bet · GG01AU17 · 1993-03-11 00:00:00 — Motionärerna anseratt en begränsning av ersättningsrätten vid deltidsarbete intekan få åsyftad verkan så länge som en arbetsgivare har möjlighetatt inrätta deltidstjänster.Som utskottet anfört i det föregående måste problemet meddeltidsarbetslösheten lösas på bred front tillsammans med allaberörda. Utskottet tar däremot helt avstånd från tanken om ettlagstiftat förbud mot deltidstjänster. En sådan lag skulle stå istrid med grundläggande principer i svensk rätt. Motion A233avstyrks således i den nu berörda delen.Arbetslöshetsersättning vid studier m.m.Enligt huvudregeln i 4 § andra stycket lagen omarbetslöshetsförsäkring (motsvarande § i KAS-lagen) fårersättning inte lämnas till den som deltar i utbildning om detinte finns särskilda skäl. Regeln vilar på den grundläggandeprincipen för rätt till ersättning, nämligen att den arbetslöseskall stå till arbetsmarknadens förfogande. Regeln i 4 §infördes (prop. 1987/88:114, AU18) i syfte att hindra denalltmer generösa bedömningen vid tillämpningen av lagen.Arbetsmarknadsministern () ansåg utvecklingen ipraxis otillfredsställande genom att arbetslöshetsersättningenkommit att utnyttjas i stället för de finansieringsformer somsamhället erbjuder vid studier. Den användes därigenom på ettsätt som den inte var avsedd för. Ersättningen riskerade attförlora sin karaktär av arbetsmarknadspolitiskt medel.I propositionen betonades att det naturligtvis inte är fel attden arbetssökande tar tillvara tiden som arbetslös för attförbättra sina möjligheter på arbetsmarknaden, men detta fårinte innebära att den sökandes möjligheter att söka och snabbtanta ett ledigt arbete försämras. Studier som förbättrar densökandes möjligheter att få arbete skall mötas positivt, menfinansiering skall normalt vara skild frånarbetslöshetsersättningen.Som huvudregel borde därför enligt propositionen (s. 34) gällaatt det inte skall vara tillåtet att uppbäraarbetslöshetsersättning med studier. Undantag bordekunna göras vid särskilda skäl, exempelvis för enheltidsarbetande som bedriver heltidsstudier vid sidan avarbetet. Skulle en sådan person bli arbetslös, bör studiernakunna fortsättas som ersättning uppbärs, förutsatt attpersonen i fråga söker heltidsarbete och arbetet inte upphört pågrund av studierna. Enligt propositionen borde även mycket kortakurser på heltid som påbörjas under arbetslösheten och som t.ex.syftar till att ge orientering om olika yrken ellerutbildningsvägar kunna tillåtas. I fråga om deltidsstudieranfördes i propositionen att särskilda skäl kunde ansesföreligga om studierna inte hindrar den arbetslöse från att sökaoch anta heltidsarbete. Enligt propositionen borde det ankommapå regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer attnärmare föreskriva vilka särskilda skäl som skall gälla för attarbetslöshetsersättning skall få utgå i samband med studier.Arbetsmarknadsutskottet tillstyrkte regeringens förslag.Utskottet anförde att den utbildningsform man i första handtänker på när det gäller arbetslösa ärarbetsmarknadsutbildningen, och vid den utgår utbildningsbidragsom är lika stora eller i vissa fall bättre än ersättningarnavid arbetslöshet. Det underströks att regeln inte innebär etttotalstopp (AU 1987/88:18 s. 19).I 22 a § förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkringanges när särskilda skäl enligt lagens 4 § andra stycke skallanses föreligga. Förordningen överensstämmer med de exempel somanges i propositionen. Genom ett tillägg från den 1 januari 1993anses särskilda skäl att lämna ersättning till en arbetslös somdeltar i utbildning föreligga även när den arbetslöse deltar iverksamhet för arbetslivsutveckling. Motsvarande reglering finnsi lagen om kontant arbetsmarknadsstöd.MotionernaFyra motioner rör frågan om rätten till ersättning vid studierpå folkhögskola.I motion A224 vänder sig () mot gällandepraxis. Enligt motionen vägras en arbetslös ersättning om haneller hon önskar delta i en planlagd folkhögskolekurs, som trotsatt den är på deltid