bet · GH01JuU1 · 1993-06-01 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett regeringsförslag omny ordningslag m.m. Utskottet tillstyrker regeringsförslaget sombl.a. innebär att uttrycket allmän plats iordningslagstiftningen ersätts med uttrycket offentlig platssamt att regleringen av allmänna sammankomster i lagen(1956:618) om allmänna sammankomster förs in i den nyaordningslagen. Utskottet förordar dock att ikraftträdandetbestäms till , vilket i sin tur föranleder enföljdändring i övergångsbestämmelserna.I ärendet föreligger yttranden från ochkulturutskottet.I samband med propositionen behandlar utskottet en medanledning av propositionen väckt motion samt yrkanden i tiounder de allmänna motionstiderna väcktamotioner. Utskottet avstyrker bifall till motionerna.En meningsyttring (v) har fogats till betänkandet. I proposition 1992/93:210 har regeringen() föreslagit att anta de ipropositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i lagen (1957:259) om rätt för kommun attuttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m.m.,3. lag om ändring i renhållningslagen (1979:596),4. lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157),5. lag om ändring i lagen (1977:293) om handel med drycker,6. lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande avalkoholhaltiga drycker m.m.,7. lag om ändring i lagen (1975:688) om skydd för visstjänsteutövning,8. lag om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagaroch andra författningar,9. lag om ändring i lagen (1980:578) om ordningsvakter,10. lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga ochexplosiva varor,11. lag om ändring i lagen (1990:1183) om tillfälligförsäljning.Lagförslagen, som granskats av Lagrådet, har fogats tillbetänkandet, se bilaga 1. Motion väckt med anledning av propositionen1992/93:Ju21 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omformerna för prövning av tillstånd att använda offentlig platsoch om bestämmande av avgift för detta.Motioner väckta under den allmänna motionstiden år 19921991/92:Ju820 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom regler mot olovlig handel på allmän plats i ny ordningslag.1991/92:Ju831 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom viss gatuförsäljning.1991/92:Ju835 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att utforma regler för hur nyårssmällande får ske.Motioner väckta under den allmänna motionstiden år 19931992/93:Ju214 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda förutsättningarna för attpolisens övervakningsinsatser i samband med sportevenemang etc.helt eller i varje fall i större utsträckning än vad som ärfallet skall betalas av arrangörerna.1992/93:Ju811 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om ändring av allmännaordningsstadgan i enlighet med vad som anförts i motionen.1992/93:Ju814 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av straffbot för nedskräpning påallmän plats.1992/93:Ju824 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts angående en lagändring vad gällerkontrollerade försäljningsformer och handhavande av pyrotekniskamaterial.1992/93:Ju827 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att avgift för tillstånd att göra sparbösseinsamling skallutgå med samma belopp som för torgmöte samt i samband med sådantmöte inkluderas i denna avgift.1992/93:Ju828 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om användningen av pyrotekniskavaror.1992/93:Ju840 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förbud mot att bära mask för ansiktet viddemonstration. om allmän ordning och säkerhet finns i bl.a.allmänna ordningsstadgan (1956:617, AOst), lagen (1956:618) omallmänna sammankomster (LAS) och förordningen (1874 nr 26 s. 11)angående hamnordningar och andra ordningsföreskrifter förallmänna hamnarne i riket (hamnordningsförordningen).AOst innehåller dels allmänna ordningsföreskrifter, delsföreskrifter om offentliga tillställningar. I LAS reglerassådana sammankomster som omfattas av regeringsformens (RF)bestämmelser om mötes- och demonstrationsfriheterna.Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen fördåvarande Kommundepartementet en särskildutredare med uppdrag att göra en översyn av AOst i syfte attanpassa stadgan till om normgivningsmakten.Vidare ingick i uppdraget att överväga och behandla ett antalfrågor som närmare angavs i direktiven (dir. 1977:15).Utredningen antog namnet Ordningsstadgeutredningen.Utredningen lade fram delbetänkandet (Ds Kn 1978:2)Kostnader för ordningshållning vid offentliga tillställningarm.m. avlämnade utredningen delbetänkandet (Ds Kn1981:26) Alkoholförtäring på allmän plats. Förslagen har letttill lagstiftning (prop. 1979/80:17, KU19, rskr. 35, resp. prop.1982/83:9, JuU6, rskr. 58).I april 1985 överlämnade utredningen sitt slutbetänkande (SOU1985:24) Ordningslag. Utredningens slutbetänkande harremissbehandlats.Till grund för propositionen ligger bl.a. nyssnämndaslutbetänkande jämte en inom år 1985upprättad, remissbehandlad, promemoria (dnr 1862-85) angåendemöjligheter att ingripa mot störande gatumusik och en avVåldskommissionen upprättad promemoria om alkohol och gatuvåld(bilaga till SOU 1990:92 Våld och brottsoffer) samt olikaskrivelser från bl.a. och kommuner, RPS,i , ochSprängämnesinspektionen.Konstitutionsutskottet och kulturutskottet har i ärendetyttrat sig över frågor med anknytning till sinaberedningsområden. Utskotten har tillstyrkt propositionensförslag. Yttrandena har bifogats detta betänkande som bilagorna2--3.Utskottet har i ärendet haft en utfrågning med representanterför , , Nynäshamnskommun och Ordningspolisen i stockholm.Ett antal till utskottet inkomna skrifter från bl.a. och från kommunala parkeringsbolagföreligger också i ärendet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås en ny ordningslag som skall ersättaallmänna ordningsstadgan (1956:617) och lagen (1956:618) omallmänna sammankomster.Syftet med den nya lagen är dels att anpassa allmännaordningsstadgans föreskrifter till regeringsformens bestämmelserom normgivningsmakten, dels att hålla samman de grundläggandeordnings- och säkerhetsföreskrifterna.I propositionen föreslås att uttrycket allmän plats iordningslagstiftningen ersätts med uttrycket offentlig plats.Med offentlig plats avses i huvudsak detsamma som med allmänplats enligt allmänna ordningsstadgan. En utvidgning görsemellertid så till vida att även t.ex. parkeringsplatser, s.k.innetorg och väntsalar som används för allmän trafik skall ansesutgöra offentlig plats vare sig området eller utrymmet ärbeläget inom- eller utomhus.Enligt förslaget förs regleringen av allmänna sammankomsteroch offentliga tillställningar samman i ett särskilt kapitel ilagen (2 kap.). Jämfört med nuvarande ordning skallcirkusföreställningar behandlas som allmänna sammankomster iframtiden. Vidare införs krav på besiktning och godkännande avs.k. samlingstält och tivolianordningar.Till skillnad från vad som gäller föreslås att polisen ivissa fall skall kunna ta betalt för viss ordningshållning avden som anordnar en allmän sammankomst i vinstsyfte.Liksom nu skall det krävas tillstånd av polisenför att få ta offentlig plats i anspråk för något annat ändamålän det som platsen har upplåtits för. Vidare införs möjlighetenatt förverka bl.a. varor hos den som bryter mottillståndskravet.Förslaget innebär också ett ökat krav på säkerheten hosbrunnar. skall brunnar förses med sådanasäkerhetsanordningar att de ger ett tillräckligt skydd förolyckor med barn.Formerna för antagande av lokala föreskrifter ändras så tillvida att kommunfullmäktiges beslut inte skallunderställas prövning. I stället kommerkommunerna ensamma att få besluta sådana föreskrifter. Kommunenär emellertid skyldig att anmäla sitt beslut till ,som ges