ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GG02So450 · 1993-01-26 00:00:00 — Plötslig spädbarnsdöd (SIDS) Fallen av plötslig spädbarnsdöd ökar. Över 100 spädbarndör i sjukdomen . De flesta dödsfallen inträffarkring åttonde till tolfte veckan och pojkar drabbas oftare änflickor. Vart tusende fött barn avlider i sjukdomen.Det finns f n inga säkra teorier om orsaken ellerorsakerna till dessa dödsfall. Möjligen kan kyla ochmörkertiden ha betydelse då fler dör i de norra delarna avlandet och att flest barn avlider . Möjligen kanockså infektioner hos den vuxna befolkningen påverka denyfödda negativt. En utredning har dessutom påvisat attbarn som föds av föräldrar som röker mycket är en särskiltutsatt grupp.1986 bildades en föräldraförening(SIDS/), i syfte att stödja drabbadeföräldrar, men också för att ordna träffar, utflykter,föreläsningar med forskare m m. Ett bra samarbete haretablerats med sjukvården och dess personal. alldeles för knappa resurser till sin hjälp.För de drabbade anhöriga är plötslig spädbarnsdöd entragedi och en gåta. Man ställer sitt hopp till forskningen,som pågår på några håll i landet. Den behöver förstärkningom sjukdomens orsaker skall kunna spåras inom rimlig tid.Det är också viktigt att sjukvårdens personal informeras omdenna gåtfulla sjukdom och om de svåra påfrestningardödsfall innebär för de anhöriga.I en tidigare motion i ämnet har jag efterlyst merinformation om sjukvården inom hälsovårdande organ.Enligt uppgift har här en förbättring inträtt vilket ärpositivt. har t ex kommit medrekommendationer till alla barnmedicinska kliniker meddirektiv/råd med anknytning till sjukdomen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökad forskning kring sjukdomenplötslig spädbarnsdöd, 12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till SIDS/.
mot · GG02So451 · 1993-01-26 00:00:00 — har svensk idrott skakats av tragiskadödsfall, elitorienterare har plötsligt dött. Det har i de allraflesta fall inträffat i samband med träning eller tävling, närvederbörande har utsatt sig för en maximal ansträngning.Bland orienterare i känner vi till 15 fall av plötsligoväntad hjärtdöd. Detta har skett , men det ärförst som man har sett ett sambandmellan de olika dödsfallen. Reaktionen har varit mycketstark både bland allmänhet och framförallt bland de aktiva.Orienteringsförbundet har rekommenderat tränings- ochtävlingsstopp för alla orienterare. Det är endast hårttränade idrottsutövare som drabbats. har det intekunnat konstateras att några motionärer drabbats.TWAR en infektionssjukdomTWAR har kommit att bli ''öknamnet'' på en helt nyligenupptäckt mikroorganism och är en form av klamydia.Förkortningen står för Acute Respiratory Infection.Det kommer från att TWAR först konstaterades i Taiwanoch därefter i . Det var som man första gångenidentifierade TWAR, som en tredje känd typ av klamydia.I regel ger TWAR upphov till luftvägsinfektioner medhalsont, heshet, luftrörskatarr och även lunginflammation.Först har det visat sig att den också angriperhjärtmuskeln med hjärtmuskelinflammation som följd.Detta är inte vanligt men får tragiska följder när detinträffar.Ovisshet om orsak och möjlighet att förebyggaOrienteringsförbundet har tävlings- och träningsförbudför elitorienterare och det berör helt naturligt även övrigasom är aktiva orienterare och säkert även andraidrottsutövare. En osäkerhetskänsla som är otäck att habåde för den aktive idrottaren, anhöriga och för alla ossandra också.Hittills har man inte fått fram de svar som man söker såintensivt. Stora ansträngningar görs men tillgängliga medelär allt för knappa. Det har skickats ut enenkätundersökning till 2500 aktiva med uppmaning attuppsöka läkare för en enkel hälsoundersökning och ettTWAR-test. Därutöver har startaten infektions- och hjärtutredning bland över 200orienterare. På det här sättet försöker man att med debegränsade resurser man har, finna sätt att förebygga ochkunna identifiera personer som löper risk att drabbas.Samhällets ansvar''TWAR-epidemin'' har drabbat enskilda människormycket grymt, en hel idrottsgren har drabbats hårt.Enskilda idrottsutövare vet inte hur man skall göra, manhar tävlingsstopp och träningsförbud från sitt förbund. Menför ambitiösa idrottsutövare är det påfrestande att gå ochvänta. Frestelsen kan bli för stor att träna i alla fall, medresonemanget att det drabbar inte mig.De insatser som gjorts är bra men inte tillräckliga. Nukrävs att samhället tar sitt ansvar för människors hälsa ochgör de undersökningar som behövs för att hitta lösningenoch svaren på alla frågor. Vi anser att de medel som krävsför undersökningar, forskning och uppföljning måste ställastill idrottens och sjukvårdens förfogande för att lösaTWAR-mysteriet. Enligt vår mening är det bråttom,bör omgående besluta att erforderliga medelställs till förfogande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen omgående vidtaråtgärder och tillskjuter medel för att lösa frågetecknenkring TWAR.
