mot · GG02Ju611 · 1993-01-26 00:00:00 — Det är ett välkänt faktum att människor som döms tillfängelse för rattfylleri ofta har mycket grava ochdjupgående alkoholproblem. Erfarenheterna visar ocksåatt fängelsevistelsen för dessa människor inte medverkar tillnågon bestående lindring av deras alkoholism.Från samhällets sida har i olika sammanhang uttalats envilja att minska antalet rattfylleridömda i våra fängelser.Det borde därför ur såväl individens som ur samhälletssynvinkel vara en betydligt bättre lösning att personer somertappas för rattfylleri får möjlighet att genomgå någonform av behandling. Innebörden av detta skulle vara attdomstolen beaktar möjligheterna till s.k. kombineradpåföljd, d.v.s. skyddstillsyn, böter och skyldighet att delta iett behandlingsprogram.Flera frivårdsdistrikt har tagit fram olika modeller förarbete med skyddstillsynsdömda rattfyllerister i syfte attskapa ett trovärdigt alternativ till fängelse. Ett sådantintressant och efterföljansvärt exempel är det projekt somSkyddsvärnet i bedrivit tillsammans medfrivårdsdistrikten med särskilda medel beviljade avkriminalvårdsstyrelsen.Projektet innebär att rattfylleridömda med utredda,konstaterade och erkända alkoholproblem utan pågåendebehandlingskontakt erbjuds delta i ettbehandlingsprogram. Ett sådant program innefattarenskilda samtal med handläggare, deltagande iinformations- och samtalsgrupp samt fortlöpande kontaktmed läkare. Alla moment är obligatoriska.Om den rattfylleridömde är motiverad att delta iprogrammet föreslås tingsrätten döma vederbörande tillskyddstillsyn med föreskrift att underkasta sig de villkorsom är en förutsättning för programmet. En tydligsanktionstrappa är angiven och före domen får den sombegått rattfylleribrottet ifråga underteckna förslag tillföreskrift.Ett par hundra personer har sedan projektet startades inovember 1985 dömts att ingå däri. Arbetet som kunnatbedrivas helt inom frivårdsdistriktens ordinarie verksamhethar väckt intresse utanför kriminalvården, bl.a. hostrafiksäkerhetsverket.Då samhällets målsättning uppenbarligen är att minskaantalet rattfylleridömda i anstalter och gemänniskor med alkoholproblem en reell chans tillrehabilitering borde det vara synnerligen angeläget attinföra ett system med s.k. kombinerad påföljd somhuvudregel vid rattfylleridomar. Vid tidigare behandling avmotioner på detta tema har justitieutskottet hänvisat till demöjligheter som öppnar sig genom den nyatrafiknykterhetslagstiftningen och attpåföljdskombinationer blivit vanligare.I själva verket visar det sig emellertid att kombineradpåföljd i praktiken fortfarande tillämpas i ytterst begränsadutsträckning. Mot bakgrund av de goda erfarenheter sombl.a. justitieutskottet bekräftar, vad gäller sådankombinerad påföljd, och det förhållandet att systemet intefått tillräcklig genomslagskraft i det praktiskatillämpningsarbetet talar enligt vår mening starka skäl föratt det i ett riksdagsbeslut skall fastställas att skyddstillsyn ikombination med behandlingsprogram skall bli huvudregelvid rattfylleribrott. Utan ett sådant riksdagsbeslut synes detinte möjligt att få genomslag för systemet.I bet. 1992/93:Ju3 hänvisar justitieutskottet till pågåendeutredningsarbete. Som framgår av ovanstående redovisningerfordras i detta fall knappast några ytterligare utredningar.Praktiska erfarenheter visar att skyddstillsyn i kombinationmed behandlingsprogram gett utomordentligt godaresultat. Vad som krävs är ett snabbt riksdagsbeslut sominnebär att systemet kan tillämpas i större skala och därmedmedverka till en begränsning av återfall i rattfylleribrott. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag innebärandeatt skyddstillsyn i kombination med behandlingsprogramblir huvudregel vid rattfylleribrott.