt skäl för att dagpenningen inte skall nedsättas för densom inte deltar i organiserad verksamhet.
mot · GH02So32 · 1993-12-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:97 Ansökningsförfarandet enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Lagen om vård av missbrukare i vissa fall infördes 1981och utvidgades . föreslås en förändring avlagstiftningen med innebörden att de utredningar somföregår lagens tillämpning ska utföras av de kommunalasocialnämnderna i stället för som av länsstyrelserna.Det som föreslås är en ganska genomgående förändringav lagstiftningen som ger utrymme för en bredaretillämpning av lagen. Utredningarna om LVM-vårdkommer enligt förslaget att ombesörjas av samma instanssom också handlägger hjälp och stöd åt missbrukare samtfrivillig vård. Risken är påtaglig att tillämpningen av lageni hög grad kommer att variera mellan olika kommuner, tillmen för rättssäkerheten. Det finns också risk för att hot omLVM kommer att användas som en påtryckningsåtgärd förfrivilliga insatser.Det mest anmärkningsvärda med förslaget är att detläggs fram utan att det skett någon utvärdering av denhittillsvarande lagtillämpningen. Trots att LVM-lagen varit ikraft och lagen kommit att användas i stigandeutsträckning har det ej gjorts någon sammanfattandeutvärdering av de resultat som uppnåtts.Ett antal vetenskapliga studier om vad som händer efterLVM-vård har publicerats, bland annat från vidStockholms socialförvaltning, samt från dessa studier visar entydigt att dödligheten blanddem som skrivits ut från LVM-vård äranmärkningsvärt hög även jämfört med andra gruppermycket svåra missbrukare. I en studie avled av devårdade . Det går inte att hävda att LVM-vårdenhar någon livräddande funktion.Anmärkningsvärt är också att vården inte verkar hastimulerat till någon större övergång till frivillig vård. Detvar inte fler som vårdades frivilligt efter genomgångenLVM-vård, än före vården.I propositionen framgår dessutom att några nya resurserinte kommer att ges till kommunerna för att utföra dettaarbete. En redan trängd socialtjänst får en tyngrearbetsbelastning.Det finns således starka skäl att ifrågasätta omintentionerna med lagstiftningen har uppnåtts. I ensådan situation skall man inte lägga förslag som kan utvidgalagens tillämpning och minska rättssäkerheten.Regeringens proposition bör därför avvisas och i stället börman göra en utvärdering av LVM-lagen i sin helhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition 1993/94:97om ansökningsförfarandet enligt lagen (1988:870) om vårdav missbrukare i vissa fall,2. att hos regeringen begär en utvärdering avlagen om vård av missbrukare i vissa fall enligt vad imotionen anförts om hur intentionerna med lagen haruppfyllts.
mot · GH02So33 · 1993-12-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:98 Vissa ändringar i tobakslagen (1993:581) fattade beslut om införandeav en särskild tobakslag. I föreliggande propositionåterkommer regeringen , på begäran, medförslag till skärpningar av lagen.De föreslagna skärpningarna innefattar bl.a. förbud motrökning på vissa platser utomhus(! ), förbud mot rökning ilokaler där offentliga tillställningar eller allmännasammankomster anordnas, ytterligare restriktioner förrökning på arbetsplatser samt förbud mot tobaksreklam itidningar och tidskrifter.Tobakslagen andades redan i sin ursprungliga lydelseförmyndarmentalitet och övertro på det politiskabeslutsfattandets möjligheter att påverka mänskligtbeteende. Denna inriktning förstärks . Därmed överförsockså tonvikten i samhällets arbete mot tobaksbruk frånupplysning om tobakens skadeverkningar till förbud ochrestriktioner genom lagstiftning.Propositionen föreslår förbud mot kommersielltobaksreklam i tidningar och tidskrifter. Även om syftet kantyckas behjärtansvärt innebär detta en principiellt viktiginskränkning i yttrande- och tryckfriheten. I detta fall haringet annat motiv åberopats för inskränkningen, än att enmajoritet av beslutsfattare i tycker illa omföreteelsen tobaksbruk. För vår del är detta inte etttillräckligt motiv för avsteg från tryckfrihetsförordningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1993/94:98.
