bet · GG01LU39 · 1993-03-30 00:00:00 — Vissa frågor om ansvarsförsäkring I betänkandet behandlar utskottet fyra motionsyrkanden somaktualiserar olika försäkringsfrågor. En motion rör frågan om enny miljöskadeförsäkring, och en motion angår obligatoriskansvarsförsäkring för fritidsbåtar. Två motionsyrkandenbehandlar det ekonomiska ansvaret vid kärnkraftsolyckor.Utskottet avstyrker bifall till motionsyrkandena.Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande (s) omansvarsförsäkring för fritidsbåtar. 1992/93:L601 av och ()vari yrkas att hos regeringen begär förslag om nymiljöskadeförsäkring.1992/93:L605 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om obligatorisk ansvarsförsäkring förfritidsbåtar.1992/93:N417 av i (kds) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förändrad lagstiftning vad avserkärnkraftsbolags ansvar vid kärnkraftsolyckor.1992/93:N423 av m.fl. (v) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att kärnkraftsindustrin skall ta helaförsäkringsansvaret för sin verksamhet. MiljöskadeförsäkringenI 2 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) finns dengrundläggande regeln om skadeståndsansvar på grund av egetvållande. Lagrummet innehåller den i sedan längegällande culparegeln, som innebär att var och en som uppsåtligeneller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada är skyldigatt ersätta skadan.Även vid miljöskador utgör culparegeln den grundläggandeansvarighetsregeln. infördes en särskild miljöskadelag(1986:225) som innehåller regler om skadeståndsrättsligt ansvarvid olika slag av miljöskador. Ansvaret enligt miljöskadelagenavser person- och sakskador samt ren förmögenhetsskada som inteär obetydlig. Lagen är tillämplig när verksamhet på en fastighetorsakar skador i omgivningen genom olika former av vatten-,mark- och luftföroreningar, buller, skakningar eller andraliknande störningar. Ersättningsberättigade enligt lagen är inteblott de som har direkt anknytning till intilliggandefastigheter utan också de som har mera tillfällig anknytningtill den skadegörande verksamhetens omgivning.Om någon på grund av verksamhet av det slag som nämnts nyssförorsakar skador i omgivningen skall han ersätta dessa även omhan inte orsakat skadorna avsiktligen eller genom vårdslöshet(s.k. strikt ansvar).Genom ändringar i miljöskyddslagen (prop. 1987/88:85, JoU23)infördes fr.o.m. en obligatoriskmiljöskadeförsäkring. Från försäkringen lämnas ersättning förperson- eller sakskada som avses i miljöskadelagen i sådana falldå den för skadan ansvarige inte kan betala ersättningen ellerdå rätten att utkräva skadestånd är preskriberad. Ersättningutgår också då det inte kan utredas vem som är ansvarig förskadan. Den som driver anmälnings- eller tillståndspliktigmiljöfarlig verksamhet är skyldig att betala bidrag tillförsäkringen. Försäkringen meddelas av ett miljöskadekonsortiumsom bildats av försäkringsbolagen , , ,och Länsförsäkringsbolagen.I motion L601 av och () framhålls det anmärkningsvärda i att det inte skett någonutbetalning från miljöskadeförsäkringen trots att den gällt iflera år. En utvärdering av försäkringen är i hög grad påkallad.Nuvarande konstruktion innebärande att försäkringen upphandlasför i princip obegränsad tid och helt utan konkurrens måstet.ex. bör hos regeringen begäraförslag om en ny miljöskadeförsäkring.Utskottet vill erinra om att regeringen i början av år 1992tillkallade en särskild utredare för att göra en översyn avreglerna om miljöskadeförsäkring och för att lämna förslag tillfinansieringen av vissa åtgärder mot miljöskador. Utredarenskall enligt sina direktiv (dir. 1992:13) överväga ommiljöskadeförsäkringen bör utvidgas till att avse enobligatorisk försäkring som kan utnyttjas vidföretagsnedläggelser, när det nedlagda företaget inte kan betalasaneringskostnaderna. Utredaren