mot · GG02Ju836 · 1993-01-26 00:00:00 — Åtgärder för att förhindra etablering i brott Riktade åtgärderDet mest effektiva sättet att förhindra att någon blirkriminell är att sätta in adekvata åtgärder före det förstabrottet, alltså under barn- och ungdomsåren. Det finnsforskning som visar att det går att förebygga brott på det härsättet. Det är nämligen inte så att alla barn är benägna attbegå brott och att bli kriminella, utan man kan med storsäkerhet redan på förskolestadiet se vilka barn som befinnersig i riskzonen. Riskgruppen är sannolikt mycketbegränsad. Om riktade åtgärder sätts in på ett tidigt stadiummot sådana barn, går det att effektivt bryta en ogynnsamutveckling.Ju senare åtgärderna sätts in, desto mindre blirmöjligheten att lyckas. Den som tror att fängelserna enkeltskall klara av att leda personer rätt där samhällets tidigareinsatser har misslyckats, tror fel. Det går helt enkelt inteeller också krävs mycket stora insatser. Det blir dyrt. Därförmåste man nu pröva nya vägar för att förhindra att barn iriskzonen fastnar i kriminalitet.Barnen i riskzonen bör lokaliseras. Ofta är det fråga ombarn till kriminellt belastade, missbrukande föräldrar, elleri vart fall barn till föräldrar som av andra skäl är uppenbartolämpliga som vårdnadshavare. Barnen och deras föräldrarmåste ges stöd och hjälp av samhället i rimlig omfattning.Barnens och inte föräldrarnas behov och utveckling skall idessa fall sättas främst.Allmänna åtgärderVid sidan om sådana riktade åtgärder behövs en allmänsatsning på utbildning av barn och ungdomar och derasföräldrar i den grundläggande betydelsen att visa hänsyn tillandra och varandra -- ett slags moralisk upprustning somsyftar till tydligare normer. Här har skolan en oerhört viktiguppgift att lära ut de enkla begreppen om rätt och fel.Vad gäller skolan bör det i högre grad än vad som hittillsvarit fallet, bli möjligt för verkligt skoltrötta elever -- somjust kan befinna sig i riskzonen att p g a skoltrötthet ikombination med andra problem vända sitt intresse motmissbruk och kriminalitet -- att gå en yrkesinriktadutbildning.Stödet till föreningar kan också omprioriteras, frånprivilegierade grupper till utsatta barn- ochungdomsgrupper.Kriminalpolitiska åtgärder mot ungdomsbrottslighetUngdomsbrottsligheten har varit föremål för ett stortintresse i media och samhället övrigt. Men få effektivaåtgärder har vidtagits för att komma åt problemet. De storaförlorarna är de ungdomar som på olika sätt blirbrottsaktiva. Men även övriga medborgare drabbas i allthögre grad av ett ökat våld och alltfler stölder och inbrott.Vilken uppfattning har då ungdomarna själva om brottoch samhällets insatser? De tycker helt enkelt attreaktionerna är slappa -- inte minst de som hamnat ibrottskarriärens ekorrhjul. De tycker med rätta attvuxenvärlden har svikit dem genom att inte ochtillräckligt tydligt ställa de krav som faktiskt finns.Barn och ungdomar är logiska, mer än vivuxna, och förstår när de gjort fel. När barn och ungdomargör fel och medvetet, dvs uppsåtligen begår brott, förväntarde sig en reaktion, dvs ett straff, till och med en radikalpåföljd, för den brottsliga handlingen. Uteblir den logiskareaktionen, blir de frustrerade och genomskådar eninkonsekvens och en likgiltighet hos vuxenvärlden.Det ligger också i ungdomens natur, särskilt deungdomar som kommer från hem där den sociala kontrolleninte fungerar, att ''testa'' de vuxnas och därmed samhälletsgränser. Det är i själva verket ofta ett sorts rop på hjälp närdessa ungdomar, efter att ha mötts av likgiltighet från sinaföräldrar och eventuellt även från skolan, begår en otillåtenhandling. Tillåter samhället att ''svängarna tas ut'' såfortsätter tyvärr många ungdomar att ''ta ut svängarna''.Som systemet f n är utformat fortsätter så den negativautvecklingen ofta med samhällets goda minne, ''ingen bryrsig''. För många ungdomar kan denna slapphet vara direktavgörande för en fortsatt brottslig karriär vilken ledervidare till blandmissbruk och vidare förödandekonsekvenser.När så samhället efter diverse socialtjänstvård och ettantal skyddstillsyner, dömer till frihetstraff, vägs ofta degamla synderna in och påverkar straffpåföljden. Då kännersig många ungdomar lurade av samhället som man tyckerborde ha satt in åtgärder tidigare i form av en kraftigaremarkering och vilja att ta tag i problemen.