ger vidgad behörighet och kompetens i fleraämnen. Den som på deltid studerar ett ämne i taget på komvuxskulle däremot kunna få ersättning enligt motionären. Det harenligt motionen också visat sig att många har tagit tillbakasina ansökningar till de särskilda kurserna för arbetslösa vidfolkhögskolorna inför risken att förlora sinarbetslöshetsersättning. Detta ger negativa effekter för bådesamhället och de arbetslösa. Det vore bättre om de arbetslösakunde förbättra sin kompetens, anser motionären. Underförutsättning att den arbetslöse står till arbetsmarknadensförfogande och håller kontinuerlig kontakt med den lokalaarbetsförmedlingen samt är beredd att avbryta sina studier omhan får arbete borde rätten att studera med bibehållenarbetslöshetsersättning alltid finnas. Under sammaförutsättningar borde detta vara möjligt även vidheltidsstudier, anför motionären.Motsvarande synpunkter framförs i motionerna A250 av TuveSkånberg (kds), A280 av och () och A458 av m.fl. (v). Den sistnämndamotionen tar dock enbart sikte på deltidsstudier.I motion A241 av och () begärsen uppmjukning av reglerna när det gäller KAS i samband medstudier. Motiveringen är av likartat slag som i de nyssnämndamotionerna.Utskottets övervägandenUtskottet anser att de skäl som låg bakom införandet avbegränsningsregeln i fråga om arbetslöshetsersättning vidstudier alltjämt har giltighet. Ett genomförande avmotionernas förslag skulle med nuvarande arbetsmarknadsläge irealiteten kunna medföra att stora grupper av arbetslösa underen ganska kunde bedriva studier under andraekonomiska villkor än vad som normalt gäller vidvuxenutbildning. Kravet på att stå till arbetsmarknadensförfogande måste enligt utskottets mening ha ett reellt innehålloch innebära mer än att hålla kontinuerlig kontakt medarbetsförmedlingen och att vara beredd att avbryta sina studier.Att den som bedriver studier inte kan vara lika aktiv i sittarbetssökande som andra arbetslösa är för utskottet närmast ensjälvklarhet. Därför måste man enligt utskottets mening hållafast vid att det skall föreligga särskilda skäl för att fåkombinera studier med arbetslöshetsersättning. De hel- ellerdeltidsstudier eller korta kurser som enligt gällande regler kankombineras med ersättning utmärks av att de inte påtagligthindrar ett aktivt arbetssökande; utskottet bortser då från denspeciella regeln vid arbetslivsutveckling.I sammanhanget vill utskottet erinra om sitt ställningstagandemed anledning av motionskrav om utökade möjligheter tillarbetsmarknadsutbildning inom högskolan. Utskottet har ansettatt generellt utökade sådana möjligheter skulle ge felaktigasignaler till alla de ungdomar som söker sig till högskolan ochfår finansiera sina studier genom studielån. Utskottet villockså erinra om att socialförsäkringsutskottet kommeratt behandla frågor om studiestöd, däribland studiestöd tillvuxna.Av det anförda följer att utskottet inte kan ansluta sig tillmotionernas förslag om en liberalisering av ersättningsreglerna.Utskottet vill tillägga att utredningen (U 1992:02) omeffektivare vuxenutbildning enligt sina direktiv skall avslutasitt arbete . Uppdraget innefattar bl.a. att göranoggranna kostnadsjämförelser mellan olika typer av utbildningför vuxna. Det kan således förutses att frågor som harberöringspunkter med dem som aktualiserats i motionerna kommeratt beredas inom inom en snar framtid.Motionerna A224, A241, A250, A280 och A458 avstyrks, iförekommande fall i berörd del.Utskottet tar i detta sammanhang också upp en motion som röröverhoppningsbar tid vid studier. Det gäller motion A261 avHans Karlsson (). Han anser att reglerna bör ändras när detgäller vilken typ av studier som skall betraktas som s.k.