bet · GH01KU5 · 1993-10-26 00:00:00 — I detta betänkande behandlas dels den information omregelreformering, språkvård och samhällsinformation som lämnasi budgetproposition bilaga 8 avsnitt 7, dels sexmotioner gällande lagstiftningsprocessen m.m. från den allmännamotionstiden . Utskottet föreslår att regeringensredovisning i budgetpropositionen om regelreformering, språkvårdoch samhällsinformation läggs till handlingarna. Samtligamotioner avstyrks av utskottet. Proposition 1992/93:100 bilaga 8 avsnitt 7 vari riksdagenbereds tillfälle att ta del av vad i propositionen anförts omregelreformering, språkvård och samhällsinformation. 1992/93:K212 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till hur bestämmelser om offentligaremisser inför större förändringar skall kunna införas i svensklagstiftning/svenska regler.1992/93:K213 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att regeringens kommittéberättelse iframtiden bör innehålla en redovisning över regionernasrepresentation inom det statliga kommittéväsendet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om regional rättvisa i representationen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ökad kvinnlig representation ikommittéväsendet.1992/93:K214 av () vari yrkas1. att hos regeringen begär ändring i befintligalagar, förordningar och andra officiella dokument så att språketblir könsneutralt,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ett könsneutralt språk skall användasi propositioner angående ny eller ändrad lagstiftning, iförordningar och andra officiella dokument,3. att beslutar att använda ett könsneutralt språk ienlighet med vad som i motionen anförts.1992/93:K217 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om lagstiftningens förankring i denkristna etiken.1992/93:K312 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av tillfredsställandekonsekvensanalyser för propositioner m.m.,2. att beslutar att för det fall en proposition inteinnehåller tillfredsställande konsekvensanalyser börpropositionen kunna avslås med denna motivering.1992/93:K510 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om varudeklarering av den offentliga sektorn,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om information angående privata tjänster inomvård och omsorg. Kommittéväsendet m.m.MotionenI motion 1992/93:K213 av m.fl. (s) föreslås iyrkandena 1--3 att som sin mening ger regeringen tillkänna dels vad i motionen anförts om att regeringenskommittéberättelse bör innehålla en redovisning överregionernas representation inom det statliga kommittéväsendet,dels vad i motionen anförts om regional rättvisa irepresentationen och dels vad i motionen anförts om behovet avökad kvinnlig representation i kommittéväsendet.Motionärerna, som hänvisar till att regeringenskommittéberättelse innehåller en redovisning över andelen mänoch kvinnor, anser att berättelsen även skall innehålla enredovisning över regionernas representation inom det svenskakommittéväsendet. Motionärerna framhåller regionernas betydelseoch anser att man i bör frångå en slentrianmässig ochoklok centralism. Ett första steg i den riktningen är enligtmotionärerna att arbeta för att det svenska kommittéväsendetbaseras på regional rättvisa i representationen. Motionärernaanser vidare att det är nödvändigt att regeringen aktivt verkarför att öka andelen kvinnor i kommittéväsendet.BakgrundFör arbetet inom de statliga kommittéerna finns en särskildkommittéförordning (SFS 1976:119). Inom Statsrådsberedningen harutarbetats en kommittéhandbok (Ds 1992:99). Regeringen avlämnarårligen en kommittéberättelse till i enlighet medtilläggsbestämmelsen om detta i riksdagsordningen 3.6.2.Enligt 2 § kommittéförordningen eftersträvas vid meddelande avkommittéuppdrag en i huvudsak jämn könsfördelning i enlighet medförordningen (1984:803) om jämställdhet i statlig verksamhet.I 1993 års kommittéberättelse finns uppgifter om fördelningenmellan kvinnor och män i