bet · GH01UbU2 · 1993-12-02 00:00:00 — Hur utökningen av svenska inomnaturvetenskapsprogrammets tekniska gren skulle åstadkommasberördes inte av kommittén.Under allmänna motionstiden -- alltså innan proposition1992/93:250 lades fram för -- väcktes ett antalmotioner om idrottsämnets utrymme i gymnasieutbildningen.Motionerna 1992/93:Ub421 (fp), 1992/93:Ub423 (fp),1992/93:Ub442 (c), 1992/93:Ub492 (s) och 1992/93:Ub515 (kds)pläderar alla för att någon minskning av timtalet inte skallske. I motion 1992/93:Ub511 (s) anförs att minst treveckotimmar bör avsättas för ämnet idrott och hälsa genom helaskolan.Ämnets innehåll berörs också i flera motioner. I motion1992/93:Ub515 anförs att ergonomin måste få plats i ämnet.Motion 1992/93:Ub423 (fp) tar upp gymnastiken, som enligtmotionären i undervisningen fått träda tillbaka för andraaktiviteter, framför allt bollspel. Hon menar att varjeidrottslektion borde inledas med uppvärmning i form avfristående gymnastik. Poängräkningsreglerna för ämnet idrottger vidare enligt motionären fel signal till unga människor attidrott skulle vara mindre viktigt.I motion 1992/93:Ub405 (m) yrkande 2 anförs att ämnets namnbör vara "idrott och hälsa" både i ochgymnasieskolan.Utskottet vill inledningsvis framhålla, att regeringen intelagt fram samma förslag som när det gällerhur utrymme skall skapas för ytterligare undervisning i svenskapå de studieförberedande programmen. Något förslag tillriksdagen om minskning av den garanterade undervisningstiden iidrott och hälsa föreligger alltså inte. Timplanen harfastlagts av efter ingående överväganden (prop.1990/91:85, bet. UbU16, rskr. 356) och under stora svårigheteratt tillgodose alla befogade önskemål. En utökning till tretimmar under vart och ett av tre gymnasieår skulle --om en veckotimme avser en lektion à underca -- innebära en sammanlagd garanteradundervisningstid på à 60 minuter.Ämnets namn är i gymnasieskolan redan "idrott och hälsa".Ergonomi ingår i ämnet enligt den kursplan som regeringen harfastställt för idrott och hälsa som kärnämne och enligt denkursplan som har fastställt för undervisningenutöver kärnämneskursen på de studieförberedande programmen.Dessa kursplaner gäller , i avvaktan på en nyläroplan. I kursplanen för kärnämnet sägs att undervisningenskall bidra till att eleverna, var och en utifrån sinaförutsättningar, får möjlighet att uppleva glädje, rekreationoch gemenskap i fysisk aktivitet av olika slag. få pröva hur olika former av gymnastik, rörelse och danstill musik kan ge motion och rekreation. När det gällervärderingen av betyget i idrott och hälsa vid antagning tillhögre utbildning noterar utskottet att detta numera är en frågasom avgörs av varje universitet eller högskola själv. Enligtvad utskottet erfarit har universiteten och högskolornahittills i allmänhet fortsatt att beakta betyget i idrott, omdet är lika med eller högre än medelvärdet av betygen i övrigaämnen i avgångsbetyget, men att bortse från det om det drar nermedelvärdet.Utskottet anser inte att bör göra några sådanatillkännagivanden som föreslås i motionerna. börenligt utskottets mening alltså avslå motionerna 1992/93:Ub405yrkande 2, 1992/93:Ub421, 1992/93:Ub423, 1992/93:Ub442,1992/93:Ub492, 1992/93:Ub511 och 1992/93:Ub515, samtligadelvis.För att förebygga att flickor utsätts för våld, eller tvingasinskränka sin frihet på grund av hot om våld, bör enligt motion1992/93:Ub502 (v) yrkande 8 självförtroendeträning,eventuellt med inslag av självförsvar, ingå iflickornas utbildning i gymnasieskolan. Motionärerna framhålleratt pojkars våldsbenägenhet är ett problem på många skolor ochofta drabbar flickorna. Förslag om obligatorisk undervisning isjälvförsvar för flickor framläggs också i motion 1992/93:Ub439(nyd). Enligt motionären kan detta utan någon nämnvärdkostnadsökning relativt omgående införas i undervisningen iidrott och hälsa.Utskottet vill peka på att skolans uppgift bl.a. är attfrämja elevernas harmoniska utveckling till ansvarskännandemänniskor och samhällsmedlemmar. Det är viktigt att skolanmedverkar till att stärka självförtroendet hos elever som hardåligt sådant. Skolan måste på alla tänkbara sätt motverka våldoch hot om våld mellan människor, både inom och utom skolan.