mot · GG02Ub680 · 1993-01-26 00:00:00 — Amalgamets införande i tandvården var ett stortframsteg . Redan då varnades dock förkvicksilvrets giftighet. Under senare årtionden har detframför allt i men även i andra länder blivit enalltmera utbredd uppfattning bland i första handallmänheten att amalgam kan ge olika kroppsliga ochpsykiska symtom hos vissa människor.Under åren har väckts ett stort antal riksdagsmotioner ifrågan. Det har bland annat lett till att fick iuppdrag att lägga fram en omfattande rapport omtandlagningsmedel. I den angavs bland annatförutsättningarna för att successivt avveckla amalgamet,och en bedömning gjordes av insatsbehovet vid en snaravveckling.Motionerna har även lett till ett brett tvärvetenskapligtsamarbete, Tungmetallcentrum, för att bland annat försökautreda riskerna med amalgam. Andra åtgärder iamalgamfrågan står bland andra för genomNordiska ().Sammanfattningsvis kan man säga att nämnda ochmånga andra mera strikt vetenskapligt upplagdaundersökningar icke har kunnat visa samband mellanamalgam och symtom.Å andra sidan finns ett stort antal studier där man menarsig finna samband, och många människor vittnar om egnasådana erfarenheter.Vår uppfattning är att det icke är möjligt att frånpatientens symtombeskrivning och den kliniska bilden iövrigt säga att samband föreligger mellan amalgam ochbesvär hos en viss person. Inte heller finns någralaboratorieprov eller andra markörer som kan visa att enpatient har symtom av amalgam.Individuell känslighet för amalgamUtifrån analogislut grundade på ''läkekonstens historia'',framför allt i nutiden, kan man tänka sig att det hos vissapersoner föreligger en mera uttalad känslighet förkvicksilver eller andra ämnen i amalgamet. Varje människaär unik, och vi vet att det finns många andra ämnen i våromgivning för vilka vi har mycket olika uttalad känslighetutan att det föreligger allergi. Ofta torde den individuellakänsligheten ligga på det genetiska planet, exempelvisspeciella emzymmönster som gör att kroppen ''tar hand om''vissa ämnen på ett annorlunda sätt.Man kan förmoda att en viss, sannolikt ganskabetydande andel av de många personer som har symtomsom de upplever är orsakade av amalgam också verkligenhar kroppsliga och psykiska besvär som beror på något ellernågra ämnen i amalgamet. Det torde vara ogenomförbartatt i ett kort perspektiv byta ut amalgamet på alla, ochmånga är för övrigt tveksamma till detta för egen del.Grundforskning behövsDet måste betecknas som synnerligen önskvärt att ommöjligt finna ett laboratorieprov eller vävnadsprov somanger att denna person sannolikt är känslig för eller harbesvär av amalgam. Då kan amalgamsanering koncentrerastill dessa personer, medan annan behandling kanintensifieras på övriga med liknande sjukdomssymtom föratt söka minska deras lidande.För att möjligen kunna finna markör som indicerarkänslighet för och/eller sjukdom orsakad av ämne iamalgam krävs kvalificerad grundforskning. Grundforskarei humanbiologi, genteknologi, biokemi, immunologi etc börstimuleras att genomföra forskningsprojekt.Detta kan nås genom riktade forskningsanslag,förslagsvis fördelade av Forskningsrådsnämnden.Eftersom sjukdom som misstänks vara orsakad avamalgam är ett svårt lidande för många, och andra vägar atthjälpa flertalet är svåra att finna, är det mycket angelägetatt betydande forskningsanslag fördelas till kvalificeradegrundforskare som är villiga att försöka finna markörer föratt fastställa förmodad känslighet/sjukdom orsakad avämne/ämnen i amalgam. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om omfördelning av anslag tillförmån för kvalificerad grundforskning om amalgametseffekter på människan.