bet · GH01KU9 · 1993-11-11 00:00:00 — 1991/92:KU18) i allt väsentligt ställt sig bakomförslaget.Vad gäller frågan om en sänkning av partistödsbeloppen harutskottet uttalat (bet. 1992/93:KU4) att bestämmelser med dettasyfte skulle innebära en inskränkning i kommunernas kompetensoch på denna grund avvisat förslag om sänkning av beloppen.Som nämnts pågår ett utredningsarbete vidStatskontoret med syftet att ge en samlad bild av den offentligafinansieringen av partiernas verksamhet. Detta arbete avsesavslutas inom kort.Med hänvisning till vad som här anförts och i avvaktan på detpågående utredningsarbetet avstyrks motion K613.4. Frågor om kommunernas kompetens m.m.4.1 MotionernaI motion 1992/93:K603 begär och ()att med hänvisning till vad i motionen anförtsfastslår att det numera ingår i den kommunala kompetensen attutge vårdnadsersättning.Motionärerna framhåller att stora förändringar skettbeträffande den kommunala verksamheten. Bl.a. har det riktadestatsbidraget till barnomsorgen inordnats i ett system medgenerellt statsbidrag . En ny lagstiftning omsmåbarnsföräldrars rätt till barnomsorg, som aviserats ibudgetpropositionen (prop. 1992/93:100), bör enligt motionärernaomfatta alla, även de föräldrar som själva ordnar sinbarnomsorg. Den utökade kompetens som kommunerna fått genom 1991års kommunallag inrymmer enligt motionärernas mening rätten attutge vårdnadsersättning. Dock behövs det ettklarläggande från i denna fråga.Olle () yrkar i motion 1992/93:K604 att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom uppdragsverksamhet, innebärande att ett förslag omen försöksverksamhet i betänkandeKommunal uppdragsverksamhet (SOU 1992:128) bör avvisas.Uppdragsverksamhet innebär att kommuner och landsting påaffärsmässig grund säljer tjänster till t.ex. andra kommunereller landsting eller privata företag.Motionären anför att kommuner och landsting har hårda krav påsig när det gäller att effektivisera och rationalisera sinaverksamheter. De har helt andra möjligheter än förr att klarasina åtaganden till följd av avreglering, avmonopolisering,minskat antal styrande regler och ökande konkurrens. Nyamarknader öppnar sig när börjar gälla, vilket medförstora möjligheter för kommuner och landsting att sänka sinakostnader i samband med upphandlingar. Härtill kommer nyabestämmelser för offentlig upphandling och ett förslag utarbetatav en arbetsgrupp inom med förslag omytterligare ökad konkurrens vid upphandling (Ds 1992:21).Enligt motionären ligger förslaget om att låta kommunernabedriva verksamhet utanför sina egna gränser inte i linje medregeringens övriga förslag på området. Kommunerna skulle kunnatillskansa sig otillbörliga konkurrensfördelar framför privataföretag, vilket enligt motionären utgör den starkasteinvändningen mot förslaget. Dessutom skulle sambandet mellaninvånarna i kommunen och den verksamhet kommunen utför blioklar. En utveckling mot uppdragsverksamhet riskerarenligt motionärens mening att ytterligare stärka de kommunalabolagens ställning, vilket vore till nackdel för den friakonkurrensen och demokratin. Både lokaliseringsprincipen ochsjälvkostnadsprincipen måste enligt motionären också hävdas.Inger Hestvik m.fl. (s) yrkar i motion 1992/93:K605 attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppdragsverksamhet, innebärande atten försöksverksamhet bör genomföras.Motionärerna anför att konkurrens skapas mellan olikaresultatenheter då kommuner och landsting införbeställar--utförar-enheter, vilket ger möjligheter att lägga utbeställningarna på egna utförarenheter eller på externaentreprenörer. Konkurrensen pressar kostnader och skapar nyamarknader för privata företag, vilket enligt motionärerna är ihuvudsak positivt. Ytterligare möjligheter för externakonkurrenter att bryta sig in på kommunala marknader öppnasgenom lagändringar som föreslagits i propositionen om ökadkonkurrens i verksamhet (prop. 1992/93:43).När och landstingskommunal verksamhet utsätts förkonkurrens är det enligt