bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — I rapporten erinrade om attdet förelåg en officiell begäran från den polska regeringen omsvenskt stöd i dessa båda sektorer.I en annan rapport meddelade han hade talat både med och ärendet om svenska insatser för stål- och skogsindustrierna.Till hade sagt att ettsamarbete i ett initialt skede borde finansieras av då det"f.n. inte finns någon svensk finansiering tillgänglig utöverBITS när det gäller stålet". Enligt varJerzy Makarczyk införstådd med detta. I rapporten nämndes vidareplanerna att träffa har i denna del uppgett att det gällde attåstadkomma bästa möjliga inom ramen för . Andra länder varoerhört aktiva i att placera sina industrier i sammanhanget. Hantyckte att han som finansminister skulle hjälpa till attåstadkomma dessa kontakter. Samma sak hade han gjort i ,och . Enligt uppfattningvar saken en fråga om internationellt finansiellt samarbete. Iregeringen hade han ansvaret för det finansiella internationellasamarbetet. Där fanns , Internationella valutafondenoch . Dessa institutioner har till uppgift att ge kreditertill utveckling i olika länder. har en omfattandesådan kreditgivning, och han har från talarstolbesvarat frågor och interpellationer om biståndsarbete som harhaft sin grund i kreditgivning. Det var alltsåfråga om ett gränsområde mellan rent gåvobistånd och krediter,där det finns ett ansvar för bistånd hos bådeUtrikesdepartementet och . Men bådeVärldsbanken och ligger inom ramen för de institutioner somhan som finansminister hade ansvaret för.Björn åtgärderBjörn har uppgett följande om hur han kom attbli engagerad i affären:Tillsammans med andra företrädare för det svenska näringslivetträffade han . hadevid det tillfället tagit upp frågan om de pågåendeförändringarna inom och vilka insatser som densvenska industrin kunde göra. Han tyckte att man gjorde för litefrån svensk sida och pekade på risken av social oro iöstländerna. sade att han skulle sammanträffa medJacques Attali i den nya och med några polackerunder eller veckan därpå. Därefter blev BjörnWahlström uppringd av som sade att han hade haftett möte med en polsk minister och med . Man varangelägen om att något skulle göras för . om kunde hjälpa till. På BjörnWahlströms fråga om möjligheterna till finansiering nämnde AllanLarsson beslut om för insatser iPolen. förklarade att polackerna var angelägna omhjälp och att han trodde att de skulle uppskatta att få del avBjörn erfarenheter från omstruktureringen av svenskindustri. Om kunde göra någon affär isammanhanget, var det enligt . gjorde klart att det var BITS som hade handom biståndsmedlen och att hade ett övergripandeansvar.Björn blev snart uppringd av ,som ville att han skulle komma ner omgående -- Jean-ChristopheÖberg var oerhört angelägen. Han hade arbetat länge med detta,sade han. kände honom inte mer äntill namnet. Även förklarade attfinansieringen sköttes av BITS och kände sig hedrad av att få delge sinaerfarenheter och for ner till . Han ringde till AllanLarsson från och meddelade att kontakt hade etableratsoch att han hade dragit in NLK-Celpap. träffadesenare också och det gällde skogsindustrin ansåg attNLK-Celpap hade kompetens att göra en utredning. På stålsidandäremot fanns ingen kompetens bortsett från och kanskenågot annat företag. Han tog kontakt med , som hadevarit hans nära medarbetare i och var chef förJernkontoret. tänkte sig en konsultgrupp somkunde förhandla med polackerna. Han frågade om detfanns kompetens i så att man på ett hederligt sätt kundeta sig an frågan om stålindustri. vartveksam och sade sig först vilja undersöka förhållandena iPolen.Björn var helt okunnig om det arbetesom och Spin-Off bedrev för att få uppdrag iPolen. Däremot kände han till att det finskaskogskonsultföretaget var verksamt där.Michael Sohlman har uppgett att han vid sidan avbefattningen som statssekreterare i även var sekreterare i statsrådsgruppen förEuropafrågor. Dessutom var han sekreterare i förEuropafrågor. Det var hans uppgift att leda beredningen