mot · GG02Ub60 · 1993-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens Den ökade omvandlingstakten i samhällsbygget harunder i allt större utsträckningpåverkat den befintliga bebyggelsen, som härigenom oftautsatts för hårdhänta förändringar.Detta innebär ett allt starkare hot mot att långsiktigtbalanserat kunna ge äldre byggnader och bebyggelsesystemett -- så långt som möjligt -- naturligt åldringsförlopp.Härigenom kan för vår kultur och samhällsbild obotligaskador uppkomma.Dessa frågor har alltmer uppmärksammats, och vissamotåtgärder har efterhand initierats, bl a genom denforskningspolitiska propositionen, med vissa forsknings-och utvecklingsresurser för kulturmiljösektorn.I stort är dock hotbilden fortfarande i hög grad giltig, isynnerhet vad beträffar vanliga byggnadstyper och yngreformer av bebyggelsesystem, t ex våra många smärretätorter liksom 1900-talets bostadsbebyggelse i störrestäder, för att nämna några åtskådliga karaktäristiskaexempel. Detta fenomen är för övrigt likartat i de flestaländer jämförbara med Sverige.För att bidra till lösningen av dessa frågor bör en översynske av en eventuell förändrad organisation av planerandemyndigheter och företag inte minst antikvariska organ pålokal och regional nivå. Vidare skulle en decentralisering avRiksantikvarieämbetets organisation bl a för operativtorienterade verksamheter till olika lämpade organ runt omi landet samt för FoU till universitet och högskolor medrelevant inriktning bidra till en effektivisering ochkvalitetshöjning av kulturmiljövård och ROT-verksamhet,genom att komma närmare lämpliga regionala och lokalalösningar.Behovet av s k kommunantikvarier har här föreslagitssom en klart effektivitets- och kvalitetshöjande modell föratt ge de i realiteten ansvariga organen faktiska möjligheteratt med stöd av kvalificerad expertis och företag kunnahandlägga den praktiska bevarandeplaneringen, i närakontakt med berörda beslutsfattare och det lokalanäringslivet.I vårt land inrättades 1978 Bebyggelseantikvarisk linje(omvandlat till program) vid iGöteborg, som en inom högskolan unik utbildning. Dennager en specifik och målinriktad möjlighet till grundläggandespecialinriktad skolning.Utomlands diskuteras allt oftare att inrätta motsvarandeslag av utbildning, exempelvis i samt ochUSA. Denna problemställning är i hög grad aktuell iNordamerika, där liknande utbildningar redan har börjatetableras vid vissa högskolor, tidsmässigt parallellt med denovan anförda utvecklingen i . Detta visar dels attsituationen i hög grad är ett internationellt fenomen, delsatt genom inrättande av denbebyggelseantikvariska linjen varit förutseende.Härigenom har en framskjutenutbildningskapacitet inför den konkurrenssituation som ärnära förestående inom den europeiskaintegrationsprocessen.Av organisatoriska skäl kom den bebyggelseantikvariskalinjen att utvecklas med en humanistisk bas, vilket isammanhanget är en viktig faktor för att uppmärksammaofta förbisedda sociala och kulturella aspekter, i anslutningtill utbildningens tekniskt--byggnadsvårdande dimensioner.Goda kunskaper om samhällsvetenskapliga förutsättningarför en bred, historiskt baserad planering för befintligbebyggelse har visat sig alltmer nödvändiga. hartekniska samt natur- och samhällsvetenskapliga kursavsnitten given plats i utbildningen för att förmedla kunskap om bla äldre byggnadsteknik och moderna metoder och materialför vård och underhållsåtgärder liksom omnaturvetenskapligt baserade analysmetoder för diagnos.Härigenom är denna helhetsintegrerade utbildningstarkt tvärvetenskaplig till sin karaktär och en exponent förde moderna gränsöverskridande utbildningar ochkunskapsområden som samhället behöver vid sidan avtraditionella discipliner och professioner. När nu dethittillsvarande linjesystemet upphör, blir ett sådantutbildningsalternativ än mer viktigt för att på ett adekvatoch effektivt sätt tillgodose kompetensbehovet inom detbebyggelsevårdande området.Linjen har genom beslut omvandlats från ettGöteborgsinitiativ och en lokal linje till att varainrättad som en allmän, riksrekryterande utbildning (120poäng ). Huvuddelen av de studerande kommer