bet · GG01UU15 · 1993-04-01 00:00:00 — på svenskt initiativ.Sverige bör medverka till att skuldbördans effekt på ett landsutvecklingsmöjligheter ytterligare belyses och analyseras.Ett annat bidrag, som bör övervägas ytterligare, skulle kunna vara attarrangera ett seminarium för intresserade givar- och mottagarländer,institutioner samt oberoende experter för att diskutera problemets omfattningoch tänkbara åtgärders effektivitet med avseende på länders olika utgångslägen.Det internationella biståndetSammanfattning av propositionen (s. 64--66)utgör biståndet av det totala resursflödet tillu-länderna. För låginkomstländerna är andelen bistånd i resursflödet ännuhögre. Enligt minskade biståndet till till ca 62miljarder dollar från ca år 1990.Biståndet från de länder som är medlemmar i (, DAC) ökade till 58 miljarder dollarfrån , en real ökning . Biståndet till Afrikasöder om ökade realt med det dubbla. Biståndet iproportion till DAC-medlemmarnas BNI låg kvar på samma nivå som med igenomsnitt 0,34 %.År 1970 antogs i samband med deklarationen om FN:s andra utvecklingsårtionde0,7-procentmålet för utbetalningar av offentligt bistånd. Fram t.o.m. hade endast , , Danmarkoch uppnått detta mål. uppnådde även målet.Utbetalningarna uppgick till av BNI. De svenska biståndsutbetalningarnauppgick till av BNI vilket är en ökning års 0,91%.Norge och visade mindre minskningar i andelar av BNI 1991 jämförtmed föregående år medan ökade sina biståndsutbetalningar.Tabell 1. Biståndsutbetalningar år 199133>EG/EES och biståndPropositionen (s. 66--67)ansökte om medlemskap i svenskt medlemskap iEG kan bli aktuellt först från år 1995.Det analysarbete som bedrivits både i och av EG har enligtpropositionen givit vid handen att några principiella förändringar av detsvenska biståndet inte är att vänta med anledning av ett svenskt har i sitt yttrande över den svenska medlemskapsansökan vadgäller biståndet bl.a. sagt:Sveriges erfarenheter i fråga om utvecklingssamarbete skulle utgöra entillgång för gemenskapen, särskilt inom ramen för den gemensamma politikavseende utvecklingssamarbete som upprättas enligt Fördraget om Europeiskaunionen. Det bör inte bli något problem för att ansluta sig till helaEG:s regelverk på detta område och till alla de internationella avtal omutvecklingssamarbete som har ingåtts av gemenskapen.Den ekonomiska omfattningen av bidrag till EG:s bistånd vid ettmedlemskap har av beräknats till ca perår, eller 7--av den svenska biståndsramen. Detta motsvarar EG-andelen iNederländernas och nationella biståndsbudgetar. Motsvarande genomsnittför samtliga tolv är ca 15 %.Enligt propositionen förutses att frågorna om EG och biståndet kommer attkräva större insatser än tidigare från departementets sida.Biståndsanslagen m.m.Propositionen (s. 67--69)Regeringens förslag innebär att det samlade biståndet för /94uppgår till . Beloppet utgör en minskning med , i jämförelse med innevarande budgetår. Minskningen avbiståndsbudgeten sker i enlighet med regeringens proposition 1992/93:50 omåtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin.Minskningen av ramen är i huvudsak jämnt fördelad över de olika anslagen. Ettrationaliseringsuttag om av myndigheternas totala administrationskostnaderhar gjorts.De multilaterala bidragen under anslaget C 1. Bidrag till internationellabiståndsprogram minskar med ca och uppgår till totalt . Det totala multilaterala biståndet är dock större eftersomstora bidrag till internationella organisationer även ges från de andraanslagen inom biståndsramen.Av medlen som budgeterats som täckning för skuldsedlar somutfärdats för IDA:s räkning men ännu ej utbetalats har regeringen /91 beslutat att disponera för multilateralainsatser i samt förkatastrofinsatser samt under /92 ytterligare 125 miljoner kronorför multilaterala insatser i , utan att Sverigesåtaganden gentemot inskränks.Anslaget C 2. Utvecklingssamarbete genom SIDA beräknas sammanlagt till , vilket är en minskning med jämfört medinnevarande budgetår.Anslaget C 3. Andra