införstatsrådens överläggningar i Europafrågor i en särskildstatssekreterargrupp för sådana frågor. På handelsavdelningenfanns en särskild samordningsfunktion. Ansvaret för den låg påambassadören . Samordningsfunktionen bestod av engrupp opolitiska tjänstemän som skulle se till att alla berördadelar av var informerade om viktigareaktiviteter. På handelsavdelningens ansvar låg ävenexportfrämjande. De reella finansiella resurserna för insatser iÖsteuropa -- den s.k. östeuropamiljarden -- låghanteringsmässigt i allt väsentligt på Utrikesdepartementetsutvecklingsavdelning.När vände sig till honom fick han beskedet skulle försöka värva bästa tänkbara expertis och efterhöraBjörn intresse för att engagera sig. enligt mobilisera det man från svensk sidakunde få fram såväl på teknikernivå som företagsledarnivå föratt göra en samlad insats. fick reda på attAllan hade kontaktat i saken. Detförutsattes att frågan skulle handläggas av Utrikesdepartementetoch svenska ambassaden i , om kontakterna med BjörnWahlström skulle utvecklas. fick besök av BjörnWahlström. Vid detta besök beskrev den allmännauppläggningen: en samlad insats på stålområdet och skogsområdetoch rådgivning. förklarade för han avsåg att skapa en rådgivande grupp med ledandenäringslivsrepresentanter. sade sig varamåttligt intresserad av uppdraget från privata utgångspunktermen för näringslivets och landets skull var han ändå beredd attundersöka möjligheterna. I sammanhanget förklarade att han inte var intresserad av att delta i någonallmän anbudsgivning utan att han skulle undersöka polackernasintresse för ett samlat paket. gjorde för BjörnWahlström klart att som förutsättningar gällde att polackernavar intresserade och att -- i så fall -- de medel som skulleställas till förfogande låg inom ramen för de 270 miljonerkronor som skulle hanteras av BITS. När väl det polska intressethade dokumenterats skulle det bli fråga om s.k.förhandlingsupphandling. förklarade vidare förBjörn att BITS med en sådan uppläggning måste granskakostnaderna och se till att kostnadsnivån skulle varamarknadsmässig och inte mer än så.I rapportering till finansministernoch olika befattningshavare inom tas fråganom ställning ibland upp. I en rapport den 6juni 1990 förklarade sålunda att han hadegjort klart för vice utrikesministern att BjörnWahlström inte hade något regeringsuppdrag utan agerade på egenhand och under eget ansvar. rapporteradeJean-Christophe att nog hade tolkat sittengagemang i frågan som något av ett regeringsuppdrag och attBjörn därför önskade få ett klart definierat mandatnär det gällde vad han skulle göra i . I en rapport den 16juni 1990 avsedd endast för finansministern angavJean-Christophe att han hade gjort klart för Per LennartKarlsson att agerade i sin egen kapacitet ochalls inte på regeringens uppdrag och att det därför inte fannsanledning att skjuta in sig på finansministern eller någon regeringen i frågan. I en rapport anfördeJean-Christophe att för den polske viceindustriministern hade förklarat att han hade fåtti uppdrag av den att "titta på" de bådaindustrisektorerna och att han således inte agerade påkommersiella villkor utan i förvissningen om att man i Stockholmskulle agera positivt om man från polsk sida ville samarbeta medSverige på detta område.NLK-CelpapNLK-Celpap AB bildades genom en sammanslagning av detsvenska företaget och det kanadensiska företaget kanadensiska huvuddelägaren sålde ut en delav sin andel i företaget. Allmänheten inbjöds att under tidenden --köpa 1131000 fria B-aktier.Aktier i företaget noterades påStockholms fondbörs gick i konkurs i februari 1992.Björn och NLK-Celpaps förhandlingarDen träffade , åtföljd avkoncernchefen i NLK-Celpap, , viceindustriministern i . också i mötet. Där presenterade enligt enrapport som avgav sitt "koncept"angående omstrukturering av de polska stål- ochskogsindustrisektorerna. I rapporten anges att förklarade att han inte var ute efter någotkonsultuppdrag och att han hade blivit ombedd av den svenskefinansministern