mot · GG02So290 · 1993-01-26 00:00:00 — Det finns en betydande enighet om principen attmänniskor med funktionshinder skall ha möjlighet att deltafullt ut i samhällslivet på jämlika villkor med andra. Tyvärrupphör enigheten när det kommer att handla om konkretaåtgärder för att förverkliga funktionshindrades deltagande.I det gemensamma handlingsprogram inomhandikappområdet som utarbetades och undertecknades avde politiska partierna och handikapprörelsen under detinternationella , utfäste man sig att inte låtasvängningarna i samhällsekonomin påverka reformarbetet.Ingen regering har hållit detta löfte. Huvudargumentet motreformer är ekonomin, man anser att resurserna saknas.Politiken inom handikappområdet avslöjarobarmhärtigt hur fördelningen av samhällets resurser skeroch vilka ideologiska principer som ligger till grund fördetta. Handikapputredning började sitt arbete meden kartläggning av förhållandena för funktionshindrade.Detta betänkande innehöll få överraskningar och var i alltväsentligt en upprepning av vad handikapporganisationerframfört . Det var ändå värdefullt att en statligutredning bekräftade att människor med funktionshinderpå område efter område är sämre ställda än övrigamedborgare. Just i detta ligger det orättfärdiga ifördelningspolitiken -- funktionshindret blirdiskriminerande.Vi talar här om fördelningspolitik i mycket vid mening.Det handlar om ekonomi, tillgång till kultur och olikasamhälleliga verksamheter, möjligheter att resa ochförflytta sig, tillgång till utbildning, arbete och rekreation,sociala kontakter, hälsa och inte minst möjligheten attbestämma över sitt eget liv. I alla dessa olika avseendenbedöms funktionshindrades behov efter andra normer änvad som gäller för övriga medborgare. Det finns skäl attmed några exempel visa på hur detta fungerar.När det gäller ekonomin har det i olika sammanhangsagts att en funktionsnedsättning inte skall innebära ökadekostnader för den enskilde. kan vi bevittna huravgifter höjs och nya avgifter införs överallt inomhandikappområdet. är det faktiskt ingensom har någon bra uppfattning om vilka kostnader somfaktiskt drabbar den enskilde. Förändringarna har skettsnabbt och utan seriösa konsekvensanalyser. § 35 isocialtjänstlagen säger att avgifternaför hjälp i hemmet, service och omvårdnad och boende intefår bli så stora att den enskilde inte förbehålls tillräckligamedel för sina personliga behov. Vad betyder det? Är denkonkreta innebörden av detta att funktionshindrade medstort servicebehov aldrig skall kunna krångla sig ovanförsocialhjälpsnormerna? Det finns skäl att befara det.Handikapporganisationerna har länge krävt attfärdtjänsten skall jämställas med kollektivtrafiken i olikaavseenden bl.a. när det gäller avgifterna. Det vanliga är attfärdtjänsttaxorna är väsentligt högre. I kommunrådde tills en viss överensstämmelse, dåman bestämde att höja färdtjänsttaxorna utan attmotsvarande höjning skedde inom kollektivtrafiken. Dettaansåg en handikappförening i kommunen vara attförfördela dem som var hänvisade till färdtjänst iförhållande till övriga kommuninnevånare. Manöverklagade ärendet som stridande mot kommunallagen.Både i första och andra instans blev utslaget att kommunensbeslut var korrekt eftersom alla färdtjänstresenärerbetalade efter samma taxa. Slutsatsen är uppenbar -- manfår diskriminera funktionshindrade under förutsättning diskriminerar alla.1979 års trafikpolitiska beslut innebar att allmännafärdmedel skulle göras tillgängliga för funktionshindradeunder en tioårsperiod. Det dröjde innan dåvarandeTransportrådet lyckades klämma fram de förstaanvisningarna för hur detta skulle ske. Resultatet kan i dagkort sammanfattas som att de åtgärder som vidtagits hargjort det enklare för dem som redan tidigare kunde användaallmänna kommunikationer att resa. Däremot har