mot · GG02L903 · 1993-01-26 00:00:00 — Flera tecken tyder på att de s.k. egendomsbrotten -- t.ex.stöld, snatteri och häleri -- ökar. Det kan på goda grunderantas att ökningen hänger samman med alkohol- ochnarkotikamissbrukares behov av att finansiera sittmissbruk. Benägenheten att finansiera missbruk genomegendomsbrott har i sin tur samband med möjligheterna attfå avsättning för den orättfärdigt åtkomna egendomen. Delagregler som styr möjligheterna att avsätta stöldgods ärframförallt reglerna om s.k. godtrosförvärv ochbrottsbalkens bestämmelser om häleri. Mot bakgrund avden ökade brottsligheten finns det skäl att se över dessaregler för att undersöka om någon ändring är påkallad.Reglerna om godtrosförvärvNär någon förvärvar egendom av en person som inte harrätt att förfoga över denna -- egendomen kan exempelvisvara stulen -- uppkommer en motsättning mellan den somblivit bestulen och den som förvärvat egendomen. Fråganär om den som förvärvat egendomen skall anses ha blivitägare till denna eller om han -- utan ersättning -- skalltvingas lämna tillbaka egendomen till den bestulne. I svenskrätt gäller sedan gammalt att förvärvaren kan bli ägare tillegendomen, om vissa villkor är uppfyllda. Ett av villkorenär att han inte kände till att överlåtaren inte ägde förfogaöver egendomen, att han alltså var i s.k. god tro. Av lagen(1986:796) om godtrosförvärv av lösöre 3 § framgår att godtro skall anses föreligga endast om det med hänsyn tillegendomens beskaffenhet, de förhållanden under vilkenden utbjöds och omständigheterna i övrigt var sådana attden som förvärvade egendomen inte borde ha insett attöverlåtaren saknade rätt att förfoga över egendomen.Kärnan i regeln om god tro är sålunda att om situationen vidköptillfället på något sätt avviker från vad som kan ansesnormalt, så bör förvärvaren iaktta särskild försiktighet.Reglerna om häleriHäleribestämmelserna tar i korthet sikte på det fallet attnågon understödjer annans brottslighet eller drar egenvinning av denna. Bestämmelserna är så konstruerade attdet krävs ett i det särskilda fallet styrkt förbrott, d.v.s. ettbrott som har föregått själva häleribrottet. I den praktiskarättstillämpningen är det emellertid svårt att uppfylla dettakrav. Ett exempel på detta är rättsfallet NJA 1990 s. 9. Därvar det fråga om huruvida tillgrepp av fortskaffningsmedelkunde utgöra ett förbrott till häleri. Frågan besvaradesnekande av högsta domstolen. Kravet på att styrka ettförbrott försvårar således möjligheterna att komma till rättamed den för den övriga egendomsbrottsligheten såbetydelsefulla häleriverksamheten.Behovet av översynMot bakgrund av den omfattande handeln medstöldgods bör bestämmelserna om godtrosförvärv ses över.I första hand bör utredas om kraven på god tro i 3 § lagenom godtrosförvärv skall skärpas. Det bör även undersökasom möjligheterna att göra godtrosförvärv helt börutmönstras i svensk rätt. Vid denna översyn är det naturligtatt reglerna om häleri ses över. Det bör utredas om kravetpå att styrka förbrott kan slopas. Därtill bör utvecklingenoch den rättsliga regleringen på motsvarande områden iandra länder studeras.Lagutskottet har vid behandling (se t.ex. 1989/90:LU27)av motioner med krav på förändrade bestämmelser omgodtrosförvärv av stöldgods framhållit att lagen i fråga omkravet på god tro tillgodosåg de önskemål som riksdagentidigare framställt om regler som försvårar möjligheternatill godtrosförvärv av stöldgods. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn av lagenom godtrosförvärv,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avbestämmelserna om häleri.