skall också utvärdera ochöverväga formerna för miljöskadeförsäkringen. Han skall beaktakonkurrensaspekterna och därvid särskilt pröva i vilken ordningdet kan vara lämpligt att försäkringsbolagen samverkar. Enförsäkringslösning skall enligt direktiven utformas i enlighetmed principen om att det i första hand är förorenaren som bäransvaret för sin verksamhet. Försäkringen skall träda in näringen ansvarig finns eller när denne inte kan bekosta nödvändigaåtgärder. En sådan subsidiär ansvarighet bör vara kollektiv.Utredaren skall också enligt direktiven överväga frågan omförsäkringsvillkoren är i behov av ändring för att stärka deenskildas rätt till ersättning. Det anges som angeläget att somen särskild fråga överväga om en miljöskadeförsäkringfortfarande skall vara kopplad till viss lagstiftning sommiljöskyddslagen eller om det är verksamhetens farlighet somskall stå i centrum. I det senare fallet kan det finnas fog föratt försäkringen även skall omfatta verksamhet som inte bedrivspå en fastighet.Enligt direktiven skulle utredaren senast vid utgången av år1992 i en särskild rapport redovisa de särskilda problem som kanvara förknippade med de s.k. handräckningsfallen, dvs. fall dåett nedlagt företag inte kan betala saneringskostnaderna efterverksamheten, samt preliminärt redovisa den tänkbarainriktningen av en lösning som innebär ett ökat ansvar förförorenaren i sådana fall. I enlighet härmed har utredaren idecember 1992 i rapporten (SOU 1992:135) Miljöskadeförsäkringoch handräckningskostnader redovisat sådana problem och entänkbar lösning som innebär att staten inte längre skall behövabidra med medel för handräckningskostnader. Utredaren beräknaratt redovisa sitt uppdrag i övrigt genom ett slutbetänkandesenast den 31 augusti 1993.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att någonriksdagens åtgärd med anledning av motion L601 inte är påkallad,och utskottet avstyrker bifall till motionen.Ansvarsförsäkring för fritidsbåtarEnligt den vid utgången av upphävda lagen (1987:773)om fritidsbåtsregister skulle varje svensk båt registreras ifritidsbåtsregistret om båten drevs med segel eller motor ochskrovet hade en längd av . För båtar som drevsmed motor vars propelleraxeleffekt översteg en viss gränsmotsvarande ca 14 hästkrafter förelåg registreringsplikt även omskrovet var kortare än . fördes avSjöfartsverket och länsstyrelserna med hjälp av automatiskdatabehandling. Syftet med registreringen var bl.a. att geunderlag för kontroll av ordning och säkerhet till sjöss samtplanering av trafiken med fritidsbåtar. Några bestämmelser omansvarsförsäkring för fritidsbåtar fanns inte i lagen omfritidsbåtsregister.I motion L605 av och ()framförs -- mot bakgrund av bl.a. att fritidsbåtsregistretavskaffats -- önskemål om att en obligatorisk ansvarsförsäkringför fritidsbåtar införs. Den bör i enlighet med regleringen itrafikskadelagen gälla för person- och sakskador som orsakas påannans egendom.Frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtarhar prövats i , bl.a. isamband med införandet av lagen om fritidsbåtsregister (prop.1986/87:121, bet. KrU 22, rskr. På begäran avkulturutskottet yttrade sig lagutskottet i ärendet (LU 1986/87:6y) och underströk därvid att det var i hög grad angeläget attden som skadas vid en sjöolycka kan få en fullgod ersättningsamt att tillfredsställande ersättningsmöjligheter kundegaranteras med någorlunda säkerhet endast om ansvarsförsäkringblev obligatorisk. Genom registreringen av fritidsbåtar skapadesenligt lagutskottet förutsättningar för införandet av en sådanförsäkring. I sitt av godkända betänkande i ärendetanslöt sig kulturutskottet till lagutskottets uppfattning ochframhöll att man i det fortsatta arbetet borde sträva efter enlösning av försäkringsfrågan i samförstånd med våra nordiskagrannländer. Endast