bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — har vi dels rekryterat nypersonal i stor utsträckning för att klara utredningsarbetet,eftersom vi tog över utredningsansvaret från polisen ,dels rekryterat personal till extrastyrkor för att inom rimligtid kunna avgöra alla de ärenden som väntar på avgörande.Harriet : Jag vill återknyta till de tvådecemberbesluten -- du var chef för vid bådatillfällena.Vid det första tillfället föranleddes det s.k.13-decemberbeslutet om skärpta asylregler av att det hade kommit5000 turkbulgarer till . Det särskilda skäletskulle vara att man inte ansåg sig kunna ge flyktingarna ettvärdigt mottagande. var flyktingströmmen nästanlika stor -- nästan 5000 personer -- och då fattade regeringenbeslut om att ta bort den skärpningen.Jag skulle vilja att du anger din syn på detta och på vad somär ett värdigt flyktingmottagande. Det var ungefär samma antalmänniskor som kom, men man gjorde helt olika bedömningar.Christina Rogestam: Det var inte vi som gjordebedömningarna, utan det var resp. regeringar.Jag sade tidigare att mitt råd till invandrarministern var attavvakta med att upphäva 13-decemberbeslutet. Det rådet gav jagmot bakgrund av att vi då trodde att bekymren skulle ökaytterligare. Då tyckte vi att regeringen åtminstone kunde väntaett stycke in , tills läget möjligen hade stabiliseratsig eller man kunde se vad som skulle hända.Harriet : De nästan 5000 flyktingar som kom idecember 1991 var framför allt ekonomiska flyktingar från Kosovo-- har jag rätt i den uppfattningen?Christina Rogestam: Att många var från Kosovo har du rätti. Med tanke på situationen i det gamla medinkallelser till den federala armén och med skärptutresekontroll var bedömning att det inte gickatt fatta beslut om kosovoalbanerna. Man kan inte säga att devar ekonomiska flyktingar. Vi var inte beredda att i det lägetskicka dem tillbaka.Harriet : Man talar om ekonomiska flyktingar ochverkliga flyktingar. Skulle du såsom tidigare chef förInvandrarverket vilja belysa den frågan?Christina Rogestam: Vi har varit inne på detta i sambandmed någon av de tidigare frågorna.Enligt min uppfattning ändrades verklighet så mycketunder att det är svårt att tillämpa degällande överenskommelserna på ett bra sätt. Av de personer somför närvarande rör sig över gränser är det ytterligt fåsom har skäl till skydd enligt med dessstrikta bestämmelser om politisk förföljelse, riktad mot enskildperson. Däremot finns det många som av andra skäl har behov avskydd, men det är inte de som berörs av lagstiftningen.Fr.o.m. , när vi infördeverkställighetsstoppet och icke längre fattade beslutbeträffande personer från Kosovo, och fram till den 16 juli 1992bedömde att situationen var sådan att de härpersonerna inte kunde skickas tillbaka utan fara. Deinformationer som vi fick från bl.a. UNHCRgjorde det möjligt att börja fatta beslut igenom den ändrade politiska situationen, slut på inkallelser tillfederala armén m.m. Möjligheterna för dem som kommer därefteratt få stanna i är mycket begränsade. Det hade enligtmin uppfattning då varit bättre att ge en klar information tilldem innan de kom hit.Harriet : Du var alltså på det klara medatt det förhöll sig på detta sätt?Christina Rogestam: och början av juli.Harriet : Och man fattade beslut omviseringstvång . Det var tre--somgick, och då kom det in 30000 kosovoalbaner, som kan sägasvara ekonomiska flyktingar. Det kostade landet en hel del. Hardu någon uppfattning om storleksordningen av den kostnaden?Christina Rogestam: Framför allt kostade det mycket imänskligt lidande.Harriet : Ja, naturligtvis framför allt, men nugällde min fråga, om du har någon uppfattning om kostnaderna föratt man inte fattade ett beslut som gav klara signaler tillkosovoalbanerna om att de inte skulle få stanna här.Christina Rogestam: Om man utgår från att det kommer attta ett och ett halvt till innan den juridiska processenhar malt och de har fått sina besked från ochöverklagat och fått besked från och polisenfått dem att lämna