att se vad som kunde göras från svensk sida föratt biträda i dess industriella omstrukturering i bådasektorerna. förklarade vidare enligt rapportenatt han var beredd att ställa sina tjänster till förfogande ombåde och var eniga därom och att han åtog sig atttala med den om finansieringen av dettaarbete. trodde att finansieringen skulle kunnabeviljas.Enligt förklarade för BjörnWahlström att inget liknande anbud hade framförts till denpolska sidan. Vidare sägs att den polska regeringen avsågatt "gå ut med anbud" och att (anbud) skullebeaktas som alla de andra.Björn förklarade enligt atthan inte var intresserad av att delta i någon anbudsgivning ochatt han inte uppträdde som någon konsult eller "relaterade tillScandiaconsult". anförde enligt Jean-ChristopheÖberg att han hade fått i uppdrag av den att"titta" på de båda sektorerna och att han således ej agerade påkommersiella villkor utan i förvissningen att man i Stockholmskulle reagera positivt, om man från polsk sida ville samarbetamed på detta område.Enligt välkomnade förslag och förklarade att han bedömde BjörnWahlströms utspel som så intressant att han inbjöd BjörnWahlström till ett möte med den samlade polska stålexpertisenden . Detta anges ha accepterat.I sin rapport varnar för att mötet den30 kan komma att kräva någon form av principielltställningstagande från regeringens sida i vad avserfinansieringen av projektet. Så som enligtJean-Christophe presenterat projektet borde det i enförsta omgång bestå av två för resp. sektor. Utanfinansiering sade sig enligt Jean-ChristopheÖberg vara ointresserad av fortsatt engagemang i projektet.Som en sammanfattande avslutning anförde var beredd att delta i mötet den 30 juni1990 under förutsättning att han hade fått en indikation frånregeringen att man var beredd att finansiera förstudierna genomsärskilda medel. preliminära uppskattning avkostnaderna härför angavs av till 25miljoner kronor.Den 30 juni 1990 meddelade att BjörnWahlström föredragit det svenska "konceptet" när detgäller stödet beträffande stål- och skogsindustrierna för WitoldTrzeciakowski och . Enligt att man från polsk sida var intresseradatt inleda samarbete och att han förutsatte att samtalhärom skulle avslutas i den 22--23 augusti 1990.Marian reste vidare frågan om behovet av att träffa ettsvenskt-polskt avtal . Enligt Jean-ChristopheÖberg skulle kontakta finansministern ochMichael Sohlman härom. I rapporten anges vidare att uppgett att man utgick från attarbetet kan börja utan formellt regeringsavtal men att man gärnasåg att han kom tillbaka från med ett avtal i handen.Björn har uppgett följande omförhandlingsarbetet:Han och koncernchefen i NLK-Celpap, , besöktePolen den 6--. De träffade somvar oerhört entusiastisk. Han tog emot med enorm inlevelse ochentusiasm. ordnade sammanträffanden medMarian och . att han ville att skulle ställa sigtill förfogande och arbeta men han gjorde också fullständigtklart att inte uppträdde för svenska regeringensräkning. sade vid det tillfället att det fannsmånga som kunde ta på sig uppdraget. kändedirekt att här fanns en affärsmöjlighet för NLK-Celpap. Någonfullmakt att företräda regeringen hade han definitivt inte. Detvar helt klart för . Denne sade också attpolackerna måste anse uppläggningen och inriktningen varavärdefulla för att projektet skulle kunna tas upp hemma och föratt man där skulle kunna diskutera en finansiering. BjörnWahlström förklarade att han inte var intresserad av någotallmänt anbudsförfarande.Vid mötena med polackerna redovisade deförslag som han hade till uppläggning av affären. Det skulleenligt hans mening vara på samma sätt som han hade ordnat i SSABoch i SCA. Man skulle först ha en analysfas där man analyseradealla fakta: skogarna, fabrikernas tillstånd, hemmamarknad ochbortamarknader.Björn har haft ett grundkrav i alla sammanhang attförst göra en analys för att kunna sortera upp problemen ochhitta lösningar. Nästa fas är en kreativ fas, där man går igenomproblemen och ser vilka lösningar som finns. Den tredje