Åtgärder innan det är för sentDet tar innan och samhälletsrättsvårdande instanser reagerar. Ett exempel på detta ärnär en ungdom blir föremål för ingripande p g a brott ochsedan frisläpps tämligen omgående. Påföljden, om det nublir någon, kommer i ett betydligt senare skede. Detutdragna förfarande som mestadels inte leder ens till någotstraff, är inhumant mot den ''felande'' ungdomen. Att efterfrihetsberövandets tillfälliga obehag få gå ut i friheten ochkompisarna är i sammanhanget mer av ett meriterande''mandomsprov'' i umgängeskretsen, än en obehagligupplevelse.Genom sin oförmåga och passivitet bidrar alltsåsamhället genom en negativ normskapande verksamhet tillatt skapa normlösa barn och ungdomar.Jourdomstolar för ungdomarNär det gäller barn och ungdomar, men även vuxna, ären tydlig och snabb reaktion från samhällets sida det bästa,särskilt om den enskilde kan antas vara mottaglig för positivpåverkan.En jourdomstol för ungdomar som får möjlighet attbesluta om ett frihetsberövande på upp till 14dagar bör därför inrättas. Syftet med frihetsberövandet ärfrämst att utreda den unges levnadsomständigheter samtlämpliga åtgärder. Den direkta åtgärden vid beslutet skulleföranleda att den som blev föremål för beslutet inte kundeåtervända till friheten förrän utredning om vidare åtgärdervar klar. Frihetsberövandet skulle genom det resolutaingripandet inte bara få en allmänpreventiv utan också enindividualpreventiv effekt. Såsom det är , harsamhällets ingripande varken allmän- ellerindividualpreventiv effekt. Vad som behövs är enkonsekvent reaktion som ställer krav på den som faktiskt ärinne på fel spår och behöver tillrättaföras och som samtidigtvisar för andra vilka normer som gäller.Åtgärderna bör sättas in från straffmyndighetsåldernupp till . Dessutom bör större möjligheter skapas föratt frihetsberöva ungdomar i utredningssyfte.Utredningsanvaret bör ligga på domstolen som bör samrådamed sociala och andra myndigheter om lämpliga åtgärder.Polis- och åklagarmyndigheterna skall bedrivaoch fullfölja brottsutredningen.Levnadsomständighetsutredningen får, som framgått,betydelse vid påföljdsbestämningen alternativt beslut omannan lämplig åtgärd. Tanken är attutredningsfrihetsberövandet skulle kunna vara tillräckligtvid de flesta brott. Återfall i brottslighet eller brott medvisst straffvärde skulle sedan kunna medföra fängelsestraffsom påföljd.Särskilda ungdomsfängelserMed hänsyn till om barnetsrättigheter, som bl a förbjuder att barn, dvs ungdomarunder , sätts i fängelse tillsammans med vuxna bör maninrätta särskilda ungdomsfängelser.SamordningNär det gäller ingripanden mot unga lagöverträdare ärdet viktigt med samordning mellan rättsväsendet ochsocialtjänsten. Rättsväsendet bör ges en mera framträdanderoll och en mera underordnad än vad somidag är fallet. Det finns en berättigad kritik mot förfarandetatt överlämna unga till vård inom . En bättresamordning mellan rättsväsendet och kanskapa möjligheter för mer konsekventa åtgärder motungdomsbrottslighet.VeckoslutsfängelseFörslaget om veckoslutsfängelse för unga är enligt Nydemokratis mening inte bra. Det kan t. ex. bli svårighetermed verkställigheten. Om den unge inte inställer sigsjälvmant, och hur många gör de facto det, skall ju polisensöka efter vederbörade. Det skulle gå åt alldeles för storaresurser till sådant sökande. Redan nu är det stora problemmed de som skall avtjäna sina straff i anstalt och intekommer, och med de som kallas till förhör hos polis ochdomstol men uteblir. I ett ansträngt läge finns det ingenanledning att öka på dessa problem. Genom att användafrihetsberövande i större utsträckning på sätt som ovandiskuterats frigörs också polisresurser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inrätta ett system medjourdomstolar för ungdomar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa större möjligheter attfrihetsberöva ungdomar fr o m i utredningssyfte,3. att som sin mening ger regeringen ger tillkänna vad i motionen anförts om att i större utsträckningsamordna rättsväsendet och ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att på ett tidigt stadium ingripamed riktade åtgärder mot barn i riskzonen,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om allmänna åtgärder för enmoralisk upprustning inom bl.a. skolan,26. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i högre grad göra det möjligtför verkligt skoltrötta elever att gå en yrkesinriktadutbildning i stället för vanlig skolgång,27. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inrätta särskildaungdomsfängelser,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frigjorda polisresurser ochandra resurser satsas på att förebygga barn- ochungdomsbrottslighet,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att stödet till föreningar skallprioriteras om från privilegierade grupper till utsatta barn-och ungdomsgrupper.3