Åtgärder av de slag som föreslås i motionerna kan komma i frågai detta syfte. Utskottet anser emellertid inte att riksdagenbör ta ställning till det närmare innehållet i kursplanerna iolika ämnen och inte heller till formerna för undervisningen.Riksdagen bör därför avslå motionerna 1992/93:Ub439 och1992/93:Ub502 yrkande 8 delvis.Behovet av kunskap om sambandet mellan kost och hälsatas upp i motionerna 1992/93:Ub507 (c) och 1993/94:Ub39 (m).Enligt den förstnämnda motionen bör i någon årskurs på samtliga program igymnasieskolan avsättas för kost--hälsa-ämnet. I bådamotionerna understryks vikten av undervisning i praktiskmatlagning även i gymnasieskolan. Den sistnämnda motionen slårvakt om hushållsekonomi med kostkunskap. Motionärerna menaratt läroplanens avsnitt om kunskaper bör formuleras tydligare,så att det klart anges i vilken omfattning fördjupad kunskapskall kunna nås inom hemkunskapens områden och vilka mål somskall gälla för gymnasieskolan när det gäller vardagskunskaper.Vidare betonar de vikten av att det i gymnasieskolan gesmöjligheter att sätta samman utbildning med klarare definieradyrkesinriktning också vad gäller hem- och hushållskunskap ochhushålls- och konsumentekonomi.Utskottet konstaterar att alla elever i gymnasieskolansnationella och specialutformade program skall få kunskaper omkostens betydelse för hälsan inom ramen för kärnämnet idrottoch hälsa enligt den kursplan som regeringen fastställt. Engrundkurs i matlagning ingår obligatoriskt inaturbruksprogrammet. Utbildningen i gymnasieskolan ärorganiserad så att det finns ett betydande utrymme för enskildaelever att inom de nationella programmen välja ämnen och kurserefter eget intresse. Systemet med specialutformade program gördet också möjligt för kommuner och skolor att erbjudaämneskombinationer utöver dem som kan förekomma inom denationella programmen. I femton av de sjutton nationellaprogrammen och i den ekonomiska grenen avsamhällsvetenskapsprogrammet ingår en kurs iföretagsekonomi, kallad Ekonomi -- grundkurs. Enligt den avSkolverket fastställda kursplanen skall kursen ge insikt iekonomins betydelse för individen (kurs. här), företagenoch samhället. Som individuellt val eller som av kommunenbeslutat lokalt tillägg kan denna kurs ingå i utbildningenockså för elever på de program och grenar där den inte ärobligatorisk enligt föreskrifter.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet inte att någottillkännagivande av är påkallat, varför motionerna1992/93:Ub507 och 1993/94:Ub39 bör avslås.I motionerna 1992/93:Ub404 (fp) och 1992/93:Ub420 (s) anförsatt skolorna i större utsträckning borde samverka medkronofogdemyndigheterna för att sprida grundläggandeekonomisk information till ungdomarna.Riksdagen behandlade ett motsvarande yrkande vid riksmötet1991/92. Utskottet anförde då att frågor om samarbete mellanskolan och olika myndigheter och organisationer bör avgöras ikommunerna med utgångspunkt i lokala förhållanden (bet.1991/92:UbU4 s. 17). Utskottet står kvar vid denna uppfattningoch föreslår att avslår motionerna 1992/92:Ub404 och1992/93:Ub420.Skolans sex- och samlevnadsundervisning måsteeffektiviseras, enligt motion 1992/93:So475 (fp) yrkande 4. Imotion 1992/93:Ub522 (s) yrkande 4 anförs att ett huvudproblemär att denna undervisning på flertalet gymnasielinjer inte kananknytas till något visst ämne, och att det har medfört attenstaka gymnasieskolor helt försummar detta område, medanundervisningen på andra håll uppvisar en mycket hög nivå.Motionärerna anser det inte tillfredsställande