befogenhet att upphäva lokala föreskrifter som stridermot bestämmelserna i ordningslagen.I propositionen föreslås att polismyndighets beslut skallkunna överklagas till länsrätt och inte som tilllänsstyrelse. Vidare föreslås att möjligheten att överklagabeslut till regeringen tas bort.Den nya ordningslagen innehåller också ett särskilt kapitel (4kap.) om ordningen och säkerheten i viss kollektiv persontrafik.Bestämmelserna ersätter de reglementen som kan bestämmasmed stöd av 25 § allmänna ordningsstadgan.Propositionen innehåller också förslag till ändringar i vissannan lagstiftning. Bl.a. föreslås att de nuvarandebestämmelserna i allmänna ordningsstadgan om gaturenhållningförs över till renhållningslagen (1979:596).Den nya ordningslagen liksom föreslagna författningsändringarföreslås träda i kraft . kommerlagen om allmänna sammankomster, allmänna ordningsstadgan,förordningen (1874 nr 26 s. 11) angående hamnordningar och andraordningsföreskrifter för allmänna hamnarne i riket samtkungörelsen (1950:153) med vissa tillämpningsföreskrifter till1874 års förordning att upphöra att gälla. Vid ikraftträdandetkommer också punkt 4 i övergångsbestämmelserna till förordningen(1990:1510) med länsstyrelseinstruktion liksom taxor ochreglementen som har beslutats med stöd av 23 § ordningsstadganför rikets städer (nr 22) eller med stöd av 25§ allmänna ordningsstadgan att upphöra att gälla.Förslaget innebär vidare att nuvarande lokalaordningsföreskrifter skall upphöra att gälla den 1 januari 1996.Föreskrifter som har beslutats med stöd avlänsstyrelseinstruktionen skall upphöra att gälla den 1 januari1995.OrdningslagstiftningenAllmäntSom redan framgått har det nu föreliggande regeringsförslagetföregåtts av ett långvarigt utredningsarbete med sikte på attanpassa ordningslagstiftningen till bl.a. omnormgivningsmakten.Den fråga som här aktualiseras är främst i vilken utsträckningföreskrifter i ordningslagstiftningen skall regleras genom lagenligt 8 kap. 3 § RF. Enligt nämnda lagrum skall föreskrifter omförhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gälleråligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden, meddelas genom lag.Här bör vidare nämnas att , enlig 8 kap. 7 och 11 §§ RFi vissa fall kan delegera normgivningsrätten till regeringen somi sin tur har möjlighet att överlämna till enförvaltningsmyndighet eller en kommun att meddelaordningsföreskrifter. Också ett sådant beslut om delegeringskall göras i lag.Utskottet delar uppfattningen i propositionen attordningslagstiftningen i stor utsträckning utgörs av för denenskilda betungande föreskrifter som i princip faller inomtillämpningsområdet för 8 kap. 7 § RF.AOst är beslutad av regeringen efter hörande medstöd av den s.k. ekonomiska lagstiftningsmakten i 1809 årsregeringsform. Både de allmänna ordningsföreskrifterna i stadganoch stadgans bestämmelser om offentliga tillställningar äremellertid i stor utsträckning sådana för den enskildebetungande föreskrifter som enligt 8 kap. 3 § RF i princip skallmeddelas genom lag. Detsamma gäller också flertalet lokalaordningsföreskrifter m.m.Det sagda innebär att en reform framstår som nödvändig avkonstitutionella skäl. Härtill kommer att en reform framstår sombehövlig också av andra skäl, främst att den nuvarandeordningslagstiftningen i vissa delar är föråldrad och intefyller de krav som bör ställas på en modern lagstiftning omordnings- och säkerhetsfrågor.När det gäller den lämpliga omfattningen av en reglering avordnings- och säkerhetsfrågor delar utskottet den inställningsom kommer till uttryck i propositionen. I likhet med vad somdär anförs konstaterar utskottet alltså att det inte är möjligteller ens önskvärt att genom föreskrifter av olika slag regleravarje situation som kan tänkas innebära en säkerhetsrisk förallmänheten eller som kan tänkas ge upphov till friktionermellan människor. Regleringen av ordnings- och