överhoppningsbar tid enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring.Enligt 8 § i den nyssnämnda lagen medför två slag avutbildningar s.k. överhoppningsbar tid. Att tiden äröverhoppningsbar kan vara till förmån för den försäkrade vidprövningen av rätten till arbetslöshetsersättning. Det gällerdels heltidsutbildning som den försäkrade avslutat eller som föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete påheltid , dels arbetsmarknadsutbildning ivisst fall. Arbetsmarknadsutbildning är normalt s.k. jämställdtid, vilket är mer förmånligt vid bedömningen av rätten tillersättning, eftersom tiden som den försäkrade deltar iutbildningen då jämställs med förvärvsarbete. Förutsättningenför att tiden i arbetsmarknadsutbildning skall vara jämställd ärdock i princip att utbildningen fullföljts; i annat fall ärtiden enbart överhoppningsbar.Enkelt uttryckt är lagens innebörd att ju angelägnarestudierna bedöms vara, desto mer förmånligt betraktas de vidprövningen av rätten till arbetslöshetsersättning.Som utskottet uppfattar det ser motionären en orättvisa i attden som anvisas arbetsmarknadsutbildning inte bara fårutbildningsbidrag under studierna, utan också blir bättre ställdnär det gäller fortsatt rätt till ersättning än den som självfinansierar sina studier under arbetslösheten. Motionen syftaralltså längre än bara till det förhållandet att man gjortåtskillnad mellan olika slag av studier iförsäkringsersättningshänseende.Utskottet, som hänvisar till vad som sagts i det föregående omarbetslöshetsersättning vid studier, utgår från att denfrågeställning som aktualiserats kommer att belysas inte bara isamband med beredningen av det kommande förslaget från dennyssnämnda utredningen om effektivare vuxenutbildning utan ocksånär förslagen från utredningen om en allmänarbetslöshetsförsäkring övervägs.Vad utskottet anfört med anledning av motion A261 bör gesregeringen till känna.Egenföretagare och arbetslöshetsförsäkringSju motioner rör frågan om företagares skydd vid arbetslöshet.I några av motionerna riktas stark kritik mot gällande regler,som beskrivs som alltför restriktiva, osolidaridariska ochdiskriminerande.I Ny demokratis motion A222 anförs att den som är anställd iett familjeföretag, i vilket han själv eller hans familj ägerhuvudparten av aktierna, betraktas som företagare. När företagetinte längre kan erbjuda arbete åt familjemedlemmarna kan dessainte få kassaersättning, trots att de uppfyller de allmännakvalifikationerna. Eftersom de bedöms som företagare, måsteföretaget avvecklas helt för att de skall få ersättning, sägsdet i motionen.Motion A206 av () tar också upp frågan om vadsom gäller för delägare. Enligt motionen kan ingen delägare fånågon ersättning vid arbetslöshet, t.o.m. giftorätt skullediskvalificera för arbetslöshetsersättning.Kritik mot de begränsade möjligheterna för familjemedlemmaratt få ersättning framförs även i motion A278 av MarianneAndersson m.fl. (c, m, fp) samt i motion A282 av KarinIsraelsson och (), som avserlantbrukarhustrur.Gullan vänder sig i motion A206 också mot attföretagaren måste avveckla sitt företag helt för att få rätttill ersättning. Det borde vara möjligt att i en lågkonjunktur"lägga företaget i malpåse" för att starta det igen närkonjunkturen vänder. Det framhålls att inte minst kvinnor iglesbygden drabbas av de nuvarande reglerna.Liknande synpunkter framförs av m.fl. (c,m, fp) i den nyssnämnda motionen A278 liksom av () i motion A210. Egenföretagarna bör enligtmotionerna få ett bättre skydd vid arbetslöshet.Roland () anför i motion A265 att en yrkesverksamperson som vid sidan av sitt förvärvsarbete är delägare i etthandelsbolag inte kan få någon ersättning vid arbetslöshet frånsitt ordinarie arbete. Regeln bör ändras eller tas bort, ansermotionären.Slutligen efterlyses i motion A237 av () enarbetslöshetskassa för egenföretagare.Utskottets övervägandenMed anledning av vad som anförts i de nu redovisade motionernaoch mot bakgrund av vad utskottet erfarit om den praktiskatillämpningen finner utskottet det påkallat att kort redogöraför gällande lagstiftning vad avser arbetslöshetsersättning tillföretagare. Saken inrymmer två frågeställningar, nämligen delsvem som skall anses som företagare i lagens mening, dels närförutsättningarna föreligger för att bedöma en företagare somarbetslös. För företagare