mot · GG02Kr256 · 1993-01-26 00:00:00 — Den statliga kulturpolitiken och bildkonstområdet För att ett aktivt kulturliv skall kunna främjas och för attkulturen skall vara tillgänglig för alla krävs att den statligakulturpolitikens medel också fördelas på ett sådant sätt attmålen i kulturpolitiken kan uppnås. I detta ekonomiskaläge är det utomordentligt positivt att kulturanslagenkunnat tryggas. Det är synnerligen angeläget, inte minst isådana tider som vi nu upplever, att man nu tar fasta påkrafterna i kulturlivet som pekar fram mot framtidstro ochkreativitet. Inte minst gäller detta för regioner i landet därarbetsmarknadsläget är dystrare än på länge.Eftersom ramen för insatser på kulturområdet i stort settär oförändrad slås man av att tillgängligtreformutrymme nästan uteslutande förlagts till dennationella kulturinstitutionerna i och övrigastorstadsregioner. Vi skall i detta sammanhang endast pekapå några områden såsom bildkonst och arkivverksamhet.Motsvarande förhållande råder även inom andra områdensom teater, dans och musik.BildkonstUnder avsnittet Bildkonstområdet framhållerföredragande statsråd följande i prop. 1992/93:100 bil. 12 (s.37).I arbetet med konst och konstbildning deltar mångaparter. Karaktäristiskt är att verksamheten drivs med enhög grad av självständighet och integritet. En fastsamverkanstruktur existerar inte. För statens del är detangeläget att medverka till en ökad yttrandefrihet förkonstnärer, att stimulera tillkomsten och exporteringen avkonst.Längre fram under samma avsnitt anmäls att regeringenhösten givit projekteringsuppdrag för en ny- ochombyggnad av och Arkitekturmuseet.Projekteringskostnaden har beräknats till 45 milj.kr ochbyggkostnaden torde röra sig om drygt 300 milj.kr.Den samverkansstruktur som inte existerar enligtföredragande statsråd finns det emellertid ett embryo tillgenom vad som anförs i anslagsframställning iform av ett nytt bidrag till s.k. samverkansmuseer /94. föreslår en bidragsnivå på2 milj.kr inledningsvis, med en successiv uppräkning till 6milj. kr vid treårsperiodens utgång. (s. 171). Detta förslag,som både berör i och i ,hänskjuts dock till ett större utredningsarbete och vissa mål-och strukturfrågor avseende det statliga ochstatsunderstödda museiväsendet. En sådan åtgärd kan medhänsyn till sakläget och föredragandes egen argumenteringinte vara ett rimligt tillvägagångssätt. Enligt Statenskulturråd har ovan nämnda museer ''samlingar ellerverksamhet som bedöms vara av riksintresse och avbetydelse för en större region''. Härigenom kan dessamuseer få delvis nya roller som samverkansmuseer.I rapporten ''Kultur i hela landet'' (DS 1989:36) föreslogsbland annat ökat stöd till regional konstverksamhet ochnybildade konstmuseer. I sitt remissyttrande pekadeStatens konstmuseer (SKM) särskilt på de förutsättningarsom finns för att utveckla till ett konstmuseumför norra . Här finns en betydande konstdepositionfrån SKM men inte tillräckliga lokaler för att visa samlingenoch bygga upp en bra konstpedagogisk verksamhet. ''Problemet är här inte bristen på konst, utan bristen pålokaler'' (SKM).Bildmuseets styrelse tog tidigt kontakt med SKM för attdiskutera ett samarbete, och formuleradesett förslag till samverkansavtal mellan de tvåinstitutionerna. Det omfattar först och främst utökadekonstdepositioner för att kompensera frånvaron avoffentliga konstsamlingar av historisk dimension norr omGävle i en landsdel där man nu har gjort stora satsningar påestetiska utbildningar på högskolenivå. Vidare skallsamverkan i utställningsproduktion, en bildterminalanknuten till SKM:s centrala bildarkiv samt vissatillsynsuppgifter för konst i statlig ägo ingå i avtalet.Kulturrådet uttrycker tidigt intresse församverkansplanerna: de visar på nya vägar för ettansvarsmuseum att utöva sitt regionala ansvar och börmotverka den koncentration av statliga konstsamlingar ochkonstinstitutioner till som redan råder och blirännu mer markerad med ett nytt modernt museum.Bildmuseet är en enhet inom och harsina lokaler i en byggnad intill somäger fastigheten. Genom en överenskommelse medStiftelsen beslutades om enutbyggnad för att kunna visa deponerad konst och göra detmöjligt för att ingå i det skisserade samarbetetmed de statliga konstmuseerna. Stiftelsen är byggherre ochprojekteringen är nu inne i ett slutskede. I mars 1993beräknas byggnationerna komma igång.Finansieringen av de 24 milj.kr som utbyggnadenberäknas kosta sker dels med stöd från i , dels genom betydandeinvesteringsbidrag från kommun och Västerbottenslandsting samt från huvudman förutsättning för de breda lokala engagemangen ärdefinitivt den uppbackning som projektet har fått avKulturrådet och rådets uppfattning att driftkostnaden förBildmuseets nya samverkansfunktion är en statligangelägenhet.Eftersom frågan om den nya samverkansmuseerna enligtregeringens förslag skall hänskjutas till en särskildutredning om stödformer till landets museer finns