bet · GH01TU3 · 1993-11-09 00:00:00 — Tillgången på särskilda parkeringsplatser förrörelsehindrade varierar självfallet från kommun till kommun.Kommunerna bemödar sig att anlägga sådana parkeringsplatser ibekväm närhet till t.ex. postkontor och andra av allmänhetenflitigt frekventerade service- eller försäljningslokaler.Utskottet har förståelse för att rörelsehindrade, trots dekommunala bemödandena, kan uppleva en besvärande brist pålämpliga parkeringsplatser. Mot den bakgrunden förutsätterutskottet att regeringen i samband med den fortsatta beredningenav betänkande och vid överläggningar medSvenska kommunförbundet undersöker möjligheterna att ökatillgången på reserverade parkeringsplatser för rörelsehindradepå mark. Vidare utgår utskottet från att regeringen vidsådana överläggningar verkar för så långt möjligt enhetligabestämmelser för rörelsehindrades parkering i samtligakommuner. Något sådant riksdagsuttalande som begärs i motionT424 (m) synes mot bakgrund av det anförda inte erforderligt.Yrkandet härom avstyrks följaktligen.Av EG-förordningen (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av visssocial lagstiftning om vägtransporter, vilken såsom bilaga ärfogad till förordningen (1993:184) om kör- och vilotider samtfärdskrivare vid vägtransporter, framgår att varje medlemsstatfår tillämpa högre minimigränser i fråga om vilotid och lägremaximigränser i fråga om körtid än vad som stipuleras iEG-förordningen. Däremot medger denna, som huvudregel, inteavvikelser från själva körtidsprincipen för vare sig nationellaeller internationella vägtransporter. Regeringen har valt attutforma den svenska regleringen i nära överensstämmelse medEG-förordningens minimigränser för vilotid och maximigränser förkörtid. Utskottet utgår från att regeringen följer utvecklingenpå bilarbetstidsområdet inom EG. Vidare förutsätter utskottetatt regeringen -- mot bakgrund av att EG-förordningen innebärett avsteg från de principer som gäller för nationellavägtransporter -- noggrant kommer att följa hur regeländringarnaslår igenom i praktiken.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att någonriksdagens åtgärd med anledning av motion T913 (s) inte börkomma i fråga. Motionen avstyrks följaktligen. beträffande vissa parkeringsfrågoratt avslår motionerna 1992/93:T412 och 1992/93:T414,2. beträffande kommunernas roll iparkeringsövervakningenatt avslår motionerna 1992/93:T415 och 1992/93:T416,res. (nyd)3. beträffande parkering för rörelsehindradeatt avslår motion 1992/93:T424,4. beträffande bilarbetstidatt avslår motion 1992/93:T913.Stockholm den 9 november 1993På trafikutskottets vägnarSven-Gösta SignellI beslutet har deltagit: (), HåkanStrömberg (s), (), (),(), (), (), (), (nyd), (), (), (), (), () och TomHeyman (m).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Kommunernas roll i parkeringsövervakningen (mom. 2)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Med anledning" och slutar med "och T416 (nyd)" bort haföljande lydelse:Utskottet delar den i motion T416 (nyd) uttaladeuppfattningen att den offentligrättsliga parkeringsövervakningenbör föras över från de kommunala parkeringsövervakarna tillkvarterspoliser. En sådan ordning skulle medföra ökadrättssäkerhet, ge en betydligt rimligare omfattning av antaletparkeringsanmärkningar, innebära en förbättrad trafiksituationför bilisterna samt motverka den omfattande s.k. okynneslappningsom uppenbarligen syftar till att ge vinster och inkomster åtkommunerna. Behörigheten för kommunala parkeringsvakter enligtfelparkeringslagen bör sålunda upphöra.Det kan vidare finnas anledning -- såsom framhålls i motionT416 (nyd) -- att överföra beivrandet av felparkeringar påtomtmark, som upplåts av stat eller kommun, till kvarterspolis.För sådan polistjänst kan det vara rimligt att markägarenbetalar särskild ersättning. Utskottet vill understryka attpolisverksamhet, som innebär ingripande mot felparkerare o.d.,eller annan indrivningsverksamhet, som har parkerade bilar tillföremål, inte bör få bedrivas i vidare omfattning än attverksamheten kan bekostas med de indrivna medlen. Verksamhetenbör sålunda inte få medföra någon kostnad för skattebetalarnaeller vinst för stat, kommun eller annat rättssubjekt. En sådansjälvkostnadsprincip bör enligt utskottets mening gälla allparkeringsövervakning som handhas av det allmänna.Utskottet anser sålunda att verksamheten med kommunalaparkeringsvakter bör upphöra. Parkeringsövervakningen pågatumark bör föras över till polismyndigheten.Förutsättningarna för stat och kommun att köpa tjänstenparkeringsövervakning av polismyndigheten bör utredas. Det kanäven finnas anledning att utsträcka ett sådant utredningsuppdragtill att omfatta utbjudande av övervakningstjänsten till privatafastighets- och markägare, inkl. kommunala bostadsbolag.Vad utskottet nu anfört -- och som innebär att motion T416(nyd) tillstyrks samt att syftet med motion T415 (-) torde fåanses tillgodosett -- bör som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under mom. 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande kommunernas roll iparkeringsövervakningenatt med bifall till motion 1992/93:T416 och medanledning av motion 1992/93:T415 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,