mot · GG02So454 · 1993-01-26 00:00:00 — Psykiskt utvecklingsstördas rätt till särskilda omsorger Lagen (1985:568) om särskilda omsorger om vissapsykiskt utvecklingsstörda med flera ger rätt till särskildaomsorger, utöver dem som kan ges av ellerhälso- och sjukvården. Till rättigheterna hör rådgivning,daglig sysselsättning, boende i gruppbostad för vuxna sominte kan bo i egen bostad med mera.Det är landstingens ansvar att de utvecklingsstörda inomlandstingsområdet får de omsorger de har rätt till. I mångalandsting förekommer dock långa väntetider för delagstadgade rättigheterna. Bristande resurser är enligtlandstingen en bidragande orsak. Det är somhar tillsynsansvaret och som skall följa och stödjaverksamheten.Beslut av omsorgsnämnden som går den sökande emot,kan genom förvaltningsbesvär överklagas till länsrätten.Det finns ett stort antal fall, där domar som givit denklagande rätt till viss insats inte har verkställts.Landstingen följer varken lagen eller domstolen.En granskning som gjorde av landstingenhösten 1991, visar att 241 domar, en fjärdedel av de domarsom avkunnats sedan omsorgslagen trädde i kraft första juni1986, fortfarande inte var verkställda.Frågan om möjligheten att tvinga ett landsting eller enkommun att verkställa ett beslut fattat avförvaltningsdomstol har utretts avkommunalansvarsutredningen (SOU 1989:64,''Kommunalbot''). Utredningens förslag om ett ekonomisktsanktionssystem riktat mot kommun eller landsting, harinte lett till något lagförslag. I samband med att riksdagenfattade beslut om en ny kommunallag ansåg man även attvissa frågor borde utredas ytterligare. Hit hörde frågan omförtroendevaldas ansvar för kommunala beslut. Enutredning, lokaldemokratikommittén, har senare tillsatts,med uppgift att överväga olika åtgärder för att stärka denlokala demokratin. En av kommitténs uppgifter är attslutföra arbetet med hur ett sanktionssystem bör utformas.I direktiven (1992:12) påpekas att det nu saknasverkningsfulla sanktioner eller påföljder mot så kallatdomstolstrots. Utredningen sägs arbeta men under tidenväxer högarna av domstolsbeslut där landstingen trotsatbeslut av länsrätt och fortsättningsvis trotsar lagen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa bättre förutsättningarför enskild utvecklingsstörd att gentemot landsting ochkommuner hävda sin rätt till särskilda omsorger.
mot · GG02So455 · 1993-01-26 00:00:00 — Samverkansavtal tecknas med privata vårdgivare avsjukvårdshuvudmannen. Avtalet meddelas tillförsäkringskassan och läkaren blir därefter ansluten dit.Det finns en begränsning vad gäller antalet besök/år, vilketidag är maximalt 6 000, för sjukgymnast som blir ansluten finns ingenbegränsning. Den medicinska kontrollen utövas avSocialstyrelsen, vilket i realiteten innebär att kontrollen ärmycket begränsad. får inte gå in ijournalerna.När avtalet är tecknat har sjukvårdshuvudmannen ingetinflytande på verksamheten. Den lever sitt eget liv. Det somsker är att kostnaden för samverkansavtalet dras av frånstatsbidraget till landstinget.Om en läkare/sjukgymnast vill sluta med sin praktik dåkan han/hon överlåta den till någon annan med sammaspecialitet. Naturligtvis får man ersättning för utrustningm.m. men också själva avtalet har ett värde. skrivsväldigt få nya samverkansavtal vilket gör att här finns enhandel med samverkansavtalen.Även ett dödsbo kan avyttra ett samverkansavtal. Dettas upp som en tillgång i bouppteckningen.I dag överlåter ofta gamla läkare med få besök sinasamverkansavtal till unga läkare. De kommer som regel uppi maximalt antal besök, d.v.s. man får en opåverkbarkostnadsökning.Detta innebär att landstingen blir bundna tillsamverkansavtalen ! Utan att kunna påverkavem som har avtalet eller i övrigt kräva kvalitetskontrolleller samarbete. Men kostnaden kvarstår!I dag tecknar landstingen vårdavtal med privatavårdgivare. Dessa är tidsbegränsade och man kan påverkaavtalstexten om t.ex. kvalitet eller joursamverkan. Dessaavtal är inte heller möjliga att överlåta.För att landstingen ska ha möjlighet att påverka sinverksamhet och ekonomi kan man tänka sig två alternativ:1. att samverkansavtalen upphör att gälla i samband medatt innehavaren upphör med verksamheten, d.v.s. attöverlåtelse av samverkansavtal inte tillåtes,2. att samverkansavtal byts ut mot vårdavtal, vilket dåger möjlighet till påverkan m.m. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samverkansavtal.