kommittéerna. Uppgifter lämnas förvarje departements område och totalt för kommittéväsendet.Uppgifterna avser fyra grupper, nämligen ordförande m.fl.,ledamöter m.fl., sakkunniga m.fl. samt sekreterare och övriga.Av uppgifterna framgår att andelen kvinnor har ökat med 1,1procentenheter sedan 1992 års redovisning.I juni år 1988 ställde sig bakom den handlingsplansom framgår av regeringens proposition 1987/88:105 omjämställdhetspolitiken inför 90-talet. Handlingsplanen löperöven och avser regeringens arbete med frågorna men harsamtidigt utgjort en riktningsangivelse för det samladejämställdhetsarbetet i samhället. I samband med att riksdagenantog propositionen om en ny jämställdhetslag m.m. (prop.1990/91:113, bet. 1990/91:AU17) beslutades om vissa åtgärder föratt förstärka och bredda handlingsplanen. konkreta mål för andelen kvinnlig representation istatliga organ. skall andelen kvinnor ha ökat till minst30 % och till . Slutmålet, en jämnkönsfördelning, skall vara uppfyllt till år 1998.Konstitutionsutskottet har granskatregeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor och senastvid /92 (bet. 1991/92:KU30 s. 39 f.). Utskottetunderströk då vikten av att kvinnorepresentationen ökade på deberörda områdena. Utskottet noterade med tillfredsställelse attdet uppställda målet uppnåtts vad avsåg centrala styrelser samtbeträffande ledamöter och sekreterare i utredningar. Detanmärktes att granskningen endast omfattade det första halvåret1992.Utskottets granskning av m.m. vid föregåenderiksmöte omfattade även kommittéerna (bet. 1992/93:KU30 s. 10f.). Utskottet underströk ånyo vikten av attkvinnorepresentationen i kommittéerna ökade. Utskottet noterademed tillfredsställelse att det uppställda målet för år 1992uppnåtts beträffande grupperna ledamöter m.m. och sekreterarem.m. Utskottet konstaterade också att det skett en ökning avandelen kvinnor i grupperna ordförande m.m. och sakkunniga m.m.Målet för hade dock inte uppnåtts i fråga om dessagrupper och inte heller när det gällde det kvinnliga deltagandeti kommittéarbetet i dess helhet. Särskilt när det gällde gruppenordförande m.m. framstod ännu andelen kvinnor somanmärkningsvärt låg. Utskottet förutsatte att regeringen ägnadedenna fråga fortsatt uppmärksamhet bl.a. i den utvärdering avhandlingsplanen som kunde förväntas hösten 1993.Av budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 12 s.283) framgår att kvinnorepresentationen i statliga myndighetersstyrelser nu uppgår till . Vidare framgår att en samladbedömning av resultaten av arbetet att förverkliga målen ihandlingsplanen kommer att göras under /94.Härefter kommer regeringen att ta ställning till den fortsattainriktningen av jämställdhetspolitiken. En proposition påjämställdhetsområdet planeras läggas fram i början av år 1994.Utskottets bedömningUtskottet anser att det är av betydelse att kommittéernassammansättning, där så bedöms som angeläget, tillgodoserintresset av att det finns representanter från olika delar avlandet. Det kan även finnas andra intressen som bör beaktas vidsammansättningen av en kommitté. Någon anledning att utökaregeringens kommittéberättelse med ytterligare redovisningarfinns inte.Vikten av att kvinnorepresentationen i kommittéerna ökar harav utskottet framhållits vid ett flertal tillfällen. Det mål påen andel om kvinnlig representation i statliga organsom ställdes upp i handlingsplanen för jämställdhetsarbetet harännu inte till fullo uppnåtts. skall enligthandlingsplanen andelen vara . Utskottet skullenaturligtvis välkomna en tidigare uppfyllelse av detta mål.Utskottet utgår från att regeringen fortsätter att uppmärksammafrågan om kvinnorepresentationen i kommittéerna.Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion K213.Offentliga remisserMotionenI motion 1992/93:K212 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till hur bestämmelser omoffentliga remisser inför större förändringar skall kunnainföras i svensk lagstiftning och svenska regler.Motionären hänvisar till att det för den fysiska planeringenfinns regler i lag om obligatoriskt samrådsförfarande, remisseroch utställning. Enligt motionären är dock även andra kommunalafrågor än rent planmässiga av stort intresse för medborgarna.Här finns det emellertid ingen lagstadgad skyldighet tillsamråd, remisser och utställning. Enligt motionären kan manhitta idéer till utökat medborgerligt inflytande i andra länder.Som exempel nämns där politikernas beslut gällande bl.a.skolnedläggelse eller annan större förändring av skolansverksamhet föregås av en allmän remisstid då allakommuninvånare har rätt att inkomma med skriftliga synpunkter.Enligt motionären bör ett liknande förfarande vara möjligt ochönskvärt att införliva i svensk lagstiftning. Det bör avsefrågor och förändringar av större vikt för medborgarna, t.ex. ien läns- eller stadsdel. bör enligt motionären geregeringen i uppdrag att komma med förslag till hur offentligaremisser inför större förändringar av offentlig verksamhet skallinförlivas i svensk lagstiftning och regler.BakgrundVad gäller regeringsärenden finns remissväsendet reglerat i 7kap. 2 § regeringsformen. Där sägs att vid beredningen avregeringsärenden skall behövliga upplysningar och yttrandeninhämtas från berörda myndigheter. Vidare gäller att, i denomfattning som behövs, tillfälle skall lämnas sammanslutningaroch enskilda att yttra sig. Vilka myndigheter som är berörda ochi vilken omfattning det är erforderligt att organisationer ochenskilda får tillfälle att yttra sig avgörs av vederbörandedepartement.I motionen berörs frågan om möjligheter för medborgarna attpåverka förändringar inom kommunen. Enligt 5 kap. 34 §kommunallagen (1991:900) får fullmäktige besluta att det som ettled i beredningen av ett ärende som fullmäktige skall handläggaskall inhämtas synpunkter från medlemmar i kommunen ellerlandstinget. Detta kan ske genom folkomröstning,opinionsundersökning eller något liknande förfarande. i kommunen anlitas, om nämndens verksamhet i övrigtinte hindras av detta. Denna bestämmelse har överförts medendast små språkliga justeringar års kommunallag. Iförarbetena till denna lag angavs att den föreslagna ordningenavsåg ett beredningsförfarande som skulle tillämpas endast isällsynta undantagsfall.Lokaldemokratikommittén, som tillkallades , harenligt sina direktiv (dir. 1992:12) haft som övergripandeuppgift att överväga olika åtgärder för att stärka den lokalademokratin. Enligt direktiven skulle kommittén bl.a. övervägaoch föreslå åtgärder för att öka de enskilda kommunmedlemmarnasinflytande på den kommunala verksamheten och därvid bl.a. seöver reglerna för kommunala folkomröstningar och överväga envidgad användning av det kommunala folkomröstningsinstitutet.Kommittén skulle i detta sammanhang vidare inventera ochredovisa möjliga åtgärder för att öka insynen i fullmäktige ochnämnder, t.ex. genom offentliga utfrågningar och öppnanämndsammanträden.Lokaldemokratikommittén har i sitt avlämnadeslutbetänkande Lokal demokrati i utveckling (SOU 1993:90)föreslagit vissa ändringar beträffande regleringen avfolkomröstningar m.m. Det gäller införande av s.k. folkinitiativoch särskilda förfaranderegler. I kommunallagen föreslåsinförande av en ny regel om folkinitiativ i kommunalafolkomröstningar. Den innebär att fullmäktige måste behandla ettinitiativ till folkomröstning i ett visst ärende, om minst 10 %av de röstberättigade i kommunen kräver det. Dessutom föreslåsen ny förfarandelag för folkomröstningar. En ledamot (s) harreserverat sig mot kommitténs förslag med motiveringen att bådebeslutande folkomröstning och folkinitiativ skulle innebära risk för urholkning av den representativa demokratin.Lokaldemokratikommittén har vidare föreslagit införande av enregel i kommunallagen som gör det möjligt för kommuner ochlandsting att hålla öppna nämndsammanträden. Vidare föreslås enny lag om kommunala självförvaltningsorgan, som öppnar möjlighetatt överlämna viss förvaltning, verkställighet