mot · GG02Sk372 · 1993-01-26 00:00:00 — En utvärdering av skattesystemet, m.m. En både i ett historiskt och i ett internationelltperspektiv genomgripande skattreform beslutades avriksdagen 1990 och trädde i kraft den 1 januari 1991.Reformen innebär kraftigt sänkta skattesatser på arbeteoch ett högre skatteuttag på kapitalinkomster, energi ochkonsumtion.Behovet att i grunden reformera vårt gamlaskattesystem var påtagligt. Det utmärktes av högaskattesatser och olikformig behandling av olika typer avinkomster. Kapitalinkomster gynnades jämfört medarbetsinkomster liksom naturaförmåner i förhållande tillkontant lön. Skatteplanering och skattefusk befrämjadessamtidigt som produktiva insatser hämmades.Regelsystemet var också oenhetligt och svåröverskådligt.Orsaken härtill var bl.a. att ett växande antal uppgifter lagtspå skattesystemet utöver degrundläggande uppgifterna att ge skatteintäkter ochutjämna inkomstförhållanden.Olikformig beskattning av olika inkomster kom attmedföra samhällsekonomiska snedvridningar genom attpersoner och företag av skatteskäl stimulerades att väljaarbets-, organisations- och ersättningsformer samtinvesterings- och finansieringsalternativ som inte skulle havalts i annat fall. En sådan olikformig beskattning leddeockså till orättvisor genom att personer med samma faktiskainkomst fick betala olika skatt beroende på moral ochskillnader i kunskap och möjligheter att genom olikametoder uppnå en lägre skatt. Eftersom det i första handvar personer med höga inkomster som fick reducerad skattgenom denna snedvridning bidrog olikformigheterna ocksåtill att inkomstskatten gav en väsentligt mindre utjämningän vad som framgick av de formella skatteskalorna.Så småningom kom metoderna för att undvika skatt, ochdärmed undandra sig sitt ansvar för den i bredabefolkningsgrupper väl förankrade generellavälfärdspolitiken, att få en allt större spridning. Det ökandeinternationella beroendet liksom avregleringen avkreditmarknaden accentuerade problemen medsnedvridningar och orättvisor.Reformeringen av skattesystemet skedde med stormålmedvetenhet och i snabb takt. Det är av naturliga skäloundvikligt att det under sådana förhållanden uppstårbrister och problem som rimligen inte kan förutses innanreformen hunnit prövas i praktisk verklighet. Till en delförutsågs också sådana i och för sig inte önskvärda effektergenom att riksdagsbeslutet innefattade en kontinuerligutvärdering/uppföljning av reformen.Konsekvensanalyser av skattereformen som gjorts inombl.a. fackföreningsrörelsen pekar på attfördelningspolitiska orättvisor kan ha blivit följden avreformen. Det handlar om att det t.ex. bland pensionärermed endast folkpension resp. låg ATP, samt i gruppenensamstående låginkomsttagare, främst kvinnor, finns ettoacceptabelt stort antal förlorare. Orsakerna till att dessaorättvisor uppstått torde vara att pensionstillskott,kommunala bostadstillägg resp. inkomstskattesänkningarinte förmått kompensera för hyreshöjningar,kostnadsökningar till följd av breddningen av skattebasen,d.v.s. konsumtionsskattehöjningar, och andra indirektaeffekter av skattereformen, t.ex. ökade kommunalaavgifter och taxor.Det står också klart att höginkomsttagare blivitöverkompenserade bl.a. genom att indexregleringen avskatteskalan bygger på en ''historisk'' inflation. Dennaöverkompensation framstår som särskilt orättvis i ensituation som den nuvarande, då pensionärer, studerandeoch andra som uppbär ersättningar som är knutna tillbasbeloppet ska betala för devalveringen. Detta slipperhöginkomsttagaren att göra. Denna uppenbara orättvisakan illustreras på följande sätt:FolkpensionärenNormalt räknas folkpensionen upp med hjälp avbasbeloppet som i sin tur räknas upp med hjälp avprisökningarna . Regeringen föreslår nu att dendel av prisökningarna som beror på devalveringen tas bort.Detta betyder att folkpensionären förlorar nästanen tusenlapp som en konsekvens av devalveringen.HöginkomsttagarenI år betalar alla som har en beskattningsbar inkomst påminst statlig skatt. De som tjänar mindrebetalar enbart kommunalskatt. Gränsen för vilka sombetalar statlig skatt flyttas upp . Prisökningarna