biståndsprogram beräknas sammanlagt till 1804,5miljoner kronor, vilket är en minskning med jämfört medinnevarande budgetår.Icke utnyttjade medel i form av anslagsreservationer under resp. C1-anslagredovisas i propositionen (s. 68--69).Utgifter för biståndsverksamhet, som i statsbudgeten belastar andra anslag änbiståndsanslagen, bör beaktas vid summeringen av det samlade biståndet. /93 uppgår dessa utgifter till varav 665miljoner kronor hänför sig till avräkning för vissa asylkostnader.Anslagsbelopp och anslagsbenämningar framgår av nedanstående sammanfattandetabell.Tabell 2 Biståndsanslagen 1990/91--1993/94 (mkr)50>EnprocentsmåletSammanfattning av motionernaI den socialdemokratiska partimotionen U250 betonas att en gemensam framtidendast kan grundas på internationell solidaritet och att kärnan isolidaritetens idé är de fattigas rätt, rätt till människovärdighet och rätttill frihet från armod och förtryck. Det anges i motionen bl.a. att ökningen avinkomstgapen mellan rika och fattiga måste hejdas och vändas. De ekonomiskavillkoren påverkar förutsättningarna för demokrati och fred. I motionenunderstryks att även om alla länder först och främst måste mobilisera sina egnaresurser så behövs biståndet i ökad omfattning. Det är enligt motionen fel attminska biståndet med hänvisning till behovet av ökad handel och bättrehandelsvillkor för . För att skall kunna konkurreraframgångsrikt krävs ekonomisk och social utveckling som särskilt i defattigaste länderna måste stödjas med bistånd. De fattigaste länderna i Afrikahar föga extra nytta av liberaliserade handelsvillkor. För att vändautvecklingen krävs såväl ökat bistånd och större skuldminskning som åtgärderför att underlätta kapitalflöden. För att skall ha en chans att mötade växande miljöproblemen måste de ha additionellt stöd från den rika världen.Bistånd behövs också i allt större utsträckning för att direkt lindra mänskligtlidande och nöd i form av katastrofinsatser.Mot denna bakgrund understryks i motionen att neddragningen av det svenskabiståndet, som skedde på grund av de svåra ekonomiska problemen i , ärtillfällig och att enprocentsmålet möjligt måste återuppnås (yrkande2).I motionen betonas vidare enligt yrkande 3 att tillsammans med deländer som uppnått FN:s biståndsvolym om 0,energiskt måste fortsätta attarbeta för att också andra länder ökar sitt bistånd.I Ny demokratis partimotioner Fi211 (berörd del av yrkande 18) och U234(berörd del av yrkande 2) anförs att fortsätter att vara en av destörsta biståndsgivarna i världen trots de omfattande problemen i svenskekonomi och trots bristande effektivitet i hanteringen av biståndet. Nydemokrati föreslår att biståndet sänks till ca 0,av BNI motsvarande drygt7 miljarder. Allt bistånd, såväl till som till länderna i ,och bör föras in under ett och samma anslag. Sverigeslångsiktiga biståndsmål bör fastställas till av BNI, dvs. samma somantagits av FN:s medlemsländer. I detta biståndsmål skall enligt motionen alltbistånd inräknas -- både till fjärran länder och till länder i vår närhet.Vänsterpartiet går i sin partimotion U233 emot nedskärningar av biståndet. Imotionen framförs också kritik mot det sätt som på vilket nedskärningarna görs.Dessa sägs vara riktade mot solidariteten och drabba bl.a. barnen och defattigaste bönderna. Enligt motionen är det fråga om nedskärningar som minskarbiståndets värde med ca . Nedskärningen av det svenskabiståndet har också enligt motionen ett starkt negativt symbolvärde.Vänsterpartiet vidhåller enligt yrkande 1 att enprocentsmålet skall ligga fastoch avvisar regeringens förslag till nedskärning. I motionen avvisas ocksåregeringens förslag om att använda biståndsanslaget för att betalaasylkostnader och för bidrag till FN:s fredsbevarande operationer.