bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Om regeringen menar attLagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet, skall regeringen motivera denna bedömning om deninte framstår som självklar. På motsvarande sätt skallregeringen, om den anser förslaget vara så brådskande att enremiss till Lagrådet därför skulle vara till avsevärt men,alltid ange vad det är som gör förslaget så brådskande och varidet befarade menet skulle bestå.UnderhandsföredragningarUtskottet har i samband med sina granskningar vid en radtillfällen kritiserat förekomsten av s.k.underhandsföredragningar, dvs föredragningar inför Lagrådetinnan Lagrådet formellt fått del av lagrådsremissen. Utskottetkonstaterade att sådana underhandsföredragningarinte förekommit. Inte heller förekomunderhandsföredragningar.Riksdagens lagrådsremisserDet ankommer alltid på att i sista hand avgöra omLagrådet skall höras över ett lagförslag. Även en minoritet iett riksdagsutskott har enligt 4 kap. 10 § riksdagsordningenmöjlighet att få till stånd en lagrådsgranskning.Under 1992 har endast i tre fall skett lagrådsgranskning påett riksdagsutskotts begäran. Föregående år skedde detta i sexfall.Den 5 maj 1992 beslöt utbildningsutskottet inhämta Lagrådetsyttrande över regeringens proposition 1991/92:95 om valfrihetoch fristående skolor. I propositionen hade angetts attförslaget var av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skullesakna betydelse. Lagrådet prövade propositionens förslag motregeringsformens regler om den kommunala självstyrelsen menkunde inte finna att regeringsformen lade hinder i vägen förregeringens förslag. I övrigt föreslog Lagrådet vissaförtydliganden och redaktionella ändringar i den föreslagnalagtexten (1991/92:UbU22).Den 24 november 1992 beslutade inhämtaLagrådets yttrande över förslag i proposition 1992/93:32 tillSametingslag såvitt avser lagens 1 kap. 2 §, 2 kap. 2 § och 3kap. I propositionen angavs att Lagrådets hörande skullesakna betydelse. Lagrådet föreslog inte några ändringar elleromformuleringar (1992/93:KU17).Slutligen beslöt socialförsäkringsutskottet den 4 december1992 att inhämta Lagrådets yttrande över i proposition1992/93:29 framlagda förslag till lag om ändring i lagen(1992:682) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkringsamt lag om ändring i lagen (1992:683) om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter. I propositionen hade framhållitsatt Lagrådets hörande skulle sakna betydelse eftersom ändringenvar en följd av tidigare riksdagsbeslut. Lagrådet hadesynpunkter på centrala delar av förslaget och förordade ändradeformuleringar av lagtexten på flera punkter (1992/93:SfU5).Utskottets övervägandenUtskottet vill -- liksom vid de senaste årens granskning --understryka att Lagrådets synpunkter bör framgå tydligt avpropositionen. Endast om inledningsavsnittet är helt kort kansärskild rubrik undvaras. Utskottet konstaterar medtillfredsställelse att också i många av de fall där Lagrådetsyttrande inte inhämtats har skälen därtill redovisats undersärskild rubrik. Motiveringarna för varför Lagrådets yttrandeinte inhämtats är emellertid fortfarande i viss utsträckningbristfälliga. I ett par fall saknas motiveringar. Som utskottetuttalade är det inte heller tillräckligt att baraåterge den lagtext som åberopas för att inte höra Lagrådet.Anser regeringen att den föreslagna föreskriften inte är viktigför enskilda eller från allmän synpunkt bör detta uttryckas ochgrunderna för uppfattningen redovisas. Om regeringen menar attLagrådets hörande saknar betydelse på grund av frågansbeskaffenhet, skall regeringen motivera denna bedömning om deninte framstår som självklar. Utskottet konstaterar att sådanaförhållandevis utförliga motiveringar förekommer i några fall(t.ex. prop. 1991/92:172 och 1992/93:35). förekommerdock i en del propositioner endast huvudsakligen en hänvisningtill lagtexten. Också när det gäller brådskande lagförslag börregeringen ange varför förslaget är brådskande och vilket mensom befaras