om försäkringsfrågan inte kunde lösas på detnordiska planet borde enligt kulturutskottet en svensksärlösning övervägas. Vad kulturutskottet anfört gav riksdagenmed anledning av motionerna i fråga som sin mening regeringentill känna.Spörsmålet togs ånyo upp i motioner vid 1987/88 och 1988/89års riksmöten. I sitt av godkända betänkande LU1987/88:23 avstyrkte utskottet den då aktuella motionen medhänvisning till att frågan om obligatorisk ansvarsförsäkring förfritidsbåtar väntades bli föremål för nordiska överläggningarinom kort. Vid behandlingen /(se bet.1988/89:LU21) inhämtade utskottet att nordiska överläggningarrörande försäkringsplikten ägt rum och frågandärefter hade fått vila i avvaktan på erfarenheterna av systemetmed registrering av fritidsbåtar. Utskottet, som vidhöll sinuppfattning att en lösning av försäkringsfrågan förutsätter ettväl fungerande registreringsförfarande, ansåg att någotuttalande i saken från sida inte då var påkallat.Utskottet utgick från att regeringen skulle ta upp spörsmålet omansvarsförsäkring till fortsatta överväganden när erfarenheternafrån fritidsbåtsregistreringen gav fog för det. På hemställan avutskottet avslog motionerna.När frågan om obligatorisk ansvarsförsäkring senastbehandlades i med anledning av en motion iämnet (bet. 1989/90:LU15) ansåg utskottet, med hänsyn till vaddepartementschefen i nämnda års budgetproposition anfört omsituationen i fråga om registrering av fritidsbåtar och motbakgrund av utskottets tidigare ställningstaganden, att det inteheller då var påkallat att uttalade sig i saken.Utskottet utgick fortfarande från att regeringen togerforderliga initiativ när erfarenheterna frånfritidsbåtsregistreringen gav fog för det. Utskottet avstyrktedärmed bifall till motionen i fråga.Som ovan nämnts avskaffades fritidsbåtsregistret /93. I regeringens proposition 1992/93:102 medförslag om upphävande av lagen om fritidsbåtsregister och omvissa följdändringar i annan lagstiftning anfördedepartementschefen bl.a. att det får anses vara angeläget attingrepp från statens sida som berör människors fritidsverksamheti största möjliga mån undviks. Den nytta somfritidsbåtsregistret kunde göra står inte i rimlig proportiontill det integritetsintrång som många anser följer avregistreringen. Enligt departementschefen fanns inte någotabsolut behov av registret för att tillgodose de allmännaordnings- och säkerhetssynpunkter av olika slag eller deplaneringsändamål och statistiska ändamål som lagstiftningen omfritidsbåtsregister var avsedd att tillgodose. Vad gäller fråganhuruvida ett frivilligt register bör komma till stånd anfördedepartementschefen att det med hänsyn till remissyttrandena iärendet är tänkbart att något organ med bakgrund iförsäkringsbranschen eller hos båtorganisationerna har ettintresse av ett sådant register.Vid riksdagsbehandlingen av propositionen (bet. 1992/93:TU10)anslöt sig trafikutskottet för sin del till de överväganden somenligt departementschefen talade för att lagstiftningen bordeupphävas. Enligt utskottets mening förelåg inget oavvisligtbehov av att ordna en registrering av fritidsbåtar i offentligregi och tvångsvis. Som båtorganisationerna framhållit bör ensådan registrering kunna komma till stånd på frivillig väg.Enligt utskottet var det, i enlighet med vad departementschefenframhållit, också tänkbart att något organ med anknytning tillförsäkringsbranschen svarar för ett register. Utskottettillstyrkte förslagen i propositionen och avstyrkte motioner omavslag på densamma.Lagutskottet har alltjämt den uppfattningen att en lösning avfrågan om ansvarsförsäkring för fritidsbåtar förutsätter ett välfungerande registreringsförfarande. En sådan registrering bördock kunna komma till stånd på frivillig väg. Som framkom iärendet om avskaffande av fritidsbåtsregistret har ocksåbåtorganisationerna förklarat sig beredda att medverka till atti egen regi skapa ett register. Det kan också hållas för troligtatt något organ med anknytning till försäkringsbranschen kankomma att svara för ett fritidsbåtsregister. Enligt utskottetsmening finns det skäl att avvakta den framtida utvecklingen ifråga om ett frivilligt båtregister och därmed också spörsmålethuruvida ansvarsförsäkring för fritidsbåtar kan lösas påfrivillig väg. Om denna frivilliga väg inte visar sig framkomligbör regeringen på nytt överväga frågan om en obligatoriskansvarsförsäkring. Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion L605.Ekonomiskt ansvar vid kärnkraftsolyckorBestämmelser om ansvarighet för skador som orsakats avatomolyckor finns för svensk del i atomansvarighetslagen(1968:45).Reglerna i atomansvarighetslagen innebär attatomanläggningsinnehavaren -- efter en ändring som trädde ikraft (prop. 1991/92:31, LU12) -- svarar medett belopp på för varje olycka. Tidigaregällde en gräns på . Ansvaret skall varatäckt av en obligatorisk försäkring, som skall motsvara avansvarsbeloppet, eller av någon annan ekonomisk garanti.Härutöver bär svenska staten ett civilrättsligt ansvar enligtatomansvarighetslagen. Av 33 § atomansvarighetslagen följervidare att i de fall ersättningsbeloppen enligt lagen interäcker till för att uppkomna skador skall kunna ersättas fulltut kan ytterligare gottgörelse utgå av statsmedel.Till grund för atomansvarighetslagen ligger en i Parisavslutad konvention om skadeståndsansvar på atomenergins område(). Vidare ligger till grund för lagen en år1963 i avslutad konvention om supplerande statsansvar,den s.k. tilläggskonventionen, som utgör ett komplement tillPariskonventionen, samt tilläggsprotokoll till konventionerna.Pariskonventionen jämte de olika tilläggen syftar till enregional reglering i av atomansvarighetsfrågorna. Ettmera världsomfattande syfte har den atomansvarighetskonventionsom antogs vid en konferens i och som utarbetatsinom (). har intetillträtt av främst den anledningen att etttillträde till både den och skulle medförarättstekniska problem som inte vägdes upp av intresseatt tillträda Wienkonventionen.År 1988 tillkom i ett protokoll som länkar samman Wien-och Pariskonventionerna. Genom protokollet utvidgastillämpningsområdet för de båda konventionerna på så sätt attansvaret enligt den ena konventionen gäller också till förmånför de skadelidande i stater som är anslutna till det andrakonventionssystemet. beslutade attgodkänna det gemensamma protokollet rörande tillämpningen avWienkonventionen och (prop. 1991/92:31, bet.LU12).Inom påbörjades ett arbete med en revision avWienkonventionen. Arbetet bedrivs av utskott för civilrättsligt ansvar vidkärnkraftsolyckor.Även och tilläggskonvention ses förnärvarande över. Arbetet härmed bedrivs inom (). En fråga som därvidhar aktualiserats är gränsen föranläggningsinnehavarens ansvar. har också rekommenderatstaterna att överväga ett förenklat system för att anpassaansvarsbeloppet för anläggningsinnehavaren till kapaciteten påförsäkringsmarknaden.Enligt motion N417 av i (kds) ärdet inte rimligt att just kärnkraften av alla miljöfarligaverksamheter har ett begränsat skadeståndsansvar. Regeringen bördärför utarbeta förslag till förändrad lagstiftning som innebärett obegränsat ansvar för ägarna till kärnkraftverk vid enolycka (yrkande 4).I motion N423 av m.fl. (v) pekas på detbristfälliga försäkringsskydd som kärnkraftverkens ägare har.Enligt motionärerna bör kärnkraftsindustrin ta helt och odelatförsäkringsansvar för sin verksamhet inbegripet kostnadsriskenvid en kärnkraftskatastrof (yrkande 5).Motioner om det ekonomiska ansvaret vid kärnkraftsolyckor harbehandlats av vid ett flertal tillfällen tidigare,(bet. 1991/92:LU29). Utskottet vill medanledning av de nu aktuella motionsyrkandena