mot · GG02So456 · 1993-01-26 00:00:00 — Det sker stor förändringar i samhället i den närmasteframtiden. Inom primärvården har regeringen aviseratförslag om husläkarsystemet.Distriktssköterskor har funnits i i ca hundra år.De har varit områdes- och befolkningsansvariga i distrikten.Innehållet i distriktssköterskornas arbetsuppgifter har alltidvarit detsamma.Distriktssköterskan är första vårdnivån.Distriktssköterskan värnar om samhällets svagastemedborgare. Distriktssköterskan arbetar medmänniskor, på människornas villkor, i det egna hemmet.Distriktssköterskan är inriktad på att förebygga ohälsa ocharbetar med folkhälsan i distrikten. Distriktssköterskanskall finnas nära människorna. Distriktssköterskan är tillför alla åldrar.Kommunens nya ansvar för hela äldreomsorgen hargjort, att distriktssköterskans arbetsuppgifter till viss månsplittrats upp i många kommuner. Vissa distriktssköterskorarbetar inom primärvården, andra har kommunen somhuvudman inom samma bostadsområde. Detta är enolycklig uppdelning. Pågående försök med kommunen somhuvudman för primärkommunen bör därför nogautvärderas och ett överförande av primärvården tillkommunerna övervägas.Sett ur samhällsperspektiv men också urkvinnoperspektiv är det viktigt att distriktssköterskansnuvarande yrkesfunktion bibehålls. är detkvinnorna som står för omvårdnaden i samhället. Det äräven kvinnorna som till största delen har ansvaret förbarnen. Undersökningar som gjorts visar, att kvinnorna ärde som mest värnar om omsorg och gemenskap människoremellan. De värdesätter gemensamhet mycket högt.Samtidigt är det helt klart att kvinnor ofta är ensamma närde dör. Maken, som förväntas sitta vid dödsbädden, har gåttbort . Den äldre befolkningen ökar ochkvinnornas livslängd är längre än männens. Prognoser visaratt antalet äldre som invandrat från andra länder ökar.Husläkarsystemet blir ett komplement men kan inteersätta distriktssköterskorna.Med tanke på vilka grupper i samhället somdistriktssköterskor mest arbetar med vill jag att man aktivt arbetar för att distriktssköterskan somyrkesgrupp kommer att fungera även omhusläkarsystemet införs,att den självständiga roll, med områdesansvar ochbefolkningsansvar, som distriktssköterskan haft och har iprimärvården bibehålles,att det även i fortsättningen skapas förutsättningar tillfortbildning i yrket genom återkommandeutbildningsdagar,att pågående försök med kommunen som huvudman förprimärvården noggrant utvärderas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om distriktssköterskornas roll iframtiden.