gäller ett särskiltarbetslöshetsbegrepp, och det är därför nödvändigt att taställning till om en person är företagare eller arbetstagare närman skall pröva rätten till arbetslöshetsersättning. Enligt 4 §tredje stycket lagen om arbetslöshetsförsäkring skall enföretagare anses arbetslös, när hans personliga verksamhet irörelsen har upphört annat än tillfälligt. Enligt bestämmelsenkan AMS av särskilda skäl föreskriva annat. Den sistnämndaregeln berörs inte vidare i denna framställning.FöretagarbegreppetI förarbetena (prop. 1973:56 s. 185 f.) behandlas den förstafrågeställningen i anslutning till de föreningsrättsligabestämmelserna om arbetslöshetskassor. Kassorna har möjlighetatt begränsa sin verksamhet till att avse förvärvsarbeteantingen som företagare eller som löntagare. Det sägs särskilt imotiven att den som arbetar åt sin make eller annanfamiljemedlem inte på grund av detta förhållande skall kunnavägras inträde i arbetslöshetskassa. Förutsättning för rätt tillmedlemskap är emellertid att det klart framgår att ettanställningsförhållande föreligger. Det är enligt propositionenäven av vikt att det klarläggs att den försäkrade tidigareverkligen haft inkomst av anställningen som tyder på att ettordinärt anställningsförhållande förelegat. En omständighet attbeakta i sammanhanget kan vara att arbetsgivaren betalt avgiftertill sjukförsäkringen, ATP m.m., sägs det i propositionen.I propositionen togs en fråga upp särskilt. Departementschefenanförde följande:Jag vill i detta sammanhang även beröra det problem som deallt vanligare förekommande s.k. enmansbolagen kan medföra. Jagsyftar då på sådana bolag där den anställde eller hans familjäger huvudparten av aktierna. I praktiken är en sådan anställdoftast att jämställa med en egen företagare fastän han formelltstår i ett arbetstagarförhållande gentemot bolaget. De regler,som jag förordar skall gälla i fråga om företagare, bör därförnormalt tillämpas även när det gäller innehavare av enmansbolag.Dessutom bör arbetslöshetskassa för arbetstagare kunna vägrasådan anställd medlemskap i kassan. (a.a. s. 188)Mot bakgrund av det anförda och med hänsyn till vad utskotteterfarit om den praktiska tillämpningen anser utskottet att detbör klargöras i lag att enbart den som i praktiken har ettväsentligt inflytande över verksamheten bör betraktas somföretagare och därmed omfattas av det särskildaarbetslöshetsbegreppet för företagare. En grundläggandeförutsättning för att anses som företagare bör vara att personensjälv äger någon del av företaget.Utskottet ställer sig således bakom uppfattningen attföretagarbegreppet har kommit att ges en alltför vidsträckttolkning. Det bör därför ankomma på regeringen att skyndsamtåterkomma med lagförslag i enlighet med det anförda.Vad utskottet anfört med anledning av motionerna A206, A222,A278 och A282, i förekommande fall i berörda delar, bör gesregeringen till känna.ArbetslöshetsbegreppetUtskottet övergår nu till frågan när en företagare skall ansessom arbetslös. Arbetslöshetsbegreppet för företagare berörsi proposition 1973:56 på s. 175 f. Där sägs beträffandeföretagare, att det förhållandet att inkomst av förvärvsarbeteinte längre föreligger inte på samma sätt som för arbetstagarekan vara utgångspunkt för bedömningen av frågan om arbetslöshetföreligger. Det är enligt propositionen i stället nödvändigt attskapa en garanti mot att kontant stöd vid arbetslöshet blir eninkomstutfyllnad i mindre lönsamma företag. Därför bör denprincipiella och grundläggande huvudregeln vara att enföretagares arbetslöshet börjar den dag då hans personligaverksamhet i rörelsen har upphört.Till ledning för bedömningen av frågan om sökandens personligaverksamhet i rörelsen har upphört anges vissa riktlinjer ipropositionen. Rörelsen skall ha lämnats av giltig anledning.Arbetslösheten får inte vara självförvållad. Motivet måste varaatt rörelsen inte ger rimlig försörjning. Kravet på att rörelsenskall ha lämnats innebär i allmänhet att företagaren skall hasålt fast egendom och rörelsetillgångar.Vissa