uppstå om det skulle åtgå tid för lagrådsgranskning.Granskningen föranleder utöver det sagda inte något uttalandefrån utskottets sida. I detta avsnitt behandlas ett antal frågor rörandepropositionsavlämnandet till . Utskottet har under enföljd av år följt förhållandena på detta område, främst medavseende på förseningar och anhopning av propositioner vid vissatidpunkter under . Utskottet har också redovisat deåtgärder som vidtagits avStatsrådsberedningen för att få till stånd förändrade rutinersom förbättrar förhållandena sett ur synvinkel.I 3 kap. 5 § riksdagsordningen (RO) föreskrivs följande.Regeringen bör avlämna sina propositioner på sådana tider attanhopning av arbete hos om möjligt förebyggs.Regeringen skall samråda med talmannen därom. Proposition kanavlämnas även när ej pågår.Tidsgränserna för propositionsavlämnandet är enligt 3 kap. 2 §RO för anslagspropositioner avseende följande budgetår senastden . För budgetpropositionen jämte finansplan ochnationalbudget gäller att dessa skall avlämnas senast den 10januari. Regeringen skall också avge särskilt förslag tillslutlig reglering av statsbudgeten (kompletteringsproposition).Denna skall om hinder ej möter avlämnas före utgången av aprilmånad. De aktuella tidsgränserna får överskridas endast om detföreligger synnerliga skäl (3 kap. 4 § RO).Annan proposition än som avser anslagsfrågor skall enligt 3kap. 3 § RO avlämnas om regeringen anser attden bör behandlas under pågående riksmöte.Proposition avlämnas genom att den ges in till kammarkansliet.Den anmäls av talmannen vid sammanträde med kammaren efter detatt den har delats ut till ledamöter (3.1.1). Medanledning av beslut om arbetsformer (KU 1987/88:43)och om fortsatta försök med förändrad budgetprocess i (1989/90:KU19) tillämpas en ordning medtidigarelagda tidsgränser. Försöket innebär att skallbehandla statsbudgeten före och att behandlingen skallvara mer samlad . Vidare skall anslagspropositioneravlämnas i stället för den 10 mars.Utskottets granskning av propositionsavlämnandet år 1992baseras på förteckningar och det datoriserade diarium som försinom kammarkansliet. Uppgifter har intagits i bilaga A 3.1.Under våren 1992 avlämnades 96 propositioner inkl. 7skrivelser vilket kan jämföras med 127 och 84 våren1990. Av avlämnade propositioner hade 26 inteaviserats i regeringens propositionsförteckning. Efter den föranslagspropositioner gällande tidsgränsen den 25 februariavlämnades två anslagspropositioner, den ena och denandra för sent (prop. 106 om vissasocialförsäkringsfrågor resp. prop. 96 om vissajordbrukspolitiska frågor). För övriga propositioner gäller attde skall avlämnas . Efter detta datumavlämnades sammanlagt 25 propositioner (inkl. 3 skrivelser),vissa dock avsedda för riksdagsbehandling under det följanderiksmötet bl.a. EES-ärendet.Vad gäller anhopning i propositionsavlämnandet till riksdagentill kan noteras att 29 propositioner avlämnadesunder , vilket är nära en tredjedel av vårenspropositioner. Hälften av vårens propositioner avlämnades efterden 27 mars.Under hösten 1992 avlämnades sammanlagt 140 propositioner(inkl. 6 skrivelser). Av dessa hade 12 avlämnats undersommaruppehållet. Av de avlämnade 140 propositionerna hade 50inte aviserats i regeringens förteckning. Antalet ärenden varjämfört med andra höstar ovanligt stort. Under oktoberavlämnades 52 och 66 samt under december 10propositioner. Hälften av höstens propositioner avlämnades efterden . Betydande anhopningar förekom (19--) då 22 propositioner avlämnades. Veckan däreftervar sammanträdesfri i och då avlämnades 5propositioner. Första bordläggningsdag efter uppehållet var den2 november och då avlämnades 34 propositioner. Tillsammans medde 5 under den sammanträdesfria veckan avlämnade propositionerbordlades på en och inte mindre än 39 propositioner.Under de närmast därefter följande avlämnadesytterligare 12 propositioner. Tidspressen när det gällerutformningen av motioner synes därför ha varit betydande underförsta hälften av november månad.En proposition