mot · GH02A7 · 1993-11-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:67 Ändringar i lagen om anställningsskydd och i lagen om medbestämmande i arbetslivet EG-anpassning genom skärpt anställningsskydd ochökat medbestämmande i arbetslivet!I proposition 1993/94:67 föreslår regeringen en radförsämringar av anställningsskyddet och minskat inflytandei arbetslivet för de fackliga organisationerna. Denna motionbehandlar framför allt de delar av propositionen som harberöring med arbetsrättsliga regler inom den europeiskagemenskapen.I motionen yrkas avslag på regeringens förslag: omutökad anställningstid för visstidsanställning vidarbetshopning om utökning av tiden för provanställningfrån om upphävande avkollektivavtal till följd av propositionens förslag omförändring av 22 § LAS om upphävande av 38--40 §§ iMBL om förbud mot stridsåtgärder mot enmans- ellerfamiljeföretagI motionen begärs nya förslag som på ett korrekt sätt isvensk lag inför de EG-regler genom EES-avtaletåtagit sig att införa. Därmed stärks anställningsskyddet.Politisk feghet präglar regeringenRegeringen vill försämra löntagarnas inflytande utan attbehöva ta politiskt ansvar för sin politik. Därför försökerman dölja sina förslag bakom påstådd EG-anpassning.Därmed uppnår regeringen varken trovärdighet ellerrespekt, möjligen bidrar man till en ytterligare förstärkningav EG-motståndet. Mönstret känns igen från andra länder.Det kan förefalla bekvämt, för fega politiker, att av taktiskaskäl skylla impopulära förslag på EG, men det är förödandepå lång sikt för det demokratiska systemet med politiskapartier som inte tar ansvar för sina åsikter. I själva verket ärde förslagen i propositionen oförenliga med en korrekt EG-anpassning. De bör därför även av det skälet avslås.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen till kännavad som i motionen anförts om propositionens oförenlighetmed gällande EG-rätt.Saklig grund för uppsägning i EG-ländernaArbetsrätten inom utformas i första handgenom nationella beslut. Kravet på saklig grund föruppsägning går igen i alla stater inom den europeiskagemenskapen. Varje land har valt sin lösning och sinaformuleringar, eftersom dessa frågor regleras nationellt. IFrankrike krävs objektiva och sakliga skäl för uppsägning.I finns kravet att en uppsägning ska vara socialtgodtagbar. På godtas bara skäliga uppsägningar. ILuxemburg kan en ekonomiskt eller socialt avvikandeuppsägning ogillas. kräver att den offentligaarbetsförmedlingen förvissar sig om att uppsägningen ärskälig och godtagbar och ger sitt medgivande. I ochSpanien krävs saklig grund. Till och med i (som inte har namn om sig att vara något arbetsrättsligtföredöme) krävs att arbetsgivaren kan visa attuppsägningen är skälig och godtagbar.I de flesta europeiska stater godtas inte arbetsbrist somett tillräckligt skäl i sig självt för att avskeda. Arbetsgivarenmåste visa att han har tillräckligt vägande skäl. I Sverigedäremot är arbetsgivarens vilja att minska antalet anställdaen tillräcklig grund.Sverige lever inte upp till EES-avtaletDen europeiska gemenskapen har antagit ett begränsatantal direktiv som rör arbetsrätten. Genom harSverige åtagit sig att införliva direktiven på detarbetsrättsliga området. Direktiv /129/EEG angåendekollektiva uppsägningar hör till dessa direktiv. Förslaget omen frikvot för arbetsgivaren är inte förenligt med dettadirektiv. I sin medlemsansökan framhöll den svenskaregeringen vikten av att det finns en stark social dimensioni det europeiska samarbetet. Då bör inte sälla sig tillden lilla kategori av länder som bara ytterst motsträvigtlever upp till på det sociala området.Den juridiska fakulteten vid säger i sittremissyttrande över arbetsrättskommitténs förslag:Det kan ifrågasättas om den föreslagna lösningen inte ärprincipiellt olämplig i ljuset av det tidigare berörda EG-direktivet om kollektiva uppsägningar. En nyordning sombygger på att arbetsgivaren själv -- utan att ange några skälhärför -- gör ett fritt urval bland (om så bara en del av) deanställda strider mot andan i