frånandra delar av landet, och inte främst frånGöteborgsregionen. Detta program bildar tillsammans medkonservatorsutbildningen och den museivetenskapligapåbyggnadsutbildningen en för landet unik resurs inomhögskoleväsendet. Utbildningarna ges vid institutionen förkulturvård, som har en övergripande kulturvårdandeinriktning och är väl . Inom denna institution harforskning och forskarutbildning etablerats, i närasamverkan med andra discipliner. Dess lärare har bl ainitierat att omfattande internationellt forskningssamarbeteinom EUREKA-programmet med det s k som sammanbinder tillämpad forskning inom devästeuropeiska länderna med syfte att utvecklamarknadsbaserade effektiva produkter ochåtgärdsprogram, i nära samverkan med industrier och andraföretag då ombyggnad av hög kvalitet alltmer kommer attdominera byggsektorn.Den bebyggelseantikvariska utbildningen har dockhittills haft -- för sina mål och rimliga funktioner -- ett heltomrimligt svagt resursläge. Vidare är antalet professionelltutbildade för sektorn litet -- f n 20/år -- vilket inte rimligtvismotsvarar det kommande behovet i . Genom denhumanistiska bakgrunden har utbildningen administrativtsammanförts med de s k historisk-filosofiska ämnena. Dettahar medfört ett av traditionsskäl betingat resursläge i enstorleksordning där årskostnaden för de studerande f n ärca per studerande och läsår. I kombination medden årliga nyantagningen av 20 studerande ,resulterar detta i en mycket svag resursbild, jämfört medandra likvärdiga utbildningar. Detta medför att de officielltuppställda och angelägna utbildningsmålen ejtillnärmelsevis kan uppnås. Anslagen räcker exempelvisinte för att tillgodose elementära behov av byggtekniska,laborativa och hantverksmässiga övningar eller avförbrukningsmaterial, tillräcklig handledning och praktikoch täcker inte heller behovet av kvalificerade externaspeciallärare, särskilt tekniker.Sammantaget betyder detta dels att de berördastuderande inte uppnår avsedd kompetens, särskilt inte avmer teknisk och tillämpande natur, dels att byggsektornhärigenom ej får tillgång till behövlig specialutbildadexpertis.Den anförda konservatorsutbildningens anslagmotsvarar storleksordningen per studerande ochår. Det framstår som obegripligt varför dessa två heltnärbesläktade högskoleutbildningar, som lokalmässigt ochorganisatoriskt är sammanförda och även i viss utsträckninghar samordnad undervisning, har så avsevärt olikartadresursbild uppenbarligen enbart beroende på historiskaskäl.Det kan även vara aktuellt att jämföra med vissa andrautbildningar med starkt laborativ och tillämpandeinriktning, som t ex naturvetar- ochcivilingenjörsutbildningar som har en helt annananslagsnivå.Härutöver bör någon form av påbyggnadsutbildningsnarast inrättas, med bebyggelseantikvarisk linje som bas.En sådan utbildning bör vara särskilt inriktad mot tekniskfördjupning för yrkeslivets behov av bl aombyggnadsprojektering, inte minst för mer specialiseradeföretag inom byggsektorn och med profilering även mot deninternationella marknaden allt eftersom ombyggnad,restaurering och byggnadskonservering blir en alltmervanlig och angelägen arbetsuppgift. Längden bör vara istorleksordningen ett läsår, dvs motsvarande 40 poäng.Vi är medvetna om att bebyggelseantikvarisktstudieprogram samt en förlängning med en direktanknytande påbyggnadsutbildning numera är frågor av ettslag, som i princip har decentraliserats och normalt skallavgöras lokalt av varje enskild högskola. Det måste dock idetta fall uppfattas som en riksangelägenhet, dels eftersomutbildningen ges enbart av , påuppdrag av , dels genom att en angelägen menavsevärd resursförändring knappast låter sig genomföraslokalt; härtill är en enskild högskolas -- låt vara ett relativtstort universitet -- anslagsramar alltför hårt intecknade.Sammanfattningsvis anser vi att en utökning avårsstudieplatserna på bebyggelseantikvarisk utbildning ärväl motiverad med anledning av vad vi tidigare anfört.Härutöver bör vidare en påbyggnadsutbildning förbebyggelseantikvarisk utbildning inrättas. Med anledning av det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bebyggelseantikvariskutbildning.