mot · GH02K8 · 1993-10-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:48 Handlingsoffentlighet hos kommunala företag Detta är en lovvärd ambition som inte fullföljs ipropositionen. Den innehåller snarare förslag till partiellaförbättringar av insynsmöjligheterna när det gäller dekommunala företagen, utöver det provisorium som förnågra år sedan åstadkoms vid den nuvarandekommunallagens tillkomst.Enligt min mening bör alla företag i vilka kommunereller landsting har engagerat sig som ägare varaunderordnade offentlighetsprincipen och alltså öppna förmedborgarnas insyn. De nu lagda förslagen kan ses som enetapp på vägen mot en mera konsekvent genomfördlagstiftning till förmån för den medborgerliga insynen.Redan med den nu föreslagna avgränsningen avföretagen bör man fullfölja offentlighetsprincipen, så somden kommer till uttryck inte bara genomhandlingsoffentligheten utan också via en fungerandemeddelarfrihet och ett anonymitetsskydd, som stöds av ettefterforskningsförbud.MeddelarfrihetenEnligt kap. 1 § tredje stycket respektive YGL 1 kap.2 § skall det stå varje medborgare fritt att meddela uppgifteroch underrättelser i vad ämne som helst föroffentliggörande. Frågan om meddelarfrihetens räckvidd ärdock omtvistad.Grundlagsbestämmelserna innehåller inte någonbegränsning -- och de kvarstår orubbade. Men i anslutningtill annan övervägd eller genomförd lagstiftning har dethävdats att meddelarfriheten gäller endast inomoffentligrätten, alternativt -- eller -- att den vikerför privaträttsliga avtal om tystnadsplikt (vilket förutsätteratt den även inom privaträtten finns i utgångsläget).Här föreligger en oklarhet som inte har undanröjts, varesig i rättstillämpning eller i lagstiftning. Den finns även i detnu aktuella lagstiftningsärendet. Frågan är hurmeddelarfriheten under sådana förhållanden säkerställsinom den berörda företagskretsen.Tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens bestämmelse ommeddelarfrihet kan självfallet inte anses resa något hindermot att man i vanlig lag säkerställer friheten på ettområde där osäkerhet råder. Men jag kan inte se att dettaär vad som sker i propositionen. Både den och denbakomliggande utredningen tycks utgå från attmeddelarfriheten säkras i och med atthandlingsoffentligheten görs tillämplig för företagen ochsekretessen för deras del i huvudsak regleras isekretesslagen. Något stöd för en sådan uppfattningredovisas inte.Vad gäller meddelarfriheten anger sekretesslagen endastde fall där denna viker för kvalificerade tystnadsplikter(SekrL 16 kap.). Sin rättsliga verkan får meddelarfriheten igrundlagen. Såvitt jag förstår krävs beträffande dekommunala företagen därför en sådan koppling tillgrundlag att meddelarfriheten verkligen sätts i spel, utannågot avgörande ställningstagande till den kvardröjandeoklarheten om grundlagsbestämmelsens allmännaräckvidd. Det handlar alltså om att kodifiera enviljeyttring dvs. : Hur det än må förhålla sig med denallmänna räckvidden så skall meddelarfriheten gälla inomden här företagskretsen.Anonymitetsskyddet, efterforskningsförbudet ochcensurförbudetI propositionen konstateras att bestämmelserna itryckfrihetsförordningen om meddelarfrihet och rätt tillanonymitet är ett av de viktigaste momenten iyttrandefriheten i tryckt skrift, radio och TV. De ansesutgöra en väsentlig förutsättning för massmediernasmöjligheter att skaffa och förmedla information ochmedverka i den allmänna debatten.Det är med andra ord angeläget att ocksåanonymitetsskyddet säkerställs inom den krets av företagsom enligt propositionen skall bli föremål för en ökadmedborgerlig insyn. Anonymitetsskyddet är även av vitalbetydelse för meddelarfriheten.Mediernas grundlagsfästa tystnadsplikt är här av storvikt. Detsamma gäller grundlagens efterforskningsförbud,som förbjuder ''myndighet eller annat allmänt organ'' attforska efter källors identitet.Som Lagrådet konstaterar torde de privaträttsligtorganiserade kommunala företagen falla utanför denbeskrivningen. Liksom att den nu föreslagna bestämmelsenom likställighet med myndighet beträffandetryckfrihetsförordningen endast gäller bestämmelserna omrätt att ta del av allmänna handlingar.Efterforskningsförbudet inryms alltså inte iregeringsförslaget, vilket är en allvarlig svaghet.En allvarlig brist är det också att censurförbudet inteinnefattas i förslaget.FörslagFör att förverkliga ambitionen i propositionen krävs enlösning som gör tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens relevanta principer gällande.Den närmast till hands liggande lösningen synes vara omformulerar det inledande stycket i propositionensförslag till lydelse av sekretesslagen 1 kap. 9 § enligtföljande:Sådana aktiebolag, handelsbolag, ekonomiskaföreningar och stiftelser där kommuner och landstingutövar ett rättsligt bestämmande inflytande skall varabundna av vad som enligt tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen föreskrivs för myndigheter.Formuleringen innebär att tryckfrihets- ochyttrandefrihetslagstiftningen får giltighet för den berördakretsen av företag. Av den följer sålunda att medborgarnafår rätt att ta del av handlingar hos företagen, attmeddelarfriheten erhåller sin förankring, attefterforskningsförbudet aktiveras och att förbudet motcensur och andra hinder får sitt genomslag. Formuleringeninnebär däremot inte att ställning tas till frågan huruvidagrundlagsbestämmelserna om meddelarfriheten har ellerinte har en generell räckvidd.Alternativt kan övervägas att placera stadgandet ikommunallagen. Det vore principiellt en meratillfredsställande lösning eftersom sekretesslagenväsentligen anger begränsningar av offentligheten -- intetvärtom. Bestämmelsen i SekrL 1 kap. 8 § utgör visserligenhär ett undantag, men jag finner det inte tilltalande attbygga vidare längs den linjen.Kommuner och landsting skall anses ha ett rättsligtbestämmande inflytande om de ensamma eller tillsammansäger aktier med mer än hälften av alla röster i bolaget ellereljest förfogar över så många röster i det eller om de harrätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna istyrelsen. Detta kan behöva tydliggöras genom att man ilagtexten sätter in ett ''eller'' också mellan p 1 och 2.I 6 kap. 2 § SekrL och 8 kap. 10 § SekrL förlängs denmöjliga sekretesstiden för villkoren i slutet avtal från till längst , för att skydda i det första fallet detallmännas intressen och i det senare fallet intressena hosden som det allmänna har trätt i affärsförbindelse med.Motiveringen härför är helt inriktad påsekretessintresset på bekostnad av offentlighetsintresset -- idet här fallet intresset av en medborgerlig chans till kritiskgranskning av träffade avtal. Jag föreslår att förlängningenavstyrks.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.Därutöver föreslås en längre övergångstid för vissaaktiebolag (). Jag föreslår att ikraftträdandetför samtliga företag sker . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att i enlighet med vad i motionen anförtsbeslutar om ändringar i regeringens lagförslag såvitt avser 1kap. 9 § första och andra styckena sekretesslagen,2. att avslår regeringens lagförslag såvitt avser6 kap. 2 § sekretesslagen,3. att avslår regeringens lagförslag såvitt avser8 kap. 10 § sekretesslagen,4. att beslutar att samtliga ändringar isekretesslagen skall träda i kraft .