motionärerna rimligt att de självaskall ha möjlighet att konkurrera på lika villkor, vilketgällande lagstiftning inte medger. Lokaldemokratikommitténsförslag ger dock inte kommuner och landsting tillräckligamöjligheter att konkurrera på lika villkor med andraentreprenörer, anser motionärerna.Skäl för att konkurrens på lika villkor bör möjliggöras är attde kommunala tjänste- och serviceproducenterna bör kunnautnyttja marknaden för att sänka sina styckkostnader och därmedbli konkurrenskraftiga, vilket skulle ge tydliga signaler omderas effektivitet.Motionärerna föreslår att försöksverksamhet med kommunaluppdragsverksamhet utanför det egna området bör genomföras. Denskall bedrivas på affärsmässiga grunder med förbud motunderprissättning och med krav på särredovisning. Försöket somskall vara skall ledas av regeringen och vara öppet föralla kommuner och landsting.4.2 Bakgrund4.2.1 vårdnadsersättningFrågan huruvida vårdnadsersättning är förenlig medden kommunala kompetensen har vid olika tillfällen prövats genomkommunalbesvär, varvid domstolarna ansett detta ej varafallet. De rättsfall som här är av intresse är främst RÅ 1981 Ab290, RÅ 1985 2:79, RÅ 1991 ref. 19 och RÅ 1991 ref. 61.Regeringsrätten har angett (RÅ 1991 ref. 19) att en allmäntvedertagen grundsats när det gäller den kommunala kompetensen äratt en kommun inte utan stöd i lag eller författning får lämnaunderstöd till enskilda personer. Bidrag som t.ex.vårdnadsersättning eller barnbidrag får således inte enligtRegeringsrätten lämnas av en kommun utan stöd ispeciallagstiftning (prop. 1948:140 s. 73 f., KU 1948:24 s. 24f.). Någon sådan lagstiftning finns enligt Regeringsrätten intevad avser generella kommunala bidrag till barnfamiljer. Det harockså slagits fast att vårdnadsersättning inte ärförenlig med de kommunla kompetensbestämmelserna (RÅ 1981 Ab 290resp. RÅ 1985 2:79). I det senast behandlade målet inom detaktuella området (RÅ 1991 ref. 61) har Regeringsrättenfastställt kammarrättens dom, enligt vilken en socialnämndansetts överskrida sin befogenhet genom att besluta om ekonomiskhjälp till småbarnsföräldrar utan individuell behovsprövning.Något rättsfall efter ikraftträdandet av kommunallagfinns inte.Utskottet har behandlat motionermed samma innehåll som den nu aktuella (bet. KU 1982/83:21, KU1984/85:6, KU 1985/86:15, 1989/90:KU3, 1990/91:KU3). Utskottethar därvid avvisat framförda förslag om ändringar ilagstiftningen som skulle möjliggöra införande av kommunalvårdnadsersättning.Vid behandlingen av ytterligare två motioner med samma kravvid /91 (bet. 1990/91:KU38) vidhöll utskottet sintidigare uppfattning och avstyrkte motionerna. Utskotteterinrade då om att det i proposition 1990/91:117 Ny kommunallagredovisade och av utskottet tillstyrkta förslaget om ettlagfästande av vissa av de grundläggande kompetensprinciperna pådet kommunala området inte syftat till någon förändring avgällande rättsläge. I en reservation (m och c) framhölls att detvar angeläget att de hinder som synes föreligga i fråga om enkommuns rätt att utge vårdnadsersättning genom lagstiftning blirundanröjda. följde utskottet.I ett särskilt yttrande (fp) anfördes bl.a. att enligtpartiets mening måste daghemsutbyggnaden fortsätta tills fullbehovstäckning föreligger. Bl.a. borde hinder för statsbidragtill privata daghem undanröjas. Kommunala vårdnadsersättningarfick inte ersätta de dagshemsplatser som efterfrågades. Lön tilldagbarnvårdare som mot fastställd daghemsavgift också tar handom egna barn skulle enligt det särskilda yttrandet vara möjligmed stöd av statsbidrag för kommuner som så önskade.Vid behandlingen av en motion [1991/92:K605 (c)] om kommunalvårdnadsersättning erinrade utskottet (bet. 1992/93:KU4) om attstatsbidraget till barnomsorgen skulle komma attingå i det generella bidragssystemet och att regeringen uttalatatt det fanns behov av en vidgad lagreglering av kommunernasansvar på barnomsorgsområdet för att bl.a. säkerställa etttillräckligt stöd för enskilda