och beredningtill användarstyrda självförvaltningsorgan vid kommunalaanläggningar och institutioner.Utskottets bedömningI motion K212 framhålls vikten av ett utökat medborgerligtinflytande, framför allt på nivå.Lokaldemokratikommitténs förslag vad gäller åtgärder för att ökade enskilda kommunmedlemmarnas inflytande på den kommunalaverksamheten kommer att bli föremål för vidare beredning. Motbakgrund härav anser inte utskottet att det finns anledning förriksdagen att vidta någon åtgärd med anledning av motion K212,varför denna avstyrks.KonsekvensanalyserMotionenI motion 1992/93:K312 av () yrkas dels attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av tillfredsställandekonsekvensanalyser för propositioner m.m., dels att riksdagenbeslutar att för det fall en proposition inte innehållertillfredsställande konsekvensanalyser, bör propositionen kunnaavslås med denna motivering.Trots att föreskrifter om konsekvensanalyser finns förmyndigheter och för och att dessakonsekvensanalyser rekommenderas av händer enligt motionären inte mycket ipraktiken. Om man inte har en bra konsekvensanalys när beslutfattas blir det också svårt att göra en ordentlig utvärdering.Konsekvensanalysen är därför enligt motionären en nödvändiggrund för utvärdering av lagar och förordningar som beslutats avriksdag och regering. Om ställer krav på regeringenatt alla viktigare propositioner skall innehållakonsekvensanalyser leder det enligt motionären till atttjänstemännen på måste ta föreskrifterna omkonsekvensanalys på allvar. Detta leder i sin tur till att ävendet material som kommer in från myndigheterna innehållerkonsekvensanalyser. Motionären anser att alltför litet har häntpå när det gäller konsekvensanalyser och attett initiativ från sida därför är angeläget. Enligtmotionären skulle kunna ta på siguppgiften att granska om inkommande propositioner innehållertillfredsställande konsekvensanalyser och om så inte är falletrekommendera att skicka tillbaka propositionerna tillregeringskansliet för komplettering.Gällande regler och riktlinjer m.m.Kraven när det gäller beredningen av regeringsärenden finnsgrundlagsfästa såvitt avser remissväsendet i 7 kap. 2 §regeringsformen. Den interna beredningen i övrigt avregeringsärenden inom departementen och regeringen är lika litetsom kommittéväsendet grundlagsreglerad. Ansvaret för beredningenav ett regeringsärende faller på det statsråd som har attföredra ärendet vid regeringssammanträde eller i övrigt beslutai ärendet.I 3 kap. 2 § riksdagsordningen finns bestämmelser som rörinnehållet i vissa propositioner. Bl.a. stadgas att propositionmed förslag om nytt eller väsentligen höjt anslag eller omsådana riktlinjer för viss statsverksamhet som avses i 9 kap.7 § regeringsformen (dvs. princip- och organisationsbeslut) börinnehålla uppskattning av framtida kostnader för det ändamål somförslaget avser.I sammanhanget skall också nämnas, att om anser attbeslutsunderlaget bör kompletteras, kan det berörda utskottetenligt 4 kap. 10 § riksdagsordningen inhämta upplysningar ochyttranden. Detta kan äga rum genom regelrätta remissförfarandeneller slutna eller offentliga utfrågningar.Genom verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, bet.1986/87:KU29, rskr. 226) har dragits upp vissa riktlinjer förhur arbetet med att utforma lagar och andra föreskrifter skallbedrivas. Innan föreskrifter beslutas skall man så långt möjligtbedöma vilka kostnader och övriga effekter som tillämpningen kanleda till för staten, kommunerna och den privata sektorn (prop.s. 28 f.).Behovet av konsekvensanalyser har betonats också i andrasammanhang. Enligt begränsningsförordningen (1987:1347) skallmyndigheterna utreda och dokumentera kostnadsmässiga och andrakonsekvenser av regelförslag. har haft iuppdrag att följa upp detta. Enligt 13 § kommittéförordningen(1976:119) skall en kommitté i sitt betänkande redovisa enberäkning av kostnaderna för att genomföra kommitténs förslag.Regeringen har vidare