att åläggarektor ensam ansvaret för att undervisning bedrivs i ämnet. Devill att det olösta problemet med sex- ochsamlevnadsundervisningens organisation i gymnasieskolan blirföremål för en utredning. Enligt motion 1992/93:Ju839 (fp, s,kds, nyd, v) yrkande 6 bör skolan få ett utökat ansvar för attbehandla frågor som rör våld och sexuella övergrepp motkvinnor. Syftet bör vara att påverka attityderna och attförmedla information om hur man bör agera då en kvinna utsattsför sådana övergrepp.Utskottet anser det viktigt att undervisning om sex- ochsamlevnadsfrågor inleds i och fortsätter igymnasieskolan. Det är allvarligt, om det i någragymnasieskolor inte förekommer sådan undervisning. Utskottetförutsätter att det i den nya läroplanen kommer att markerasatt eleverna i gymnasieskolan skall få kunskaper inom dettaområde. Form, innehåll och tyngdpunkt i denna undervisningmåste anpassas till elevernas successivt ökande mognad.Regeringen har i proposition 1992/93:220 om ny läroplan förgrundskolan m.m. (s. 61 f.) nämnt sex och samlevnad bland deämnesövergripande frågor som bör stödja medkommentar- och referensmaterial. I det kommandekursplanearbetet avser regeringen att beakta sådana frågor, somofta berör flera ämnen och där kunskapsområdet inte naturligt isin helhet kan infogas i ett enda ämnes kursplan. Utskottetutgår från att regeringen har samma avsikter när det gällersex- och samlevnadsundervisningen i gymnasieskolan. Skolansviktiga uppgift att påverka elevernas attityder till våld motmedmänniskor har utskottet behandlat i det föregående.Med det anförda föreslår utskottet att avslårmotionerna 1992/93:Ju839 yrkande 6, 1992/93:So475 yrkande 4 och1992/93:Ub522 yrkande 4.Svenska som andraspråk tas upp i två motioner. Enligtmotion 1992/93:Sf644 (s) yrkande 4 är det angeläget att dettaämne förstärks och får ställning som kärnämne för berördaelever. Vidare bör det övervägas om betyg i ämnet skall geallmän behörighet till studier vid universitet och högskolor. Imotion 1992/93:Ub469 (fp) påtalas som ett problem att det ärobligatoriskt för skolan att anordna undervisning i detta omdet bedöms att elever har behov av det, men inte obligatorisktför elever att delta. Antingen bör obligatorium införas föreleven eller obligatoriet för kommunen avskaffas, ansermotionären.Utskottet konstaterar att propositionen inte tar upp fråganom detta ämnes ställning i gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. gäller att för elever igymnasieskolan som har annat språk än svenska som hemspråk ochsom behöver och önskar delta i undervisning i svenska somandraspråk skall sådan undervisning anordnas. Det kan skeantingen inom ramen för individuellt val, i utbyte mot ämnetsvenska (om eleven bedöms ha så bristfälliga kunskaper isvenska att han inte kan följa den ordinarie undervisningen isvenska på ett tillfredsställande sätt) eller i form av utökadstudiekurs. Bland de kursplaner som regeringen och Skolverketfastställt att gälla provisoriskt till dess ny läroplanutfärdats finns också en kursplan för svenska som andraspråk.Därav följer att betyg också kan sättas i ämnet. Igrundläggande vuxenutbildning är svenska som andraspråk ettkärnämne som alternativ till svenska. Slutbetyg frångrundläggande vuxenutbildning skall utfärdas när en elev fåttgodkänt betyg i samtliga kärnämnen. I gymnasial vuxenutbildningfinns ämnet också med en egen kursplan, en annanän den som gäller för gymnasieskolan.Enligt vad utskottet erfarit är det en ganska samstämmiguppfattning bland språkpedagoger att elever med annat modersmålbehöver en annan undervisning i svenska än den som övrigaelever får i kärnämnet svenska. Detta behov finns kvar ocksånär eleverna har lärt sig att klara svenska språket ivardagligt umgänge. Det förefaller vara ett problem att elevertenderar att övergå till "vanlig" undervisning i svenskaalltför . De går då miste om en