återigenunderstryka att det självfallet är angeläget attskadeståndsreglerna på atomansvarighetsområdet är utformade såatt de som drabbas av en eventuell olycka inomkärnkraftsindustrin får full ersättning för sina skador. Desvenska bestämmelserna om skadeståndsansvar vid atomolyckor ärockså förhållandevis förmånliga för de skadelidande vid enjämförelse med vad som gäller i många andra länder som tillträttPariskonventionen. När det gäller den mera principiella fråganom skadeståndsansvaret för innehavare avkärnkraftsanläggningar vidhåller utskottet sin uppfattning attansvaret för atomskador i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin. Det beslut som fattade hösten1991 om en höjning av beloppsgränsen föranläggningsinnehavarens ansvar innebär också att ett störreekonomiskt ansvar lyfts över på kärnkraftsindustrin. Avväsentlig betydelse för frågan om var gränsen föranläggningshavarens ansvar skall dras blir, som utskottettidigare påpekat, därför möjligheten att täcka ansvarighetengenom försäkringar eller andra ekonomiska garantier.Utskottet vill vidare erinra om att det ansvariga statsrådet iett frågesvar i , med hänvisningtill tidigare uttalanden om att ansvarsbeloppet förkärnkraftsindustrin inte kan sättas högre än att det kan täckasav försäkringar, anfört att regeringen noga följt utvecklingenpå försäkringsmarknaden och funnit att kapaciteten på denna förnärvarande inte medger ytterligare höjning av ansvarsbeloppet.Statsrådet anförde vidare att regeringen nogsamt följer deninternationella utvecklingen på området, inte minst utvecklingeni och inom EG, men att regeringen inte var beredd attdå föreslå några förändringar.Utskottet vill återigen understryka vikten av att regeringennoga följer utvecklingen på området och efter hand somförhållandena medger ett ökat skadeståndsansvar föranläggningsinnehavaren återkommer med förslag till isaken. Det är därvid angeläget att regeringen även verkar på detinternationella planet och tar till vara de möjligheter somfinns till förbättringar av ansvarssystemet vid atomskador.Något särskilt tillkännagivande från sida medanledning av motionerna N417 yrkande 4 och N423 yrkande 5 är medhänsyn till vad som anförts inte erforderligt. Utskottetavstyrker därför bifall till motionsyrkandena. beträffande miljöskadeförsäkringenatt avslår motion 1992/93:L601,2. beträffande ansvarsförsäkring för fritidsbåtaratt avslår motion 1992/93:L605,3. beträffande ekonomiskt ansvar vid kärnkraftsolyckoratt avslår motionerna 1992/93:N417 yrkande 4 och1992/93:N423 yrkande 5.Stockholm den 30 mars 1993På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (),(), (nyd), (), () och Per ().Särskilt yttrandeAnsvarsförsäkring för fritidsbåtarMaj-Lis Lööw, , , ,, och (allas) anför:De socialdemokratiska ledamöterna anförde i en reservationtill trafikutskottets betänkande 1992/93:TU10 omfritidsbåtsregistret att det var beklagligt att regeringen avmissriktat ideologiskt nit ville upphäva en från samhällets ochfritidsbåtsägarnas synpunkt angelägen lagstiftning. Vi vill iförevarande ärende understryka den uppfattningen. Vidareansluter vi oss till vad de socialdemokratiska ledamöternanyligen i en reservation till trafikutskottets betänkande1992/93:TU18 anförde om att ett väl fungerandefritidsbåtsregister är en viktig sjösäkerhetsfråga och att ettsådant register därför bör återinföras.Ett väl fungerande registreringsförfarande utgör också enavgörande förutsättning för en lösning av frågan omansvarsförsäkring för fritidsbåtar. Att det lagregleradefritidsbåtsregistret avskaffats omöjliggör tyvärr en snabblösning men därmed får man inte låta spörsmålet om obligatoriskansvarsförsäkring för fritidsbåtar bero. Tvärtom måsteregeringen nu skyndsamt överväga vilka andra praktiskaförutsättningar som kan tillskapas för att lösaförsäkringsfrågan.