detåret bestämmer hur mycket. Här föreslår regeringen ingaförändringar. Till skillnad från pensionären slipper alltsåhöginkomsttagaren rensa bort den del som beror pådevalveringen. Om höginkomsttagaren behandlats påsamma sätt som pensionären och den studerande etc. hadehan eller hon förlorat , vilket man nuslipper ifrån.Dynamiska effekterEn vanlig teori bland ekonomer och vissa politiker harvarit att skattesänkningar är självfinansierande. Enligtdenna skola blir det fart på ekonomin, tillväxten ökar ochskatteintäkterna stiger om bara skattetrycket reduceras.Denna teori om skattesänkningars dynamiska effektersaknar emellertid vetenskapligt stöd och har i själva verketmed utvecklingen av den svenska ekonomin i allmänhet ochstatsinkomsterna i synnerhet fått sig ett verkligt grundskott.De s.k. dynamiska effekterna av skattereformen, d.v.s. attskattesänkningarna i sig skulle främja arbete och sparandeoch därmed automatiskt öka samhällets inkomster,beräknades dock i slutändan bli mycket måttliga, eller istorleksordningen 5--10 mdr kronor, d.v.s. lika mycket somreformen underfinansierades. Uppskattningar tyder nu påatt underfinansieringen blivit betydligt kraftigare. Siffror pådrygt 30 miljarder har nämnts i sammanhanget. Här tycksunderskattningen av basbreddningens effekter ha spelat roll. Resultatet tycks sålunda ha blivit attskattereformen delvis oplanerat kommit att bidra till en ickeönskvärd minskning av skatteintäkterna, vilket i sin turförsvårar möjligheterna att värna sysselsättningen och detgenerella välfärdssystemet, något som fått särskilt kännbarakonsekvenser i nuvarande djupa lågkonjunktur med starkainslag av ren depression.Det kommunala skattestoppetEtt stopp för höjningen av den kommunalautdebiteringen ingick som en del avskattereformen. Motivet var att det förväntade positivanettoutbytet för en stor majoritet av svenska folket som enföljd av skattereformen inte skulle undergrävas avkommunala skattehöjningar. Erfarenheterna visar att dettakommunala skattestopp har varit till stort förfång för mångakommuner vilka tvingats tillgripa drastiska nedskärningaräven på prioriterade områden som social omsorg och skola,som man nödgats till mer eller mindre kraftigahöjningar av avgifter och taxor. De fördelningspolitiskakonsekvenserna av denna utveckling har inte beaktats.I den efterfrågekris som vi nu upplever är det rimligt atträtta till obalanserna -- både de strukturella ocharbetslösheten -- genom att kraftfullt stimulera efterfråganvia kapitalbildningen. Budgetunderskottets storlek tvingaremellertid till finansiering.En utvärdering av skattereformen framstår motovanstående bakgrund som mycket angelägen. Syftet meden sådan utvärdering bör vara att belysa defördelningspolitiska konsekvenserna, i vad månlikformighet mellan olika beskattningsslag uppnåtts ochfinansieringen av reformen som sådan. Det bör härvidlagockså understrykas att skattereformens syfte var enomläggning av skattesystemet, inte en sänkning av detsamlade skatteuttaget.Mot bakgrund av den djupa ekonomiska krisen, denoacceptabelt höga arbetslösheten och det bevisligenorimliga i att klara en återgång till sunda statsfinanserenbart genom nedskärningar på budgetens utgiftssida,måste politiken ges en rimlig fördelningsprofil.Utgångspunkten för en sådan kan i och för sig vara någonform av solidaritetsskatt efter tysk modell utformad så attden får bäras av högre inkomsttagare över brytpunkten (ca200 ). Då emellertid det storabudgetunderskottet och därmed behovet av ekonomiskauppoffringar för att klara obalanserna i ekonomin kommeratt bestå förordar vi en tills-vidare-höjning av skatten på höga inkomster.Om de, som vi uppfattar det, synnerligen välgrundademisstankarna att skattereformen är underfinansierad ochatt höginkomsttagarna blivit överkompenserade skullebekräftas av den föreslagna nödvändiga utvärderingen avreformen, anser vi att en sådan skattehöjning bör betraktassom permanent. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utvärdering avskattesystemet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en justering av skatteskalorna ienlighet med vad som anförts i motionen.