alternativ. Utskottet hänvisadeockså till regeringens proposition om ökad konkurrens i kommunalverksamhet, enligt vilken kommunen får sluta avtal med annan omatt utföra kommunens uppgifter inom . Utskottetförutsatte att frågan om kommunernas kompetens i fråga om bl.a.enskilda alternativ i barnomsorgen blir en del i regeringensvidare beredning och avstyrkte motionen med hänvisning till detanförda. I en reservation (s) anfördes att familjepolitikenskall göra det möjligt att förena och underlätta föräldraskapoch förvärvsarbete. Genom arbete, barnomsorg, föräldraförsäkringoch barnbidrag skapas enligt reservanterna förutsättningar fördetta, varvid jämställdhet främjas. Enligtreservanterna bör vårdnadsbidrag inte införas och då inte helleri kommunerna. följde utskottet.I regeringens proposition (prop. 1993/94:11) om utvidgadlagreglering på barnomsorgsområdet m.m. redovisas regeringensfamiljepolitik för valfrihet och jämställdhet. Kommunensskyldighet att tillhandahålla barnomsorg för barn i åldrarna 1t.o.m. skärps genom förslag i propositionen till ändringari socialtjänstlagen (1980:620). Kommunen föreslås också bliskyldig att ge bidrag till enskilda förskolor och fritidshem medett belopp som inte oskäligt avviker från kommunens kostnad perbarn i den egna verksamheten. I propositionen aviseras attförslag senare kommer att läggas fram om ett vårdnadsbidrag förde barn som fyllt ett men inte . Bidraget skall uppgå till2 per barn och månad. skall en skattemässigavdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader upp till ett vissthögsta belopp införas. Förslag kommer senare också att läggasfram om att rätten til tjänstledighet för vård av barn förlängsfrån dagens 18 månader till . Frågan om ett särskiltkommunalt vårdnadsbidrag tas inte upp i propositionen.En särskild arbetsgrupp för vårdnadsbidrag inomSocialdepartementet har lämnat förslag till en lagreglering avett beskattat vårdnadsbidrag och en avdragsrätt förbarnomsorgskostnader i rapporten m.m. Tekniskutformning och konsekvenser (Ds 1993:70).4.2.2 uppdragsverksamhetDet förslag av som åberopas imotionerna 1992/93:K604 och 605 ges i betänkandet Kommunaluppdragsverksamhet (SOU 1992:128). Det grundar sig påtilläggsdirektiv (dir. 1992:28) givna i september 1992.I tilläggsdirektiven hänvisas till , som isitt betänkande Konkurrens inom den kommunala sektorn (SOU1991:104) föreslagit att kommuner och landsting skall tillåtasatt bedriva uppdragsverksamhet i andra kommuner och landstingunder förutsättning att motsvarande verksamhet upphandlas ikonkurrens i den egna kommunen eller . Till följd avsvårigheter att överblicka konsekvenserna av en lagstiftning medden inriktning som föreslagit borde enligtdirektiven frågan om uppdragsverksamheten ytterligare övervägasoch belysas i ljuset av den utveckling som sker och medbeaktande av effekterna på marknaden.Kommitténs uppdrag i denna del begränsas enligt direktiventill att initiera en tidsbegränsad försöksverksamhet. Kommitténbör särskilt lämna förslag om vilka krav på bl.a. särredovisningoch uppföljning som bör ställas på kommuner och landsting föratt de skall få bedriva försöksverksamhet. Kommittén börsärskilt notera inom vilka områden en fösöksverksamhet är mindrelämplig.I betänkande (SOU 1992:128) föreslåsatt en försöksverksamhet med uppdragsverksamhet bör genomförasunder ledning av regeringen och med en särskild utredare somberedande instans. Kommuner och landsting som är intresserade avatt delta i försöksverksamheten föreslås att hos regeringen fåansöka om tillstånd för sina myndigheter och företag att fåbedriva uppdragsverksamhet. Försöket föreslås pågå under entreårsperiod.Förslaget syftar enligt kommittén till att ge så bredaerfarenheter som möjligt av uppdragsverksamhet. Dessaerfarenheter skall ligga till grund för en senare bedömning avom den kommunala kompetensen permanent skall utvidgas så attkommuner och landsting generellt skall medges rätt att säljatjänster till andra.Kommittén föreslår att all