det inteöppnats några möjligheter för nya grupper. Lokaltrafikenvägrar konsekvent att vidta några som helst åtgärder avbetydelse för tillgängligheten. håller på atthalka efter jämförbara länder på detta område.Funktionshindrade betraktas som en grupp vars resebehovkan åsidosättas, kontrolleras av myndigheter ochunderkastas restriktioner som inte skulle kunna kommaifråga för någon annan medborgargrupp.Trots att det har funnits kunskaperoch bestämmelser om hur både inre och yttre miljö skallvara beskaffade för att tillgodose rörelsehindrades behov,kan den rörelsehindrade aldrig förvänta sig att det verkligenser ut så. Det gäller gator, parker, butiker, teatrar och i stortsett all miljö och alla verksamheter som används av ochvänder sig till allmänheten. Det betyder att denrörelsehindrade gång på gång försätts i situationer där haneller hon inte kan genomföra det de tänkt sig på grund avolika hinder i miljön. Detta är integritetskränkande och ettotillständigt förhållande i ett utvecklat samhälle som vårt.Handikapputredningen har i sina två stora betänkanden1991:46 och 1992:52 presenterat en rad förslag till åtgärderinom handikappområdet. Förslagen är väl underbyggda ochutvecklade ur uppfattningen om allas lika människovärdeoch funktionshindrades rätt till full delaktighet ochjämlikhet. I ett centralt avseende, när det gäller personligassistens, har förslag redan utarbetats av regeringen. Det ärgott och väl, men sedan återstår att genomföra betydandeförändringar. anser att en tidsplan börutarbetas för hur detta ska ske.I SOU 1991:46 föreslås upprättande av kunskapscentraför små och mindre kända handikappgrupper som behöverspeciella insatser t.ex. när det gäller behandling ochinformation. På regeringens uppdrag har Socialstyrelsenvidareutvecklat utredningens förslag. Det gör att det redanunder det kommande budgetåret bör vara möjligt attpåbörja uppbyggnaden av kunskapscentra. I många fallfinns redan basresurser i form av personal och kunnande påolika ställen i landet, framför allt i anslutning till forskningsom bedrivs med inriktning på de aktuella sjukdomarna ochskadorna. I allmänhet behövs emellertid ett tillskott avmedel, bl.a. för att utarbeta och trycka information.Vänsterpartiet anser att medel för detta bör upptas med 3miljoner kronor /94.Utredningen föreslår också en ändring avrättshjälpslagen så att det blir möjligt att få rättshjälp iangelägenheter som rör socialförsäkring, bistånd enligtsocialtjänstlagen och stöd och service enligt lagen omsärskilt stöd och service till vissa funktionshindrade.Vänsterpartiet anser att lagen ombostadsanpassningsbidrag bör tillfogas.Det är synnerligen angeläget att öppna möjligheter tillrättshjälp i ovan nämnda ärenden.Handikapporganisationerna utför ett beundransvärtarbete när det gäller att tillvarata medlemmarnas intressen,men detta räcker inte. Det är oerhört svårt för den enskildeatt få sakkunnig juridisk hjälp i frågor som rör sociallagstiftning. Advokatkåren har inte intresserat sig förområdet, eftersom rättshjälp inte utgår och de enskildasällan har ekonomiska resurser att betala för juristinsatser.Till saken hör att ärenden av det slag vi här talar om kanvara livsavgörande för den enskilde. föreslårdärför att rättshjälpslagen ändras så att möjligheterna tillrättshjälp öppnas för ärenden enligt ovan nämnda lagar.Andra frågor som behandlas i Handikapputredningenshuvudbetänkande och som kan bli föremål föråtgärder är färdtjänsten och fritid och rekreation. Fråganom färdtjänsten har fått speciell aktualitet genom mycketkraftiga taxeökningar i många kommuner, vilket gör attmånga funktionshindrade tvingas inskränka sitt resande tillett absolut minimum. Många handikapporganisationer harfått uppleva att deras medlemmar inte längre har råd attdelta i föreningsverksamheten på grund