omständigheter anges som kan utgöra skäl att ifrågasättaom den personliga verksamheten verkligen upphört, t.ex. fortsattinnehav av fastighet eller annan rörelsetillgång av betydandevärde. Ett annat exempel är att sökandens anhöriga uppgesfortsätta den tidigare verksamheten, trots att de i realitetenhar uppenbart begränsade möjligheter att faktiskt utövaverksamheten, eller fall då sökanden trots att rörelsen, t.ex.jordbruksdrift, överlåtits fortsätter med sina sysslor pågården. Den personliga verksamheten skall ha upphört utanreservationer. Det får inte röra sig om ett tillfälligt ellertidsbegränsat avbrott. Undantagsvis, exempelvis i en forcemajeure-situation, då avbrottet är en ren engångsföreteelse sominte till någon del har säsongskaraktär, bör ersättning ändåkunna utges, anförs det i propositionen.Frågan om en utvidgning av möjligheterna till ersättning förföretagare har behandlats av utskottet. Idet av godkända betänkandet AU 1983/84:7 var utskottetinte berett att förorda någon ändring i det gällandearbetslöshetsbegreppet i nu berört hänseende. Det underströksatt man bör undvika att arbetslöshetsersättningarna blir eninkomstutfyllnad i olönsamma företag. Senast har utskottet i detlikaledes godkända betänkandet 1991/92:AU11 hänvisat till denpågående utredningen om en allmän arbetslöshetsförsäkring (A1992:03).Enligt direktiven till denna utredning (dir. 1992:24) börutredaren särskilt uppmärksamma enskilda företagares behov avett försäkringsskydd som fungerar på ett konkurrensneutraltsätt.Enligt utskottets mening måste principen alltjämtupprätthållas att arbetslöshetsersättningen till företagare intefår bli en inkomstutfyllnad i mindre lönsamma företag. Denyssnämnda direktiven ger uttryck för samma princip. Utskottetär därför inte berett att ansluta sig till motionärernas tankeatt det skulle vara möjligt att "lägga företaget i malpåse" i enlågkonjunktur. Utskottet utgår från att frågan hur ett skydd förföretagare bör konstrueras som å ena sidan är ekonomiskt ochsocialt acceptabelt men å andra sidan inte snedvriderkonkurrensen kommer att övervägas i anslutning till dennautredning.Motionerna A206, A210 och A278, i den del de berör den nuaktualiserade frågan, bör därför inte påkalla någon ytterligareåtgärd från sida.Med anledning av () motion A265 om den somvid sidan av sitt förvärvsarbete är delägare i ett handelsbolagär följande att säga. I det tidigare nämnda betänkandetAU1983/84:7 tog arbetsmarknadsutskottet upp frågan om personersom kombinerar en deltidsanställning med ett begränsatengagemang i ett företag. Enligt utskottets mening förelåg ettbehov av regler som medgav en flexiblare tillämpning än som dåsyntes vara möjlig. I proposition 1983/84:126 anslöt sigarbetsmarknadsministern till det återgivna uttalandet. Depersoner som avsågs borde enligt propositionen ha rätt tillersättning för det inkomstbortfall som uppstår när anställningenupphör, detta naturligtvis under förutsättning att verksamheteni företaget inte utökas i samband med arbetslösheten.Uppmjukningen sågs som en tillämpningsfråga, som borde kunnalösas inom ramen för det gällande regelsystemet.Från föreskrivs i 23 § andra stycketarbetslöshetsförsäkringslagen (prop. 1988/89:100 bil. 12, AU 11,rskr. 138) att en bisyssla som en försäkrad har utförtvaraktigt före arbetslösheten vid sidan av heltidsarbete skallminska arbetslöshetsersättningen endast om den utvidgas underarbetslösheten och hindrar den försäkrade från att anta lämpligtarbete.Utskottet kan tillägga att det i AMS regelbok förarbetslöshetskassor, i det avsnitt som avser grundvillkoren förrätt till ersättning, i fråga om bisyssla anförs följande: "Vidbedömning av om medlem är arbetslös tas inte hänsyn tillbisyssla, om denna inte hindrar medlemmen från att anta erbjudetlämpligt arbete. "Utskottet kan med detta konstatera att ett delägarskap i ettbolag inte i sig diskvalificerar för rätt till ersättning vidarbetslöshet från en anställning, och detta oavsett omanställningen avsett heltid eller