kompetensenlig verksamhet tillsvidare får ingå i uppdragsverksamheten och att de deltagandekommunerna, landstingen och deras företag får sälja sinatjänster till både offentliga och privata köpare.Som villkor för deltagande i försöksverksamheten anges iförslaget att uppdragsverksamheten skall bedrivas påaffärsmässiga grunder. Vid prissättningen behöver den kommunalasjälvkostnadsprincipen inte tillämpas. Verksamheten skall intebedrivas så att den fria konkurrensen hämmas. Det hänvisas tilldet förslag till ny lag om offentlig upphandling (prop.1992/93:88) samt ny konkurrenslag (prop. 1992/93:56) somförelagts som lämplig grund förverksamheten i detta hänseende. Uppdragsverksamheten skallsärredovisas i den kommunala redovisningen.Betänkandet har remissbehandlats. Av de 52 instanser som haryttrat sig har 40 tillstyrkt och 12 avstyrkt eller förordatytterligare utredning. Bland de positiva instanserna finns flerastatliga myndigheter såsom , ,, , ochsamtliga tillfrågade länsstyrelser. Samtliga tillfrågadekommuner och landsting samt de båda kommunförbunden har ocksåställt sig positiva liksom LO, TCO och . Bland de instansersom avstyrkt eller förordat ytterligare utredning finnskammarrätterna i och , ochKonkurrensverket och olika näringslivsorganisationer, bl.a. SAF,, ochGrossistförbundet instanser som avstyrkt förslaget menar allmänt att kommuneroch landsting inte bör bedriva affärsverksamhet på externamarknader. En annan framträdande invändning är att en sådanverksamhet till sina verkningar skulle blikonkurrenssnedvridande, eftersom det finns en risk för attverksamheten kan komma att subventioneras med skattemedel.Dessutom anser man att den kommunala redovisningen har bristeroch att kravet på särredovisning därför inte skulle varaverkningsfullt.Betänkandet och remissvaren är föremål för vidare handläggningi . Eventuellt kommer ärendet att behandlastillsammans med Avgiftsgruppens (C 1992:A) förslag Avgifter inomkommunal verksamhet -- Förslag till modifiering avsjälvkostnadsprincipen (Ds 1993:16), som har remissbehandlats.4.3 Utskottets bedömning4.3.1 VårdnadsersättningMed hänvisning till vad som redovisats ovan får utskottetanföra följande.Med införandet av det generella statsbidragssystemet /93 och med ett genomförande av det föreliggandeförslaget i regeringens proposition 1993/94:11 vad gäller bl.a.kommunernas skyldighet att ge bidrag till enskilda förskolor ochfritidshem har viktiga steg tagits för att garantera mångfaldoch valfrihet inom barnomsorgen. Ett ytterligare steg tas medgenomförandet av det av regeringen aviserade statligavårdnadsbidraget för barn mellan ett och ålder.Mot denna bakgrund är det utskottets mening att frågan om denkommunala kompetensen i fråga om vårdnadsbidrag bör anstå tilldess regeringen för presenterat det aviserade statligavårdnadsbidraget. Motion K603 avstyrks därför.4.3.2 Uppdragsverksamhet m.m.Mot bakgrund av pågående handläggning avLokaldemokratikommitténs betänkande uppdragsverksamhet(SOU 1992:128) avstyrks motionerna K604 och K605.5. Formerna för verksamhet m.m.5.1 MotionernaI motion 1992/93:K619 hemställer m.fl.(nyd) att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda förutsättningarna för samtlämna åtgärdsförslag beträffande möjligheten att begränsa ochrenodla kommunernas verksamhet (yrkande 1) och att beträffandeden därefter återstående verksamheten stoppa bolagiseringar(yrkande 2).Motionärerna anser att kommunernas verksamhet skall begränsasoch renodlas, varvid endast traditionell samhälleligbasverksamhet skall bedrivas av kommunerna, medan all övrigverksamhet skall tas bort från kommunernas ansvarsområde genomrationalisering och privatisering. Den återstående verksamhetenskall inte bedrivas i bolagsform.I motion 1992/92:K625 begär och (m, c) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om formerna för den kommunalaverksamheten, innebärande att bolagisering bör undvikas.Motionärerna anför att det finns anledning att uppmärksammavilka former för