avresekostnaderna. De kan självfallet då inte heller delta iannan samhällsverksamhet som t.ex. de politiska partiernasmöten. Detta gör taxorna för färdtjänsten till en viktigdemokratifråga som måste få en anständig lösning. I vissakommuner har man dessutom fattat det bisarra beslutet attunderkasta rätten till färdtjänst ekonomiskbehovsprövning. Regeringen bör därför föreläggariksdagen förslag som innebär att bistånd som enligtsocialtjänstlagen inte är av ekonomisk art, såsom hemtjänstoch färdtjänst, inte heller skall underkastas ekonomiskbehovsprövning.Handikapputredningens slutbetänkande är förnärvarande på remiss och resultatet av detta måste avvaktasinnan förslag kan läggas. Det är emellertid redan nuuppenbart att frågorna om att inrätta enhandikappombudsman, införa en lag mot diskriminering avfunktionshindrade, införa lag om tillgänglighet tillverksamheter samt att lagfästa ansvarsochfinansieringsprincipen tillmäts en mycket stor betydelse hoshandikapprörelsen och därför bör prioriteras.Vad kostar det att ha ett funktionshinder?Vi har redan berört frågan om kostnader ochfunktionshinder och pekat på att förändringarna under detsenaste året skett så snabbt att det knappast är någonsom vet hur den faktiska kostnadsbilden ser ut. Avgifterhöjs och nya avgifter införs utan att man anstränger sig attseriöst belysa konsekvenserna för enskilda människor. Detfinns skäl att ställa frågor om huruvida människor i behovav hemtjänst, färdtjänst, hjälpmedel, vård och behandlingm.m. på grund av avgifterna utestängs från möjligheternaatt få sina behov tillgodosedda. anser därföratt som sin mening bör ge regeringen till kännaatt frågan om kostnaderna för att leva med funktionshindergörs till föremål för en allsidig utredning.Konsulentverksamhet för elever i särskolanEleverna i särskolan är en utsatt grupp. Det blir intebättre av att man alltför ofta bortser från tilläggshandikappsom syn- och hörselskador. De konsulenter som skall arbetamed dessa frågor kan komma att försvinna när särskolanöverförs från landstingen till kommunerna.Vid finns ett antal konsulenter som arbetar medrörelsehindrade elever i . Samma behov av rådoch stöd finns för rörelsehindrade elever i särskolan, mennågon motsvarande konsulentorganisation finns inte.Vänsterpartiet anser att konsulentstödet till syn- ochhörselskadade och rörelsehindrade elever inom särskolanmåste förstärkas. Det bör ske genom att förstärks med 15 tjänster /94. För ändamålet bör 5 miljoner kronoranvisas.Läromedel åt elever med funktionshinderSIH:s anslag till produktion av läromedel för elever medfunktionsnedsättning är ett reservationsanslag. Det germyndigheten en fast penningram att röra sig med, vilketbl.a. har lett till att synskadade elever inte erhåller deläromedel de behöver på för dem lämpliga läsmedier. Dettaär inte ett acceptabelt förhållande. Det kan inte vara rimligtatt elever på grund av ett funktionshinder utestängs fråndelar av undervisningen om det är tekniskt möjligt attförhindra detta. anser att anslaget B 3 i bil. 9Skolutveckling och produktion av läromedel för elever medhandikapp bör omvandlas till ett förslagsanslag. Vidare börriksdagen uttala att såvitt det inte föreligger tekniska hinderskall elever med handikapp ha tillgång till samma läromedelsom övriga elever på för dem lämpliga läsmedier.Handikapprörelsens EG-kontorDen gigantiska byråkratiska apparat som EG byggt uppi kommer att påverka våra liv i hur det ängår med och medlemskap. Bristen påinformation om vad som faktiskt sker har väckt en stark ochberättigad oro inom handikapprörelsen. Som exempel kannämnas de regler som utarbetats för hissar inom EG ochsom kan komma att gälla inom ramen för . Omdessa regler skulle accepteras skulle det omöjliggörainstallation av s.k. smalhissar i äldre hus och möjligheternaatt tillgängliggöra