specialanpassadundervisning som skulle ha kunnat hjälpa dem att utveckla sinspråkfärdighet så att svenskan kan bli ett intellektuelltredskap för deras studier i alla ämnen. redovisadeden ett regeringsuppdrag om regelförenklingavseende svenskundervisning för invandrare, sfi, och svenskasom andraspråk. I anslutning till detta har givit utett arbetsmaterial, bestående av bl.a. förslag till kursplan isvenska som andraspråk och avsett att under /94kunna utgöra underlag för planering och diskussioner iskolorna. understryker att det inte ersätter deprovisoriskt fastställda kursplanerna som nämnts i detföregående. I nämnda arbetsmaterial sägs bl.a. följande (s. 7).Ungdomar som studerar ämnet skall utveckla två språksamtidigt, både sitt modersmål och sitt andraspråk, svenska.Studiesituationen är krävande, eftersom dessa elever måsteinhämta faktakunskaper i skolans olika ämnen genom ett språksom de ännu inte behärskar. De bör, som stöd för sin språk- ochkunskapsutveckling, få riktad språkundervisning även påfördjupad nivå. Utvecklingen av ett andraspråk till en så högnivå att man kan följa gymnasiestudier i teoretiska ämnen är entidskrävande process som i allmänhet förutsätter undervisning isvenska som andraspråk under hela skoltiden.Skolverket beskriver i arbetsmaterialet kurser på fem nivåer.Den lägsta nivån anger mål för kurser för nybörjare i svenska.Den femte nivån i ämnet svenska som andraspråk beskriver denspråkfärdighet som eleverna bör uppnå i slutet av gymnasialutbildning. Om denna nivå sägs att målen för kursen ärspråkfärdighet och kunskap om språk på samma nivå som eleverfår som läser kärnämnet svenska i gymnasial utbildning.Utskottet anser det mycket angeläget att elever med annatmodersmål än svenska under sin gymnasietid får en undervisningsom ger dem lika goda förutsättningar som övriga elever atttillägna sig kunskaper i de ämnen som de valt för sinagymnasiestudier, och att gå vidare till högre utbildning. Densenaste tidens omfattande invandring på grund av händelser ivår omvärld förstärker behovet av medvetna åtgärder för attdetta skall bli verklighet. Principen om mål- ochresultatstyrning gör att kursplaner inte avses styrahur undervisningen bedrivs eller vilka lärare som skall skötaden, utan renodlas till att ange vilka mål som skall uppnås iolika ämnen och kurser. Målet för invandrarelevers undervisningi svenska skall enligt utskottets mening sättas lika högt somför svenska elevers. avslog vid föregående riksmöteett motionsyrkande om att betyg i svenska som andraspråk skullege allmän behörighet till högskoleutbildning. Utskottetsmotivering var att målet för undervisningen i svenska somandraspråk var lägre än för undervisningen i kärnämnet svenska(bet. 1992/93:UbU3 s. 30 f.). De kursplaner som därvidåsyftades är de som fortfarande provisoriskt gäller i avvaktanpå en ny läroplan.Sedan godkänt riktlinjer och regeringen utfärdatden nya läroplanen ankommer det på regeringen och Skolverketatt utforma kursplaner som är anpassade till denna. Det är ettviktigt ansvar för kommunerna att anordna undervisningen förolika elevgrupper på det sätt som bäst hjälper eleverna att nåmålet. Utskottet utgår från att undervisning i särskildagrupper och med lärare med särskild kompetens i storutsträckning kommer att behövas för undervisningen i svenskaför elever med annat modersmål. Frågan om obligatorium förskolan resp. för eleven har reglerats av regeringen iförordning. Utskottet ser ingen anledning för att nuändra på det förhållandet.Utskottet anser således att bör avslå motionerna1992/93:Sf644 yrkande 4 och 1992/93:Ub469.10. Övriga frågor om gymnasieskolanRegeringen föreslår att den nationella regleringen avfriluftsdagarna skall slopas. har dennareglering skett i gymnasieförordningen. I beslut år1991 om ny gymnasieskola (prop. 1990/91:85, bet. UbU16, rskr.356) ingick ett tillkännagivande om att läsåret