offentlig verksamhet som står till buds,när staten och kommunerna söker nya former för att bedriva sinverksamhet, och hur valet av form påverkar verksamheten.Motionärerna konstaterar vidare att många kommuner bedriver enallt större del av sin verksamhet i aktiebolagsform, där motivensägs vara att öka effektiviteten. En konsekvens är emellertidatt verksamheten dras undan de rättsliga regler som gäller förkommunal förvaltning i fråga om överklagningsmöjligheter,handlingsoffentlighet samt tillsyn av styrelsen och deanställda.Det ligger enligt motionärerna en motsättning i att bedrivakommunal verksamhet i aktiebolagsform. Aktiebolag är skapade föraffärsvärlden, där affärsintresset styr, medan den kommunalaverksamheten syftar till att ge kommuninvånarna allmännyttigatjänster utan vinstsyfte. Mot denna bakgrund bör bolagisering avkommunal verksamhet undvikas. Verksamheter som är bättre ägnadeatt drivas enligt andra regler än de som gäller för offentligverksamhet bör avvecklas eller avyttras.5.2 Bakgrund5.2.1 Begränsning och renodling av verksamhetFrågan om begränsning och renodling av verksamhet,som tas upp i motion 1992/93:K619, har samband med grunderna förden kommunala självstyrelsen och sättet på vilket denna ärreglerad i grundlagen och kommunallagen.I 1 kap. 1 § andra stycket regeringsformen sägs bl.a. attfolkstyrelsen förverkligas genom ett representativt ochparlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Detanses innebära att det skall finnas en självständig och inomvissa ramar fri bestämmanderätt för kommunerna (, I.m.fl., Den nya kommunallagen. Kommentarer och praxis, 1993, s.21). Enligt 2 kap. 1 § kommunallagen, som grundar kommunernasallmänna kompetens, får kommuner och landsting själva ta hand omsådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytningtill kommunens eller område eller dess medlemmaroch som inte skall handhas av enbart staten, en annan kommun,ett annat landsting eller någon annan.I förarbetena till regeringsform (prop. 1973:90)redovisas grunderna för och innebörden av den kommunalasjälvstyrelsen. I propositionen uttalas bl.a. att arbets- ochuppgiftsfördelningen mellan staten och kommunerna måste kunnaändras i takt med samhällsutvecklingen. Exempel på ändringar idetta hänseende är att polisväsendet överförts från kommunernatill staten, att mentalsjukvårdens huvudmannaskap gått frånstaten till landstingen och att ansvaret för gymnasieskolanövergått från staten till kommunerna. Enligt propositionen bördärför iakttas återhållsamhet när det gäller att i grundlagenange den kommunala självstyrelsen.Kärnan i den kommunala självbestämmanderätten utgörs enligtpropositionen av den initiativrätt som kommunerna har i denoreglerade (fria) sektorn beträffande sina egna angelägenheter.Kommunal självstyrelse kan enligt propositionen "anses belysandenär det gäller att ge uttryck åt principen om en självständigoch inom vissa ramar fri bestämmanderätt för kommunerna".I propositionen utgår man således från den inom kommunalrättengängse uppdelningen mellan den fria sektorn och denspecialreglerade. Den fria sektorn har sin grund i stadgandet i1 kap. 1 § kommunallagen, enligt vilket kommuner och landstingpå den kommunala självstyrelsens grund sköter de angelägenhetersom anges i kommunallagen eller andra föreskrifter. Med dennaparagraf skrevs principen om självstyrelse in också ikommunallagstiftningen med tillkomsten av kommunallag.I propositionen (prop. 1990/91:117) Ny kommunallag framhålls attdet här gäller en princip för relationen mellan staten och denkommunala nivån och att principen gäller för all kommunalverksamhet. Graden av självstyrelse avgörs ytterst av formen församverkan mellan staten och kommunerna.Den exakta uppgiftsfördelningen mellan staten och kommunernaär inte grundlagsreglerad, men huvudregeln är att kommunernasbefogenheter respektive deras åligganden enligt 8 kap. 5 §regeringsformen skall bestämmas genom lag. Bestämmelsenuttrycker kravet på medverkan, när det