dessa byggnader skulle i praktikenförsvinna.Vi vet inte vilka andra planer som finns och arbetensom pågår och som är av betydelse för människor medfunktionsnedsättningar. Från handikapprörelsen har ställtsönskemål om resurser för att kunna upprätta etthandikapprörelsens EG-kontor i för att man där påplats ska kunna följa utvecklingen. Man anser dettanödvändigt för att man på ett bra sätt skall kunna fullföljasitt ansvar gentemot sina medlemmar. anseratt ett belopp om bör upptas påutrikesdepartementets budget, att ställas tillhandikapprörelsens förfogande för att upprätta i Bryssel.Handikapprörelsen och ÖsteuropaMed förändringarna i har de svenskahandikapporganisationerna ställts inför delvis nya problem.Framställningarna om stöd från i allmänhet nybildadeösteuropeiska organisationer duggar tätt och ett flertal avde svenska organisationerna har också engagerat sig för sinasysterorganisationer.Särskilda medel har anvisats av regeringen för svenskaorganisationers stöd till organisationer i . Dethandlar då framför allt om att bidra med kunskaper ochandra åtgärder för att bygga upp organisationerna och fådem bärkraftiga.Den närmast fullständiga bristen på hjälpmedel iöststaterna gör emellertid att handikapporganisationernaställs inför specifika problem som inte gäller för andraorganisationers stödinsatser. Det är också problem som intekan lösas inom ramen för det nuvarande ekonomiska stödettill organisationssamarbete. När började sitt stödarbete förPolska , fann man att en av de avgörandesvårigheterna var att medlemmarna hade svårt att delta iföreningsverksamheten på grund av att man inte hadepengar till inkontinenshjälpmedel.En del av de biståndsbehov som de svenskaorganisationerna ställs inför lyckas man lösa på olika sätt,men långt ifrån alla. Man ser det som avgörande atthandikapporganisationerna i byggs upp avmänniskor som själva har funktionshinder. För att dettaskall vara möjligt fordras ofta att förtroendevalda kan fåtillgång till personliga hjälpmedel, men kanske också enavlönad assistens för att kunna fullgöra sina funktioner.Vänsterpartiet anser att ett särskilt anslag om 10miljoner kronor bör anvisas, varur svenskahandikapporganisationer skall kunna söka medel förbistånd till organisationer i som inte täcks av detnuvarande anslaget för svenska organisationers stöd tillorganisationer i . Medlen bör kunna användas tillpersonliga hjälpmedel för förtroendevalda för att de skallkunna utföra sina föreningsuppdrag, men även till speciellkontorsutrustning som motiveras av funktionshindren hosmedlemmarna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att till för budgetåret1993/94 anslår utöver vad regeringen föreslagitenligt vad i motionen anförts om att upprättakunskapscentra för små och mindre kändahandikappgrupper,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rättshjälp för handikappade,13. att hos regeringen begär en tidsplan förgenomförande av Handikapputrednings förslag,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts i frågan om kostnaderna för att levamed funktions- hinder,25. att till iskolan för /94 anslår utöver vadregeringen föreslagit enligt vad i motionen anförts ombehovet att förstärka ,36. att hos regeringen begär att anslagetSkolutveckling och produktion av läromedel för elever medhandikapp omvandlas till ett förslagsanslag,37. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att elever med handikapp skallha tillgång till samma läromedel på för dem lämpligaläsmedier som övriga elever,8. att hos regeringen begär ett nytt anslag på enligt vad i motionen anförts om behovet av ettEG-kontor för handikapprörelsen,9. att till Samarbete med Central- ochÖsteuropa för /94 anslår 10 000 000 krutöver vad regeringen föreslagit enligt vad i motionenanförts om handikapprörelsens Östeuropa- samarbete.4