mot · GH02So36 · 1993-12-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:98 Vissa ändringar i tobakslagen (1993:581) Indirekt tobaksreklam (s k smygreklam)Tobak är den största kända dödsorsaken. Det finnsvetenskapligt väl dokumenterat samband mellantobaksbruk och uppkomsten av flera av våra vanligastefolksjukdomar och dödsorsaker. Tobaksbruket etablerasvanligtvis i tonåren med den snabbaste ökningen i åldern14--. Av dem som börjar bruka tobak i tonårenfortsätter i vuxen ålder. Tobaksbruket är ojämntfördelat mellan olika sociala grupper. ärtobaksbruket vanligast hos unga kvinnor med kortareutbildning.Barn och tonåringar har särskilt svårt att stå emotomgivningens och reklamens påtryckningar att börja rökatobak. Det räcker att trycket är tillräckligt starkt under enkortare period av uppväxtåren för att vederbörande skalllida som vanerökare i hela sitt liv. Barn och ungdom ärockså en särskilt utsatt grupp vad gäller påföljandehälsorisker. Deras situation förtjänar därför särskiltuppmärksammande från myndigheter och den lagstiftandeförsamlingen.Enligt flera studier är förbud mot tobaksreklam det mesteffektiva sättet att skydda barn och ungdomar frånrökdebut. Det är därför glädjande att regeringen, efterframställan av , lagt fram ett förslag tillkomplettering av den nu gällande tobakslagen med bl aförbud mot direkt tobaksreklam (proposition 1993/94:98).I samband med behandling av regeringenstidigare proposition (1992/93:185 Tobakslag) diskuteradesäven förbud mot smygreklam. har därviduppmärksammat att det krävs viss kompletterandeutredning av lämpliga former innan ett förslag om förbudmot indirekt tobaksreklam, d v s smygreklam, kan läggasfram.Den indirekta smygreklamen är praktiskttaget helt inriktad för att stimulera rökdebut, och vänder sigi olika former till barn och ungdomar. Detta gäller barn- ochungdomskläder, reklam på diskotek m m. börjarmånga ungdomar röka tobak till följd av denna i Sverigemycket påträngande smygreklam. Flertalet av dessa ärsedan under hela sitt liv hänvisade till det lidande somtobaksbruket medför.Mot denna bakgrund är det angeläget att regeringenvidtar åtgärder så att den aviserade kompletterandeutredningen genomförs skyndsamt och ett förslag kanläggas fram för ställningstagande under våren1994. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skyndsam behandling av förbudmot indirekt reklam, s.k. smygreklam, mot tobak.
mot · GH02So37 · 1993-12-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:98 Vissa ändringar i tobakslagen (1993:581) Inför beslutet om förbud mot tobaksreklam harTobaksbolaget påstått att den internationellatobaksindustrin gynnas och att en av drivkrafterna bakomproduktutveckling riskerar att försvinna.Om Tobaksbolaget upphör med sin produktutvecklingsom en följd av ett reklamförbud innebär det att manspringer ifrån det ansvar som varje industri har och isynnerhet sådan som tillverkar hälsofarliga produkter.Även om värdet av vad som har åstadkommits kanifrågasättas i detta hänseende är det tobaksindustrinsskyldighet att göra allt den kan för att i alla fall minskahälsoriskerna i samband med rökning. Om tobaksindustrininte gör det utan fortsätter att tillhandahålla tobaksvarormed större hälsorisker än nödvändigt innebär det attindustrin inte tar sitt samhällsansvar.I en annonskampanj berättar nu stolt omsin forskning kring tobak. Man kan få intrycket attTobaksbolaget kan göra underverk med tobaken framöver.Men det som åstadkommits är inte särskiltimponerande. Om tobaksindustrin emellertid kunde svaraför en produktutveckling som ordentligt sänker eller helt tarbort merparten av alla de hälsofarliga ämnen som finns itobaksröken vore det en verklig samhällsinsats. I synnerhetgäller det om man också kunde komma till rätta medgifterna i sidoröken, som drabbar ickerökarna.Regeringen och de hälsovårdande myndigheterna bör iöverläggningar med tobaksindustrin påtala vilket ansvarindustrin har för att minska hälsoriskerna för de människorsom använder tobaksprodukter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tobaksindustrins ansvar förprodukternas hälsorisker.
mot · GH02So38 · 1993-12-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:98 Vissa ändringar i tobakslagen (1993:581) Regeringens proposition 1993/94:98 är ett verkställandeav beslut om tobakslag som antogs våren 1993.Det är bra att tobakslagen nu införs, med förbud motreklam liksom förbud mot rökning på skolgårdar ocharbetsplatser. Likaså måste tillverkare av tobaksvarorlämna uppgifter till för att varans hälsoriskerskall kunna bedömas.Det är av stor betydelse om den eventuellatobaksdebuten kan komma . Enåldersgräns för inköp av tobaksvaror bör därförinföras.I propositionen föreslås att reklamförbud införs. Dockär den förtäckta tobaksreklamen omfattande. Den återfinnsi reklam för kläder, sportartiklar m.m. Man kan befara attden förtäckta reklamen kan komma att öka med anledningav förbud för direkt reklam. Därför bör reklamförbudetomfatta även indirekt reklam. Slutligen borde tobakslagenockså innefatta stöd till rökare som vill sluta.Insatserna för att förhindra tobaksdebut och gerökslutarhjälp är kostnadskrävande. Kostnaderna för denenskilde som vill sluta röka kan vara betydande. Därföranser vi att en avgift på per cigarett bör tas ut för attbekosta forskning kring metoder och stöd för att sluta röka. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om indirekt reklam.