landet, torde kostnaden ligga istorleksordningen 4--4,5 miljarder.Harriet : Jag har frågat hurmånga kosovoalbaner som avvisas från -- det är . Jaghåller med dig om att det innebär stort mänskligt lidande attbara av dem som kommit hit får stanna. Mot den bakgrunden ärdet anmärkningsvärt att regeringen har varit så saktfärdig.Skulle det enligt de erfarenheter du har från Invandrarverketha varit bra att ha en egen representant för iJugoslavien, så att man inte varit hänvisad enbart tilldiplomatiska rapporter utan kunnat bilda sig en egen uppfattningom situationen där nere?Christina Rogestam: Vi hade folk som var där nere påresor. UNHCR lånade en person från som var stationerad iKosovo . Vi hade därför fullgoda informationer,så situationen skulle inte ha påverkats. Det är fråga om ettpolitiskt beslut, och det är regeringen som bestämmer när det ären lämplig tidpunkt.Harriet : Det gäller också vilka informationerInvandrarverket kan ge för att klargöra för regeringen hurbesvärlig situationen är. Det är det som låg bakom min fråga, omdet hade kunnat läggas mer kraft bakom orden.Christina Rogestam: Jag tror att vi mycket tydligtredovisade vår bedömning av läget i Jugoslavien.Harriet : Vi har berört kriminaliteten. Iskrivelsen skriver du om åtgärder som Invandrarverketvidtar för information: "överväger kontinuerligt om detfinns möjlighet att fatta beslut om nya typer av ärenden ochdärmed åstadkomma signaleffekter. Det gäller t.ex. personer frånSerbien och med tung kriminell belastning eller sominte har gjort troligt att de inkallats tillmilitärtjänstgöring. "Var det detta du tänkte på när du sade att du hade talat medpolisen och kommunerna om kriminaliteten?Christina Rogestam: Nej, då gällde det åtgärder som vividtog på förläggningarna för att försöka minska problemen medstölder och nedskräpning, och likaså diskussioner som vi fördemed köpmännen på orten. Men vi fattade tidigt ett antal beslutangående kriminella för att markera att kriminalitet definitivtinnebär att man inte får stanna i Sverige.Harriet : Var det avvisningsbeslut?Christina Rogestam: Det var avvisningsbeslut.Harriet : Du sade att kriminalitet hadeförekommit i olika grad . Finns det någotmönster i detta, eller är det bara tillfälligt? Vi har hörtkulturministern uttala sig om kosovoalbanernas stöldbenägenhet.Det hör inte till granskningen här, men det har att göra medkriminaliteten på flyktingförläggningar. Hur har ni fört dettavidare till regeringen? Har ni diskuterat medinvandrarministern, och har man kommit fram till vad man skallgöra åt det?Christina Rogestam: Det här var inte någonting nytt isomras, utan det har förekommit tidigare. Vi har försökt hittavägar att ge ordentlig information till de asylsökande omsvenska regelsystem och svenska normer för vad man gör och integör. Vi har försökt att få ett bra samspel med personerna påorten där förläggningen ligger för att få också svenskarna attinse att det är viktigt att alla markerar vad man får göra ochinte får göra i . Men att kriminaliteten ökade drastiskti somras är inte så konstigt. När det plötsligt kommer 85000asylsökande blir problemen av olika slag större än närdet kommer 10000 eller 15000 asylsökande. En del avuppmärksamheten hör ihop med att det är så många asylsökande ochatt vi hade nyrekryterad personal. På många förläggningar hadevi också för litet personal, och det var svårt att hinna med denordentliga information som vi har lärt oss att arbeta med undertidigare år då vi hade mer tid.Harriet : Har du någon uppfattning om varförfolk stjäl när de kommer hit? Vi måste ju fundera över vad detberor på.Christina Rogestam: Kommer man från ett mycket fattigtsamhälle till det svenska överflödssamhället, är det kanske inteså konstigt.Harriet : Jag nämnde frågan om värdigtflyktingmottagande. ansåg man inte att mankunde ge ett värdigt mottagande till 5000 flyktingar permånad. Anser du att man kunnat ge ett värdigt flyktingmottagandeunder tiden efter ?Christina Rogestam: Det flyktingmottagande som