bet · GH01SfU5 · 1993-11-09 00:00:00 — Medhänsyn till att så många "avhopp" tidigare skett och medbeaktande av att fortfarande av visumansökningarnabeviljades (av vilka sedermera "hoppar av"), tycksInvandrarverket ändå, ansåg utskottet, ha tillämpatbestämmelserna så generöst som omständigheterna medgivit.Utskottet utgick från att noga följdeutvecklingen och skulle ändra sin praxis i mer generös riktningså snart detta blev möjligt.Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att börvidhålla sin tidigare inställning och avstyrker bifall tillmotion Sf633 yrkande 15.Vissa frågor om anknytningsinvandringEn ordning med s.k. uppskjuten invandringsprövning gällerenligt praxis beträffande uppehållstillstånd för make/maka ellersammanboende om äktenskapet eller sammanboendet har uppkommit ianslutning till eller efter inresan. Denna ordninginnebär att utlänningen vanligen beviljas uppehållstillstånd i taget fyra gånger innan han eller hon fårpermanent uppehållstillstånd. Eftersom detta innebär en väntanpå sådant tillstånd används också benämningentvåårsregeln för den angivna ordningen.Frågor som berör uppskjuten invandringsprövning tas upp i tvåmotioner.Margitta () pekar i motion Sf617 på att utländskakvinnor som gift sig med svenska män i utlandet upplever det sommycket negativt att det i tar att fåuppehållstillståndet förnyat och att detta ger ett ovänligtintryck av . I yrkande 1 framhålls att varje par bordebedömas individuellt och att i vissa fall uppehållstillståndborde kunna ges . Ett annat problem är enligtmotionären att kvinnan registreras som ogift ifolkbokföringshänseende intill dess vigselbeviset är översatttill svenska språket. Detta är också ett exempel påmyndighetsutövning som ger ett ovälkommet intryck. Motionärenbegär därför i yrkande 2 att utländska kvinnor som utomlandsgift sig med svenska män och accepterats som invandrare skallregistreras som gifta intill dess motsatsen bevisats. I motionSf618 av () anförs att många kvinnor sommisshandlas och förnedras fogar sig i sin situation eftersom enseparation leder till utvisning. Åtgärder bördärför vidtas så att dessa kvinnor vid en separation inte tapparanknytningsbegreppet under den stipulerade tvåårsperioden.I motion Sf22 yrkande 13 av och (nyd) anförs att många ensamma barn kommer till för attsöka asyl. När barnen har beviljats uppehållstillstånd anländerföräldrarna och dessa kan då av anknytningsskäl fåuppehållstillstånd. Motionärerna begär att barnensuppehållstillstånd i sådana fall skall omprövas.Såvitt avser den fråga som tagits upp i motion Sf618 framhöllsi proposition 1983/84:144 om invandrings- och flyktingpolitikenatt, när ett äktenskap eller ett samboende bryts företvåårsperiodens utgång, samtliga omständigheter i det enskildafallet bör beaktas vid prövningen av om utlänningen skall fåstanna. Som exempel på sådana omständigheter angavs att detfinns barn i förhållandet eller att utlänningen har blivitmisshandlad eller annars illa behandlad i äktenskapet ellersamboendet, riskerar att bli socialt utstött vid återkomstentill hemlandet eller har hunnit bli väl etablerad i arbetslivet.Vidare framhölls angelägenheten av att undvika beslut somframstår som stötande för rättskänslan. Utskottet anförde i sittav godkända betänkande SfU 1983/84:30 att det ärnödvändigt att vara speciellt varsam vid handläggningen av dessaärenden. Utskottet ansåg att de överväganden som gjorts ipropositionen i denna fråga var tillfredsställande.I betänkandet 1988/89:SfU19 noterade utskottet att regeringen,i de fall ett förhållande brutits på grund av misshandel ellerandra allvarliga trakasserier innan tvåårsgränsen uppnåtts, tarmycket stor hänsyn till det och tillåter utlänningen att stannatrots att anknytningen upphört. Utskottet avstyrkte bifall tillföreliggande motioner.Utskottet vidhöll senast i sitt av godkändabetänkande /92:SfU10 att det tills vidare är nödvändigt att,när uppehållstillstånd söks på grund av en etableradanknytning till en person bosatt i , frågan om