Även ett antal gruppmotioner och enskilda motioner tar upp frågan omenprocentsmålet. I motion U221 (c) yrkande 1 betonas att behovet av utvecklinghar ökat liksom klyftorna mellan u- och i-land. Den rika världens bistånd haraldrig fått den omfattning som en gång förutsågs. I motionen beklagas att detinte gått att undvika en sänkning av det svenska biståndsanslaget avBNI. Eftersom behoven är närmast omättliga är det viktigt med ett politisktfastlagt mål för hur stor del av svenska resurser vi är beredda att avstå föratt angripa de globala fattigdomsproblemen. Enprocentsmålet måste därföråterställas . Vidare bör det enligt motionen vara möjligtatt också överskrida för att därigenom kompensera för de neddragningar somnu ansetts nödvändiga. Stöd till bör även fortsättningsvis vara skiltfrån enprocentsmålet för u-landsbistånd.De enskilda motionerna U252 (c), U260 (s) yrkande 5 och U269 (fp) yrkarsamtliga på en återgång till enprocentsmålet /95. U252 pekar pårisken att avsteget från enprocentsmålet blir inledningen till en allmänuppluckring av känslan för enprocentsmålet. I U260 (s) refereras till UNCED:shandlingsprogram som ett av motiven till att återgå tillenprocentsmålet. I U269 (fp) anförs att enprocentsmålet är ett moralisktbindande åtagande från sida gentemot de fattigare länderna och attavsteget måste betraktas som ett brott mot våra löften till de fattiga folken.I motion U282 (kds) yrkande 1 anges att av solidaritets- ochrättviseskäl bör anstränga sig att ånyo nå upp till enprocentsmålet. Målet ärockså ett medel för att bättre kunna utöva påtryckningar vid ett EG-medlemskapi syfte att förmå övriga EG-medlemmar att höja sitt bistånd till FN-målet. Imotion U284 (s) yrkande 1 anges att biståndets storlek är relaterad till densvenska ekonomins storlek genom kopplingen till BNI. Den beslutadeneddragningen får därför en dubbel effekt. Motionen betonar det svenskaenprocentsmålets symbolvärde för andra länder. Enligt budgetpropositionens förslag minskas biståndsanslaget med 1,5miljarder kronor jämfört med innevarande budgetår. Biståndet för budgetåret1993/94 motsvarar av BNI, enligt den beräkning av BNI som förelåg vidbudgetpropositionens framläggande. Minskningen sker i enlighet med regeringensproposition /93:50 om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin.I utrikesutskottets yttrande till finansutskottet med anledning avproposition 1992/93:50 noterade utskottet regeringens mål att så snart somSveriges ekonomi så tillåter åter uppnå ett u-landsbistånd som motsvarar avBNI. Utskottet noterade vidare att det statsfinansiella läget nödvändiggörkraftfulla besparingsåtgärder på en rad områden samt tillstyrkte propositionensförslag avseende biståndets storlek och inriktning.Utskottet vill i detta sammanhang understryka vikten av en återgång tillenprocentsnivån så snart det statsfinansiella läget tillåter. Så som ocksåangavs i ovannämnda yttrande (1992/93:UU4y) är stödet för enprocentsmålet välbefäst i och den allmänna opinionen. Det bör enligt utskottetsuppfattning betonas att neddragningen skall ses som en tillfällig åtgärd ochatt en återgång till enprocentsmålet bör prioriteras.Några andra skäl att minska biståndet förutom det statsfinansiella läget iSverige föreligger enligt utskottets uppfattning inte. Motiven till attindustriländerna lämnar stöd till fattiga länder kvarstår. Behovet av bistånd,i synnerhet i de minst utvecklade länderna, har inte minskat. Biståndet behövsför att underlätta för att mobilisera sina egna resurser, för attmedverka till att de blir delaktiga i det internationella handelsutbytet, föratt medverka till en demokratisk utveckling och respekt för mänskligarättigheter, för snabba hjälpinsatser i samband med naturkatastrofer ochkonflikter och till flyktingar samt inte minst för att möta de växandemiljöproblemen.Att lämna ett generöst bistånd står inte i någon motsättning till att ställaökade krav på biståndets effektivitet. Ansträngningarna att utarbeta alltbättre metoder för ett effektivt internationellt utvecklingssamarbete måstefortsätta.Utskottet delar uppfattningen att enprocentsmålet internationellt sett har ensymbolisk innebörd, varför det även av det skälet bör prioriteras.