mot · GG02Ub55 · 1993-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens Utbildningsnivån i vårt samhälle har varitså hög som . I ett internationellt perspektiv är den ändåotillräcklig. Andelen högskoleutbildade är i mångabranscher lägre än i våra viktigaste konkurrentländer. Dettagäller särskilt inom industrin.För att klara sysselsättningen, kraftigt pressa nerarbetslösheten och klara de ekonomiskaåtaganden som utgör grunden för vårt välfärdssamhälle,måste vi både skapa en ökad tillväxt och utveckla en godlivsmiljö. Detta ställer stora krav på en snabb utbyggnadoch effektivisering av vårt näringsliv. Framgång i dennastora utmaning förutsätter god tillgång till mycketvälutbildad arbetskraft.Höjning av den allmänna utbildningsnivån är enbetydelsefull investering för framtidens mer kvalificeradeoch föränderliga samhälle. Detta är inte minst nödvändigt ien situation med stora behov av en industriell förnyelse.Förutsättningen för att ytterligare förbättraarbetskraftens utbildning är en kvantitativ och kvalitativförstärkning av vårt utbildningsväsende. Den pågåendereformeringen av gymnasieskolan är en del i detta arbete.En påskyndad förstärkning av högskolan är en annan.Högskolan skall erbjuda kvalificerad utbildning för ettrikt och varierat arbetsliv och utföra forskning ochutvecklingsarbete för förnyelse av samhälls- och näringslivsamt främja en ekologiskt hållbar utveckling.Högskolepolitiken bör ta sin utgångspunkt i såväl destuderandes önskemål som samhällets framtida behov. Meni högskolepolitiken måste även hänsyn tas till såvälarbetslivets önskemål som regionalpolitiska krav.Högskolepolitiken skall också bidra till att en jämnaresocial rekrytering till högskolan uppnås.Högskolan är nu inne i en period av kraftig utbyggnad.Expansionen inleddes efter beslut i våren 1991.Då hade den statliga högskolan ca 140 000 årsstudieplatser.Innevarande budgetår har antalet ökat till ca 160 000årsstudieplatser. Till detta kommer den kommunalahögskolan med ca 20 000 årsstudieplatser.Genom redan fattade beslut kommer den statligahögskolan att öka med ca 10 000 till ca 170 000årsstudieplatser /94, budgetåren 1995/96och 1996/97 till nära 180 000.Högskolans dimensionering måste öka ytterligareDet finns många goda motiv för att ytterligarepåskynda den utbyggnad av högskolan som äger rum. Delånga köerna till högskolan visar tydligt ett ökande intressebland medborgarna för att ytterligare fördjupa sittkunnande. En starkt bidragande orsak till detta ärnaturligtvis situationen på arbetsmarknaden. Kraven inomde flesta sektorer av arbetslivet ökar genom att vårtsamhälle ekonomiskt och i andra avseenden allt snabbareintegreras med vår omvärld.Många unga som kommer in i arbetslivet har enaktuellare utbildning än de redan yrkesverksamma. Detökar intresset för och behovet av komplettering av gedigetyrkeskunnande med kunskaper erhållna genom fort- ochvidareutbildning. För en ökande andel av arbetskraftenligger den utbildning som här krävs på högskolenivå.Högskolan måste i betydligt större omfattning än spelaen roll i denna fort- och vidareutbildning av deyrkesverksamma. Det ökar också kraven på högskolornaatt till form, innehåll och lokalisering av utbildningtillmötesgå arbetslivets önskemål. I detta sammanhang ärdet angeläget att ta tillvara såväl de statliga högskolornasresurser för fortbildning som de landstingskommunalavårdhögskolornas.Högskolan ska självfallet inte ses som enarbetsmarknadsregulator. Däremot förväntar vi oss atthögskolan, när nu så många är arbetslösa, gör sitt ytterstaför att ta tillfället i akt att erbjuda så många som möjligtförutsättningar för förkovran.Vi socialdemokrater anser att den svenska högskolanbör expandera ytterligare utöver vad som redan beslutats.Vi bedömer att det är realistiskt och nödvändigt att ökaredan från /94 med ytterligare ca 10 000heltidsstuderande. Vi anvisar för detta 350 miljoner kronor.Dessa tillkommande studerandeplatser skall främst avsestudier med sikte mot examen. De skall därför följas