anses avlämnad till den dag när deninlämnats till kammarkansliet. Normalt bör propositionen dåföreligga i upplaga så att den kan delas till riksdagensledamöter och beredningsorgan. Den bordläggs vid pågående plenumeller vid första plenum efter avlämnandedagen. Motionstidenräknas från bordläggningsdagen. Emellertid förekommer dock attpropositioner inte föreligger i upplaga för delning tillriksdagens ledamöter avlämningsdagen. rörde detsig dock om ett fåtal sådana förseningar. Två propositionerkunde delas först efter avlämnandet (prop. 87 omreserabatter för studerande och prop. 94 om huvudmannaskap försärskolan och särvux). förekom i arton fallatt delning inte kunde ske avlämningsdagen. I flertalet fallskedde dock denna dagen efter och i fyra fall efteravlämnandet.Enligt utskottets mening är det av mycket stor vikt attpropositionsavlämnandet sker på ett sådant sätt att arbetet iutskott och kammare inte försvåras. Detta bör också gällaavlämnandet av skrivelser till . Kraftfullaansträngningar måste enligt utskottet göras inomregeringskansliet för att undvika besvärande anhopningar ochstörande förseningar. Flera propositioner måste kunna avlämnasså att de kan bordläggas --februari resp. månad. uppstod en synnerligenbesvärande anhopning då på en och intemindre än 39 propositioner bordlades.Utskottet förutsätter att Statsrådsberedningen följer dessafrågor med största uppmärksamhet och tar erforderliga initiativ.Det är också angeläget att föreskrivet samråd sker med talmannenoch att departementen håller nära kontakt med de berördariksdagsutskotten.5. FörfattningsutgivningenUtskottet har granskat utgivningen av Svenskförfattningssamling (SFS) för . I denna del granskasförhållandet mellan dagen för författningarnas ikraftträdandeoch den tidpunkt då de kom ut från trycket. Enligt gällandebestämmelser skall en författning komma ut från trycket i godtid före ikraftträdandet.Bestämmelser om kungörande av vissa lagar och vissa andraförfattningar finns bl.a. i 8 kap. 19 § regeringsformen, i lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar och iförfattningssamlingsförordningen (1976:725). En närmareredogörelse för bestämmelserna ges i betänkandet KU 1986/87:33,bilaga B 4.Enligt 8 kap. 19 § regeringsformen skall beslutad lag utfärdasav regeringen utan dröjsmål och kungöras så snart det kan ske.Även förordningar skall i princip kungöras så snart det kan ske.I den s.k. Gröna boken, som innehåller riktlinjer förförfattningsskrivningen, har Statsrådsberedningen lagt fastvissa principer för författningsutgivningen. Bl.a. anges atttiden mellan det att en författning utkommer från trycket ochförfattningens ikraftträdande bör vara minst fyra veckor.Endast i speciella undantagsfall bör tiden sättas kortare än tvåveckor.Under 1992 publicerades SFS, vilket motsvararmedeltalet för antal utgivna SFS de två föregående åren. Avdessa 1777 utgörs 142 av lagar och förordningar varsikraftträdande bestäms av regeringen vid senare tillfälle,tillkännagivanden, cirkulär och myndigheters föreskrifter. Närdessa frånräknats återstår 1635 författningar för granskning.I nedanstående tabell redovisas antalet sent utkomnaförfattningar i både absoluta och relativa tal.Tabell 1. Antal och andel sent utgivna SFS under 1992Av tabell 1 framgår att av totalt 1635 författningar kom54% ut från trycket före ikraftträdandet.Att detta är en försämring jämfört med föregående år framgår avnedanstående tabell.Tabell 2. Antal utgivna SFS resp. andel sent utkomna SFS förperioden --1992För 1992 är visserligen det totala antalet utgivna SFS 1777,men 1635 är granskade varför den senare siffran använts sombas i tabell 2. Om 1777 använts som bas skulle procentsiffranha blivit . Det föreligger således fortfarande en markantökning jämfört med tidigare år.I bilaga A 4.1 tabell 1 finns de sent utkomnaförfattningarna redovisade. Av denna tabell framgår även att 522författningar () kom ut från trycket under sista veckanföre ikraftträdandet och i 67 fall efter eller förikraftträdandet. Det