fasengäller hur man kan få det genomfört.Björn förklarade att man fick förhandla separat medNLK-Celpap om uppläggningen. Han tyckte att det skulle vara trefaser: först en analysfas -- den kunde NLK-Celpap göra och i denkunde delta. Den var ostridig, eftersom faktalåg på bordet. I nästa fas, problemfasen, ville han koppla inexpertis från omgivningen, eftersom polackerna själva inte hadefärska kunskaper vare sig om marknaden eller om skogsindustrinsallmänna tillstånd. ansåg att man skulle skapaen rådgivande grupp som behandlade frågorna så attproblemlösningarna kunde få en riktig inriktning.Roger fick presentera NLK-Celpap. Polackerna varmycket positiva och ville fortsätta diskussionerna. redan då att det fanns andra som tryckte på dörren. Det varingen tvekan om att det fanns andra företag som kunde komma ifråga.Det första mötet skulle avlösas av ett andra de sista dagarnai juni, då NLK-Celpap skulle lägga upp en mer konkret plan.Björn talade också om stålindustrin mycket ingående.Han förde samtalen med . sade attdet fanns oerhörda problem i stålindustrin. Det var inte möjligtatt gå in och bara rationalisera en bit av stålindustrin, där såstora delar skulle behöva bytas ut. Man hade föråldrade masugnaroch föråldrad gjutningsteknik -- allt skulle behöva göras om.Marian höll med om det. sade att han måstefundera över om han kunde få ihop en tillräckligt kraftfullkonsultgrupp. Han hade vid det första mötet ingen aning om attScandiaconsult hade arbetat med detta. då ingenting om det.Marian sade att hade åtagit sig att betalastålstudien, och flera företag var aktuella. att något japanskt företag borde ha stått i första linjen.Marian ville ha en offert snabbt, eftersom man pressadepå. kände att framför allt låg på.Den 30 juni 1990 var det ett nytt möte då ochYngve hade egna diskussioner med Bipropap och MarianKania. deltog över huvud taget aldrig iNLK-Celpaps förhandlingar vare sig där eller med BITS. Däremothade han långa diskussioner med och stålindustrin. sade att de funderade på attbilda ett bolag men att de funnit att det bara skulle blikostnader. och var på det klaramed att det inte fanns någon möjlighet att bilda någotkonsultbolag. De förklarade för att de kanske kundehjälpa till på annat sätt genom att skapa en rådgivande gruppför att se på de offerter som kom in och bedöma inriktningen.Marian var mycket intresserad av detta.Vid en middag berättade att han hadearbetat med att få till stånd en svenskinsats och att det inte hade hänt någonting. Polackerna sadeockså att de tyckte att det inte händenågonting i relation till . var nuoerhört entusiastisk och drev på.Scandiaconsult berördes inte förrän före middagen.Jean-Christophe sade att ochScandiaconsult arbetade i . För var detorimligt att skulle kunna arbeta medstålindustrifrågorna. Han kände till dem och visste attföretaget inte kunde behandla de strategiska frågorna. Hanuttryckte sig negativt. Han frågade vilka personer som skullegöra jobbet. tog fram ett papper ochräknade upp vilka personer som skulle medverka. konstatera att de var seniorer som på ett eller annat sättvar pensionerade. Några hade förtidspensionerat.I detta papper stod att deras främsta merit var att de aktivthade bidragit till rekonstruktionen av . häremot och förklarade att det var en falsk uppgift,eftersom ingen av dem hade haft en sådan roll i den processen. Isamtalet deltog , och . ringde man från tillJernkontoret och sade upphetsat att hade uttalatsig i frågan, att hade arbetat föratt få uppdraget och att han hade lagt sig i och sagt attScandiaconsult inte dög någonting till. Till polackerna harhan aldrig uttalat sig på det viset.Det är enligt fullständigt uteslutet attJean-Christophe skulle ha visat någon offert för honomeller andra företrädare för NLK-Celpap. att han hade en nära relation till . Han hade engagerat sig hårt för dem ocharbetat för deras projekt i Polen.Björn deltog inte i förhandlingarna mellanNLK-Celpap och Bipropap och senare med BITS, eftersom han varordförande i bolagets styrelse. Han