uppunder kommande med ytterligare motsvarande antalhelårsstuderande. Detta innebär att den statliga /96 kommer att ha motsvarande nära 210 000årsstudieplatser, dvs. ca 50 000 fler än innevarande läsår.Vi förutser självfallet att detta kommer att innebära anspänning för högskolans organisation, dess lärareoch studenter, men anser att det skall vara möjligt. Inuvarande situation måste lokalutnyttjandet kunna öka,t.ex. genom att lokaler och utrustning i större utsträckninganvänds även och på lördagar.Ett förverkligande av detta förslag innebär en ökning avantalet studerande nästa läsår med jämfört medinnevarande år. Maximalt antal helårsstudenter ochhelårsprestationer för olika universitet och högskolor måstehöjas i motsvarande grad liksom även antaletförväntat avlagda examina.Fördelningen av högskolans resurser för utbildningI regeringens proposition om den högre utbildningen förden kommande treårsperioden /94--1995/96presenteras ett förslag till nytt resursfördelningssystem förhögskolan. Principer för detta har utvecklats avResursberedningen i dess delbetänkande ''Ersättning förkvalitet och effektivitet''.Otillräcklig beredningI strid med vad som är brukligt inom svensk förvaltninghar regeringen underlåtit att remissbehandla beredningensförslag innan det förs vidare i proposition till riksdagen.Utbildningsministern har i stället låtit ersättaremissförfarandet med en s.k. hearing med företrädare för berörda högskolor. Detfinns all anledning att understryka den starka kritik som viddet tillfället kom fram mot förfarandet.Det är helt oacceptabelt att i en så stor och viktig frågage företrädarna för högskolan en så oerhört för attanalysera konsekvenserna av förslagen. De reaktioner somdärvid lämnades kom därmed i huvudsak att grundas påhögskoleledningarnas överväganden eftersom dessa intehaft möjlighet att ta del av reaktionerna inom sinahögskolor.Resursfördelningen är självfallet inte bara av betydelseför högskolornas ledningar. Det finns även många andradelar av samhället som berörs djupt av förslaget och därmedborde ha erbjudits möjlighet att genom sedvanligtremissförfarande presentera sina uppfattningar. Det gällerinte minst företrädare för de kommuner som direkt ellerindirekt berörs av hur högskolornas resurser fördelas. Detgäller även arbetsmarknadens parter.Det är otillfredsställande att de genomgripandeförändringar av högskolans villkor som har presenteratsvarken givits möjlighet till konsekvensanalys ellerremissbehandlats på normalt sätt.Ja till principernaArbetet med en översyn av högskolans anslagssysteminleddes (prop. 1990/91:150 bil II:7och tidigare propositioner). Denna fortlöpande översynsyftade både till förenklingar av statsmakternas styrning avhögskolan och till en effektivisering av högskolans internaverksamhet. Ekonomistyrningen skulle göras tydligare ochmera prestationsinriktad.Även om vi har invändningar mot både hur regeringenhandlagt förändringen och nytt resurstilldelningssystem ochkommer att i denna motion föreslå förändringar i systemettillstyrker vi principen att anslagen görs beroende av antaletstuderande och studieprestationerna. Positivt med ettsådant system är att det kan antas medföra ett bättreutnyttjande av högskolans resurser.Riskerna med det nya systemetBåde i Resursberedningens betänkande och ipropositionen saknas en djupare analys av konsekvensernaför t.ex. kvaliteten i utbildningen, för distansutbildningen,för de vuxenstuderande, för fördjupningsstudier och förlärarutbildningarnas olika inriktningar.Det föreslagna fördelningssystemet medför uppenbararisker för kvaliteten i utbildningen. Den stora vikt som läggsvid de s.k. helårsprestationerna kommer att innebära ettmycket starkt krav på den enskilda institutionen och deenskilda lärarna att verkligen producera betygspoäng för attgarantera resurser till sin institution och sittutbildningsområde. I bästa fall kan det leda till enförbättrad pedagogisk insats och ökat intresse och omsorgför att utveckla de studerandes studieinsatser. I