deltid. Det avgörande förrätten till ersättning är att verksamheten i företaget ärbegränsad, att den inte utökas i samband med arbetslösheten ochatt den inte hindrar personen från att söka och anta arbete.Motionen får anses tillgodosedd med det anförda och avstyrkssåledes.Vad slutligen gäller den i motion A237 av ()framförda uppfattningen att en A-kassa bör inrättas föregenföretagare har utskottet den kommentaren att sådanakassor redan existerar. I den mån motionären åsyftar enföretagarkassa i offentlig regi får utskottet hänvisa till dentidigare nämnda utredningen och de överväganden som utredningensförslag kommer att föranleda. Något ytterligare uttalande frånutskottets sida kan inte anses påkallat, varför motionenavstyrks.Samordning av förmåner m.m.Två motioner tar upp frågan om samordningen av änkepensionoch utbildningsbidrag. Det är motion A203 av . (s) och A272 av och ().Motionärerna anför att en kvinna som deltar iarbetsmarknadsutbildning enligt 29 § förordningen omarbetsmarknadsutbildning får sitt utbildningsbidrag reducerat omhon uppbär änke- eller efterlevandepension enligt äldre regler.Detta upplevs enligt motionärerna som djupt orättvist, dåkvinnan inte har motsvarande avdrag om hon uppbär lön av arbete.Detta kan bli ett hinder för möjligheten att utnyttjaarbetsmarknadsutbildningen då i vissa fall den sammanlagdainkomsten minskas drastiskt.Den i motionerna aktualiserade frågan har uppmärksammats i enöversyn av reglerna för utbildningsbidrag vidarbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering m.m.(Ds 1992:66). Översynen har remissbehandlats och bereds förnärvarande i . Någon åtgärd med anledning avmotionerna kan därför inte anses påkallad. De avstyrks således.Slutligen behandlar utskottet en motion om samordningen avarbetslöshetsersättningen och pensionsförmåner. Det är motionA242 av och (). Den tar sikte påreglerna i 20 och 21 §§ lagen om arbetslöshetsförsäkring.Dagpenningen är normalt av den försäkradesdagsförtjänst. Till den som har tillerkänts ålderspension avvisst slag som utgår på grund av förvärvsarbete lämnasdagpenning av dagsförtjänsten (20 § första stycket).Enligt 21 § skall dagpenningen sättas ned med 1/260 avårspensionen.Motionärerna anger som exempel en person som uppbärsjömanspension . Pensionsbeloppet är lågt.Ersättningen från arbetslöshetskassan kan med nuvarande reglerinte bli högre än av lönen reducerat med ersättningen frånpensionsanstalten. Motionens exempel visar attarbetslöshetsersättningen blir lägre än om personen inte haftnågon pension alls. Motionärerna anför att syftet med reglerna,som infördes , inte varit att en enskild person som har entjänstepension skall hamna i en betydligt sämre ekonomisksituation än någon utan pension. Orättvisan blir särskilt tydligvid pensionering eftersom det då inte finnsmöjlighet att fylla ut pensionen med förtida uttag av allmänpension. Man är i stället helt beroende av att kunna få ett nyttarbete. Om de tankegångar som låg bakom lagändringarna skallvidmakthållas finns en möjlighet att sätta in en åldersgräns isystemet, förslagsvis , för att undvika orimliga effekter.Sådana personer borde endast behöva vidkännas det pensionsavdragsom följer av 21 §, anser motionärerna.Utskottet instämmer med motionärerna i att regeln med sinnuvarande utformning i vissa fall kan få orimliga effekter.Tanken är att det skall vara möjligt att uppbäraarbetslöshetsersättning med pension. För mångapersoner med små pensioner är den enda möjligheten att få endräglig inkomst att stå tillarbetsmarknadens förfogande. De genomfördaförändringarna syftade bl.a. till att undvika fall avöverkompensation. Bestämmelserna skulle också utformas så att demotverkade att ålderspensionärer anmäler sig på förmedlingenendast för att dryga ut pensionen med arbetslöshetsersättningutan att de är reellt arbetssökande (prop. 1987/88:114 s. ).Utskottet anser att de nu berörda reglerna bör ses över så attde får en utformning som bättre överensstämmer med det angivnasyftet att förhindra överkompensation.