vi kunde gei somras och var inte något bra mottagande.Vi klarade av att ganska snabbt ge sängar åt de flesta, men detvar inte något bra första mottagande. Den diskussion som viförde med den socialdemokratiska regeringen inför beslutet den13 december handlade mycket om att ge en signal på ett tidigtstadium. Vi var inom verket på det klara med attett antal av de asylsökande som kom då och framför allt ettantal av turkarna från inte hade flyktingskäl. Dåhandlade det om att ge en tydlig signal om att de inte skulle fåstanna i . Regeringen valde att fatta13-decemberbeslutet.Harriet : Fungerade den signalen?Christina Rogestam: Den fungerade.Harriet : Det kom in 30000 kosovoalbaner sominte hade skäl att få stanna här och som borde ha fått en signalom att de inte skulle komma hit. Om man givit den signalen, hademan då kunnat bereda ett värdigt flyktingmottagande under dennatid?Christina Rogestam: Det som hade hänt varatt antalet asylsökande föll dramatiskt. De personer som komfrån det jag kan överblicka,fram till början av detta år, kom i princip från Bosnien ochinga från Kosovo. Ur den synpunkten fungerade regeringsbeslutetav som en mycket tydlig signal.Harriet : Tog ni några informella kontakter medregeringen då man intehade viseringstvång? Ni måste ha diskuterat med regeringenvarför det inte hände någonting.Christina Rogestam: Vi hade kontakter med regeringen. Viförde diskussioner bl.a. i en arbetsgrupp som finns nämnd ipromemorian från . En av den arbetsgruppensuppgifter var att tekniskt förbereda allting inför den dag dåett beslut om viseringstvång skulle fattas. Vi rapporteradekontinuerligt till regeringen hur läget såg ut. Varför den integjorde någonting kan inte jag svara på.Inger : Jag skulle vilja gå tillbaka till frågan omkontakterna mellan och ministern.Det har här talats om att vi har en invandrarminister pådeltid eller åtminstone inte . Om jag förstått rätthar trots det kontakterna mellan dig och ministern mer änfördubblats jämfört med hur det vartidigare. Skulle du velat ha ännu tätare kontakter medministern? Jag menar då mer formaliserade möten: delskvartalsmötena, dels de extra månatliga möten som tillkom eftersommaren 1992.Christina Rogestam: Den typen av möten hade jag haft medtidigare invandrarministrar, så det var ingen nyhet. Det sominträffade var att det hölls ettsådant möte med . Hon tog sedan initiativ tillatt träffa mig och en gång eller engång varannan månad.Inger : Det framställs i våra handlingar som om detvar en nytillkommen verksamhet. Så är det alltså inte?Christina Rogestam: Nej, jag hade regelbundna sittningarmed och : Det var ingen skillnad i täthet mellankontakterna med jämfört med hur det var medtidigare invandrarministrar?Christina Rogestam: Nej, den typen av kontakt berorsnarare på den aktuella situationen och hur besvärligt läget är.Det var bra ur vår synpunkt att bestämde sig för att hade här sittningarna en gång med ochInvandrarverket.Inger : Skulle du velat ha ännu tätare kontakter medministern?Christina Rogestam: Det fungerar inte på det sättet attdet bara hålls formella kontakter. Jag hade som generaldirektörfull tillgång till statssekreterare och/eller minister när jagbehövde under alla mina fem år.Inger : Det hände inte att du skulle velat ha kontaktmed ministern eller statssekreteraren men att de angav att deinte hade tid?Christina Rogestam: Nej.Inger : Kände du någonsin att du och ditt verk kom iandra hand i förhållande till övriga ärenden som att hantera?Christina Rogestam: Nej. Jag hade de kontakter medKulturdepartementet som vi ville ha. Man måste komma ihåg attalla enskilda ärenden lyftes ut ur den 1januari 1992. Ministrarna avgjorde ett stort antalenskilda ärenden. De frågorna lyftes över tillutlänningsnämnden. De gånger jag behövde ha kontakt medministern eller statssekreteraren fick jag också kontakt.Inger : Så för dig var det ingen skillnad att vi hadeen "halvtidsminister" på den posten jämfört med när vi hade enheltidsminister?Christina Rogestam: Nej.Ingvar : Jag återvänder . Det har tidigare hävdats här att regeringentalade med olika tungor. I biologisk mening är det helt korrekt-- det finns ett tjugotal tungor i regeringen, men det varförmodligen inte det som avsågs.Jag ställer en konkret fråga om viseringsbeslutet : Harregeringen fattat samtidiga beslut som av Invandrarverketuppfattats som inbördes motstridiga?Christina Rogestam: Nej. Vi var på det klaramed vad som gällde.Ingvar : Om det pågår en diskussion inomregeringen före ett beslut, påverkar då diskussionenhandläggningen i ?Christina Rogestam: Nej.Torgny : Jag vill ställa ett par kompletterandefrågor om kriminaliteten.I två anmälningar har frågor tagits upp om detta utifrån olikavinklar. säger att det har varitett känt faktum att kriminaliteten bland asylsökande och andrautlänningar är mycket omfattande. Delar du den uppfattningen?Christina Rogestam: Inte på det generella sättet.Torgny : I vilka avseenden kan du delauppfattningen?Christina Rogestam: Det finns statistik från polis ochdomstolar som pekar på att icke svenska medborgare är någotöverrepresenterade vad gäller vissa typer av brott. Men i dengruppen är nordbor dominerande.Torgny : Finns det andra folkgrupper utanförnordbor som särskilt avviker vad gäller brottslighet?Christina Rogestam: Jag har inte sett någon statistik somskulle bekräfta någonting sådant.Torgny : Efter meningen "Det är ett känt faktum attkriminaliteten bland asylsökande och andra utlänningar är mycketomfattande" skriver : "Det har ocksåInvandrarverkets chef framfört." Vad säger du om det?Christina Rogestam: Vad han syftar på är antagligen enmycket lågmäld debattartikel som jag svarade för och som gick uti somras, där vi pekade på att man inom varmedveten om en del av de problem som finns, inte på allaförläggningar, men på ett antal förläggningar. Vi pekade ocksåpå vad vi försökt göra för att stävja stölderna.Torgny : I den ena av de två anmälningar som jagåberopar säger att inte har visatfrågan om kriminalitet något intresse. I den andra anmälan harHans Göran åberopat uttalanden som fälltom kosovoalbaner.Delar du uppfattning att intehar visat frågan något intresse?Christina Rogestam: Det här var en av de frågor som vidiskuterade med regeringen . När jag träffadeBirgit resonerade vi bl.a. om min artikel.Jag redovisade vad vi gjorde och hur stora problemen var enligtvår bedömning. Ur min synpunkt har varit klartintresserad, framför allt av vad vi har gjort för att stoppakriminaliteten.Torgny : Hon har fällt ett yttrande: "Uppenbarligenfinns det någon tradition eller någonting annat som gör att deär mer benägna att snatta och stjäla cyklar och tvätt än andraflyktinggrupper." Ser du det uttalandet som ett olycksfall iarbetet? Tar du avstånd från det?Christina Rogestam: Jag delar inte den uppfattningen. Jaghar hört säga ett stort antal gånger att hon beklagar atthon har gjort detta uttalande.Torgny : I vilken utsträckning har ni i kontakternamellan verket och departementet diskuterat den här frågan omkriminalitet? Har det varit sporadiskt?Christina Rogestam: Vi har diskuterat det ett antal gångersom en del i hela problematiken. I den debatt som fördes isomras i massmedia och den debatt som fördes i många kommunerdär vi ville öppna annex eller slussannex kom diskussioner omkriminalitet upp. Det var ett stående inslag i våra kontaktermed kommunerna och därmed också en del av det som virapporterade till regeringen om de svårigheter vi mötte. Denkriminalitet som förekom, och framför allt ryktet om densamma,påverkade våra möjligheter att få fram sängplatser.Thage G : Eftersom KU-ledamöterna inte tycks hafler frågor, undrar jag om önskar göra någonavslutande kommentar.Christina Rogestam: Jag tackar för att jag fått vara här.Thage G : Från KU framför jag ett tack för att nikommit hit för att svara på våra frågor.Underbilaga B 12Underbilaga B 12Konstitutionsutskottet1993-04-13Kl. 09.00--10.51Bilaga B 13Offentlig utfrågning av direktören . angåenderegeringens handläggning av svensk hjälp till