sämsta fallkan det leda till slentrianmässig undervisning och sänktakrav på kunskaper och färdigheter vid prov och tentamina.Det finns många som hyser stor oro för att det senarekommer att ske i högre grad än det förra. Om dessafarhågor besannas innebär det ett allvarligt hot motkvaliteten i den högre utbildningen.Inom högskolan förekommer olika former avvuxenutbildning i stor omfattning. Andelen äldrestuderande i olika former av utbildning varierar mycket frånhögskola till högskola. Gemensamt för de äldre studerandeär att de ofta är mera inriktade mot kunskaperna somsådana än mot studieresultat i form av poäng. Detföreslagna resurstilldelningssystemet riskerar i sinnuvarande form att missgynna denna grupp av studerandegenom att högskolorna lockas att i högre grad än hittillssatsa på utbildning anpassad för unga examensinriktadestuderande.De flesta av de distansstuderande har valt sådana studierdärför att de av olika skäl inte kan flytta till högskoleortenoch där på heltid bedriva dem. Det kan vara av t.ex.familjeskäl, ekonomiska skäl eller arbetsmarknadsskäl.Erfarenhetsmässigt vet vi att distansutbildning därför inteär ''poängproducerande'' i samma grad som den direkt tillhögskolan förlagda utbildningen. Då hänsyn inte tas tilldistansutbildningens särskilda förutsättningar, innebärsystemet ett hot mot denna utbildningformsutvecklingsmöjligheter. Det kan även komma att ödeläggade mycket ambitiösa satsningar i form av studiecentra somgjorts av många kommuner för att underlätta förmedborgarna att genomgå högre utbildning.Resurssystemet tar i nuvarande form inte heller hänsyntill den stora skillnad i kostnad som råder mellan olikahögskolor när det gäller omfattning och lokalisering av frånhögskolan utlagd utbildning. I glesbygdsområdentillkommer mycket stora kostnader för t.ex. resor ochtraktamente för lärare. Det är inte självklart, som påstås ipropositionen, att löneläget för dessa tjänster är lägre iglesbygd. Där kan inte några stordriftsfördelar utnyttjas.Även om ''poängproduktionen'' kan vara väl så hög iutlokaliserad utbildning blir ändå merkostnadernabetungande.Resursberedningen berör vidare inte konsekvensernaför fördjupningsstudier. Förslaget motverkar direkt sådanastudier. Effektiviteten i ''poängproduktionen'' på högrenivåer, 40--80 poäng, är lägre än på nivåerna 0--40 poängsamtidigt som undervisningsgrupperna som regel också ärsmå. Det kommer för den enskilda högskolan att bli mindre''lönsamt'' att organisera studier på nivåer över 40 poäng.Resurstilldelningssystemet motverkar således den önskadeinriktningen mot fördjupningsstudier.En större restriktivitet att organisera kurser ochutbildningsprogram inom områden där rekryteringen ärsvag eller osäker kan komma att bli resultatet avresursfördelningssystemet. Det kan slå hårt t.ex. motutbildningsområden som naturvetenskap och teknik.Samtidigt som regeringen påtalar behovet av att ökarekryteringen till dessa områden förespråkar man alltså ettresursfördelningssystem som motverkar de ambitionerna.Det kan bli mycket tydligt t.ex. inomutbildningsområdet, där vi vet att det är svårt att fåtillräckligt antal sökande till vissa inriktningar avlärarutbildningarna. Här kan alltså lärarförsörjningen förframtidens skola påverkas negativt av ett prestationsinriktatanslagssystem.Regeringen väljer att helt blunda för högskolornas olikarekryteringssituation. Vissa högskolor har mycket lätt attattrahera studerande utan att detta direkt kan hänföras högre kvalitet i utbildningen. Studietraditioner inomfamiljen kan tala för en viss högskola framför en annan. Desedan länge etablerade universiteten har ett försteg ikonkurrensen om studenterna. Omfattningen avutbildningsutbudet på den enskilda högskolan, rätten attutfärda magisterexamen och möjligheter till fortsattaforskarstudier kommer att ge vissa högskolor betydandefördelar framför andra i konkurrensen om de studerande.Det kommer att underlätta för dem att få starkt''poängproducerande'' studenter, utan att utbildningenskvalitet