permanentuppehållstillstånd avgörs först . Somframhölls i proposition 1983/84:144 skulle det, utan en sådanmöjlighet att pröva om det förhållande som åberopas som stöd föransökningen är seriöst, bli nödvändigt att inta en synnerligenrestriktiv hållning till invandring på denna grund, särskilt somstora svårigheter föreligger att redan före inresan göra entillfredsställande utredning rörande allvaret i parternasförhållande. Från den utgångspunkten var ordningen till förmånäven för sökandena. Utskottet hade emellertid förståelse för attreglerna kan upplevas negativt. När ett äktenskap ellersamboende bryts före tvåårsperiodens utgång, beaktas docksamtliga omständigheter i det enskilda fallet, och utskottetkonstaterade att därvid största möjliga hänsyn tas till ömmandeomständigheter. Särskilt tas mycket stor hänsyn till om ettförhållande brutits på grund av misshandel eller andraallvarliga trakasserier. Utskottet var mot denna bakgrund inteberett att förorda någon ändring av reglerna och avstyrktedärför bifall till då föreliggande motioner.Utskottet utgår från att de frågor som tagits upp i motionernaSf617, Sf618 och Sf22 yrkande 13 kommer att behandlas avInvandrar- och flyktingkommittén. Utskottet anser därför attmotionerna inte skall föranleda någon åtgärd från riksdagenssida.Förvar av barnEtt utländskt barn får enligt 6 kap. 3 §utlänningslagen tas i förvar om det är sannolikt att barnetkommer att avvisas och att förordnande om omedelbarverkställighet kommer att meddelas eller fråga uppkommer omverkställighet av ett sådant beslut om avvisning, och det finnsen uppenbar risk för att barnet annars håller sig undan ochdärigenom äventyrar en förestående verkställighet som inte börfördröjas. Barnet får inte tas i förvar om det är tillräckligtatt det ställs under uppsikt. Förvar får också tillgripas omfråga uppkommer om verkställighet av ett beslut om avvisning iannat fall än som sägs ovan eller av ett beslut om utvisning näruppehållstillståndet gått ut om det vid ett tidigare försök attverkställa beslutet inte visat sig tillräckligt att barnetställs under uppsikt.Barnet får inte skiljas från sin vårdnadshavare eller, om deär flera, en av dem genom att vårdnadshavaren eller barnet tas iförvar. Har barnet ingen vårdnadshavare här i riket får det tasi förvar endast om det föreligger synnerliga skäl.Barnet får inte hållas i förvar än , ellerom det finns synnerliga skäl ytterligare 72 timmar.De nuvarande reglerna, som innebär en begränsning iförhållande till vad som tidigare gällde av möjligheterna att tabarn i förvar, infördes (prop. 1991/92:138,bet. 1992/93:SfU3, rskr. 1992/93:68).I motion Sf633 yrkande 13 av m.fl. (v) begärsförslag om totalförbud mot att ta barn i förvar. Motionärernaanför att de nya reglerna om barnförvar visserligen innebär enbegränsning av möjligheterna att ta barn i förvar, menmotionärerna framhåller att den enda godtagbara lösningen är etttotalförbud mot att ta barn i förvar. m.fl.(fp) anför i motion Sf635 att de inte kan ställa sig bakomriksdagens beslut föregående år, eftersom de befarar attändringen kan leda till en ökning av antalet barn i förvar. Deframhåller att det är angeläget att regeringen noga följertillämpningen av den ändrade lagstiftningen och begär i yrkande1 ett tillkännagivande härom. I yrkande 2 anförs att utredningenmed uppgift att göra en översyn av invandrarpolitiken samtinvandrings- och flyktingpolitiken (dir. 1993:1) bör se överäven reglerna om förvar av barn och lägga fram förslag som iprincip förbjuder detta. I motion Sf630 av ochHans Göran () anförs att det är otillfredsställande attbarn som saknar vårdnadshavare här i riket kan tas i förvar ochbegär ett tillkännagivande om behovet av ett förbud motförvarstagande i dessa fall. Enligt motionärerna kan en möjliglösning vara någon form av kvalificerad uppsikt.Förslaget i proposition 1991/92:138 innebar störreinskränkningar i möjligheterna att ta barn i förvar än vad somsedan blev beslut. Utskottet framhöll i sittbetänkande att