utfärdat särskilda kommittédirektiv (dir.1984:5) vari kommittéerna ålagts att lämna väl genomarbetadekostnadsberäkningar som tar hänsyn till alla kostnader för olikaintressenter (staten, kommunerna, socialförsäkringssektorn,företagen och enskilda), såväl direkta som indirekta. Även andraviktigare konsekvenser skall belysas. Enligt kommittédirektivfrån (dir. 1992:50) skall kommittéerna även redovisa deregionalpolitiska konsekvenserna av sina förslag. Förregeringskansliets del finns ett cirkulär (C 1989:7) frånStatsrådsberedningen och Finans- och , därvarje departement ges ett ansvar för att konsekvensutredningargörs i de författningsärenden som handläggs inom departementen.Här framhålls att det självfallet inte är mindre viktigt att manbedömer konsekvenserna av de regler som ellerregeringen beslutar genom lagar och förordningar. Konsekvensernaav förordningsförslag bör enligt cirkuläret redovisas iskriftlig form. Vidare sägs att konsekvenserna av lagförslaggivetvis bör beskrivas i den proposition eller lagrådsremiss därförslaget läggs fram.Att konsekvensutredningar i regelgivningssammanhang skallbelysa effekterna av regeln, både ekonomiska och andrakonsekvenser, framhölls budgetproposition (prop.1990/91:100 bil. I propositionen sades bl.a. attkonsekvensutredningar är av stor betydelse för ettändamålsenligt beslut, som de blir en grundför jämförelser i den uppföljning av regler som är en väsentligdel i den nya budgetprövningen.I 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 8 s. 21)anför föredragande departementschefen attregelreformeringsarbetet syftar till att åstadkomma regelsystemsom tillgodoser de övergripande samhälleliga målen till en sålåg samhällsekonomisk kostnad som möjligt. Regelreformeringomfattar därför såväl avreglering som förändringar av befintligaregler och noggrann utvärdering av förslag till nya regleringar.Departementschefen anför vidare (s. 23) attregelreformeringsarbetet kännetecknas både av en strävan efterändrade styreffekter av reglerna och av en strävan att sanera iregelbestånden för att minska dem och få bort föråldrade elleronödiga regler. De ansträngningar som gjorts för attfå färre, ändamålsenligare, enklare, tydligare och begripligareregler har sammanfattningsvis drivits som ett program för en godregelkvalitet (se prop. 1990/91:100 bil. 2 s. 50). Programmetsåtgärder är att regelgivaren skall tillämpa en s.k. checklistaför att pröva alternativ till regelstyrning (seStatsrådsberedningens PM 1990:2 Att styra genom regler? ), görakonsekvensutredningar för att bedöma ekonomiska konsekvenser avolika styralternativ, i budgetarbetet följa upp sina regler föratt få till stånd en löpande bevakning av effekterna avregelsystemen, registrera sina regler för att hålla ordning pådem samt följa handböcker och annan vägledning för att förenklaoch förtydliga reglerna.Statsrådsberedningens promemoria 1990:2 Att styra genomregler? Checklista för regelgivare syftar till att påminna omatt kostsamma, onödiga och ineffektiva åtgärder måste undvikas,att lämpligt styrmedel väljs och att rättsreglerna görsändamålsenliga, enkla och klara.Riksrevisionsverket fick i uppdrag avregeringen att göra en översyn av begränsningsförordningenstillämpning samt att utreda vilka åtgärder som bör vidtas föratt bristerna i fråga om konsekvensutredningar skall undanröjas.Verket har redovisat resultatet av sitt arbete (Förvaltningsrevisionen utreder F 1993:26).Det kan i sammanhanget även nämnas att den avtalmanskonferensen tillkallade i sittbetänkande Reformera riksdagsarbetet föreslår att riksdagensutskott skall göra en beräkning av kostnaderna innan de föreslårriksdagen att göra ett tillkännagivande i en fråga som kan fålångsiktiga effekter på de offentliga utgifterna. Fackutskottsom lämnar förslag med ekonomiska konsekvenser bör vidareinformera finansutskottet och ge utskottet möjlighet att avgeyttrande i ärendet. betänkande kommer attbehandlas av riksdagen.Riksdagens tidigare