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att enligt 1991 årsstatistik, jämte endast , , och uppfyllerFN:s 0,7-procentsmål. Det är de faktiska biståndsutbetalningarna som härvidberäknas. kommer även i fortsättningen att uppfylla detta mål. Under detvå med tillgänglig statistik har den genomsnittliga nivån förOECD-ländernas bistånd legat av BNI, således långt underFN-målet.0,7-procentsmålet är ett internationellt åtagande som FN:s medlemsstatersjälva enats om. Utskottet betonar att , i samarbete med främst övriganordiska länder, även i fortsättningen kraftfullt kommer att driva frågan omFN:s 0,7-procentsmål i olika internationella fora.Med det ovan anförda får yrkande 1 i motion U221 (c), yrkandena 2 och 3 imotion U250 (s), motion U252 (c), yrkande 5 i motion U260 (s), motion U269 (fp)och yrkande 1 i motion U282 (kds) anses besvarade.De yrkanden som föreslår en omedelbar återgång till enprocentsmålet, dvs.yrkande 1 i motion U233 (v) och yrkande 1 i motion U284 (s) avstyrks.Likaså avstyrks motion Fi211 (nyd) yrkande 18 (delvis) och U234 (nyd) yrkande2 (delvis).Utskottet behandlar i det följande förslagen i propositionen beträffandebiståndsanslagen och därtill anknutna motionsförslag. Avslutningsvis tarutskottet ställning till regeringens förslag till den totala biståndsramen ochmotionsyrkanden om höjning resp. sänkning av denna.Principer och riktlinjerPropositionen (s. 28--39)I propositionen erinras inledningsvis om att vår tids internationellagemenskap präglas av allt fler ömsesidiga beroenden. Vår utvecklingspolitikmåste därför ses i ett större globalt sammanhang.Det internationella samspelet ökar enligt propositionen det ömsesidigaberoendet mellan rika och fattiga länder. En ekologiskt och ekonomiskt hållbarutveckling i såväl i- som är nödvändig för allas långsiktigaöverlevnad. egen politik är avgörande för deras utveckling, men somstimulans i denna process behöver de tillträde till i-ländernas marknader ochfinansiellt stöd. Frihandeln spelar en avgörande roll för ekonomisk tillväxt ivärlden.I propositionen framhålls att det står alltmer klart att fattigdomsproblemenär den enskilt viktigaste orsaken till mycken miljöförstöring, snabbbefolkningsökning, sociala spänningar och migration.Beträffande biståndets roll anges i propositionen attfattigdomsbekämpning fortsatt måste vara ett övergripande mål för helabiståndspolitiken. Ekonomisk tillväxt måste styras av en medveten strävan attge de fattigaste medborgarna del av tillväxtens möjligheter och vinster och aven stark ambition att hushålla med naturresurserna. Det långsiktiga målet förbiståndet måste vara att minska biståndsberoendet och slutligen avveckla detta.I propositionen uttalas att de kriterier för biståndet som särskiltbetonades i föregående års budgetproposition har fortsatt hög aktualitet. Förfördelningen av biståndsmedel är alltså mottagarländernas agerande med avseendepå demokrati, respekt för mänskliga rättigheter, utveckling av marknadsekonomioch effektivitet i biståndet av betydelse.I förhandlingar med samarbetsländer bör undertecknande och efterlevnad avinternationella konventioner om skydd för mänskliga rättigheter uppmärksammas.Militärutgifternas storlek bör granskas i förhållande till satsningar påutbildning, sjukvård och andra områden med relation till mänskliga rättigheteroch demokratifrågor. Inom ramen för demokratibiståndet bör stöd lämnas tillkonfliktlösning och nationell försoning.Den svenska resursbasen i form av bl.a. svenskt kunnande och svenskaprodukter är en tillgång som i ökande utsträckning bör tas till vara inombiståndet. Det bör givetvis ske inom ramen för principen om obundet bistånd ochfri konkurrens.När det gäller mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet ärregeringen liksom tidigare inriktad på att ge demokratimålet en central roll iförändringsarbetet inom det svenska biståndet. Respekten för mänskligarättigheter och utvecklingen av fördjupad demokrati har ett egenvärde och ärviktiga faktorer vid bedömningen av ett lands utvecklingspolitik. Av fleraanledningar intar också