behöver vara särskilt hög.Det är således mycket svårt att överblickakonsekvenserna av det föreslagna systemet. De risker somvi här påtalat för utbildningsutbudet i form av distanskurser,utanför högskoleorten utlagda kurser, fortbildnings- ochvidareutbildningskurser och fördjupningskurser m m måsteundanröjas.I fördelningssystemet måste garantier skapas för attdistanskurser, utlagda kurser och kurser för fort- ochvidareutbildning upprätthålls på minst nuvarande nivå. Detär särskilt viktigt för att i högskolan kunna behålla den högaandelen äldrestuderande.Riksdagen bör därför begära av regeringen att denförändrar resursfördelningssystemet så att de högskolorsom värnar om dessa utbildningsformer ges ekonomiskaförutsättningar därför. De högskolor som däremotförsummar detta skall få resurserna reducerade imotsvarande mån. Regeringen bör därför ange riktvärdenför omfattningen av dessa utbildningsformer för de enskildahögskolorna.Relationerna mellan ersättning för helårsstuderande ochprestationsersättningDen svenska högskolan är ett komplicerat system somutformats och utvecklats . En förändring avsystemet måste ske med försiktighet. Vi kan därför inteansluta oss till regeringens förslag så som det nu utformatsmed ersättning för antalet registrerade studenter påen viss kurs, och för studieprestationen.Vi anser att förändringen blir för stor jämfört mednuvarande resursfördelningssystem. För att göraövergången mindre dramatisk föreslår vi att ersättningenför helårsstuderande skall utgöra av per capita-ersättningen. Genom detta reduceras i betydande grad denegativa konsekvenserna för de utbildningsformer ochhögskolor vi tidigare berört.Parlamentarisk uppföljningDe förändringar som sker inom högskolan är mycketomfattande. Införandet av ett nytt resursfördelningssystemär bara en del av dessa, men en mycket betydelsefull del.Detta och det förhållandet att systemet ej harremissbehandlats talar för att konsekvenserna av det måsteföljas mycket noga för att nödvändiga justeringar snabbtskall kunna göras. Visserligen avser Resursberedningenfortsätta sitt arbete, men det är inte nog. Vi anser att enparlamentarisk kommitté bör följa och fortlöpandeutvärdera konsekvenserna av det fr o m /94införda resursfördelningssystemet samt också kunna föreslånödvändiga förändringar.Till stöd för detta krav har vi utbildningsministerns ordoch ''understatement'' vid hearingen den 15 januari:Det finns alltså ett slags moment av försökstänkandeinbyggt i införandet av systemet. Det är viktigt attunderstryka detta med tanke på komplexiteten, där maninte i allt kan överblicka allting från början. Vi skall varaöppna och tillse att ändringar införs när detta är befogat.Den brist på öppenhet i planeringen avhögskoleverksamheten, som blivit ett resultat av att UHÄlagts ner och beredningsarbetet flyttats in i departementettalar även för en parlamentarisk beredning.Tiotusen fler i högskoleutbildningVi anser att det är möjligt och önskvärt att redan tillhösten inrätta ytterligare 10 000 platser i högskolan.De här föreslagna 10 000 platserna bör självfalletanvändas både för att utöka utbildningarna inomprogramområden som leder till olika former av examina ochtill mer fristående kurser som är avsedda för fort- ochvidareutbildning. Det senare gäller inte minst för personerfrån arbetslivet som är eller riskerar att bli arbetslösa. Detär verkligt angeläget att öka högskolans kapacitet för fort-och vidareutbildning under 90-talet.Här nedan presenterar vi ett preliminärt förslag till hurdessa 10 000 platser kan fördelas mellan de olikautbildningsenheterna. Vårt förslag ska ses som enambitionsnivå och ett riktmärke. Vi inser att vårt förslagkommer att ställa stora krav på de enskilda högskolornabåde vad avser lärarresurser och lokaler. anser viatt högskolan har ett så stort samhällsansvar att den måstegöra sitt yttersta för landet och de enskilda individerna närvi upplever nuvarande dramatiska arbetslöshet och närSverige som nation behöver många flerhögskoleutbildade för