behandlingKonstitutionsutskottet har tagit uppfrågan om konsekvensanalyser av lagförslag. I betänkandet1988/89:KU7 hänvisades till ett tidigare uttalande om att det ären viktig uppgift i det utredningsarbete som ligger till grundför ny lagstiftning att göra ordentliga konsekvensanalyser avframlagda lagförslag. Vidare framhölls att det inomregeringskansliet pågick ett aktivt arbete när det gälldekonsekvensanalyser både i fråga om lagförslag ochmyndighetsföreskrifter. För kommittéerna hade framhållits viktenav ordentliga konsekvensanalyser, och begränsningsförordningenhade skärpt kraven på myndigheterna i detta hänseende. Vidarehänvisades till att roll i detta sammanhangstärkts. Mot den bakgrunden fann utskottet inte anledning attvidta någon särskild åtgärd med anledning av motionsyrkandena ifråga om konsekvensanalyser.I betänkandet 1990/91:KU7 framhöll utskottet åter vikten avordentliga konsekvensanalyser. Utskottet hänvisade bl.a. tillatt frågan behandlats i Statsrådsberedningens checklista förregelgivare (1990:2). Utskottet avstyrkte motioner i fråganom konsekvensanalyser (res. m resp. c och mp) med hänvisningtill det arbete som bedrevs i men framhöll attdet kunde finnas anledning att i utskottets granskningsarbetefölja upp resultatet av detta arbete genom en undersökning avkonsekvensanalyser i framlagda propositioner.Som ett led i granskningsarbetet under /91granskade utskottet (bet. 1990/91:KU30 s. 23 f.) förekomsten ochutformningen av konsekvensanalyser i propositioner sombehandlats av . Samtliga övriga riksdagsutskottbereddes tillfälle att inkomma med yttrande. hade utskottens redovisningar visat attdet fanns vissa brister när det gällde förekomsten avkonsekvensanalyser. Sådana brister kunde visserligen kompenserasunder utskottens beredning av förslaget, t.ex. genom att deuppmärksammas i motioner eller genom utskottsutfrågningar ochannat inhämtande av upplysningar, men det skulle i vissa fallkunna ifrågasättas om ärendena kunde anses ha blivittillräckligt beredda i . I det sammanhangetville särskilt peka på vikten avkonsekvensbedömningar inte minst när det gällde att bestämmatidpunkten för ikraftträdandet av ett förslag. Vidare villeutskottet framhålla behovet av konsekvensanalyser ibeslutsunderlagen också för att underlätta senare utvärderingar.Det var enligt utskottets mening angeläget att i första handpropositioner med förslag till ny lagstiftning innehållerkonsekvensanalyser. Mot bakgrund av det arbete -- bl.a. i formav utbildningsinsatser -- som bedrevs inom föratt i större utsträckning åstadkomma tillräckligakonsekvensanalyser i propositionerna kunde det enligt utskottetsmening antas att de brister som då fanns på området kom attminska . Det fanns enligt utskottets mening anledningatt även fortsättningsvis följa frågan i utskottetsgranskningsarbete.I betänkandet 1991/92:KU12 avstyrkte konstitutionsutskottetåter motioner gällande konsekvensanalyser. Utskottet redogjordeför de regler och uttalanden som hade gjorts, och mot bakgrundhärav och med hänsyn till vad utskottet i betänkandet hadeanfört om principer för lagstiftningen utgick utskottet från attbehovet av genomarbetade konsekvensanalyser följdes meduppmärksamhet inom . Beträffande principernaför lagstiftningen hade utskottet erinrat om det iregeringskansliet fortlöpande pågående arbetet med att begränsaoch förenkla regelsystemet, och utskottet hade ansett detangeläget att arbetet med detta fortsatte och intensifierades.Det förelåg enligt utskottets mening inte för närvarandeanledning till ytterligare åtgärder med anledning avmotionerna gällande konsekvensanalyser. Inte heller vad angickarten och omfattningen av konsekvensanalyserna m.m. fannutskottet anledning till något initiativ med anledning avmotionerna.Utskottets bedömningVikten av genomarbetade konsekvensanalyser har vid ett flertaltillfällen framhållits av utskottet. Möjligheterna till ensenare utvärdering underlättas också om konsekvensanalyser haringått i beslutsunderlaget.