mot · GG02Ju302 · 1993-01-26 00:00:00 — I fråga om hur åklagarväsendet bäst skall organiseras,anser Ny demokrati att det sunda förnuftets princip börgälla, dvs att den organisationsform bör väljas, som är meständamålsenlig, effektiv och minst resurskrävande. Sociala,politiska, fackliga och andra ovidkommande hänsyn bör ma o inte tas.Att åklagarna skall koncentrera sina insatser på sådantsom just kräver åklagarkompetens är en självklarhet.Åklagarrollen bör därför renodlas. Förslag som kan leda tilldetta bör uppmuntras.Åklagaren leder och har det yttersta ansvaret förförundersökningen. Det praktiska arbetet underförundersökningen, förhör och annan utredning, svararpolisen för. Åklagarens ledande roll underutredningsstadiet måste dock klargöras. Det är ju ändååklagaren som i domstolen skall stå till svars för attutredningen är ordentligt gjord.Ett mera renodlat ansvar för åklagarna torde varapåkallat om man vill komma åt de organiseradebrottslingarna. Åklagare och kvalificerade poliser i samspelkan göra mycket nytta. Systemet med särskildaåklagarpromemorior bör utvecklas.Man bör dock inte vara främmande för att i vissa fall föraöver utredningen på målsäganden.Åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsningÅtalsunderlåtelse innebär att en åklagare inte behöveråtala under vissa i lag angivna, speciella förutsättningar,trots att brott föreligger och åtal får ske. Det är alltså intefråga om att lägga ned en förundersökning eller att skrivaav ett ärende på grund av brist på bevis, dvs att brott ej ärstyrkt.Åtalsunderlåtelse bör komma till användning i störreutsträckning för att frigöra resurser som kan användas tillatt utreda och beivra allvarligare brottslighet, t exvåldsbrott, narkotikabrott samt grova ekonomiska brott.För närvarande finns också ett mycket stort antal konkurserdär det i många fall kan misstänkas att brottslighetförekommit. Dessutom förekommer en mycket oroandebrottsutveckling med tydliga internationella inslag och medallt grövre brott. Ytterligare resurser kan inte generelltsättas av. Alltså måste prioriteringar göras och befintligaresurser användas på ett så effektivt sätt som möjligt.Erfarenheten visar att risken för upptäckt och lagföringsannolikt har stor brottsavhållande effekt på organiseradeeller kalkylerande brottslingar som sysslar med attimportera eller sälja narkotika eller annan brottslighet därden ekonomiska vinningen är det övergripande motivet förverksamheten. Ökade åklagarresurser som läggs på attbekämpa sådan allvarlig brottslighet kan därför hapreventiv effekt på eventuellt brottsbenägna personer.I statistiken över ärenden som avskrivs för att brott inteär styrkt -- det rör sig om upp mot 100 000 -- döljs sannolikt en hel del fall där åklagarenhade kunnat välja åtalsunderlåtelse i stället eller med bättreresurser drivit utredningen vidare.Förundersökningen kan också begränsas på annat sätt.Skälet mot att införa förundersökningsbegränsningsreglerär närmast av juridisk-teknisk art, eftersom det kan varasvårt att genom författningsreglering bestämma hur denövergripande prioriteringen på utredningsstadiet skall ske ipraktiken. Därför menar kritikerna motförundersökningsbegränsningsregler att man i första handbör välja andra åtgärder.Om statsmakterna verkligen vill att fler brott skallbeivras än finns i princip vid sidan om enrenodlad, effektiviserad åklagarroll bl a följandemöjligheter eller styrmedel:1. Att staten avsätter mer resurser för beivrande av vissabrott; det kan också finnas fall där mindre resurser gerönskat resultat 2. Att en avkriminalisering sker för vissa typer av brottoch resurser frigörs 3. Att fler brott beivras i annan ordning än som ärfallet, t ex genom strafföreläggande av åklagare eller genomordningsbot av polis 4. Att polisväsendet, åklagarväsendet ellerdomstolsväsendet effektiviseras 5. Att en författningsreglerad prioriteringsordning förförundersökning och annan utredning införs 6. Att handläggningen förenklas 7. Att bevisreglerna ändras; beviskraven är för högaoch kan sänkas 8. Att användningen av åtalsunderlåtelse ökar 9. Att utbildningen av polis, åklagare och domareförbättras 10. Att rekvisit för brott ändras samt att straffsatserändras.De traditionella medlen räcker dock inte till om mansnabbt vill skapa bättre förutsättningar för åklagarna attrikta in sig på den allvarliga brottsligheten.Att staten anvisar ytterligare medel eller uttrycker enviljeinriktning för bekämpande av viss brottslighet är enosäker metod och ger mestadels inte önskat resultat, detvisar praktiken. Avkriminalisering för bagatellbrott, ökadanvändning av summarisk straffprocess, ökad användningav åtalsunderlåtelse och ändring av brottsrekvisit ochstraffsatser är exempel på metoder som kan vara effektivaoch skapa utrymme för en bättre resursanvänding.För de svenska åklagarna gäller en absolut åtalsplikt.Om den absoluta åtalsplikten ersätts av en relativ åtalspliktså torde en sådan förändring kunna medverka till attbetydande resurser frigörs. Om man verkligen vill kommaåt den grova brottsligheten så är detta en väg som börprövas.Den relativa åtalspliktenDet är dags för att anpassa sig till ochersätta den absoluta åtalsplikten med en relativ åtalsplikt.Rättslikheten har ett uppenbart värde i sig, särskilt ikampen mot internationell brottslighet. Utgångsläget bördärför vid närmandet till det gränslösa vara att manbör införa en relativ åtalsplikt om inte särskilt starka skältalar däremot. Några tillräckligt starka motargument finnsfaktiskt inte. Dessutom föreligger det uppenbara fördelarmed relativ åtalsplikt från effektivitetssynpunkt.En renodlad åklagarroll skapar också godaförutsättningar för ett system med relativ åtalsplikt.Med en relativ åtalsplikt har ju målsäganden alltid enmöjlighet att föra talan om han eller hon vill, så någonstörre risk för rättsförlust för målsäganden borde i principinte föreligga.Målsägandens åtalsrätt måste förstärkasEnligt 20 kap 8 § RB får målsäganden inte väcka åtal förbrott, som hör under allmänt åtal, med mindre han angivitbrottet och åklagaren beslutat att åtal inte skall äga rum.Målsägandens åtalsrätt bör förstärkas. Målsäganden börges bättre möjlighet att själv föra talan. Det kan ske genomhjälp av juridiskt biträde, ekonomiskt stöd eller på annatsätt. Det skulle i och för sig kunna innebära ett slagsprivatisering av åklageriet där t ex målsäganden själv ellermed hjälp av en advokat eller annan jurist för talan infördomstol istället för åklagare på statens bekostnad medsamma rätt och skyldighet som gäller för åklagare. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att åklagarrollen måste renodlasså att åklagaren i allt väsentligt sysslar med sådant som justkräver den särskilda åklagarkompetensen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att reglerna ändras så attåtalsunderlåtelse kan komma till användning i betydligtstörre omfattning än ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett system med relativåtalsplikt i stället för absolut åtalsplikt bör införas,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa bättre förutsättningarför målsäganden att åtala och föra processen om åklagarenavböjer att åtala.