förklarade dock förföretagsledningen att om villkoren blev för dåliga, måstestyrelsen ta upp frågan om att avstå från affären och då kundedet inte heller bli någon rådgivande grupp. Han kunde nämligeninte dela sig på det sättet. Men polackerna var angelägna om attkomma till ett avgörande och drev saken mycket hårt.Jean-Christophe var mycket engagerad och entusiastisktpådrivande. Han ville nära nog bli projektledare. Det var nästanett bekymmer för eftersom han tyckte att sakenborde hanteras vid sidan om regeringskanalerna. Jean-ChristopheÖberg föreslog att han skulle skaffa ett rum för NLK-Celpap påambassaden för någon som skulle vara mer aktiv där nere. BjörnWahlström tog upp detta med och framförde sinönskan att driva saken som ett vanligt industriellt projekt --med andra ord med motparten.Björn förstod att hade ettmoraliskt dilemma visavi och kompetensmässigt kunde inte se att det varnågon diskussion. var fria att klara utstålfrågan. Den höll flytande, egentligen avartighet, eftersom han på ett mycket tidigt stadium insåg atthan inte skulle vare sig orka med eller ha kompetens för den.Björn kände sig som rådgivare till den polskaregeringen. I den takt som produkterna kom fram från Celpapville den ha samtal med honom.Yngve var verkställande direktör i och operativt ansvarig för NLK-CelpapsEuropaverksamhet. Han hade ansvaret för NLK-Celpapsförhandlingar med polackerna om uppdraget att göra enskogsstudie. Enligt uppgifter som han skriftligen har lämnatutskottet presenterade NLK-Celpap vid ett möte i den29--en "idéskiss" till en studie och dessomfattning. utarbetades enligt YngveStade en formell offert och ett fylligare bakgrundsmaterial.Han har uppgett att Bipropap och NLK-Celpap vid ett flertaltillfällen diskuterade omfattning och arbetsplan för studien ochatt en viktig del i arbetet var Bipropaps aktiva medverkan iprojektet. Enligt var detta en viktig del ikompetensöverföringen och polackerna tryckte hårt på detta.Han har uppgett att NLK-Celpaps främsta konkurrenter var i och i och USA.Bland övriga konkurrenter har han nämnt Klöckner Stadler Hurter(KSH) i , CTS/Ekono i och ÅF/IPK i . Hanhar vidare uppgett att man på NLK-Celpap med hänsyn tillkännedomen om konkurrerande konsultföretag och derasmarknadsbearbetningar förstod att det förekom konkurrens, vilketpolackerna också påtalade i förhandlingsarbetet. Sålunda gavenligt polackerna uttryck för att andra möjligheterän NLK-Celpap kunde övervägas.Diskussionerna med BITS och de förhandlingar som fördes varenligt mycket omfattande. I prisdiskussionerna fickNLK-Celpap acceptera betydande eftergifter.I en rapport meddelade Jean-ChristopheÖberg att NLK-Celpap den dagen till överlämnat ettkommersiellt anbud om sammanlagt i två faser.Enligt hade NLK-Celpap även överlämnat ettanbud på stålsidan.Verkställande direktören vid , ,har skriftligen lämnat utskottet vissa uppgifter omförhandlingarna. Han har uppgett att han deltog i dem för attse hur man kunde hjälpa polackerna i omstruktureringen av denpolska stålindustrin. Förutom deltog viceindustriminister och hans medarbetare samtJean-Christophe och . Enligt polackerna om att de redan hade överläggningar medandra konsultföretag.Under diskussionerna kom man fram till att man från svensksida som stod till förfogande knappast skullekunna bygga upp en konsultgrupp med den kompetens som skulleerfordras för ett så omfattande arbete som det här var fråga om.Att upprätta en plan för omstrukturering av en stålindustrimed en så stor kapacitet som den polska är enligt omfattande arbete som kräver bred kompetens på en mängdområden. Det är här ej bara fråga om en teknisk studie överolika verksamheter utan man måste också väga in faktorer somt.ex. landets övriga industriella struktur och behov,distributions- och handelsmönster, exportmöjligheter etc. OrvarNyquist anser att endast ett fåtal företag har den kompetens somerfordras, t.ex de japanska stålföretagen ochNippon Kokan eller stora konsultföretag som franska Soffresidoch engelska Atkinson.I stället