om det enda tvångsmedel -- förvar -- som finnsför att avlägsna en barnfamilj som fått avslag på sin ansökan omuppehållstillstånd slopades borde ett sådant förslag haföregåtts av en diskussion om de grundläggande bestämmelserna iutlänningslagen. Denna, framhöll utskottet, bygger på principenatt de beslut som fattats i utlänningsärenden skall följas ochatt ett beslut är verkställbart även i de fall den enskilde intefrivilligt rättar sig efter det. Propositionen innebar enligtutskottet att man ändrade på denna grundläggande princip ilagstiftningen när det gäller barnfamiljerna. Utskottet ansågatt det ytterst alltid måste, som en sista utväg, finnasmöjlighet att mot barnets och familjens vilja verkställa beslutäven i andra avvisningsfall än dem för vilka förvarsmöjlighetenbehölls enligt propositionen, och i utvisningsfallen. Utskottetkunde därför inte till fullo ställa sig bakom propositionensförslag. Vad gällde frågan om förvar av ensamma barn ansågutskottet att en yttersta möjlighet att ta även ett ensamt barni förvar måste finnas kvar, eftersom barnet i annat fall hademöjlighet att vägra lämna landet utan att det kunde tvingas tilldet.Utskottet anser att bör vidhålla sin tidigareinställning att det alltid måste finnas en yttersta möjlighetatt avlägsna den som inte har rätt att stanna i landet.Utskottet kan därför inte biträda motionerna Sf633 yrkande 13och Sf630. Utskottet kan inte heller ställa sig bakom syftet medmotion Sf635 men förutsätter att regeringen utan något särskilttillkännagivande från sida noga följer tillämpningenav de nya reglerna om förvar av barn. Utskottet förutsätterockså att den parlamentariska utredningen i sitt arbete kommeratt diskutera förvarsreglerna när förslag om den framtidaflyktingpolitiken utarbetas. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna.Utskottet behandlar i detta sammanhang även motion Sf622 avKarin m.fl. (fp, s, kds, v). I motionen anförs attenligt om barnets rättigheter, en konvention somSverige tillträtt, avses med barn varje människa under , ominte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller förbarnet. Enligt utlänningslagen behandlas barn som vuxna när deuppnår . Motionärerna anser att utredningen om enöversyn av invandrarpolitiken och invandrings- ochflyktingpolitiken bör få tilläggsdirektiv att överväga om enhöjning av åldersgränsen i utlänningslagen är motiverad.Utskottet framhöll med anledning av en motion i samma syfte isitt tidigare nämnda betänkande 1992/93:SfU3 att utskottetutgick från att frågan om åldersgränsen i utlänningslagen börändras kommer att uppmärksammas inom den av statsrådet aviseradeutredningen om en översyn av flykting- och invandringspolitikenoch att motionen därmed inte borde föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida. Direktiven till utredningen ger ingen ledningför bedömning av om frågan kommer att tas upp, men med hänsyntill utredningens inriktning och parlamentariska sammansättningutgår utskottet fortfarande från att frågan om åldersgränsenkommer att tas upp inom ramen för utredningsarbetet. Någonriksdagens åtgärd med anledning av motionen anser utskottet intepåkallad.Utvisning på grund av brottBestämmelserna om utvisning på grund av brott återfinns i 4kap. 7--10 §§ utlänningslagen. Utvisning på grund av brott fårendast ske om brottet varit av viss svårighetsgrad -- i huvudsakom utlänningen döms för brott som kan leda till fängelse i merän -- och det finns risk för fortsatt brottsligverksamhet eller brottet är sådant att den dömde inte bör fåstanna här. Hänsyn skall tas till utlänningens levnads- ochfamiljeförhållanden samt hur länge han vistats i . Bl.a.gäller att en utlänning som vistats i med permanentuppehållstillstånd när åtalet väcktes, ellersom då var bosatt i , får utvisasendast om det finns synnerliga skäl. För flyktingar gällerytterligare restriktioner. En flykting får utvisas endast om hanhar begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medförafara för allmän ordning och säkerhet