direktivet. Så kräver mannumera att arbetsgivaren preciserar bakgrunden tillarbetsbristen, vilka arbetstagarkategorier som berörs ochvilka urvalskriterier (vare sig de är anställningstid,försörjningsbörda, skicklighet eller något annat) somtillämpas vid turordningen.Alla mekanismer för att förhindra diskrimineringförutsätter i grunden rätt till likabehandling i likvärdigasituationer. All olikhet i behandlingen måste kunnamotiveras på ett sakligt sätt. Att skapa en insynfri zon förarbetsgivaren är inte förenligt med denna dominerandeutvecklingstrend, som tvärtom i sin förlängning kräver attalla arbetsledningsbeslut i princip motiveras objektivt ochsakligt.Även uppfyllelsen av direktiv /207/EEG omlikabehandling av män och kvinnor hotas av förslaget.Jämställdhetsombudsmannen har i sitt remissyttrande överArbetsrättskommitténs förslag motsatt sig en kvotregel medhänsyn till risken för att till exempel småbarnsföräldrar (läsmammor) och kvinnor kommer att drabbas.Riksdagen bör därför avslå regeringens förslag tillförändring av § 22 i lagen om anställningsskydd.Överlåtelse av verksamhetEG har antagit ett direktiv /187/EEG omarbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag,verksamhet eller del av verksamhet. Direktivet ärtillämpligt om den som förvärvar har för avsikt att fortsättasamma eller liknande verksamhet, som den tidigarearbetsgivaren. Av direktivets lydelse och av domar i framgår att direktivet omfattar fusioner,bolagiseringar och uppdelningar av bolag samt anlitandeoch byte av entreprenör.Enligt direktivets artikel 3 övergår överlåtarensrättigheter och skyldigheter till förvärvaren. Arbetstagarnaska behålla sina anställningar och arbetsvillkor ocharbetsgivaren är skyldig att förhandla med arbetstagarensföreträdare innan överlåtelsen beslutas.Den svenska anställningsskyddslagen ger intearbetstagarna lika starka rättigheter vid överlåtelse avverksamhet. Men har genom åtagit sigatt införliva även detta direktiv med svensk arbetsrätt. Trotsdetta har inte regeringen lagt fram något sådant förslag.Inte heller har arbetsrättskommittén beaktat detta. Det nuframlagda förslaget om införandet av en frikvot -- en rätt förarbetsgivaren att fritt undanta två personer frånturordningen inom varje turordningskrets -- stärkerytterligare arbetsgivarens ensidiga rätt och undantar denfrån rättslig prövning.Riksdagen bör hos regeringen begära att ett förslag omatt detta direktiv införs i svensk rätt föreläggs ,med det snaraste, för beslut.Fackligt veto mot entreprenörerRegeringen anger i propositionen EG:s direktiv(71/305/EEG och 89/440/EEG) om samordning avförfaranden vid tilldelning av offentligaupphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbetensamt EG:s direktiv (92/50/EEG) om offentligtjänsteupphandling som grund för förslagen.Dessa direktiv utgör ingen grund för att avskaffa denfackliga vetorätten. De fackliga organisationernas rätt attinlägga veto riktar sig mot de kategorier av företag somenligt direktiven ska uteslutas från deltagande iupphandlingen. En facklig organisation måste ha sakliggrund för sitt veto och blir skadeståndsskyldig om så inte ärfallet. Den fackliga vetorätten är ett bra komplement tillmyndigheters kontroll och tillsyn av att lagar och reglerföljs.Riksdagen bör därför avslå regeringens förslag omslopad facklig vetorätt genom upphävande av 38--40 §§ iMBL.I propositionen framhålls att vetorätten leder tillrättsosäkerhet eftersom en entreprenör som drabbas intekan föra talan. Det är då rimligt att överväga hur en sådanmöjlighet för entreprenören att föra sin talan kan införas ilagen utan att vetorätten upphävs.