mot · GG02L327 · 1993-01-26 00:00:00 — Det råder bistra tider i med en alltmer försämradekonomi. Problemen drabbar alla parter -- såväl banker,företag som privatpersoner.Våra banker har drabbats av enorma ekonomiskaförluster och då till stor del orsakade av ogarderadegigantiska kreditförluster. Detta tvingade staten att på etthistoriskt unikt sätt vidta skuldsanerande åtgärder inklusiveinrättande av en s.k. bankakut.Även företagen drabbas hårt och konkurserna nårrekordsiffror. En utredning föreslår nu statligahjälpåtgärder i form av skuldsanering för att rekonstrueraföretag i kris och förhindra onödiga konkurser.ProblembildDen problemkategori som just nu drabbas ärprivatpersoner med höga villaräntor, betungande bilskulderoch alltför många kontokort. Dessa människor blir allt fleroch skulderna växer, ofta som en följd av alltför lättsinnigkreditgivning. Ytterst handlar det om konkurser menframför allt om mänskliga tragedier.Problemet på den rättsliga sidan är att regelsystemet ärotillräckligt och att de regler som dock finns inte äranvändbara. Vid konkurs kvarstår restskulden.Ackordsvägen kan underhandsackord användas endast igynnsamma fall och offentliga ackord är än svårare attanvända. Om inte konkurs eller ackord tillämpas riskerargäldenären att kontinuerligt förföljas av exekutiva åtgärder.Gällande regler beaktar i viss mån gäldenärens ekonomiskasituation men anlägger inget samhällsekonomisktbetraktelsesätt.Pågående hjälpinsatserFör närvarande finns viss hjälp att tillgå för dessaöverskuldsatta människor. Inom kommunerna kan man fåekonomisk hjälp eller budgetrådgivning hos socialbyrå ellerkonsumentbyrå. I försöker konsumentkontoretatt starta en skuldsaneringsbyrå. På några platser,exempelvis och , arbetarkronofogdemyndigheterna med ekonomisk rehabilitering. Ivissa fall kan man också få hjälp av banker och finansbolagi en ekonomisk krissituation.Det är emellertid otvivelaktigt så attskuldsaneringsbehovet vida överstiger de möjligheter somfinns i dag.Igångsatt reformarbeteNumera torde alltså alla vara överens om det dramatisktökade behovet av skuldsanering för privatpersoner. Frågangäller därför främst hur det akuta behovet av skuldsaneringska kunna tillgodoses och närmast hur verksamheten skautformas för att uppnå bästa möjliga resultat.Insolvensutredningen har föreslagit att det införes ensärskild skuldsaneringslag. Detta har dock inte föranlettnågot regeringsförslag.Däremot har regeringen givit iuppdrag att bilda en rådgivande nämnd på central nivå förhantering av övergripande frågor som rör skuldsanering ochatt starta försöksverksamhet i två kommuner för att finnanya och effektivare former för budgetrådgivning ochskuldsanering.Den försöksverksamhet som inletts iKonsumentverkets regi kommer -- efter riksdagensinitiativ -- att intensifieras och utvidgas till attomfatta åtskilligt flera kommuner. Desutom kommer s.k.kontrollstationer att upprättas för att möjliggöra enfortlöpande utvärdering av verksamheten.Dessutom är inom fyra departement,nämligen Civil-, Social-, Finans- och Justitiedepartementenengagerade i en interdepartemental arbetsgrupp för atthitta lämpliga lösningar.Viktiga reformkomponenterA. Effektivt saneringsförfarandeBehovet av skuldsanerng kan inte tillgodoses om maninte tillhandahåller ett fungerande saneringsförfarande.Ett sådant förfarande kan ske i offentlig regi genomstatliga ''skuldakuter'' dit alla privatpersoner medskuldproblem kan vända sig. Här finns risken att man får enmed arbete överhopad myndighet som drar enormaadministrationskostnader. Alternativet är då en i ''frivilliga''former bedriven skuldsaneringsverksamhet, men tidigareerfarenheter visar att det är svårt att få en rikstäckandeverksamhet.En kombinationslösning torde vara att föredraga så atten statlig myndighet med regional organisation samverkarmed statliga exekutionstjänstemän och kommunalabudgetrådgivare samt berörda lokala borgenärer.Inriktningen får bli att huvudelen av förarbetet tillskuldsaneringsbeslutet får ske utanför ''akuten'', som därförkan inskränkas till ett summariskt förfarande. Det slutligabeslutet måste naturligtvis kunna överklagas.B. Bättre saneringsreglerI första hand bör man överväga att införa en särskildskuldsaneringslag efter mönster av vad som finns i övriganordiska länder.Vidare måste övervägas viss ändrad lagstiftning för attförbättra möjligheterna till nödvändig skuldsanering förprivatpersoner. Det är särskilt viktigt att underlätta frivilligaöverenskommelser om skuldsanering mellan gäldenäreroch enskilda fordringsägare. Sådan lagändring skulle bl.a.gå ut på att man helt eller delvis kan avskriva ävenskatteskulder. Härigenom skulle skatteskulder och banklånlikställas i arbetet med skuldsaneringen. Men i enlighet medkonsumentkreditlagens regel om god kreditgivningssedmåste banker och andra låneinstitut, inklusivekontokortsföretag, ta ett särskilt ansvar för alltförlättsinnigt givna krediter.C. Förebyggande åtgärderI samband med en skuldsaneringsreform bör man