säkerhetsfrågorbör innehålla endast sådana föreskrifter där det finns ettallmänt och påtagligt behov.Regeringsförslaget innebär dels att de konstitutionellaaspekterna på ordningslagstiftningen får en lösning, dels attordningslagstiftningen anpassas till dagens behov och krav såvälnär det gäller lagstiftningens innehåll som när det gäller desstekniska utformning. Utskottet kan således redan här i principtillstyrka regeringsförslaget.I det följande kommer utskottet dels att lämna en redogörelseför centrala delar av den nya lagstiftningen, dels behandlavissa särskilda frågor som aktualiserats genom motioner eller påannat sätt.Principer i ordningslagstiftningenAllmän plats och offentlig platsBegreppet allmän plats definieras i AOst som gata, torg, parkoch annan plats som enligt fastställd stads- eller byggnadsplanutgör allmän plats och som har upplåtits för avsett ändamål, förallmänheten tillgänglig del av hamnområde samt allmän väg liksomannat område som är upplåtet till eller annars används förallmän trafik.Begreppet allmän plats i AOst har en viktig rättslig funktion.Det ligger till grund för att avgränsa tillämpningsområdet förregleringen i AOst om krav på tillstånd för att ta i anspråkområden som används för allmän trafik m.m. och för olika lokalaordningsföreskrifter som meddelas med stöd av AOst. Begreppetallmän plats har också betydelse när det gäller tillämpningen avreglerna i LAS om krav på tillstånd eller anmälan för attanordna allmänna sammankomster.Genom (PBL) som trädde 1987upphävdes bl.a. byggnadslagen. I PBL regleras användningen avmarken och bebyggelsen genom detaljplaner, som motsvararbegreppen stads- och byggnadsplaner i byggnadslagen. Enligt PBLskall bl.a. stads- och bygggnadsplaner gälla som detaljplanersom har antagits med stöd av PBL.Enligt PBL skall i en detaljplan anges och till gränsernautmärkas allmänna platser såsom gator, vägar, torg ochparker, kvartersmark för bl.a. bebyggelse, idrotts- ochfritidsanläggningar, begravningsplatser, anläggningar förtrafik, vatten, avlopp och energi samt skydds- ochsäkerhetsområden och vattenområden för bl.a. båthamnar ochfriluftsbad.För att ett område som är allmän plats enligt en detaljplanskall bli allmän plats också i AOst:s mening krävs i princip attområdet har upplåtits för avsett ändamål.Även allmän väg samt enskild väg som upplåtits för allmänsamfärdsel är allmän plats enligt AOst.Med uttrycket allmän plats i AOst avses endast utomhus belägnaområden. Inomhuslokaler dit allmänheten har tillträde är därföri princip inte allmänna platser i AOst:s mening.Inte heller allmänna kommunikationsmedel, stationsväntsalaroch andra järnvägsområden inomhus eller perronger i allmänhetutgör allmänna platser i AOst:s mening.Enligt AOst är det möjligt för en kommun att i en lokalordningsstadga bestämma att även andra till allmänt begagnandeupplåtna områden än sådana som generellt är allmänna platserenligt AOst skall vara likställda med allmän plats vidtillämpningen av de allmänna föreskrifterna i AOst eller avföreskrifter i en lokal ordningsstadga. Föreskrifter i lokalaordningsstadgor om utvidgning av begreppet allmän plats ärvanliga. De områden som oftast likställs med sådan plats äridrotts- och badplatser, fritidsområden, campingplatser, parker,trädgårdsanläggningar, kyrkogårdar, begravningsplatser,slalombackar, järnvägsområden och s.k. innetorg.Begreppet allmän plats förekommer -- förutom i AOst och PBL --i bl.a. RF, tryckfrihetsförordningen (TF),yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) och (BrB).Begreppet allmän plats enligt BrB, TF, YGL och RF har enbetydligt mer vidsträckt innebörd än i AOst. Bl.a. på grund avden risk för förväxling som det innebär att uttrycket allmänplats förekommer i flera författningar med delvis olika innebördföreslås i propositionen att uttrycket allmän plats i AOst i dennya ordningslagen skall ersättas med