mot · GG02L412 · 1993-01-26 00:00:00 — Barns valmöjligheter vid umgängesrätt I saknas ett barnperspektiv.Där hänvisas till barnets intresse att ha rätt till umgängemed båda föräldrarna. Domstolarna fokuserar nu beslutenpå rätten till umgänge och tar inte hänsyn till barnetsönskemål i den utsträckning som vi önskar. Vi vill att barnetutan att för den skull bli ansvarig för situationen i högre gradskall få påverka utformningen av umgänget med denförälder som inte får vårdnaden.Lagen belyser inte vårdnadshavarens rättigheter medanden andra föräldern favoriseras. Denne kan hota medöverflyttning av vårdnaden om umgänget inte fungerar.Upplysningsskyldigheten om barnets förhållanden somvårdnadshavaren har ålagts används ofta i trakasserandesyfte från den umgängesberättigades sida.Detta har också medfört att umgängesberättigadeföräldrar i allt för hög grad talar om umgängessabotage,också i de allra flesta fall, när det inte föreligger något''sabotage'', utan att det finns andra orsaker till att barn ochförälder inte träffas eller umgänget blir dåligt. Vi vill ocksåpåpeka att vi ser det som självklart att det finnsumgängesberättigade föräldrar av båda könen som inte tarhänsyn till barnets behov.Följande exempel ger en bild av hur föräldrar ochdomstolar bortser från bland annat barnets ålder ochutveckling, eller det speciella barnets behov.Far, inskriven vid psykiatriskt sjukhus ,får av domstol umgängesrätt med sina två flickor, 11 och 13år. Umgänget skall ske inärvaro av kontaktperson. På grund av tidigare upplevelserär flickorna mycket rädda för fadern. Han begärverkställighet hos länsrätten som beslutar att 11-åringenskall träffa fadern, men 13-åringen vill inte ochverkställighet beslutas inte beträffande henne. Barnenhyser en verklig rädsla för fadern vilket negligeras med atten kontaktperson finns med.Knappt 2-årig flicka. Föräldrarna känner knapptvarandra. Fadern vägras av vårdnadshavaren umgänge i denutsträckning han önskar och får fastställt i domstol att hanska ha flickan hemma hos sig och iveckan den vecka han inte har helgumgänge. Modernerbjuder att han får umgås med flickan iobegränsad utsträckning. När flickan skall lämnas till fadern för helgumgänge,skriker och protesterar hon vilt. Fadern hävdar att det ärmodern som viskar till flickan att hon skall skrika och attmodern gör sig skyldig till umgängessabotage. Tingsrättendömer umgänge i enlighet med faderns önskemål. Modernär förtvivlad, eftersom dottern har ont i magen, inte soverpå nätterna och är hysterisk när hon skall lämnas. Fadernoch tingsrätten beaktar inte att ett så litet barn inte far välav upprepade längre separationer från modern (ett så litetbarn har inget tidsbegrepp).En 11-årig flicka som i och för sig gärna träffar modern --''men hon sitter bara och skriver på sin dator'' och flickanvill inte umgås med styvfar och styvsyskon.En 13-årig flicka kan inte förstå varför hon måste åka tillfadern när det är viktigare att rida.När man talar med de umgängesberättigade föräldrarnahar de olika skäl till varför de begär verkställighet hoslänsrätten. Man vill vara pappa fullt ut, säger till exempeltvååringens far. Det står i domen att han skall komma hit.Modern saboterar umgänget och jag vill använda lagennär den finns.I lagen står att barnets behov av umgänge skalltillgodoses. I domarna står det att föräldern har rätt tillumgänge med barnet. Det är inte så länge sedan det ansågsatt barn var ''gods i någons besittning''.Det finns också exempel på när en förälder av olika skälinte vill träffa sitt barn. Likväl som att barnet inte vill träffaföräldern kan det även finnas välgrundade skäl för att enförälder inte ska träffa sitt barn.Det har tidigare föreslagits att en förälder ska kunnadömas till att träffa barnet. Detta är i enlighet medbestämmelserna i 6 Kap. i där det anges att''barnets intresse av umgänge'' skall tillgodoses.I de fall konflikter föreligger mellan föräldrarna är detnaturligtvis svårt för föräldrarna att enas omkring barnet.Diskussionerna om den gemensamma vårdnaden harmedfört att det förväntas av föräldrar att de skall vara enseom barnets behov oavsett all annan oenighet mellanföräldrarna. Om föräldrarna är oense om vårdnad ochumgänge, händer det ofta att barnet tar på sig skulden fördenna oenighet.I regeringens proposition 1992/93:139 föreslogs attdomstol vid beslut om umgänge skall ta hänsyn till att barnkan fara illa av att hamna i dåliga miljöer. Skillnaden förbarnet mellan att direkt fara illa och att ständigt bli''överkört'' av vuxna är stor, men om det senare händer ofta,leder det slutligen till att barnet far illa. Framför allt är detsvårt att motivera för en 11-årig flicka varför hon skalltvingas träffa en för henne skrämmande far, när hennes 13-åriga syster inte behöver göra detta.Domstolar tar inte hänsyn till barns integritet ochuttalade vilja. Detta har naturligtvis sin grund dels i lagenoch dels i vad uttalat. Barn är beroende av sinvårdnadshavare och påverkas av denne, eftersom alluppfostran går ut på att påverka. Men man kan intefrånkänna barn deras rätt till egen uttalad vilja. Ocksåmycket små barn kan uttala, om inte annat genomkroppsspråk, vad de känner. har manargumenterat mot detta genom att säga att barn är mycketpåverkbara och troligen menat att därför kan deras uttaladevilja inte tas på allvar. Oavsett hur barnen fått sinuppfattning, så har de den, och då skall den respekteras.Om inte vuxna kan tillgodose barnets vilja, skall manåtminstone tala om varför barn inte får som de vill.Barn tar ofta ansvar för vuxnas beteende. Mångaföräldrar är tyvärr inte så vuxna, att de kan bortse från sinaegna intressen och tillgodose barnets. Det är ocksåföräldrarna som har valt varandra och som svarar för dettaval gentemot barnet.Det finns ytterligare aspekter på verkställighets- ochumgängesfrågorna och en av dem är att barnet inte fårnågon tid för sig själv. Alla krav som ställs på barn i dagmedger inte någon form av egen tid. De ska umgås medumgängesberättigad förälder och helst också med dennesföräldrar och andra som kan ha intresse av umgänge. Därtillbör de helst hinna med att leva tillsammans medvårdnadshavaren. I dagens läge -- med många nyafamiljebildningar -- kan det bli många personer som harkrav på umgänge. Det är hög tid för en lindring avumgängeskraven.Ett problem synes vara att domare, advokaterandra som har med barn att göra i vårdnadsärenden hardålig utbildning vad beträffar psykologiska samband,utvecklingspsykologi och hur barn fungerar. Det är lätt atthitta skräckexempel på hur advokater som är offentligabiträden för barn när det gällt sexuella övergrepp inte talarmed barnen utan med föräldrarna. Det är sådant som kansabotera samarbete och en framtida terapeutiskbehandling. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ändrad lagstiftning såatt det vid separationer tas mer hänsyn till barns vilja närdet gäller umgängesrätten,2. att hos regeringen begär att Domstolsverketi samarbete med anordnarfortbildningskurser med inriktning på barn enligt vad imotionen anförts om behovet av psykologisk utbildning fördomare och advokater.