skogsindustrinm.m. i PolenThage G : Jag förklarar utskottets offentligautfrågning för öppnad.Denna utfrågning gäller vårt granskningsärende nr 6Regeringens handläggning av svensk hjälp till skogsindustrin iPolen.Vi hälsar direktör . Jag har kommit överens med direktörNilsson att han gör en kort inledning för att berätta för KU påvilket sätt han har kommit i beröring med detta ärende.Välkommen, P.G. Jag överlämnar ordet till er.P.G. : Tack så mycket, herr ordförande!Jag har på olika sätt -- mot vad rekommenderar --varit inblandad i affärer.Professionellt som konsult har dock engagemanget huvudsakligeninskränkt sig till , dvs. jag har deltagiti olika projekt sedan frigörelsen 1989.Det projekt som ligger på KU:s bord har jag haft inblick isedan hösten 1990.Jag träffade antingen sistaveckan eller möjligen den i oktober1990.Jag kom sedermera att fr.o.m. att verka somden dåvarande polske industriministern rådgivare. Det gjorde jag fram till hans avgång islutet av augusti samma år.På det polska industriministeriet arbetade jag huvudsakligenmed utbildningsfrågor, framför allt chefsutbildningsfrågor, menjag användes också som sekreterare, tolk och allt i allo idiverse förhandlingar med svenska och andra nordiskaintressenter, som hade anledning att besöka industriministeriet.Därigenom hade jag mars--augusti fortsatt kontaktmed och inblick i detta projekt utifrån polsk utgångspunkt.Jag nöjer mig tills vidare med detta.Hans Nyhage: Du sade att du träffade gången . Enligt tidningsuppgifter är duoch mycket goda vänner. Är detta sant?P.G. : Jag förmodar att jag borde känna migsmickrad.Som jag sade träffade jag i mittliv antingen eller ioktober 1990. Därefter har jag träffat vid högsttio tillfällen.Däremot stämmer det att vi båda råkar vara födda i . Detär emellertid åldersskillnad mellan ochmig, även om han i och för sig är mycket ungdomlig. Han skullemycket väl kunna vara min far, och jag tror att han flyttadefrån innan jag föddes.Hans Nyhage: Anser du att det är en överdrift att påståatt ni är goda vänner?P.G. : Ja, jag vill påstå att det är en överdrift.Hans Nyhage: Du bekräftade också att du har varitpersonlig rådgivare åt den polske industriministern. Får jag dåfråga dig: Ärendet gällde ju privatisering av skogsindustrin.Varför hamnade då ärendet på industridepartementet och inte påprivatiseringsdepartementet?P.G. : Ärendet gällde nu inte bara privatisering avPolens skogsindustri, utan det gällde mycket mer än så. Detta ären mycket bra fråga, och jag hoppas att utskottet har tålamodmed mig om jag utvidgar svaret något.Under hösten 1990 när detta avtal träffades mellan NLK Celpapoch -- låt oss tills vidare för enkelhetens skull säga så-- existerade inte privatiseringsministeriet. Det fanns då baraett industriministerium, som ingalunda hade samma funktioner somIndustridepartementet i , utan industriministeriet hadedet fulla arbetsgivaransvaret för praktiskt taget alla polskaindustriföretag. Det var onekligen en av störstaarbetsgivare som hade 12 miljoner anställda med en minister somsist och slutligen hade arbetsgivaransvaret för dessa anställda.Privatiseringsministeriet i bildades under slutet av1990 och trädde i operativ verksamhet först . Detfick sin första minister utsedd så sent som den 28 augusti 1990.Han hade då över huvud taget inget ministerium att flytta in i,utan lokaler för detta ministerium ordnades först i november1990. Det var därför omöjligt att skrivanågot som helst avtal med den polska privatiseringsministeriet.Dessutom förhöll det sig så att det inte fanns någongeneralplan för hur den polska privatiseringen skulle gå till.Det fanns inte heller någon generalplan förhur privatiseringen i egentligen skulle gå till, och detfanns inte någon form av strategi för vilka branscher och vilkenverksamhet man skulle börja med. Den enda avtalsslutande partsom över huvud taget kunde komma i fråga fanns inomindustriministeriets ram.Jag ber också utskottet observera följande:Såvitt jag vet finns det inget avtal direkt