uttrycket offentligplats.Vid bestämmandet av innebörden av offentlig plats bör, enligtpropositionen, anknytningen till begreppet allmän plats i PBL,liksom anknytningen till väglagens vägbegrepp behållas.Därutöver finns det enligt propositionen behov av att låtabegreppet offentlig plats omfatta flera olika typer av områdensom inte redovisas som allmänna platser i fastställdadetaljplaner.I propositionen föreslås att bl.a. områden som används förallmän trafik skall vara offentliga platser. Därvid bör detenligt propositionen inte göras någon skillnad mellan platsersom är belägna inom- eller utomhus. Detta innebär att 1 kap. 2 §fjärde punkten i förslaget till ordningslag får en något vidareinnebörd än vad motsvarande uttryck nu har enligt AOst. Ispecialmotiveringen till förslaget har den avsedda avgränsningennärmare angivits. Bl.a. omfattas större s.k. innetorg somfungerar som genomgångspassager och samlingsplatser samt dedelar av järnvägs- och tunnelbanestationer som allmänheten hartillträde till utan att först behöva lösa färdbiljett.Huvudprincipen är, enligt förslaget, att ett område ellerutrymme är offentlig plats, om allmänheten har tillträde ditutan att behöva erlägga avgift.Allmänna sammankomster och offentliga tillställningarEnligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är varje medborgaregentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. mötesfrihet ochdemonstrationsfrihet. I 2 kap. 12 och 14 §§ finns bestämmelserom i vilken form och inom vilka ramar som mötes- ochdemonstrationsfriheterna får begränsas.I LAS regleras sådana sammankomster som omfattas av RF:sbestämmelser om mötes- och demonstrationsfriheterna. Lagen ärtillämplig på bl.a. föreläsningar, föredrag och sammankomsterför religionsutövning samt för teaterföreställningar, konserteroch andra allmänna sammankomster för att framföra konstnärligaverk. LAS innehåller bestämmelser om krav på polisens tillståndför att få anordna en allmän sammankomst på allmän plats, omanmälningsskyldighet i andra fall, om innehållet i en ansökaneller anmälan, om ordningshållning, om inställande, upplösningoch förbud mot förnyande av allmän sammankomst samt om straffoch överklagande.Bestämmelser om offentliga tillställningar finns i AOst. Medoffentlig tillställning avses bl.a. tävling eller uppvisning isport och idrott, danstillställning, cirkusföreställning ochtivolinöjen. En offentlig tillställning har således typiskt settnöjeskaraktär. Föreskrifterna om offentliga tillställningarinnehåller i övrigt krav på polisens tillstånd för att fåanordna tillställningar i vissa fall, anmälningsskyldighet,ordningshållning m.m.Regleringen av offentliga tillställningar i AOst sammanfalleri stort med vad som enligt LAS gäller beträffande allmännasammankomster. Offentliga tillställningar anses dock inteomfattas av om mötes- och demonstrationsfrihet.Skälet till att allmänna sammankomster och offentligatillställningar reglerats i skilda författningar med olikastatsrättslig valör är att sammankomsterna med hänsyn tillmötesfriheten ansetts kräva ett starkare rättsligt skydd äntillställningarna (prop. 1956:143 s. 143).I propositionen föreslås att den nuvarande avgränsningen avallmänna sammankomster och offentliga tillställningar i huvudsakbör behållas oförändrad.Beträffande cirkusföreställningar föreslås dock att de, ilikhet med vad som redan gäller beträffande t.ex. balett ochvarietéer, i fortsättningen skall behandlas som allmännasammankomster.I LAS regleras i princip sådana sammankomster som omfattas avde grundlagsskyddade mötes- och demonstrationsfriheterna. Deoffentliga tillställningarna har inte motsvarandegrundlagsskydd. Flertalet bestämmelser i om offentligatillställningar hör emellertid enligt RF till det primäralagområdet genom att de är "betungande" för den enskilde ochskall därför meddelas i lagform.Eftersom såväl de allmänna sammankomsterna som de