motsvarar av samtliga utkomnaförfattningar och utgör en ökning iförhållande till föregående år.I bilaga A 4.1 tabell 2 redovisas ävenförfattningsutgivningen departementsvis. Av tabellen framgår attandelen sent utkomna författningar överstiger för samtligadepartement, med undantag för Försvars- och Civildepartementen.Kommunikationsdepartementet har den högsta andelen författningar() som kommit ut från trycket senare än föreikraftträdandet.För att försöka få viss klarhet i orsakerna till förseningarnahar utskottet gjort en särskild granskning av de 67 SFS som komut efter eller för ikraftträdandet. En tredjedel avdessa SFS utgörs av lagar, och den genomsnittliga tidsåtgångenmellan olika skeden i beredningen redovisas i tabell 3.Tabell 3. Genomsnittlig tidsåtgång för beredning av lagarna iurvaletDen genomsnittliga förseningen för dessa lagar är att de komut från trycket efter ikraftträdandedagen. Förseningenkan inte sägas ligga i själva riksdagsbehandlingen (sammanlagt47 dagar). Däremot finns det en klar fördröjning mellanriksdagsbeslut och trycklov.Förordningarna, som utgör två tredjedelar av urvalet,överrepresenteras av föreskrifter inomKommunikationsdepartementets område. Enbart ett mindre antalförordningar var orsakade av höstens krisuppgörelser. Degranskade lagarna hade i större utsträckning sitt ursprung ikrisuppgörelserna.Utskottet har betonat vikten av attförfattningsarbetet bedrivs på ett sådant sätt att förseningarundviks. Förseningarna i författningsutgivningen har trots dettaökat till en helt oacceptabel nivå. Utskottet är medvetet om attantalet sent utkomna författningar i vissa fall kan ha sin grundi förseningar under riksdagsbehandlingen. Utskottets särskildagranskning av sent utkomna lagar visar emellertid att påfallandelång tid ofta har förflutit från det att lagarna antogs iriksdagen tills de kom ut från trycket.En möjlig åtgärd för att förhindra förseningar är, om behovföreligger, att senarelägga ikraftträdandet. Huvuddelen avförfattningarna har som ikraftträdandedag antingen hel- . Eftersom dessa tidpunkter i olika omfattningföregås av helgdagar, vilket påverkar arbetet i tryckeriet, voreen större spridning av ikraftträdandedagarna ytterligare enmöjlighet att minska förseningarna. Genom att sprida utikraftträdandedagarna över året minskas koncentrationen avförfattningsutgivningen till några få tidpunkter på året.Sammanfattningsvis förväntar sig utskottet att nödvändigaåtgärder vidtas för att komma till rätta med förseningarna iförfattningsutgivningen. Nuvarande ordning måste ses över så attallmänheten och berörda myndigheter garanteras tillgång tillförfattningarna före ikraftträdandet.Vidare har utskottet noterat att det har givits ut17 s.k. rättelseblad till tidigare utkomna författningar, vilketkan jämföras med 16 föregående år. Statsrådsberedningen har iGröna boken erinrat om vikten av en noggrann korrekturläsningvid kungörande av författningar, så att felaktigheter i dentryckta texten undviks. Liksom föregående år vill utskotteterinra om att författningsarbetet bör bedrivas med sådan omsorgatt behovet av rättelser minimeras.I övrigt föranleder granskningen inget uttalande frånutskottets sida.6. Normgivningsfrågor -- bemyndigandenI granskningsbetänkande 1979/80:50 behandladekonstitutionsutskottet regeringens utövning avnormgivningsmakten. Utskottet konstaterade att ett väsentligtled i kompetensregleringen för normgivningsområdet är riksdagensbeslut att delegera normgivningsbefogenheter. För att underlättamöjligheten till kontroll och överblick på detta område för båderiksdagen och regeringen var det enligt utskottet önskvärt attsamtliga bemyndiganden i normgivningshänseende, som riksdagendittills lämnat och i fortsättningen skulle komma att lämna,kunde samlas, systematiseras och hållas tillgängliga på lämpligtsätt. Utskottet ansåg att Statsrådsberedningen var väl ägnad attsvara för denna uppgift. Frågan aktualiserades åter av utskotteti samband med granskningarna vid riksmötena /84 och 1985/86.Sedan