att låta honom stanna här.Utvisning av flykting får också ske om han i ellerutomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara förrikets säkerhet och det finns anledning att anta att han skullefortsätta sådan verksamhet här. Slutligen får en utlänning somkom till innan han fyllde och som när åtalväcktes hade vistats här över huvud tagetinte utvisas på grund av brott. -- Utvisningsfrågan avgörs avden domstol som dömer i brottmålet. Om en utlänning utvisasskall domstolen beakta det men som utlänningen åsamkas genomutvisningen, när domstolen bestämmer påföljden för brottet. Endomstols dom eller beslut om utvisning skall verkställas snarastmöjligt om domen eller beslutet vunnit laga kraft ellernöjdförklaring avgetts.I tre motioner berörs reglerna om utvisning på grund av brott.I motion Fi93 yrkande 19 av m.fl. (nyd) och imotion Sf22 yrkande 6 av och (nyd)begärs tillkännagivanden om att utländska medborgare som begårallvarliga brott liksom de som döms för upprepad mindreallvarlig kriminalitet skall utvisas. Ett liknandetillkännagivande begärs av m.fl. (nyd) imotion Sf631 yrkande 3. I denna motion framhålls att det är ettfaktum att utlänningar och även invandrare är överrepresenteradei brottsstatistiken. Motionärerna begär därför tillkännagivandenom sådana ändringar i utlänningslagen att väsentligt flerutlänningar som begår brott kan utvisas (yrkande 1). Ettlämpligt delmål för att utvisa utlänningar som begår brott äratt minst hälften av dessa skall bli föremål för utvisning inomen tvåårsperiod, eller senast och i yrkande8 begärs ett tillkännagivande härom. I yrkandena 4 och 5 begärstillkännagivanden om ändringar i 4 kap. 7 och 10 §§utlänningslagen. Motionärerna menar att åtgärder som tar siktepå att utvisning skall kunna ske för brott som har lägrestraffsats än fängelse samt ökade möjligheter iövrigt till utvisning på grund av brott kan ha enallmänpreventiv effekt. Vidare framhåller motionärerna att ävenreglerna som begränsar möjligheterna att utvisa flyktingar börskärpas, och i ett yrkande 6 begärs ett tillkännagivande härom.Motionärerna begär slutligen i yrkande 7 attverkställighetsreglerna ändras så att möjligheterna attverkställa utvisningar ökar.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om utvisningpå grund av brott. Vid sin senaste behandling av fråganhänvisade utskottet i sitt av godkända betänkande1991/92:SfU10 till betänkande Våld ochbrottsoffer (SOU 1990:92). I detta betänkande ansåg kommissionenatt -- oavsett orsakerna till kriminaliteten --statistikuppgifterna om invandrarnas brottslighet var oroande.Kommissionen ansåg att regelsystemet för utvisning på grund avbrott borde ses över. Ett syfte med en sådan översyn var enligtkommissionen att undersöka hur reglerna hade tillämpats och ivilken mån de lämnade utrymme för godtycke och olikformigrättskipning. Kommissionen ansåg att det borde övervägas attgöra det lättare att utvisa kriminella utlänningar. Hänsynentill kriminella personer fick inte gå före hänsynen till vanligamänniskors trygghet, och det var enligt kommissionen bättre attkriminella utlänningar utvisades än att det uppstod krav pålängre påföljder eller mindre human kriminalvård. Utskottetansåg att beredningen av kommissionens betänkande borde avvaktasoch avstyrkte bifall till samtliga motioner.I en rapport (1991/92:12) Invandrarpolitikens inriktning ochresultat konstaterar revisorer att även om enutlänning döms för mycket grova brott får han vanligenkvarstanna i efter avtjänat straff. Revisorernaefterlyste en tydligare redovisning av praxis iutvisningsärenden och fann det motiverat med en översyn avreglerna om utvisning på grund av brott. Vidare har i en skrivelse till regeringen i oktober 1992föreslagit vissa åtgärder som enligt verkets uppfattning börvidtas för att minska brottsligheten bland asylsökande.Regeringen har härefter tillkallat en särskild utredare föratt se över bl.a. reglerna om utvisning på grund av brott (dir.1992:108).Utredningen har i ett delbetänkande