det enuppenbar risk för en kraftig försening av starten församverkansmuseerna. Planering och produktion avutställningar har redan påbörjats och kommer underhösten -93 och våren -94 att vara särskilt kostnadskrävande.Två konstpedagoger bör anställas tidigt för att kunna deltai den pedagogiska planeringen och gestaltningen. skalldet nya öppnas.Mot denna bakgrund bör redan nu medhänsyn till beslutet om byggandet av ett nytt moderntmuseum kunna anvisa 2 milj.kr i enlighet med kulturrådetsförslag till samverkansmuseerna i och . Dettakan ske genom t.ex. en minskning av anslaget B 10. Bidrag till , Operan ochDramatiska teatern, med 2 milj.kr.ArkivverksamhetI budgetpropositionen redogörs även förställningstagandena till frågan om utbyggnad avarkivdepåer. Vissa smärre justeringar avlandsarkivorganisationen föreslås i storstadsregionerna.Beträffande organisationskommitténs förslag till statligaarkivdepåer var flera tunga remissinstanser, däriblandUHÄ och att arkivfrågornaför norra inte fått en tillfredsställande lösning.Alltsedan tillkomst har den bristfälligaarkivsituationen i påtalats. De långa resvägarna tillregionens båda landsarkiv i och ,liksom till de centrala arkiven i , har i stigandegrad blivit ekonomiska och praktiska hinder förutbildningen och forskningen. De anslag som tilldelasuniversitet och olika forskningsprojekt tar i mycket ringautsträckning hänsyn till detta förhållande. Risken äruppenbar att forskning om intressanta skeenden inte allskan fullföljas. Från ett norrländskt perspektiv är dettaytterst beklagligt.På olika sätt har univeritetet sökt övervinna dessahinder. Ett av dessa försök har varit att ge forskningendataburen åtkomst till vissa arkivserier i anslutning tillDemografiska databasen i /Umeå.Ett annat försök har varit det utvecklingarbete viduniversitetet som ledde fram till bildandet av SVAR, Svenskarkivinformation, i . I egenskap av tidigarehuvudman har rektorsämbetet i livligt instämt i deolika arkivutredningarnas återkommande betoning avSVAR som resurs för att genom mikrofilmning gearkivmaterialet ökad tillgänglighet för forskningen ochkulturlivet.Ett tredje väsentligt försök utgör forskningsarkivet iUmeå. , då huvudmannaskapet för SVARövergick till , har nämligen universitetsökt aktivt praktisera hur informationsförsörjning frånarkiven skulle vidareutvecklas på moderna medier. Ettstörre anslag från FRN har skapat utrustning och resurserför denna ökande praktik från forskarnas sida.Dessa insatser av överensstämmer väläven med arkivdepåkommitténs förslag (SOU 1991:31),Statens arkivdepåer. Ikommitténs uppdrag ingick ''att pröva lämpligheten av attutbyggnaden av landsarkivens depåbehov tillgodosesgenom etablering av nya landsarkiv.'' Härvid skulle hänsyntas till möjligheterna att samverka med andraarkivhuvudmän, vilket grundligt beaktats av den lokalaarkivplaneringen i Umeå.Vare sig arkivdepåkommittén eller regeringen hartillräckligt beaktat användaraspekten och forskningensfaktiska situation, som blivit allt värre. Än fler svårigheterhar tillkommit både genom de orimligt stora kostnadernavid postbefordran av arkivlån och genom att äldre materialdessutom allt oftare överhuvudtaget inte längre lånas utfrån arkiven av förslitnings- och säkerhetsskäl.Hänvisningar till att forskarna själva skall bekosta särskildmikrofilmning eller kopiering i större omfattning är en likastor orimlighet som de snabbt växande kostnaderna förresor till och arbetsdagar vid de statliga arkiven. Det redanfilmade materialet som SVAR tillhandahåller är visserligenav flertalet forskare starkt frekventerat och det mestoundgängliga, men det utgör endast någraprocent av de samlade handlingarna i våra arkiv. Det får påinga villkor bli allenarådande och styrande för valet avforskningens inriktning på olika problemområden. Detfilmade materialet behöver kompletteras medövriga stora arkivbestånd.Arkivfrågan förblir därför olöst i , om inte en lokalarkivmiljö kan skapas med stöd av statliga medel och isamgående med övriga arkivbildare inom kommunen ochlänet. En statlig arkivdepå med fullmakt att i erforderligomfattning låna arkivmaterial för pågående forskning ochutbildning måste bli ett ofrånkomligt minimum och kärnani ett lokalt arkivcentrum. En kraftig förstärkning avforskningsarkivet och dess förvärvsanslag utgör likaledes enhelt nödvändig insats och grund för denna verksamhet.Vi anser därför att förslaget om ett utbyggtforskningsarkiv i ingående bör provas inom ramenför de ytterligare förändringar av landsarkivorganisationensom aviseras av föredragande statsråd (s. 108). Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anslag till de s.k.ansvarsmuseerna i och genom enomfördelning av pengar från anslaget B.10, Bidrag tillSvenska , Operan och Dramatiska teatern, tillanslaget B.34. Bidrag till regionala museer,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett utbyggtforskningsarkiv i genom förändring avlandsarkivorganisationen.