gäller attbestämma om handlingsutrymme respektive uppgifter för kommuneroch landsting.En annan möjlig innebörd av det kommunala självbestämmandetsomfattning är att det är den obligatoriska, specialregleradeverksamheten, t.ex. skola, socialtjänst och miljö- ochhälsoskydd, som utgör ett slags "kärnverksamhet". Ur detta kanman härleda kärnan också i det kommunala självbestämmandet.I 2 kap. 4 § kommunallagen erinras om att det finns särskildaföreskrifter om kommunernas och landstingens skyldigheter påvissa områden. Med detta avses dels de s.k. smålagarna, delsspeciallagar på vissa områden.Smålagarna innehåller regler som på vissa områden vidgarbefogenheterna, t.ex. lagen (1947:523) om kommunala åtgärdertill bostadsförsörjningens främjande m.m., lagen (1986:753) omkommunal tjänsteexport och lagen (1989:977) om kommunalt stödtill ungdomsorganisationer.Flertalet av de uppgifter som regleras i speciallagar ärobligatoriska för kommuner och landsting, t.ex. skolväsendet,, hälso- och sjukvården, vissa uppgifter inommiljöskyddet, plan- och byggnadsväsendet samt räddningstjänstenoch civilförsvaret. Den obligatoriska verksamheten utgörekonomiskt sett den helt dominerande delen av den kommunalaverksamheten.5.2.2 Kommunala företagFrågan om kommunala företag tas upp i de två nu aktuellamotionerna.De kommunala företagen regleras i 3 kap. 16--18 §§kommunallagen. Enligt 16 § får kommuner och landsting genombeslut av fullmäktige lämna över vården av en kommunalangelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inteföreskrivits, till ett aktiebolag, ett handelsbolag, enekonomisk förening, en ideell förening eller en stiftelse.Vården av en angelägenhet som innefattar myndighetsutövning fårdock enligt 11 kap. 6 § regeringsformen överlämnas endast om detfinns stöd för det i lag.Enligt 17 § skall fullmäktige, innan en kommun eller ettlandsting lämnar över vården av en angelägenhet tillett aktiebolag där kommunen eller bestämmer ensam,fastställa det kommunala ändamålet med verksamheten, utsestyrelseledamöter och minst en revisor, se till att fullmäktigefår yttra sig innan sådana beslut fattas i verksamheten som ärav principiell beskaffenhet eller annars av större vikt.Fullmäktige skall också besluta om att allmänheten har rätt attta del av handlingar hos företaget enligt de grunder som gällerför allmänna handlingars offentlighet i 2 kap.tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen (1980:100). Detsammagäller när kommunen eller ensam bildar en stiftelseför en angelägenhet.Delägarskap regleras i 18 §. Enligt denna skall fullmäktige,innan vården av en angelägenhet lämnas över till ettbolag eller en förening där kommunen eller bestämmertillsammans med någon annan, se till att den juridiska personenblir bunden av de villkor som avses i 17 § i en omfattning somär rimlig med hänsyn till andelsförhållandena, verksamhetens artoch omständigheterna i övrigt. Samma villkor gäller vidstiftelsebildning.I 1977 års kommunallag fanns endast bestämmelser som gjordeproportionellt val av ett kommunalt företags styrelse möjligt.Även möjligheten att överlämna en interpellation för besvarandetill ledamot i vissa kommunala företags styrelser angavs ilagen. I övrigt fanns endast rekommendationer i förarbetena vadgäller krav på insyn och inflytande i de egna företagen.En lagstiftning utreddes av (SOU1982:13) och stat-kommunberedningen (Ds C 1985:13).I den nuvarande kommunallagen har de kommunala företagen fåttsin reglering. Skälet till lagstiftningen är bl.a. att såvälantalet företag som deras omsättning har ökat under senare år.Lagstiftningen syftar bl.a. till att tillgodose krav på insyn ide kommunala företagen. Lagtexten fick sin slutliga utformning ikonstitutionsutskottet (bet. 1990/91:KU38) sedan Lagrådetgranskat förslaget i regeringens proposition (1990/91:117) Nykommunallag i vissa delar.Utskottet anförde att man inte fann skäl att införa regler somallmänt förbjuder eller begränsar kommunala hel- eller delägdaföretag.