mot · GG02Ub449 · 1993-01-26 00:00:00 — Barn med läs- och skrivsvårigheter Mellan av alla barn, betydligt fler pojkarän flickor, har klara eller mycket uttalade svårigheter attlära sig läsa och skriva. Sådan dyslexi utgör ett avvästvärldens vanligaste handikapp. Forskningen harnumera klarlagt att orsaken i flertalet fall är organiskaförändringar i hjärnan, och att de allra flesta dyslektikerkan lära sig läsa och skriva om diagnosen ställs och rätt slagsträning sätts in tidigt.För alla barn är detta handikapp ett svårt trauma somkräver stora egeninsatser för att kompensera. Det finnsdock många exempel på hur handikappet icke hindratframstående insatser i samhället, även författarskap. Menmotsatsen är betydligt vanligare. De flesta når inte upp tillden nivå deras övriga förutsättningar skulle motivera, ochför många blir skolan en svår plåga. Handikappet kan förvissa vara en bidragande orsak till skolk, missbruk ochandra personliga och sociala problem.Många motioner om bättre lärarundervisning, omhandlingsprogram för att förbättra dyslektikernas situation,om läromedel inlästa på band etc har väckts under åren.Sammanlagt 16 motioner har --treriksmöten uppmärksammat dyslektikernas problem.Utbildningsutskottets svar på motionerna har emellertidvarit föga uppmuntrande för motionärerna ochdyslektikerna. Reaktionen har vanligen varit undflyende,man har hänvisat till kommande utredningar eller allmännaformuleringar, hänvisat till lärarnas ansvar att skaffa sigkunskaper eller till kommunernas ansvar. har isamtliga fall beslutat i enlighet med utskottetsavslagsyrkande.För dem som satt sig in i problematiken är det uppenbartatt det bör och kan göras betydligt mera för att förbättradyslektikernas situation i vårt samhälle, där ju läs- ochskrivkunnandet är en helt grundläggande förutsättning föratt kunna fungera väl.Det behövs en radikalt förbättrad lärarutbildning, intebara på lärarhögskolorna, utan även fortbildning av i förstahand låg- mellan- och högstadielärare som redan är ute påfältet. De lärarna har under sommarenborde tills vidare till stor del avdelas för sådan skolning.Kommunerna bör åläggas skyldighet att redan underförsta skolåret med test-undersökningar av alla barnkartlägga vilka som har eller kan misstänkas ha läs- ochskrivsvårigheter. Detta ger tidig diagnos som möjliggörtidigt insatt behandling. Dessa barn bör fåindividanpassade, specialpedagogiska insatser, vilka imånga fall kan ges av klassläraren som har kunskap ochintresse. Läroplanen i skolorna bör ge anvisningar omhandläggningen.Dyslektiska barn bör få tillgång till hjälpmedel, främstläromedel inlästa på band, men i förekommande fall ävenolika lästräningsprogram på dator, bandspelare etc.För att öka dyslektikernas möjlighet till högskolestudierbör högskoleprovet anpassas för elever med läs- ochskrivhandikapp.På sina håll får dyslektikerna redan nu tillfredsställandeskolundervisning, men i de flesta kommuner råder storabrister. När man vet att tidigt insatt behandling byggd pådagens kunskaper kan förbättra situationen, i vissa fallradikalt, för denna stora grupp människor, ser jag det somangeläget för att inte säga självklart att skolan/samhälletskall göra dessa insatser. Till helt övervägande del bör dettakunna med kunskapsförmedling och engagemang. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortbildning och utbildning avlärare i syfte att hjälpa barn med läs- och skrivsvårigheter,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om obligatoriskt test i första klass föratt på ett tidigt stadium kunna anpassa dyslektikernsundervisning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av speciella läromedelinom grund- och gymnasieskolan samt anpassning avhögskoleprovet för elever med läs- och skrivsvårigheter.