att näringsliv och offentligverksamhet ska kunna utvecklas och effektiviseras.Vi har bedömt att de medel vi anvisar också kan täckakostnader för tillkommande lokaler i samband med denmassiva utbildningssatsningen. Vi räknar med atthögskolan i nuvarande situation måste utnyttja befintligalokaler i större utsträckning även kvällar och lördagar.I de riktmärken för fördelning av ytterligare platser perhögskola som vi nedan presenterar har vi endastundantagsvis gjort en uppdelning sektorsvis. Det måste ihuvudsak lämnas till varje högskola att själv avgöra varinom ramen för tilldelade resurser man kan och vill sätta insina utbildningsinsatser. Några särskilda frågor som rörutbildningens inriktning vill vi dock kortfattat ochsammanfattningsvis framföra innan vi redogör för vårakonkreta förslag beträffande de enskilda högskolorna.Yrkesteknisk högskoleutbildning måste utökasGenom den yrkestekniska högskoleutbildningen (YTH)ges en god möjlighet för yrkesverksamma, främst inomindustrin, men även inom handel och servicenäringar, attskaffa sig en kvalificerad yrkesutbildning på högre nivå.Sedan YTH:s start har följande mål gällt: att mötaefterfrågan på högre utbildning från en grupp som hittillshaft små möjligheter att söka sig till högskoleutbildningatt tillgodose i första hand industrins behov av arbetskraftför vissa kvalificerade funktioner att ge ämnesutbildningför blivande lärare i yrkesteknik i gymnasieskolanYTH har sedan starten utvärderats ochbefunnits vara av stort värde såväl för enskilda individerinom olika yrkeskategorier som för utvecklingen iföretagen.Av flera skäl bör denna högskoleutbildning utvecklasoch byggas ut.För det första är det av stor betydelse för utvecklingeninom företagen att anställda med praktiskt kunnande ocherfarenheter ges möjlighet till kvalificerad utbildning för attkunna nyttja ny teknik och förändringsarbete. Iförlängningen är detta förutsättningen för ekonomisktillväxt i samhället.För det andra är det av stort värde för utvecklingen avuniversitet och högskolor med möte mellan praktiker ochteoretiker. En ökad integration av YTH-utbildningarna ochövriga högskoleutbildningar höjer kvaliteten påhögskolestudierna och skulle underlätta fortsatta studier förYTH-studerande. YTH-utbildningarna bör kunna byggaspå med ingenjörsutbildning eller annan akademiskutbildning till en kandidat- eller magisterexamen. Påmotsvarande sätt bör sådana utbildningar med inriktning påhandel och service kunna integreras medekonomutbildningarna. YTH-utbildningar bör kunnautvecklas vid de olika högskolorna.För det tredje är det en fråga av betydelse för ökadjämlikhet. Den nuvarande snedrekryteringen måsteåtgärdas. Det blir alltmer uppenbart att EG och iövrigt talar om att framtida näringslivsutveckling kräver ettperspektiv av ''life long learning''.Vi bedömer därför att en utbyggnad av YTH-utbildningen bör ske med 200 årsstudieplatser budgetåret1993/94. Utökningen sker lämpligast vid de högskolor somredan i dag bedriver YTH-utbildning.Vi bedömer dessutom att omfattningen av YTH-utbildningarna, som uppgår till ca 1 100 årsstudieplatser,bör ha fördubblats. Omfattningen påstudierna bör också inriktas på en höjning från 60 till 80poäng.IngenjörsutbildningRegeringen föreslår att utbyggnaden av högskolansingenjörsutbildning ska begränsas. Särskilt gäller detta deningenjörsutbildning som ges vid de tekniska högskolorna.Vi anser att regeringens bedömning är kortsiktig ochfelaktig och att den planerade dimensioneringen börupprätthållas.Det är inte förvånande att den nya utbildningen, just föratt den är ny, har vissa svårigheter med rekryteringen.Utbildningen är också konjunkturkänslig. Detråder dock enligt vår bedömning ingen tvekan om attsvenskt näringsliv långsiktigt har ett betydande behov avingenjörer med medellång utbildning. Nya, integreradekonstruktions- och produktionsmetoder kommer att krävavälutbildade tekniker på många befattningar näraproduktionsledet i industrin. De tekniska högskolorna har,enligt vår mening, ett alldeles