Utvisning på grund avbrott (SOU 1993:54) framlagt vissa förslag till ändringar ibl.a. utlänningslagen och i . De föreslagnaförändringarna innebär i huvudsak följande. En förstaförutsättning för utvisning på grund av brott skall vara att detär tillräckligt att brottet kan leda till fängelse. Avsikten ärinte att varje bagatellbrott skall kunna föranleda utvisning. Ifråga om mindre allvarliga brott skall utvisning kunna ske baraom brottsligheten är systematisk eller upprepad. Utredningenföreslår vidare att kravet på återfallsrisk uttryckligen skallanges avse risk för återfall i brott i allmänhet och alltså intenödvändigtvis likartad brottslighet. Utvisning med hänvisningtill brottets karaktär, oberoende av återfallsrisk, föreslåskunna komma i fråga vid brott av lägre svårighetsgrad än somkrävs enligt nuvarande ordning. Även fortsättningsvis skalldomstolen vid en utvisningsprövning väga in utlänningensankytning till . Tidsgränserna i fråga omuppehållstillstånd resp. vistelse här i landet, vilka gerutlänningen ett särskilt skydd mot utvisning, föreslåsutmönstrade. I stället bör en prövning av den faktiskaanknytningen ske i varje särskilt fall. Detta skall även gälladen som kom till som mycket ung. Begränsningen avmöjligheten att utvisa flyktingar skall kvarstå. Utredningenföreslår dock att den omständigheten att utlänningen har enflyktingförklaring inte längre skall vara bindande för domstolenvid ställningstagande till frågan om utvisning. Slutligenföreslås att domstol vid straffmätning och påföljdsval intelängre skall ta särskild hänsyn till om utvisningen innebärnågot men för utlänningen. Regeringens möjlighet att upphävaeller mildra en domstols beslut om utvisning skall kvarstå.Utvisningsutredningens betänkande är föremål för beredninginom , och enligt vad utskottet erfarit avserregeringen att till lägga framförslag till ändring av reglerna om utvisning på grund av brott.Utskottet, som i detta sammanhang också vill erinra om attmöjligheten att utvisa utlänning på grund av brott begränsas avFN:s flyktingkonvention och FN:s konvention mot tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning,anser att resultatet av beredningen av Utvisningsutredningensbetänkande bör avvaktas och avstyrker därmed bifall tillmotionerna Sf22 yrkande 6, Sf631 yrkandena 1 och 3--8 samt Fi93yrkande 19.Utvisning och avvisning på grund av asocialitetReglerna om utvisning på grund av asocialitet utmönstrades ioch med tillkomsten av utlänningslag. Dessabestämmelser tillämpades i praktiken aldrig och ansågs i detnärmaste obsoleta. I 4 kap. 2 § utlänningslagen finns dock vissamateriella regler som ger möjlighet att avvisa en utlänningsom kommer hit för att ägna sig åt exempelvis prostitution,koppleri och illegal in- och utförsel. Bestämmelserna möjliggören individuell utlänningskontroll med hjälp av avvisning ianslutning till inresan och upp därefter.I motion Sf632 yrkandena 2 och 3 av m.fl.(nyd) begärs tillkännagivande om behovet av att det skapas klaraoch lättbegripliga regler för att avvisa och utvisa en utlänningpå grund av asocialitet. Motionärerna anför att utlänningslagenerbjuder begränsade möjligheter att avvisa en utlänning på grundav asocialitet. I motionen framhålls särskilt att ett inte ringaantal prostituerade har kommit till föratt , oftast , erbjuda sinatjänster. Denna verksamhet kan enligt motionärerna ha anknytningtill internationella prostitutionsligor.Som framgår ovan finns det i utlänningslagen vissa möjligheteratt avvisa en utlänning som kommer hit i avsikt att söka sittuppehälle på ett asocialt sätt. Eftersom motionärerna särskiltanger prostitution, bör framhållas att den som prostituerar siginte begår ett brott enligt svensk lag. Utvisning är såledesinte möjlig i dessa fall. Den nämnda Utvisningsutredningenskall enligt direktiven i sitt fortsatta arbete behandla bl.a.de regler som avser vilken betydelse en utlännings vandel skallha vid bedömning av hans rätt till uppehållstillstånd. Utskottetförutsätter att utredningen kommer att behandla de frågor somtas upp av motionärerna och att resultatet av utredningensfortsatta arbete bör avvaktas. