mot · GG02So514 · 1993-01-26 00:00:00 — Tungmetaller som kvicksilver, bly och kadmium äroförstörbara. Har de väl kommit ut i miljön så bryts dealdrig ner, utan finns kvar . Försurningenleder till att allt större mängder farliga ämnen fälls ut imarken, minskar selenet som skyddar människoroch miljö mot tungmetaller. Med den försurningssituationsom vi har är det nödvändigt att starktbegränsa alla ytterligare utsläpp av tungmetaller.Inom industriproduktionen har användningen avkvicksilver nästan upphört, men inom tandvården fortsätteranvändningen av amalgam som till består avkvicksilver.Undersökningar utförda vid Metallbiologiskt centrum iUppsala visar att tandläkarmottagningarna släpper utkvicksilver i en högre mängd än de är tillåtna attgöra, trots att de använder amalgamavskiljare. Även frånkrematoriet i har kvicksilverutsläppen som läggersig som en matta över stan, uppmätts. Liknandeobservationer har gjorts i t.ex. där rötslammetblivit ett stort problem på grund av sitt innehåll av bl.a.kvicksilver och andra tungmetaller.Socialstyrelsen har på uppdrag av regeringen presenteratett utredningsförslag om avveckling av amalgam avmiljöskäl. Avvecklingen föreslås vara genomförd 1997.Detta förslag borde mana till eftertanke, om amalgamet ärfarligt 1997 så är det naturligtvis farligt också . Varförskall vi då fortsätta med denna hantering ytterligare ettantal år? Det tar ändå minst 40--från det att amalgametförbjuds till dess att de sista amalgamplomberna är borta.Socialstyrelsens förslag överlämnades till regeringen imitten av 1992, men ännu har förslaget inte sänts ut påremiss. Denna långsamma behandling av förslaget medför,förutom att nödvändiga miljöåtgärder försenas, även att detsänds felaktiga signaler till tandläkare ochmaterialtillverkare. Beslutet om avveckling måste fattassnart för att ge tid till förberedelser och omläggning.I utredning om amalgamet behandlasinte hälsoaspekten, eftersom det inte ingick iutredningsdirektiven. Detta ter sig för många smått absurt.Om amalgamet utgör en risk för människor och miljö innandet sätts in i munnen och en fara för luft och vatten närplomber tas ut eller amalgambärare kremeras, hur kan detdå betraktas som ofarligt att bära det imunnen?Men även om det blir av miljöskäl som amalgametavskaffas, så måste man även ta hänsyn till hälsoaspektenför dem som upplever sig drabbade.Den seriösa forskningen om hur långvarig exponering avkvicksilver, och även en lång rad andra giftiga tungmetaller,påverkar människor och djur måste fortsätta. VidMetallbiologiskt Centrum i där Uppsalauniversitet, , Akademiskasjukhuset, geologiska undersökning och Statensveterinärmedicinska anstalt samarbetar, bedrivs enomfattande forskning om kvicksilvrets påverkan påmänniskor och djur, allt ifrån grundforskning om varkvicksilver finns i miljön, hur det tas upp i försöksdjur ochmänniskor, hur det påverkar och hur man avlägsnar det.Där bedrivs också klinisk forskning vid flera olika klinikerpå där forskningsresultatenomedelbart kan omsättas i behandling av patienter.Det hävdas att det inte finns godtagbara alternativ tillamalgamet ur hållbarhetssynpunkt. Mot detta talar detfaktum att det nu finns många tandläkare som utför allatandarbeten i andra material. Dessa tandläkare hävdar attdet främst handlar om att nya material kräver en ny teknik,som man måste lära sig.Däremot krävs det mer forskning kring de nyatandmaterialen, ur hälsosynvinkel. Det är inteacceptabelt att det inte finns en fullständig varudeklarationpå alla tandvårdsmaterial. Dentalmaterial måste klassassom läkemedel. Ett produktregister måste inrättas och ettbiverkningsregister dit biverkningar av tandvårdsmaterialkan rapporteras.Eftersom skolmedicinen inte har tagit problemet medpåverkan från amalgam på fullt allvar, så har mångamänniskor varit tvungna att själva söka sig vägar inom tand-och sjukvårdssystemet. Vid den mottagning i somär knuten till forskningscentret har man kapacitet attutreda ca 75 personer och utföra amalgamsanering hos ca175 personer/år. Men köerna är långa och växer, det är numer än väntetid för en utredning. Och sanering utförsnästan enbart på patienter från länet.För närvarande krävs en omfattande och tidskrävandeutredning hos för att patienten skallslippa att betala hela kostnaden själv. Tandläkare vidRiksförsäkringsverket och försäkringskassorna sätter sigofta över specialistläkarnas diagnos och motsätter sig attpatienten skall få ersättning för tandarbeten. Detta trots attriksdagen har beslutat att människor med sjukdomssymtomska få amalgamsanering ersatt enligt tandvårdstaxan. Det ärorimligt att det är tandläkare som skall bestämma vilkenmedicinsk vård patienten ska få. Det är givetvisspecialistläkare som ska fatta beslut om huruvidaamalgamsanering behövs och amalgamsaneringen ska dåersättas som all annan medicinsk behandling.Uppdelningen i tandvårds- och sjukförsäkring försvårarsamarbetet mellan läkare och tandläkare och drabbarpatienten. Vi anser att man måste hitta en godtagbarlösning på problemet.Ett stort problem för att ställa diagnos på patienter medamalgamrelaterade besvär är att det inte funnits tillförlitligamätmetoder. De traditionella blod- och urinmätningarnahar inget värde. Flera olika nya metoder provas nu vidMetallbiologiskt centrum vid . Detkrävs emellertid extra resurser för att utveckla dessamätmetoder så att de kan fungera på klinikerna vidläkarmottagningarna runt om i landet. Vi förutsätter attregeringen uppmärksammar den viktiga forskning sompågår vid Metallbiologiskt centrum och att allaforskningsenheterna där får de medel som de behöver. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en snar remissbehandling avSocialstyrelsens förslag till hantering avtandlagningsmaterial som amalgam,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att dentalmaterial bör klassassom läkemedel,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett produktregister börinrättas för tandvårdsmaterial,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett biverkningsregister börinrättas för tandvårdsmaterial,5. att hos regeringen begär förslag om hurproblem som uppstår för patienterna vidamalgamsaneringar bör åtgärdas, enligt vad i motionenanförts,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av ekonomiskt stöd tillforskningen vid Metallbiologiskt centrum i Uppsala.2