mellan NLK Celpapoch det polska industriministeriet, utan avtalet gäller mellandet polska företaget och industriministeriet. Bipropaplär vara privatiserat men ägdes till100 % av industriministeriet. Bipropap var den polskamotsvarigheten till NLKCelpap, dvs. ett ganska stortkonsultföretag med ett par hundra anställda och specialiserat påskogs- och pappersindustrin.Hans Nyhage: Kunde det enligt din mening ändå varanaturligt när privatiseringsministeriet tillskapades att ärendetöverfördes dit?P.G. : Det skulle det mycket väl ha kunnat vara. Omdet hade funnits ett privatiseringsministerium under sensommaren1990, skulle man mycket väl redan från början ha kunnat skrivaett avtal med privatiseringsministeriet. Men det skulle enligtmin mening i sin tur ha förutsatt att det verkligen fanns någonform av strategi på den polska sidan med en uttaladviljeinriktning att man skulle privatisera denna näringsgren,inte bara i allmänna ordalag utan att man även hade någon formav uppfattning om hur privatiseringen skulle gå till och omvilka enskilda pappersbruk man från början skulle koncentrerasig på.Hans Nyhage: Enligt uppgift rådde det ettmotsatsförhållande mellan dessa båda ministerier, där man frånprivatiseringsministeriets sida hävdade att industriministerietinte ville att ärendet skulle föras över tillprivatiseringsministeriet. Kan du kommentera detta?P.G. : Ja, det kan jag göra. Detta är uppgifter somär i stort sett korrekta. på industriministeriet iPolen förekom det en hel del konfliktungar ochåsiktsskiljaktigheter mellan privatiseringsministeriet ochindustriministeriet.Dessa motsättningar hade alla möjliga orsaker. beroddede på samarbetssvårigheter på det personliga planet. Menibland och mycket ofta berodde motsättningarna framför allt påatt man från industriministeriets sida ansåg attprivatiseringsministeriet saknade en strategi, en handlingsplan.Vad som hänt i är att industriministeriet successivt harlämnat över ansvaret för företag till privatiseringsministeriet.Av olika skäl kom det ganska tidigt att bli så att delar av denpolska pappersindustrin lämnades över tillprivatiseringsministeriet. gällde detta emellertidingalunda merparten av den polska pappersindustrin utan baradelar av denna.Hans Nyhage: Detta projekt överflyttades alltså inte. Fårjag då fråga dig: Kan det med tanke på att du var konsult iindustriministeriet ha legat i intresse attärendet handlades där?P.G. : Det kan det över huvud taget inte ha gjort.Jag förmodar att utskottets ledamöter här stöder sig på diversetidningsuppgifter . I tidningsuppgifternainsinueras att det skulle finnas någon form av oetiska kontakterindirekt och via mig mellan och industriministerZawislak. Jag vill då påtala följande:Den 14 januari 1991 var industriminister dag i ämbetet. Det råkade sammanfalla -- det var enren slump -- med den dag då mötet med den svenskaindustridelegationen, den s.k. , med BjörnWahlström i spetsen ägde rum i Warszawa.Björn och hade för första gångennågonsin träffats , dvs. Den 4januari var också den dag då det mer eller mindreoffentliggjordes att skulle bliindustriminister. Den var den dagen man valde en nypremiärminister, som ombad att blihans industriminister.För klarhetens skull vill jag återigen framhäva att AndrzejZawislak blev minister . Det varalltså inte så, som det står i en av dessa tidningsartiklar, attBjörn och framlidne ambassadören hade träffatindustriminister månad 1990. Detta varalltså Zawislak blev minister -- han var ijuni 1990 över huvud taget inte påtänkt som minister.Hans Nyhage: Var du på något sätt involverad i arbete i Polen?P.G. : Nej, det var jag inte.Hans Nyhage: Hade du kunnat vara det med tankte på dittarbete inom industriministeriet?P.G. : Jag har i efterhand -- sedan alla dessaskriverier förekom -- försökt att ta reda på vad jag har"kunnat". Jag hoppas att utskottet återigen har tålamod med attjag kommer att utvidga även detta svar ganska ordentligt.Under den här perioden bytte man i samtliga polska ministerierut sitt folk.