ocksåöverväga åtgärder av förebyggande karaktär som alltsåförhindrar eller i vart fall försvårar överskuldsättning.Ett sätt är att effektivisera kreditupplysningssystemen såatt kreditprövningen kan förbättras och överskuldsättningförhoppningsvis stoppas innan den har uppkommit. Dettaförutsätter i sin tur ett effektivt delgivningsförfarande av detenkla skälet att det torde finnas ett samband mellan enalltför långsamt fungerande delgivningsverksamhet och entilltagande överskuldsättning.Här bör också övervägas införandet av ett särskiltpreskriptionssystem. Preskriptionstiden bör kanskeförkortas till och i princip göras till en absolutsluttidpunkt. Innebörden skulle då vara att betalningstideninte kan förlängas utom i de fall otillbörligt handlandeföreligger på gäldenärens sida. Detta skulle då främst kunnagälla konsumentskulder. Följden härav skulle förmodligenbli en välmotiverad skärpning av kreditprövningen i dessafall, vilket sannolikt skulle leda till minskad risk föröverskuldsättning. skulle inträda något av en''automatisk'' skuldsanering utom i missbruksfallen.Lämplig modellDen ideala skuldsaneringsverksamheten bör vara bretttillgänglig, verkligt effektiv, likformigt utövad ochresurssnålt bedriven. Den centrala rådgivande nämnden fårhantera de övergripande frågorna. För övrigt börverksamhetens tyngdpunkt ligga lokalt där de enskildafallen finns. Men för att uppnå nämnda verksamhetsmål börman nog satsa på regionala organ, som samverkar medbanker och kommuner med stöd frånkronofogdemyndighet. Resultatet skulle då bli regionala''skuldsaneringsakuter'' för privatpersoner.Den lämpligaste modellen för en effektivskuldsaneringsverksamhet kan vara att lägga ansvaret påexekutionsväsendets tillsynsmyndigheter (TSM) med derasexekutiva kompetens. Vid ärendets handläggning fårmyndigheten samverka med kommunala budgetrådgivare,berörda banker och kronofogdar. Detta skulle då bli någotav ''skuldakuter'' för privatpersoner.En effektiv handläggning inom TSM bör bygga på ettskriftligt förfarande men med möjlighet att muntligeninhämta vissa uppgifter. I första omgången utsändesgäldenärens ansökan till berörda fordringsägare samt tillaktuell kommun och kronofogde. På grundval av dettamaterial framlägger TSM ett skuldsaneringsförslag somunderställes de berörda intressenterna. Förslaget kan sedangodkännas som beslut eller i motsatt fall överklagas tilldomstol.En TSM-modell torde vara lämpligare än den avinsolvensutredningen föreslagna, nämligen att tingsrätterna(TR) ska handlägga skuldsaneringsärendena. För övrigtborde TSM inte drabbas av samma invändningar ompartiskhet som kronofogden med sin borgenärsroll.I förlängningen bör TSM byggas upp till en självständigmyndighet för alla obeståndsärenden på sätt som närmarebeskrives i särskild motion.Alla skuldsaneringsförfaranden drar ofrånkomligenvissa administrationskostnader och dessa är synnerligensvårberäknade. Men min modell torde med säkerhet varabilligare än tingsrättsalternativet och är kanske den allrabilligaste lösningen. Vid kostnadsberäkningen bör beaktasatt kostnaderna hos kronofogden troligen minskar om mankan nedbringa antalet ''misslyckade'' exekutiva försök hosde nu aktuella gäldenärerna.Viktig samhällsvinstEn viktig utgångspunkt måste vara att regler omskuldsanering inte får leda till en allmän uppluckring avbetalningsmoralen i samhället. I debatten har påståtts att såskulle bli fallet om en möjlighet till skuldsanering förprivatpersoner skulle införas. Emellertid torde enligt ennärmast samstämmig expertuppfattning risken vara liten.Det tål att understrykas att skuldsaneringen inte handlar omnågon total avskrivning utan endast en nedskrivning av endel av skulderna. De drabbade ålägges enavbetalningsplan på ett visst antal år och slipper, om dennaplan fullföljes, leva med sin skuld resten av livet.Tvärtom skulle man våga påstå att betalningsmoralenhos dessa personer ökar genom skuldsaneringen.Härigenom kan uppkomma en samhällsvinst för både statoch kommun genom fortsatta skatteinkomster ochminskade socialbidragsutbetalningar.Riksdagens förväntningarRiksdagen betonar i sitt beslut attdet krävs breddad verksamhet och bättre regelsystem isamverkan för att åstadkomma en väl fungerandeskuldsanering för privatpersoner.Många instanser bär ansvaret för att beslutskyndsamt verkställes. Men huvudansvaret vilar nu påregeringen att förverkliga tanken att även privatpersonerfår en rimlig chans till skuldsanering.Samhället får absolut inte -- oavsett vilkenskuldsaneringsmodell man än väljer -- svika skuldtyngdamänniskor och familjer i kris. Precis som banker och företaghar överskuldsatta privatpersoner rätt att få hjälp med attsanera sin ekonomi. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skuldsanering för privatpersoner,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om effektiviseradekreditupplysningssystem jämte fungerandedelgivningsförfarande,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om särskild preskription förkonsumentskulder.