bl.a. skulleomfatta friluftsverksamhet , vid sidan av dengaranterade undervisningstiden.Utskottet har inget att erinra mot att den nationellaregleringen av antalet friluftsdagar i gymnasieskolan slopas.Riksdagen bör alltså godkänna regeringens förslag därom.Ett nytt lärlingssystem bör enligt motionerna1992/93:Fi211 yrkande 15 och 1992/93:Ub499 (båda nyd) införas.Motionärerna hänvisar till de goda erfarenheterna av det tyskalärlingssystemet och vill ha en lärlingsutbildning däryrkesutbildning i ett företags regi kombineras med studier avvissa ämnen i skolan.Utskottet konstaterar att den nuvarande skollagen justinnebär möjlighet att ordna individuella program igymnasieskolan för elever som vill kombinera yrkesutbildning iett anställningsförhållande med studier av vissa ämnen iskolan. Denna form av lärlingsutbildning infördes den 1 juli1992 efter förslag i proposition 1991/92:157 (bet. UbU26, rskr.311). Det tyska lärlingssystemet innebär enligt motionärernaatt staten reglerar även den yrkesutbildning i företagsregi somingår i lärlingsutbildningen. Så är inte fallet med det svenskasystemet. Utskottet har inte funnit anledning att förändra dennuvarande svenska lärlingsutbildningen i det avseendet ochföreslår att avslår motionerna 1992/93:Fi211 yrkande15 och 1992/93:Ub499.En översyn av bestämmelserna om undervisningsgruppernasstorlek i vissa C-språk begärs i motion 1992/93:Ub412 (s).Det gäller bestämmelsen i 5 kap. 6 § gymnasieförordningen (SFS1992:394), där det sägs att kommunen är skyldig att anordnaundervisning i andra C-språk än tyska och franska endast omantalet elever som önskar detta uppgår till minst fem ikommunen. Enligt motionären är detta ett mycket högt krav somkan bli kostsamt för kommunerna och innebära att storabesparingar måste göras i övrig undervisning. Statsmakterna börunderstryka vikten av att eleverna kan få sina önskemål omolika ämnesinriktningar tillgodosedda, men det bör inte ske påett sätt som omöjliggör ett effektivt resursutnyttjande i deolika kommunerna.Utskottet noterar att den bestämmelse som motionärernaåsyftar infördes på regeringens initiativ den 1 juli 1991.Tidigare fanns bestämmelser om att undervisning fickstartas endast om antalet elever på en viss gren eller variantvar lägst åtta vid undervisningens början. För vissa grenar ochvarianter gällde andra gränser. Dessa regler, som hade sambandmed det tidigare statsbidragssystemet, upphörde att gälla den30 juni 1991.Den nya bestämmelsen utgör en garanti för att de "mindre"språken skall förekomma i gymnasieskolan i verkligheten ochinte bara i teorin. Utskottet ser inte anledning för riksdagenatt göra annan bedömning av detta än den dåvarande regeringengjorde och föreslår därför att avslår motionen.I motion 1992/93:Ub428 (nyd) föreslås bestämmelser somålägger idrottslärare och övriga lärare i bl.a.gymnasieskolan att låta eleverna under alla lektioner utföravissa rörelser i syfte att förebygga arbetsskador.Utskottet anser inte att föreskrifter av detta slag hör hemmai den mål- och resultatstyrning som statsmakterna numeratillämpar. bör därför avslå motion 1992/93:Ub428delvis.Riksdagen bör uttala ett fortsatt stöd förhemortsalternativet för idrottsaktiva ungdomar, anförs det imotion 1992/93:Kr514 (s) yrkande 4. Motionärerna anser att detär bra att allt fler idrottsgymnasier har startats under desenaste åren. De anser det viktigt att också det s.k.hemortsalternativet blir kvar och utvecklas, när gymnasieskolannu reformeras.