dessa frågor en framträdande plats i dialogen medsamarbetsländerna.I propositionen framhålls att det svenska biståndet, förutom att uppmärksammaatt även kvinnor omfattas av respekten för mänskliga rättigheter, skall stödjakvinnans ställning bl.a. genom att skapa bättre förutsättningar för utbildningoch hälsovård. Kvinnor bör också i större utsträckning integreras iutvecklingsarbetet och beredas möjligheter att delta aktivt i beslut om ochutformning av utvecklingsinsatser.I propositionen erinras om att FN:s kvinnokommission spelar en väsentlig rolli det internationella jämställdhetssamarbetet. Kommissionen har avgeneralförsamlingen fått i uppdrag att vara förberedande organ för om kvinnor som äger rum i . Ett utkast tilldeklarationen om våld mot kvinnor, i vars utarbetande deltagit aktivt,kommer att behandlas av för att senare antas avFN:s generalförsamling.Det växande våldet mot barn, vilket tar sig uttryck i slavarbete, jakt pågatubarn och barnprostitution måste ägnas ökad uppmärksamhet. Regeringen avseratt verka för att barnens rättigheter i enlighet med FN:s konvention om barnetsrättigheter och den handlingsplan som Världstoppmötet om barn enades om år 1990skall ges hög prioritet i vårt biståndssamarbete med berörda länder.I propositionen aviseras att en särskild utredare kommer att tillkallas föratt utreda de folkrättsliga aspekterna på frågan om bistånd till politiskapartier i länder där pluralism och flerpartisystem är under uppbyggnad.Vikten av en utveckling av marknadsekonomin betonas i propositionen.Betydelsen av fri konkurrens, avregleringar och minskad statlig inblandningpoängteras liksom även statens roll i fråga om investeringar i infrastruktursamt utbildning och hälsovård. Vidare framhålls att länder med en dynamiskekonomisk utveckling, t.ex. högtillväxtländerna i , bl.a. kännetecknats aven dialog mellan privat och offentlig sektor. Biståndet bör, sägs det, inriktaspå att stödja en utvecklingspolitik som främjar ekonomisk tillväxt med rättvisfördelning, dvs. där en fri marknadsekonomi stimulerar produktivitet ochtillväxt medan staten via det legala systemet tillförsäkrar medborgarnaindividuella fri- och rättigheter, en grundläggande social välfärd samt enmiljömässigt hållbar utveckling.Av central betydelse för svensk u-landspolitik och fördelningen av biståndetsresurser är effektiviteten inom biståndet. Effektiviteten i biståndethandlar ytterst om vilken effekt biståndet har på ett lands utveckling ochmottagarländernas förmåga att ta emot och hantera resurserna effektivt. Men dethandlar också om effektiviteten i utformningen och hanteringen av det svenskabiståndet och om att snabbt kunna anpassa biståndet efter mottagarnasförändrade behov och förutsättningar. Avsikten är att detutvärderingssekretariat som inleder sin verksamhet skall spela enviktig roll i arbetet med att förstärka effektiviteten i biståndet.I det internationella biståndssamarbetet måste det, enligt propositionen,ställas större krav på en bättre samordning mellan givarländerna för attunderlätta mottagandet av bistånd. Regeringen anser också att vi bör ställakrav på att mottagarländerna använder biståndet effektivare och meransvarsfullt. "Good Governance", gott regeringsutövande eller ett gottstyrelseskick, är det internationella begreppet för detta krav.De insatser som särskilt bör främjas i detta sammanhang innefattar:en effektiv och rättvis resursfördelning som främjar ekonomisk och socialutveckling och därmed bekämpar fattigdomenförhindrande av korruption, maktmissbruk och illegal kapitalflyktminskade militärutgifter till förmån för utvecklingsändamåluppbyggnad och konsolidering av rättsliga institutioner.Beträffande prioriterade områden i biståndet anförs i propositionen attmottagarländernas agerande vad gäller demokrati, respekt för mänskligarättigheter, utveckling av marknadsekonomi och effektivitet skall spela enavgörande roll vid fördelningen av biståndet. Ansvaret för utformningen av ensund ekonomisk politik är också en viktig förutsättning