mot · GG02Ub100 · 1993-03-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:170 Forskning för kunskap och framsteg Sambandet mellan högre utbildning och forskning ärnödvändigt att upprätthålla inom all akademiskverksamhet. För utbildningen krävs närkontakt medforskningens rön för att hålla nödvändig kvalitet ochgarantera aktualiteten i innehållet. Forskningen behövernärheten till utbildning dels för att snabbt kunna förmedlasina rön, dels för att möjliggöra bredast möjliga insyn ochvetenskapliga debatt -- en del av kvalitativa kontrollen.I regeringens proposition ''Forskning för kunskap ochframsteg'', 1992/93:170, påpekas att ''utbildningen ärforskningens bas'' både kvalitativt och kvantitativt. I sammaproposition påpekas att lärarna ''måste för att kunnaförmedla en kvalitativt god undervisning vara väl förtrognamed aktuella forskningsrön''. I propositionen hävdas ocksåatt en ''ökad forskarrekrytering'' från de nya högskolorna''är önskvärd''. Emellertid anvisas inte medel för dennauttalade ambition ens i närheten av vad som sker gentemotuniversitet och övriga högskolor med s.k. fastaforskningsresurser. De större enheterna (högskolorna iKarlstad, , och ) anvisas etttillskott på medan de mindre får vardera.Hos exempelvis , som erhåller den störstatilldelningen av alla nya högskolor, stannar emellertid dettotala basanslaget för forskningen på en jämförelsevisblygsam nivå ca /år. Detta skall jämföras medgrundutbildningen som beräknas omsätta 170--/årunder anslagsperioden.De extra medel för forskning, förnätverksbaserad forskning och förnäringslivsanknuten, som de nya högskolorna kan få del avär givetvis välkomna tillskott. För att stabilisera denvetenskapliga miljön är det emellertid nu också angelägetatt de nya högskolorna ges egna resurser av långsiktigkaraktär. Flera av de nya högskolorna har godberedskap för att utveckla forskning på eget programansvarinom vissa profilområden. Genom regionala insatser finnsredan goda exempel på detta.Mot denna bakgrund har de fyra största enheterna underföregående år utvecklat ett förslag till modell för utvecklingav fasta forskningsresurser vid de nya högskolorna.Modellen utgår från att fasta forskningsresurser successivtskall byggas upp på en högskola inom definieradeprofilområden. Medel bör där kunna satsas påforskargrupper inom avgränsade forskningsprogram underförutsättning av att verksamheten nått viss stabilitet,varaktighet och mognad. Dessutom bör krav ställas på ettkonkret samband med grundutbildningen för att underlättaen kontinuerlig rekrytering till forskningsprogrammet.Den ansats som föreslagits från de fyra störstahögskolorna är intressant dels för att den tar fasta på hurman skapar en tillräckligt ''kritisk'' miljö för forskningen,dels för att den knyter ihop grundutbildning och forskningi en process. Dessutom kan de grundläggande principernatillämpas inom alla typer av högskolor.Följande tre moment eller kriterier måste enligt denföreslagna modellen vara uppfyllda innan några långvarigasatsningar sker.1. Förankrad långsiktig strategiFör det första skall ett forskningsprogram lämpat förfasta forskningsresurser ingå i högskolans långsiktigastrategi. Högskolestyrelsen måste garantera varaktighet hosprogrammet vad avser mål och inriktning.2. Etablerad forskarmiljöFör det andra skall en viss miniminivå med avseende påforskningsmiljö kunna uppvisas. En sådan ''kritisk massa''gäller dels antalet forskare och doktorander, dels materiellaförutsättningar. Olika erfarenheter, internationellt ochnationellt, visar att lämpliga eller optimala operativaforskarmiljöer består av 7--10 forskare varav hälften senioraaktiva forskare och hälften doktorander. Av betydelse ärockså det vetenskapliga kontaktnät som i övrigt kunnatskapas.3. Gynnsam doktorandrekrytering -- anknytning tillgrundutbildningFör det tredje, slutligen, krävs en gynnsam situation vadavser potentiella doktorander. Detta innebär attforskningsprogram som kan komma ifråga bör bygga påeller ha anknytning till basala utbildningsprogram pågrundutbildningsnivå vid den berörda högskolan.Med tillämpning av den här redovisade modellen skullede flesta nya högskolor successivt kunna bygga upplångsiktiga bäriga forskningsprogram utan att riskerakvalitativa problem. Man skulle kunna tala om en''certifierings''-princip som skulle kunna ordna kön till debasala forskningsresurserna. Därtill kommer att dennaenkla modell skulle kunna underlätta för de etableradeuniversiteten och fackhögskolorna att pröva den forskningsom pågår inom deras institutioner.Den forskningspolitiska utvecklingen bör kunna dranytta av en modell av ovan nämnda typ. Den bygger pålångvarig erfarenhet från de fyra största högskolorna vilkaalla har en relativt aktningsvärd omfattning av sinforskning. De har också god erfarenhet av samverkanmellan olika universitet och högskolor med fastaforskningsresurser, varför den föreslagna modellen ävenbygger in de nätverksprinciper som regeringen förespråkari årets forskningsproposition. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om s.k. fasta forskningsresurser.