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen detta tillkänna.Förslagen är ideologiskt motiveradeDe borgerliga partierna och arbetsgivarorganisationernahar alltid motverkat ett ökat inflytande för löntagarna.Makten och inflytandet över arbetslivet ska enligt derasuppfattning tillkomma kapitalägare och företagsledningar.Anställda ska hålla mun och underordna sig.Det är en uppfattning som bottnar i det gamlaklassamhällets människosyn, men inte hör hemma i detmoderna civiliserade samhället. Var och en som delaruppfattningen att alla människor har samma värde börockså dra slutsatsen att varje människa har rätt till makt ochinflytande över sitt liv och därmed också sitt arbetsliv,eftersom det är en mycket väsentlig del av livet.Propositionen grundas på några av de förslag somArbetsrättskommittén lämnat. Arbetsmarknadsministernaviserar att han har för avsikt att återkomma till de övrigaförslagen. Den nu föreliggande propositionen är alltså barabörjan. De förändringar som föreslås i propositionen kanförefalla marginella, det är säkert också avsikten med attstycka upp försämringarna i mindre bitar, mensammantaget och i relation till de kommande förslageninnebär de allvarliga försämringar i arbetsrätten.Det nu lämnade förslaget om undantag frånturordningsreglerna bör till exempel sättas i samband medArbetsrättskommitténs förslag om förändring avturordningskretsen, vilket möjliggör för arbetsgivaren atthelt godtyckligt välja ut vilka som ska avskedas vidarbetsbrist.Försämringarna motiveras med den ekonomiska krisenoch nödvändigheten att öka särskilt de mindre företagensbenägenhet att nyanställa. Men det är uppenbart att detsaknas sakliga skäl för uppfattningarna att försämringarnaskulle leda till fler anställningar och att lagen omanställningsskydd är orsak till de ekonomiska problemen ismå och medelstora företag. Det är en återkommandeformulering i propositionen att underlag för förslagensaknas. ''Beträffande vetoreglernas effektivitet finns inte någonmer ingående eller systematisk undersökning'' (om fackligaorganisationers rätt att inlägga veto mot entreprenörer). ''Enligt kommittén har det varit svårt att få någon klaruppfattning om kollektivavtalens respektive lagreglernastillämpning i praktiken. Det har inte visat sig finnas någraaktuella statistiska uppgifter till belysning av frågan.'' (Omturordningsreglerna)Arbetsmarknadsministern och regeringen anser därföratt ytterligare utredning är överflödig. Det är inte en heltsjälvklar slutsats. En regering med intresse av att lämnasakligt underbyggda förslag hade säkerligen kommit till ettannat resultat.Riksdagen bör därför avslå regeringens förslag.Självfallet bör även förslaget om att genomriksdagsbeslut upphäva gällande kollektivavtal avslås.Ökat skydd mot diskriminering behövsLågkonjunkturen har i förstärkt hotet omdiskriminering i samband med avskedanden. Det gällerdiskriminering på grund av kön, ursprung, åsikter ellerandra faktorer som arbetsgivaren uppfattar som besvärliga.Men andra förändringar, som att arbetet individualiserasoch specialiseras, kan bidra till denna utveckling. Det ärdärför nödvändigt att individens skydd mot diskrimineringstärks. Regeringens förslag verkar i motsatt riktning.Riksdagen bör därför begära att en utredning tillsättsmed uppgift att överväga hur arbetstagares skydd motdiskriminering på grund av åsikter, kön, ursprung, ålder,familjesituation m m ska kunna stärkas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förslagens oförenlighet medgällande EG-rätt och ,2. att avslår regeringens förslag till förändringav 22 § LAS,3. att hos regeringen begär förslag tillomförande till svensk lag av direktiv /187/EEG omarbetstagares rättigheter vid överlåtelse i enlighet medåtagande i ,4. att avslår regeringens förslag omupphävande av 38--40 §§ i MBL,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om entreprenörs rätt att föra talanvid veto,6. att avslår regeringens förslag vad gällerutökad anställningstid för visstidsanställning vidarbetsanhopning,7. att avslår regeringens förslag till förändringi lagen om anställningsskydd vad gäller utökning av tidenför provanställning från ,8. att avslår regeringens förslag om förbud motstridsåtgärder mot enmans- eller familjeföretag,9. att avslår regeringens förslag omupphävande av kollektivavtal till följd av propositionensförslag,10. att hos regeringen begär förslag till stärktskydd för anställda mot diskriminering i enlighet med vad imotionen anförts.