för att projekt ochprogram skall kunna genomföras på ett effektivt sätt. Stödet tillmakroekonomisk anpassning och strukturella reformer, liksom åtgärder för attminska de fattigaste ländernas skuldproblem, skall fortsatt prioriteras genombåde bilaterala och multilaterala insatser.Andra områden som skall prioriteras i biståndet avser stödet till katastrof-och återuppbyggnadsinsatser, en balanserad befolkningsutveckling, enmiljömässigt hållbar utveckling och stödet till enskilda organisationer. Vidareskall aktiva insatser för att förstärka FN:s roll på det ekonomiskaoch sociala området även fortsättningsvis prioriteras.Enligt propositionen måste räkna med fortsatta stora hjälpinsatserpå katastrofområdet under de kommande åren.Kriget i det ger upphov till ett stort antal interna ochexterna flyktingar, som kommer att behöva hjälp med sin försörjning under långtid framåt.Regeringen avser att verka för att FN:s roll som samordnare av hjälpinsatserav olika slag ytterligare stärks samt för en ökad samordning mellan de enskildaorganisationernas hjälpinsatser och berörda FN-organ.Insatser för att förebygga katastrofer och bygga upp system för att tidigtkunna varna för kommande katastrofer bör enligt regeringens mening utökas.Delar av katastrofbiståndet har också en viktig återuppbyggnadsfunktion.Katastrofhjälp måste som regel följas av långsiktiga biståndsinsatser för attundvika att katastrofsituationer upprepas eller permanentas.När det gäller befolkningsfrågor anser regeringen att ett brett spektrumav åtgärder för att främja en varaktig ekonomisk och social utveckling ärnödvändigt för att bromsa befolkningsökningen och skapa balans mellanbefolkning och befintliga resurser. Huvudinriktningen av dessa åtgärder måstevara att bekämpa fattigdomen och höja kvinnornas status.U-länderna har enligt propositionen ansvar för att göra ökade satsningar påatt uveckla de sociala sektorerna. Insatser som främjar kvinnans situationkommer alla till del och har visat sig vara den bästa metoden för att hjälpamänniskor att komma ur fattigdomsgreppet. Konkret innebär detta att satsa påkvinnors hälsa, utbildning för flickor och kvinnor samt inkomstskapandesysselsättning, bl.a. genom marknadsutveckling.Befolkningsfrågan bör finnas med som en viktig aspekt i allt vårtutvecklingssamarbete. SIDA:s strävan att arbeta fram nya riktlinjer förbefolkningsbiståndet är viktig och bör integreras i den reguljära verksamhetenmed samarbetsländerna.FN:s konferens om befolkning och utveckling, som äger rum i , ärviktig för att åstadkomma en rad förändringar och förbättringar som skall ledatill bättre livsvillkor för fattiga människor i . fäster storvikt vid att förberedelserna för konferensen är gedigna och att harmöjlighet att aktivt delta i det förberedande arbetet. En svensknationalkommitté har bildats för att ge råd till regeringen inför konferensen.I propositionen behandlas även frågor om miljö och utveckling. De frågorsom i detta sammanhang är av särskilt intresse för de fattiga länderna ärframför allt hur markförstöring och dess konsekvenser kan motverkas, och hurtillgång till vatten för markutnyttjande och hushållsbruk kan tillförsäkras.Betryggande sanitära förhållanden, motverkande av okontrolleradtätortstillväxt och överutnyttjande av kustområden samt utbildning ochkapacitetsutveckling är andra viktiga mål. Samtliga dessa frågor har högprioritet, något som också visas i verksamheten inom bl.a. enskilda organisationernas, bl.a. kyrkor och folkrörelser, viktigaroll inom biståndet poängteras i propositionen. Genom ett vitt förgrenat nät avsmå insatser, förmår de enskilda organisationerna stödja de fattigaste ochmest sårbara grupperna i mottagarländerna. Det sker ofta genom stöd tillfolkliga grupper och rörelser som därigenom bidrar till en demokratisksamhällsutveckling och till att de mänskliga rättigheterna stärks.De enskilda organisationerna har med sin folkrörelsebakgrund viktiga bidragatt ge i fråga om organisationsutveckling och annan kunskapsöverföring.