mot · GG02So459 · 1993-01-26 00:00:00 — Information till nyblivna föräldrar om tobakens skadliga effekter har vi väckt motioner omnödvändigheten av att ge blivande föräldrar information omtobakens skadliga effekter såväl för fostren som för denyfödda barnen. Allt eftersom de vetenskapliga rönenpubliceras står det klart att våra förslag är angelägna attgenomföra.Det är väl dokumenterat att framför allt rökning medförrisker för fostrens utveckling. Tobaksrökens 4 000 ämnen(varav ett fyrtiotal är cancerframkallande) passerar genommoderkakan. På grund av viss kärlsammandragande effektökar nikotinet bl.a. risken för för tidig födsel, för missfall,för för låg födelsevikt som fostrets andning ochblodcirkulation påverkas. Risken för graviditetsblödningarökar, hjärnfunktionen påverkas (läs- och skrivsvårigheter).Risken för plötslig spädbarnsdöd har angivits öka med 50--100 procent.Vid rökning övergår nikotinet fråncigarett till bröstmjölk.Under senare år har risker vid passiv rökninguppmärksammats alltmer. Alldeles speciellt gäller detta detspäda barnet. Vi vill hävda att barnet drabbas hårdare än viandra. Det har ingen valfrihet, kan inte undfly vare sig rökigamiljöer eller skadliga ämnen i bröstmjölken.Den s.k. sidoröken (den som av icke-rökaren)har t.o.m. högre halter av vissa skadliga ämnen änhuvudröken (den som rökaren får i sig direkt från tobaken).Vi konstaterar att det är absolut nödvändigt att dennainformation går fram till alla blivande och nyblivnaföräldrar. Det får inte vara så att dessa på grund avförsumlighet inte bereds tillfälle att ta del av det somforskare är eniga om. Effektiv och målinriktadinformation måste ges vid mödravårdscentraler och på BB-avdelningar. Tyvärr måste vi redovisa att den informationsom ges inte alltid fyller de krav som föräldrarna harrätt att ställa.Vidare vill vi framhålla vikten av att undvika passivrökning på arbetsplatsen i samband med graviditet elleramning. Det bör ankomma på arbetarskyddsstyrelsen att fåregering och riksdag att lägga förslag om hur man skallkunna undvika att fostret eller det nyfödda barnet påmödrarnas arbetsplatser drabbas av den passiva rökningensskadliga effekter.Vår uppfattning är att detta är brådskande och att beslutenligt en kommande tobaksproposition icke bör avvaktasinnan vederbörlig och kanske livsavgörande informationges blivande och nyblivna föräldrar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information om tobakensskadeverkningar i samband med graviditet och barnafödsel,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att gravida kvinnor ochammande mödrar på sina arbetsplatser skall skyddas frånpassiv rökning.
mot · GG02So461 · 1993-01-26 00:00:00 — Antalet prostatacancerfall ökar i . Delvis berordetta naturligtvis på att antalet äldre män ökar kraftigtunder . Detta är skäl att pröva olika former för attgenom tidigare diagnostisering kunna behandla dessa falltidigare och därigenom enklare. En metod skulle kunnavara att i samband med de hälsokontroller som genomförs,vid t.ex. , också göra ett lanserat enkeltblodtest för att mäta ett speciellt ämne, PSA (prostata-specifikt antigen) som ofta är förhöjt vid prostatacancer.Med ett större underlag skulle det också vara möjligt attkomma tillrätta med de brister som PSA-metodenfortfarande har. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prostatacancerundersökning vidhälsokontroll av äldre män.
mot · GG02So463 · 1993-01-26 00:00:00 — dör allt fler människor på institution. Förr i tidendog man hemma med nära och kära omkring sig. Döden varen del i en naturlig gemenskap över generationsgränser påett helt annat sätt än i dagens Sverige.Många dör dessutom i ensamhet på institutioner. Detkanske inte finns några anhöriga i livet, och ibland orkar deanhöriga inte med att sitta vid en döende och varaden stödjande medmänniska som behövs i livets slutskede.Det är min uppfattning att sjukvården -- ansvarig personaloch politiker -- har ett ansvar att planera vården ochpersonalbemanningen på ett sådant sätt att ingen i vårt landsom är inlagd på någon vårdinrättning skall behöva dö ellerlida i ensamhet. Det finns skäl för attuppmärksamma dessa förhållanden.Vittnesmål från personer verksamma inom vården ochegna upplevelser gör att jag anser att alla människor har rättatt få ''hålla någons hand'' i livet.Ensamhet i dödsögonblicket rör det djupaste mänskliga,skapar oro och ångest. Här tangeras förvisso det filosofiskaoch religiösa.Men det är också något påtagligt konkret och materiellt,som handlar om resurser och pengar. Jag är väl medvetenom de ekonomiska problem som också sjukvården brottasmed, vilket bl.a. medfört att sjukvårdshuvudmännenminskat på den personal som sitter och övervakar dessapatienter. Men brist på pengar är inte svar nog!Vi vet att frivilliga insatser från bl.a. Röda Korset betyttmycket för många svårt sjuka . Och samarbetetmed frivilliga organisationer kan säkert utökas på vårasjukhem och lasarett. Men huvudansvaret för att inte någonskall lämnas ensam i döden vilar på landsting, kommuneroch andra vårdgivare som vårdar döende.Att få sluta sina dagar mänskligt och värdigt måste ansestillhöra våra viktigaste rättigheter. Likaså måste det ansessom en ytterst viktig skyldighet för samhället att svårt sjukaoch döende människor inte skall lämnas ensamma. Fråganhar den digniteten att har anledning att uttala sig. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att svårt sjuka eller döendepatienter inte skall lämnas ensamma.
