mot · GG02U263 · 1993-01-26 00:00:00 — Målen för det svenska biståndet slogs fast av riksdagen1978 och kompletterades därefter 1988.1978 års beslut fastslog ett allmänt mål och fyra meraspeciella:Det allmänna målet för allt bistånd är att bidra till atthöja levnadsnivån för de fattiga människorna. När detgäller mål av mer direkt betydelse för biståndets utformningoch inriktning bör även i fortsättningen gälla att vårainsatser skall bidra till resurstillväxt ekonomisk och social utjämningekonomisk och politisk självständighet demokratisksamhällsutveckling.I 1988 års beslut tillfogades som ett femte speciellt målför biståndetframsynt hushållning med naturresurser ochomsorg om miljön.Man kan diskutera hur styrande dessa mål är förbiståndets inriktning. Eftersom många insatser främjar fleraav de angivna syftena är någon inrutning av biståndet efterde olika målen knappast möjlig. Vid överväganden omförändringar i biståndet är det emellertid ofrånkomligt --och högst rimligt -- att målen tas i beaktande. Därför är detangeläget att den fastställda katalogen också avspeglar devärden som vi anser särskilt viktiga att uppnå.I detta perspektiv finns det skäl att ifrågasätta om''ekonomisk och politisk självständighet'' verkligenförtjänar att uppställas som ett speciellt mål för biståndet, iparitet med de övriga.Under en viss epok av utvecklingen var u-ländernasfrigörelse från de gamla kolonialmakterna ett mycketframskjutet mål. Suveräna stater tog form och utveckladeegna institutioner och egna internationella förbindelser.Även långt efter det att de nya staterna vunnitsjälvständighet i formell mening kretsade debatten kring dereella beroendeförhållanden som fortfarande rådde genomde gamla kolonialmakternas ekonomiska och kulturelladominans.Inom samhällsvetenskapen betonades dessa relationergenom inflytelserika skolbildningar, inte minst den s.k.dependencia-teorin. Det globala samspelet mellan rika ochfattiga länder analyserades i termer av centrum och periferi,och strävandena efter en mera definitiv brytning medvästerländsk ekonomi och civilisation idealiserades.Under senare år har emellertid helt andra vindar sveptgenom tänkandet om ekonomisk och politisk utveckling.Nu betonas mera samverkan och internationella kontakter.Ett starkt önskemål är att bryta isolering ochintegrera dem i världsekonomin. Idén om den slutnahandelsstaten som ideal har blivit alltmer passerad. Med detkalla krigets slut har också frågan om beroende av olikastormakter eller stormaktsblock blivit allt mindrebrännande. Även om vissa ännu kan känna sigutsatta för ett obehagligt beroende av enskilda stater ellermultinationella företag är det delvis andra typer avavhängighet som aktualiserats . Inte minstuppmärksammas nu risken för att håller på att råkain i ett kroniskt biståndsberoende.Varken ekonomiskt eller kulturellt kan autarki varanågot ideal värt att stödja genom svenska biståndsinsatser.Tvärtom bör vi på olika sätt främja kontaktermed omvärlden, såväl i syd som i nord. Att uppställaoberoende som ett centralt mål för biståndet ter sig mot denbakgrunden allt mindre motiverat. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att orden ''ekonomisk ochpolitisk självständighet'' stryks ur katalogen över särskildamål för den svenska biståndspolitiken.