år 1986 har Statsrådsberedningen upprättat enförteckning över normgivningsbemyndiganden. Densenaste förteckningen redovisar bemyndiganden i lagar somutfärdats före . Tillsammans med enbeskrivning, bilaga A 5.1, har förteckningen, bilaga A5.2, överlämnats av Statsrådsberedningen till utskottet.I förteckningen över vissa av riksdagensnormgivningsbemyndiganden redovisas bemyndigandena, medhänvisning till aktuell paragraf, under den författning tillvilken de hör. Till förteckningen hör ett sökordsregister. Ordeni detta register är hämtade från författningarnas rubriker.Samtliga uppgifter finns inlagda i en databas iJustitiedepartementet. I den förteckning som överlämnats ärförfattningarna sorterade departementsvis. EnligtStatsrådsberedningens beskrivning finns också möjlighet attsortera bemyndigandena i kronologisk ordning samt ibokstavsordning efter sökord.Statsrådsberedningen har även överlämnat en förteckningöver vissa av regeringens normgivningsbemyndiganden, vilkenfogats som bilaga A 5.3 till detta betänkande. granskningsbetänkande under riksmötet1990/91 fogades en promemoria från Statsrådsberedningen, somredovisade det då pågående arbetet med att upprätta enförteckning över regeringens normgivningsbemyndiganden.Utskottet framhöll att det är av största betydelse att uppgifterom vilka bemyndiganden som utfärdats på normgivningsområdetfinns lätt tillgängliga (1990/91:KU30 s. 29). I förra åretsgranskningsbetänkande (1991/92:KU30 s. 22) ansåg utskottet atten förteckning över vissa av regeringensnormgivningsbemyndiganden på ett fördelaktigt sätt skulle kunnakomplettera förteckningen över riksdagensnormgivningsbemyndiganden.I förteckningen över regeringens normgivningsbemyndiganden harhänsyn tagits till författningar som utfärdats före den 1januari 1993. Bemyndigandena redovisas myndighetsvis. En databasmotsvarande den som innehåller riksdagsbemyndigandena finnsupplagd för regeringens bemyndiganden. I databasen registrerasvarje författning med uppgift om SFS-nummer, ansvarigtdepartement, författningens rubrik, sökord, paragraf därbemyndigandet finns och den myndighet som fått bemyndigandet.Registreringen utgör enligt Statsrådsberedningens beskrivningännu så länge en försöksverksamhet.I Statsrådsberedningens beskrivning redogörs för vissaosäkerhetsmoment i de två förteckningarna. Det har bl.a. i någrafall varit tveksamt om ett bemyndigande över huvud taget bordetas med. Enligt Statsrådsberedningen har utgångspunkten i deoklara fallen varit att tolka föreskriften som ettnormgivningsbemyndigande.Riksdagens revisorer lämnade i förslag 1991/92:19 en radförslag som rörde normgivningsprocessen. Dessa var resultatet aven granskning, aktualiserad av , somrevisorerna företagit beträffande ochnormgivningsprocessen. Revisorerna pekade då bl.a. på problemetmed brister i Statsrådsberedningens redogörelse överbemyndiganden. Framför allt gällde detta enligt revisorernaredovisningen av hur regeringen och myndigheterna använder sinabemyndiganden. Revisorerna ansåg även att den information somlämnas om bemyndiganden var knapphändig. Detta fårenligt revisorerna till följd att redogörelsen har begränsatvärde som uppföljningsinstrument för och att den intebidrar till bättre överblick över normgivningen. Revisorernaföreslog att åtgärder skulle vidtas mot bristerna iredogörelsen.Konstitutionsutskottet behandlade revisorernas förslag ioktober 1992 (1992/93:KU1). Utskottet ansåg att förteckningenöver normgivningsbemyndiganden utgjorde en god grundför undersökningar av hur dessa normgivningsbemyndigandentillämpas. Förteckningen ansågs dock kunna förbättras, ochrevisorernas påpekanden var enligt utskottet väl värda attbeakta. Såsom anförts i en motion kunde enligt utskottet ensystematisering av normgivningsbemyndigandena få ett störrevärde om den kopplades till en återrapportering från regeringenom hur bemyndigandena använts. Frågor om förbättringar av det nunämnda slaget borde enligt utskottet behandlas i utskottetsgranskningsbetänkanden, och något