för svensk hjälp med en plan för omstruktureringframfördes enligt tanken att man skulle ta på sigden mer begränsade rollen att hjälpa polackerna att utvärderaoch bedöma konsulternas arbeten och den inriktning som dessaföreslog liksom att följa deras fortsatta arbeten i samverkanmed polackerna. Detta skulle ske genom upprättandet av enkonsultgrupp som kallades "". Samtalenledde fram till att förnyade kontakter skulle tas genomBjörnWahlström. Enligt uppträdde denne ej somrepresentant för regeringen, och detta framhölls avJean-Christophe Öberg.Såvitt vet tog ej del avofferter som Spin-Off och kan ha lämnat tillpolackerna.Endast , och var närvarande vid det tillfälle då Jean-ChristopheÖberg nämnde vilka personer som ämnade engagera.Björn uttryckte då stor tveksamhet över attScandiaconsult skulle kunna genomföra ett så omfattande arbete.Såvitt vet fick aldrig se denhandling som refererade till. OrvarNyquist vet ej på vilket sätt bedömning kan hanått . Efter hemkomsten blev av Per från . PerLennart var mycket upprörd och hotade med att gå tillmedia, om inte fick uppdraget.Orvar tror ej att skulle kunnagenomföra ett så stort projekt som det här var fråga om. I såfall skulle man ha behövt köpa in betydande resurser från andraföretag.Utskottet har låtit översätta en bandad intervju med MarianKania i ett polskt nyhetsprogram i radio . Iintervjun förklarade att man var medveten om attSverige var en stormakt i fråga om pappersindustri och därmed enlämplig samtalspartner. Han hade hört sig för hos polskaspecialister och fått veta att var ett känt namni just för det som han hade uträttat i . Detta hadeenligt befäst ställning som en förändamålet synnerligen lämplig person. När det gäller frågan omvarför NLK-Celpap fick kontraktet anförde bl.a.:"Om den ger pengar -- det är ju hela tidendet som saken gäller -- om den ger pengar ochsäger att saken blir bäst gjord av och den därfirman, då skulle det ju vara fruktansvärt ohyfsat av mig attsäga nej. Att säga att vi inte ville veta av vare sigCelpap eller . "Av intervjun framgår att uppfattadeJean-Christophe som representant för den svenskaregeringen. Det kan vidare anmärkas att han i intervjun blandarihop med förslag till en omstruktureringsplan ellerutvecklingsplan ()upprättade NLK-Celpap en preliminäromstruktureringsplan jämte en preliminär offert. Enligt detmissiv som finns intaget i dokumentet avsågs planen bli föremålför diskussion mellan polska myndigheter och konsultföretagetunder för att slutligt antas vid ett möteden 22 augusti 1990.Beredningen inför regeringsbeslutet den 13 septemberDen begärde (UDU-avd) att BITS skulle granska ochyttra sig över NLK-Celpaps förslag till omstruktureringsplan medoffert. Såvitt framgår av handlingarna var detta första gångensom någon åtgärd vidtogs i ärendet på utvecklingsavdelningen.Jean-Christophe fick en skriftligförfrågan från departementsrådet ,utvecklingsavdelningen, om man på polsk sida var införstådd medvilka kostnader som konsultinsatserna kan innebära (ca 25miljoner kr) och att dessa måste finansieras inom biståndsramenom . Hon undrade också om ställt sig bakom denna prioritering, som enligtGun-Britt kommer att beröra miljö- ochutbildningsministeriernas intressen.I en rapport svarade . Han anförde att något specifikt belopp intenämndes när föredrog frågan den 30 juni 1990.Vidare anförde han att under sina samtal iWarszawa konsekvent till polackerna har sagt att finansieringenav insatserna inte vållade några problem då svenska regeringenställt i utsikt erforderlig finansiering. att till honom sagt sig utgå från attsärskilda medel skulle ställas till förfogande och attJean-Christophe också redovisat detta för bl.a. StaffanSohlman. pekade också på att det frånpolsk sida förelåg en officiell begäran genom ett brev den 16november 1990 från till Jean-ChristopheÖberg om svenskt bistånd ur "the special fund allocated by theSwedish government for development cooperation with ".BITS yttrade sig över NLK-Celpaps förslag tillomstruktureringsplan med offert .