offentligatillställningarna avses bli reglerade i lag ifrågasätts ipropositionen om regleringen även bör ske i skildaförfattningar. Därvid framhålls att regleringen av de allmännasammankomsterna är betingad av i stort sett samma intressen somde offentliga tillställningarna, nämligen i första handordnings- och säkerhetshänsyn och att likartade bedömningar frånordnings- och säkerhetssynpunkt måste göras i ärenden omsammankomster och i ärenden som rör tillställningar.I propositionen pekas vidare på att regleringen avsammankomster från systematisk synpunkt inte nämnvärt skiljersig från regleringen av tillställningar och att bestämmelsernaäven i sakligt hänseende visar tämligen stor överensstämmelse.Mot denna bakgrund föreslås att bestämmelserna om allmännasammankomster och om offentliga tillställningar skall förassamman och bilda ett särskilt kapitel (2 kap.) i den nyaordningslagen.Tillståndsgivning vid användning av offentlig platsEnligt 2 § AOst får allmän plats inom stadsplanelagt områdeinte användas för upplag, avstjälpning, försäljningsstånd,ställningar och liknande utan tillstånd av polismyndigheten.Tillstånd behövs också om platsen i övrigt skall brukas på ettsätt som inte stämmer överens med det ändamål för vilket platsenhar upplåtits eller anvisats eller som är allmänt vedertaget.Genom föreskrifter i en lokal ordningsstadga kantillämpningsområdet för krav på tillstånd utvidgas till att avseockså områden utanför tätorterna.Den i praktiken viktigaste formen för sådant nyttjande avallmän plats, som avses i 2 §, är uppställande avförsäljningsstånd, t.ex. tidningskiosker, korv- eller glasståndeller tombolastånd. Andra anordningar som faller underbestämmelsen är t.ex. trottoarserveringar, soffor, cykelställ,annonspelare, montrar, skyltar och avfallsbehållare.Polisens prövning är begränsad till frågan om hinder möter frånordnings- och säkerhetssynpunkt. Om några sådana hinder intemöter skall yttrande inhämtas från kommunen. Kommunen har attavgöra om den aktuella platsen alls skall få användas för dettilltänkta ändamålet och även vilken av flera sökande som skallges tillstånd. Om kommunen avstyrker ansökan får tillstånd intemeddelas. Kommunen har således vetorätt i dessa ärenden.Ett tillstyrkande yttrande kan förenas med olika villkor somhar ett direkt samband med upplåtelsen, t.ex. villkor omrenhållning eller snöröjning. tillstånd brukarförenas med de villkor för platsens användande som polisen ellerkommunen ansett påkallade.Störningar i trafiken eller av den allmänna ordningenuppkommer främst när en plats mera varaktigt tas i anspråk genomolika anordningar. Tillstånd behövs därför inte för ett meratillfälligt ianspråktagande av platsen.I propositionen föreslås i 3 kap. 1 § att tillståndskravetbehålls och att det i första hand skall gälla beträffande sådanaplatser som enligt den nya ordningslagen alltid skall varaoffentliga platser. Därutöver föreslås tillståndskravet gällaäven för andra områden som är tillgängliga för allmänheten ochsom genom föreskrift av en kommun jämställts med offentligplats. Tillstånd skall inte krävas om platsen tas i anspråkendast tillfälligt och i obetydlig omfattning och utan attinkräkta på någon annans tillstånd.Liksom nu skall ett yttrande av kommunen kunna förenas medvillkor. tillstånd att ta i anspråk offentligplats skall enligt förslaget förenas med de villkor som kommunenhar ställt upp.Om en tillståndshavare bryter mot ett av kommunen uppställtvillkor, kan tillståndet enligt nuvarande reglering återkallasendast under förutsättning att åsidosättandet innebär enstörning av den allmänna ordningen eller säkerheten.Polismyndigheten kan nämligen enligt AOst åberopa enbartordnings-, säkerhets- eller trafiksynpunkter för ettåterkallelsebeslut. De villkor som kommunen kan vilja ställa uppär emellertid ofta av sådan natur att de inte gärna kan sägasvara grundade på sådana synpunkter.