särskilt ansvar för att utveckladen kortare ingenjörsutbildningens kvalitet. Därför anser videt särskilt olyckligt att begränsa utbildningsvolymen närdet gäller ingenjörsutbildningen just vid de tekniskahögskolorna.Exakt hur många studenter som ska antas tillingenjörsutbildningen får självfallet avgöras av det aktuellarekryteringsläget. Ambitionen bör dock vara att utbilda såmånga som möjligt vid de olika enheterna. Låt oss tilläggaatt vi inte vill se en sådan uppdelning avutbildningsuppdraget som kan medföra att endast denyare högskolorna ger ingenjörsutbildning medan detekniska högskolorna uteslutande kommer att ägna sig åtcivilingenjörsutbildning.Många högskolor har uttryckt en ambition att förlängaingenjörsutbildningen till 120 poäng. Enligt vår mening börutbildningen inte förlängas generellt. En sådan förlängningskulle troligen avskräcka fler studenter än den skulle locka.Vi menar att det behövs ett tydligt, kortareutbildningsalternativ till civilingenjörsutbildningen för atttillräckligt många ska söka sig till teknisk utbildning.Däremot hälsar vi med tillfredsställelse att högskolornaerbjuder ingenjörerna en möjlighet till fördjupning ochprofilering om ytterligare 40 poäng. Sådan utbildning kaninrymmas inom de utökade ramar vi föreslår. Det bör varamöjligt att anordna en fördjupning avingenjörsutbildningen med 40 poäng för åtminstone 900studenter under kommande budgetår.Utbildningar som gör det möjligt för ingenjörer attbygga på sina kunskaper till en civilingenjörsexamen måsteutvecklas och spridas. De skall alltså kunna få tillgodoräknasig den utbildning de redan har i de fortsatta studierna. av de nytillkommande resurserna bör användas för dettaändamål.Vi anser således att de högskolor som har rätt att utfärdacivilingenjörsexamen bör, inom ramen för tilldeladeresurser, eftersträva möjligheter att erbjuda de ingenjörersom så önskar en särskild påbyggnad som kan leda in påcivilingenjörsutbildningen.Öka civilingenjörsutbildningenI den expansion av högskolan som vi förordar är detangeläget att utöka utbildningen av civilingenjörer. Tillgångpå kvalificerade tekniker är av strategisk betydelse för denindustriella utvecklingen. Det kan i första hand ske genomatt andelen som fullföljer påbörjad utbildning ökar. I dagavbryter sina studier . Den snabbasteökningen kan åstadkommas genom att mer stöd sätts in föratt hjälpa de studerande att fullfölja studierna. De berörda högskolorna bör av regeringen uppmanasatt i sin verksamhet högt prioritera sådant stöd. Riksdagenbör som sin mening ge regeringen detta till känna.Vi anser även att antalet nybörjarplatser inomcivilingenjörsutbildningarna bör ökas. För att klara detframtida behovet, inte minst för de mindre och medelstoraföretagen, bedömer vi att antalet nybörjarplatser behöveröka med minst ett par tusen. Detta är inte möjligt attåstadkomma på kort sikt, främst av rekryteringsskäl. /94 bör dock 600 nybörjarplatser kunnainrättas. Ökningstakten måste sedan vara beroende av attrekryteringen till utbildningen löses.Hur dessa platser bör fördelas har angivits mera precistnedan. Vi vill därvid markera att vi ser mycket positivt pådet samarbete i detta avseende som utvecklats mellan bl aden tekniska högskolan i och högskolan i , mellan KTH respektive liksommellan och högskolan i av denna art bör stimuleras. Vi hargenomgående i vårt förslag angivit de nyautbildningsplatserna för civilingenjörsutbildningen på dehögskolor som har examensrätten. Hur resurserna merakonkret i praktiken fördelas får bli en fråga för berördautbildningsanordnare.Högskolorna har, enligt vår mening, ett utomordentligtstor ansvar när det gäller att erbjuda kompetenshöjande,teknisk utbildning. En rad kortare kurser, såväl på heltidsom på deltid, bör därför erbjudas redan yrkesverksammaeller arbetslösa med behov av förkovran.För att klara expansionen av utbildningen vill videssutom aktualisera behovet av att etablera en ny tekniskhögskola på en ort som redan har godutbildningskompetens inom detta område.