mot · GG02A809 · 1993-01-26 00:00:00 — Jämställdhet i statliga och internationella organ Målet för jämställdhetspolitiken i är att kvinnoroch män skall ha samma rättigheter, skyldigheter ochmöjligheter attha ett arbete som ger ekonomisktoberoendevårda barn och hemdelta i politiska,fackliga och andra aktiviteter i samhället.Det innebär bl.a. att kvinnor och män bör ha sammainflytande i statliga organ och i internationellaorganisationer. Tillgänglig statistik ger emellertid vidhanden att kvinnor är underrepresenterade i praktiskt allaorgan. Enligt årets kommittéberättelse är den totala andelenkvinnliga ordföranden (40 av 262). Föregående år varmotsvarande siffra (30 av 237). För ledamöter ärsiffran och för sakkunniga 26 %.För att förbättra kvinnorepresentationen i kommittéeroch utredningar bör alla parter alltid nominera tvåpersoner, en kvinna och en man, så att det vid tillsättandetfinns förslag som möjliggör en jämnare könsfördelning.Ibland sägs som försvar för den manliga dominansen istatliga organ att det inte går att hitta kvinnor till de olikauppgifterna. Detta är fel. Det går att finna kvinnor baraman ger sig tid att leta och vet var man kan hämtainformation.Det finns numera ''rullor'' över kvinnor kompetentainom olika sakområden. De politiska kvinnoförbunden harlämnat över listor till med information omkvinnor specialiserade på olika områden. Det finns ävenförteckningar hos ideella organisationer som t.ex. KvinnorKan. Genom utnyttjande av dessa informationskällor tordedet gå att finna kvinnor kompetenta för de olika uppdragen.För att visa vägen måste gå före med gottexempel. Vi måste få fler riksdagsledamöter som tarpappaledigt. Som riksdagsledamot har man ingen regleradarbetstid utan arbetet upptar en stor del av dygnets timmaroch veckans . Detta ställer orimligt höga krav påden andre förälderns ansvar för barnen. För att underlättaför riksdagsledamöter som är småbarnsföräldrar bordeockså möjlighet till barnomsorg skapas i riksdagshuset.Även riksdagsledamöter måste kunna ta ansvar för ochumgås med sina småbarn som den andre makenges en chans att leva ett aktivt liv.Statistik över kvinnorepresentationen i olikainternationella organisationer visar att kvinnor är klartunderrepresenterade i olika beslutande organ. IEuropaparlamentet utgjorde avparlamentsledamöterna kvinnor efter valet . Av kommissionärer är endast två kvinnor.Inom WHO har andelen kvinnor inom de högsta lönefältetökat från till 1992. I det högstachefsskiktet är antalet kvinnor -- tio -- stationärt men genomatt antalet män ökat i den gruppen har den procentuellaandelen minskat. I de olika internationella organensstyrelse når kvinnor sällan över tioprocentsnivån.De analyser som genomförts av hinder för kvinnorsdeltagande i internationella organ visar att det saknats viljaatt förändra förhållandena. Det finns visserligen som t.ex. iEG och i WHO jämställdhetsplaner men klyftan mellan detskrivna ordet och verkligheten är stor. Traditionellaattityder och lagstiftning drar fortfarande åt fel håll.Sverige som har en mångårig tradition av att drivajämställdhetsfrågor -- även om vi inte skall slå oss förbröstet, det finns mycket kvar att göra -- bör därför medkraft verka för ökad rekrytering av kvinnor tilltoppbefattningar inom olika internationella organisationer,styrelseplatser och expertgrupper inom desamma. Sverigebör utarbeta en handlingsplan för detta arbete och drivafrågan i alla organisationer där finns representerat.För att kunna följa utvecklingen påjämställdhetsområdet fordras en tillgång till lättillgängligoch aktuell statistik. Sådan har tagits framav . Vi anser det viktigt att dennastatistikproduktion fortsätter och utvecklas.Jämställdhet i det statliga kommittéväsendetI årets budgetproposition 1992/93:100 bil. 12 angerregeringen att så länge olikheterna mellan könen bestårmåste de göras synliga och beaktas inom allapolitikområden. Regeringen understryker också vikten avatt ekonomisk-politiska och andra förslag analyseras ur ettjämställdhetsperspektiv.För att få fram bra underlag är det viktigt att statligakommittéer som tillsätts (parlamentariska och särskildautredare) också belyser konsekvenserna för jämställdhetenmellan kvinnor och män i de förslag som de lägger fram. Vianser att alla kommittéer bör få i uppdrag att göra en sådananalys. Det kan lämpligen ske i form av ett s.k. allmäntdirektiv till kommittéer och särskilda utredare. Förnärvarande finns tre sådana allmänna direktiv. De berörEG, regionalpolitiken och ekonomiska konsekvenser avförslagen. Enligt vår uppfattning är jämställdheten mellankvinnor och män en så viktig och övergripande fråga att ettsärskilt direktiv om detta bör utfärdas.Kommittéerna och de särskilda utredarna bör såledesredovisa hur deras förslag, direkt eller indirekt, påverkarförutsättningarna för att nå jämställdhet. Förslagenskonsekvenser för kvinnor respektive män bör särskiltframhållas. Vidare bör de brister i jämställdhet mellankvinnor och män som kan finnas på det aktuella områdetuppmärksammas i utredningsarbetet. En bedömning börockså göras av hur förekommande brister kan avhjälpas.För de fall där en analys inte låter sig göras på ettmeningsfullt sätt till följd av ämnets karaktär skall dettasärskilt motiveras. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jämställdhet vidtjänstetillsättningar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnorepresentation iinternationella organ,3. att inför möjligheter till tillsyn förriksdagsledamöternas barn,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av ökade möjligheter attkombinera familjeliv och förtroendeuppdrag,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet avjämställdhetsstatistik,26. att hos regeringen begär förslag till ettallmänt jämställdhetsdirektiv som skall gälla kommittéeroch särskilda utredare i enlighet med vad som anförts imotionen.