mot · GG02So464 · 1993-01-26 00:00:00 — Vad är egenvård?Det finns olika definitioner på egenvård men i det härsammanhanget avses följande: Egenvård är den hälso- ochsjukvård som en individ kan åstadkomma själv med lika braeller bättre vårdresultat än den professionella vården. Iegenvårdsbegreppet ligger också att individen har kunskapom när hon eller han kan klara hälsoproblemen på egenhand och när det krävs insatser från hälso- och sjukvården.Egenvårdens utvecklingEgenvårdens roll i hälso- och sjukvården börjadediskuteras . Det ledde till attdåvarande socialministern initierade enrad projekt som syftade till att belysa hur människorskunskap kunde förbättras i följande avseenden:förebyggande, diagnostiska och behandlande åtgärder sommänniskor utför på egen handkunskap om var, när ochhur vårdapparaten brukasvården av sig själv eftersjukhusvistelsen eller läkarbesöket.Resultaten av de olika projekten ledde sedan till attlandstingen tillsammans med apoteken gav utinformationsskrifter till allmänheten med råd att användavid olycksfall och lindriga sjukdomar. I en del landsting,t.ex. i , utbildades patientmottagare vidvårdcentraler och sjukhus samt apotekspersonalen irådgivning till patienterna om hur patienterna skulle kunnabehandla olika hälsoproblem själva och när det är aktuelltatt söka sjukvården. Som exempel på sådana problem kannämnas näsblödning, förkylning och svårigheter att hållaurinen.Erfarenheterna från egenvårdsprojekten ledde också tillatt många fler läkemedel blev receptfria. När patienternafick begriplig information om läkemedlen kundeläkemedelsbehandling för en rad åkommor initieras ochgenomföras av patienterna själva.Utvärdering av egenvårdssatsningar visar att de ökartryggheten bland patienterna. Man vet vad man skall göra iolika situationer. Goda kunskaper i egenvård leder ocksåtill att patienterna gör rätt saker när olika hälsoproblemdyker upp. Bättre kunskaper om t.ex. läkemedel ger en mereffektiv användning av dessa.Vad behöver göras?Hälso- och sjukvården genomgår ettsystemskifte. Valfriheten för människorna ökar. Samtidigtär pressen på kostnadseffektivitet hård. Signaler kommerom att satsningarna på ökade kunskaper i egenvård är påväg att komma i skymundan. Det rapporteras att patienter,bland dem många ungdomar, söker hälso- och sjukvårdenför hälsoproblem som de med bättre kunskaper kunnatklara själva.Vi anser det viktigt med en fortsatt satsning påegenvården. Att veta vad man kan klara själv och när manbehöver söka hälso- och sjukvården ger ökad trygghet ochökade möjligheter till optimal behandling av de olikahälsoproblemen. Det gäller såväl ungdomar som vuxna. Isamband med att vi får ett husläkarsystem ges det ocksåstörre möjligheter till effektivare satsningar på egenvård.Husläkaren bör därför uppmuntras till att lära utgrundläggande kunskaper om egenvård till sina patienter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om egenvård.
mot · GG02So465 · 1993-01-26 00:00:00 — Fritt tandläkarval inom barn- och ungdomstandvården Varje landsting skall enligt 5 § tandvårdslagen erbjudaen god tandvård åt dem som är bosatta inomlandstingsområdet. Vidare har folktandvården, dvs. dentandvård som själv bedriver, bl.a. till uppgift attavgiftsfritt tillhandahålla barn och ungdomar fullständigtandvård t.o.m. det år de fyller . har under1992 (prop 1992/93:43) beslutat om en ändring avtandvårdslagen med syftet att klargöra att kansluta avtal med annan om att utföra uppgifter.Lagändringen, som trädde i kraft , kan -- iden mån det enskilda väljer att träffa avtal --leda till att fler barn och ungdomar än kommer attbehandlas hos privattandläkare. Frågan om att införavalfrihet inom barn- och ungdomstandvården överlåts tilldet enskilda att självt fatta beslut om. Den nyalydelsen skapar emellertid inga garantier för attåstadkomma fritt tandläkarval inom barn- ochungdomstandvården. Inte ens för ungdomar som uppnåttmyndighetsålder finns garantier för en sådan valfrihet. Förvuxna patienter som omfattas av tandvårdsförsäkringengäller däremot principen om fritt tandläkarval.Det är mot denna bakgrund motiverat att görett särskilt uttalande av innebörden att barn- ochungdomstandvården bör tillhandahållas i former sommedger ett fritt tandläkarval. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fritt tandläkarval inom barn- ochungdomstandvården.