särskilt ställningstagandefrån sida i frågorna ansågs därför inte påkallat.Utskottet såg positivt på ett motionsförslag om att riksdagensförvaltningskontor borde få i uppdrag att inom läggaupp ett utskottsvis systematiserat informationssystem somskapade överblick över normgivningsbemyndiganden ochföreskrifter som meddelats med stöd av dessa bemyndiganden.Frågan hade emellertid ett nära samband med Riksdagsutredningensöverväganden i frågan om hur uppföljningen och utvärderingen avriksdagens beslut i övrigt borde bedrivas. Utskottet ansågdärför att , med anledning av revisorernas förslag ochmotionen i fråga, borde ge talmanskonferensen till känna vadutskottet anfört om ett inom utskottsvis fört registeröver normgivningsbemyndiganden. följdeutskottet.I rapporten (Ds 1991:75) Vissa rättsdatafrågor föreslogSamarbetsorganet för rättsväsendets informationssystem ()att dataregister och Justitiedepartementetsdataregister i Rättsdata skulle samordnas. Detta innebar bl.a.att och registret över samlingenskulle göras tillgängliga i publika datorsystem --Rixlex. Systemet skulle enligt förslaget administreras avriksdagens förvaltningskontor. ,och har följtförslaget. Avtal härom har tecknats mellan kontoret ochJustitiedepartementet. har i ett nyligenjusterat betänkande (1992/93:KU32) lagt fram förslag till en lagom personregister i informationssystemet Rixlex. Inom riksdagenundersöks möjligheterna att i anslutning tilldetta system kunna föra register över normgivningsbemyndiganden.Utskottet noterar med tillfredsställelse att en förteckningöver vissa av regeringens normgivningsbemyndiganden nu harupprättats. Frågor om eventuella förbättringar ellerförändringar av normgivningsförteckningarna bör enligtutskottets mening anstå till dess att arbetet med ett inomriksdagen fört register över normgivningsbemyndiganden harkommit längre.7. Myndighetsutövning i tillfälliga organ under regeringenEfter beslut av regeringen tillsätts ett stort antal organ avtillfällig karaktär. Dessa organ ges mycket skiftandebenämningar: kommittéer, kommissioner, beredningar,delegationer, råd, arbetsgrupper, expertgrupper m.m. Organetsställning och uppgifter kan inte avgöras med ledning av namnetutan bara genom att ta del av det regeringsbeslut varigenomorganet upprättas. Beslutet innehåller i allmänhet ett dokumentsom är styrande för organets arbete. Det kan ha formen av ettkommittédirektiv, en promemoria eller en förordning.Ett utmärkande drag för dessa organ är att de tillkommit föratt lösa en begränsad och tillfällig uppgift. Är uppgiften avmer omfattande och permanent slag tilldelas den en existerandeeller för ändamålet bildad förvaltningsmyndighet.De uppgifter som tilldelas dessa organ är av skilda slag. Denvanligaste typen av uppgifter är utredande. De flesta organ somredovisas i kommittéberättelsen har detta slags uppgifter. Enannan typ av uppgifter gäller rådgivning. Ett exempel på ettorgan med sådana uppgifter är regeringens (Ju1991:E). En tredje typ av organ har förvaltande uppgifter. Dessauppgifter kan röra information och utbildning, men det finnsäven organ av tillfälligt slag som erhållit myndighetsutövandeuppgifter.Med myndighetsutövning avses att ett offentligt organ harbefogenhet att bestämma om förmån, rättighet, skyldighet,disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande. Ettmyndighetsutövande organ får inte förväxlas med ett organ somhar ställning som myndighet. Att ett organ har denna ställningbetyder att det är bärare av skyldigheter och befogenheter ochdärför uppträder i eget namn. En myndighets uppgifter kan menbehöver inte innefatta myndighetsutövning.På utskottets initiativ har en kartläggning företagits avtillfälliga organ med myndighetsutövande uppgifter (förteckning,se bilaga A 6.1). Vid kartläggningen har bortsetts från denmyndighetsutövning som ligger i att pröva framställningar omutlämnande av allmän handling och som ankommer på varjekommitté. Den upprättade förteckningen upptar 32 organ av dettaslag som varit verksamma --1992.