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motion Sf632 yrkandena 2 och 3.Avvisning och utvisning av personer som kan befaras komma attbegå brott i SverigeI 4 kap. 2 § utlänningslagen finns bestämmelser om att enutlänning kan avvisas om han på grund av tidigare ådömtfrihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antaskomma att begå brott i eller i något annat nordisktland. Stadgandet förutsätter sålunda en negativ prognos, utifrånbl.a. tidigare brottslighet.I en särskild lag om utlänningskontroll finns regler omavvisning och utvisning när utlänningslagens regler inte ärtillämpliga. Lagen (1991:572) om särskild utlänningskontrollträdde i kraft och ersatte terroristlagen(1989:530) och en bestämmelse i utlänningslagen om utvisning medhänsyn till rikets säkerhet.Enligt lagen om särskild utlänningskontroll skall en utlänningkunna utvisas om det behövs med hänsyn till rikets säkerheteller om det med hänsyn till vad som är känt om hans tidigareverksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han kommeratt begå eller medverka till en brottslig gärning som innefattarhot om våld, hot eller tvång för politiska syften. Undantag görsdock för gärningar utomlands som har övervägande karaktär avpolitiskt brott. Beslut om utvisning enligt lagen om särskildutlänningskontroll meddelas av regeringen. Den parlamentariskakontrollen av lagens tillämpning sker genom att regeringenårligen lämnar en skrivelse härom till . Se senastregeringens skrivelse 1992/93:156, betänkande 1992/93:JuU18.Två motioner tar upp frågor som rör möjligheterna att avvisaeller utvisa personer som kommer till i syfte attbedriva rasistisk propaganda och hets mot folkgrupp.Ingvar () anför i motion Sf627 att det underhösten 1992 förekom ihärdiga rykten om att en antisionistiskkonferens skulle hållas i , och inbjuden till dennakonferens skulle vara bl.a. den s.k. franske historikern . Enligt motionären har denne gjort sig känd förpåståenden om att den nazistiska judeutrotningen skulle vara ettfalsarium. skall också enligt vad motionären uppger hablivit dömd för sina antisemitiska åsikter av fransk domstol.Motionären uppger vidare att till svensk polis uppgettatt besöket i var av privat karaktär och att polisen läthonom passera in i landet. Han skall dock ha medverkat inärradiosändningar, varför det kan ifrågasättas om besöket varitprivat. Motionären begär i ett tillkännagivande att lagtexten iutlänningslagen och lagen om särskild utlänningskontroll sesöver så att det tydligt framgår att personer som kommer tillSverige i avsikt att bedriva hets mot folkgrupp kan avvisas. Imotion Ju833 yrkande 2 av m.fl. (fp, s, m, c,kds) begärs en ändring av utlänningslagen så att personer, somavser att besöka i syfte att sprida rasistisk propagandaeller som dömts i andra länder för brott med rasistiskanknytning, kan nekas tillstånd att resa in i landet.Utskottet vill till en början uttala att det hyser sympati ochförståelse för de åsikter som framförs i motionerna. De problemsom motionärerna tar upp tangerar demokratins ochyttrandefrihetens gränser, och behandlingen av dessa problem ärmycket vansklig.Personer som i uttalanden eller i annat meddelande som spridshotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annansådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse kanenligt straffbestämmelser i dömas för hets motfolkgrupp till fängelse i högst . En utländsk medborgaresom i döms för ett sådant brott kan alltså i principutvisas ur landet enligt regler i utlänningslagen. Syftet medmotionerna är emellertid att sådana personer skall hindras attresa in i landet för att här sprida sådana uttalanden som nyssangetts. Som ovan redogjorts för kan en utlänning avvisas om detkan antas att han kommer att begå brott här i landet eller annatnordiskt land. Enligt uttalanden i förarbetena till 1980 årsutlänningslag (SOU 1979:64, prop.