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandet anföraföljande.I den gymnasieorganisation som föregick det nuvarandeprogramsystemet fanns det två former för gymnasiestudier därelitidrottande ungdomar kunde förena idrottsträning medstudier. Det ena var de s.k. idrottsgymnasierna, där ungdomarfrån hela landet kunde söka till en specialanpassad utbildningi vissa kommuners gymnasieskola. Många av eleverna fick alltsågå i denna utbildning långt från hemorten. Det andra varförsöksverksamheten med s.k. hemortsalternativ. Det innebar atteleven genom individuella timplanejämkningar fick byta ut per årskurs i ämne eller ämnen på sin studievägför att ägna sig åt idrottsträningutanför skolan. Förutsättningen var att eleven hade särskiltgoda förutsättningar inom den idrottsgren som träningen avsåg,och att han eller hon hade gynnsamma träningsförhållanden påskolorten.Idrottsgymnasierna är i den nya gymnasieorganisationenriksrekryterande. Hemkommunerna är skyldiga att betala för sinaungdomar om de söker och antas till sådan utbildning. I det nyasystemet finns däremot inte hemortsalternativet kvar som ensärskild anordning. De nationella programmen ger utrymme förindividuella val och lokala tillägg som totalt omfattar290--, varierande mellan programmen. Såvälindividuellt val som lokalt tilläg kan användas för ämnetspecialidrott, för vilket det finns en särskild kursplan. Detankommer på kommunerna att bestämma på vilka sätt och i vilkenutsträckning som elever med olika specialintressen skall fåutrymme för att utveckla dessa inom gymnasieskolans ram.Utskottet har noterat att regeringen hargivit i uppdrag att göra en översyn av systemet medriksrekryterande idrottsgymnasier. Uppdraget skall redovisassenast den 15 april 1994.Utskottet föreslår att avslår motion 1992/93:Kr514yrkande 4.Det finns enligt motion 1992/93:Ub432 (fp) mycket som tyderpå att pojkar i skolan gynnas på flickornas bekostnad. Pojkartar för sig och flickor sitter tysta och väntar på sin tur. Detysta flickorna kan enligt motionärerna iakttas särskilt pågymnasiet. Detta skulle kunna motverkas genom att undervisaflickor och pojkar i skilda grupper. Motionärerna nämner somett exempel på en möjlig åtgärd i sammanhanget att Skolverkettar initiativ och uppmuntrar sådana anordningar i grundskoloroch gymnasieskolor.Utskottet har noterat att har fått i uppdrag attutforma en strategi för utvärdering och utveckling avjämställdheten i skolan. I sin fördjupade anslagsframställningför perioden /95--1996/97 kommenterar dettauppdrag och anför bl.a. följande (s. 23).En förutsättning för att förverkliga skolans jämställdhetsmålär att könsskillnader i skolan definieras som en pedagogiskfråga där skolans ansvar och hur man hanterar könsskillnader iundervisningen betonas. Samundervisning av flickor och pojkarär här den givna grunden för arbetet, vilket inte uteslutertillfälliga enkönade undervisningsgrupper med tydliga syften.Att främja väljande och inflytande oberoende av kön innebäratt se, ta hänsyn till och förstå könsskillnader och derasrelationer till existerande skolkoder. Intresset har ihög grad koncentrerats till att nå en kvantitativt jämnkönsfördelning i skola, undervisning och läromedel. Framövermåste intresset mer riktas mot kritisk granskning av hurkunskaper förmedlas och införlivas samt effekterna av innehålloch budskap i läromedel och undervisning.Med dessa förutsättningar som utgångspunkt för en vägledandestrategi behöver insatser planeras på flera plan. Skolverketskall i första hand utveckla och sammanställa sådan kunskap somkan ligga till grund för lärares, skolledares m.fl. egettänkande och utvecklingsarbete. Ny kunskap skall tas fram iform av forskning om bl.a. könsskillnadernas betydelse iklassrumsinteraktionen.Regeringen tillsatte en arbetsgrupp för attarbeta med frågor om kvinnligt och manligt i skolan. Utskottetförutsätter att frågor rörande könsaspekter på bl.a. pedagogikoch klassrumssituationer behandlas av denna grupp.Arbetsgruppen har publicerat en antologi med bidragfrån olika forskare (är vi olika!). Antologin syftar tillkunskap och debatt om likheter och olikheter mellan pojkar ochflickor och deras olika villkor och förutsättningar i skolan.Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attriksdagen avslår motion 1992/93:Ub432.Mot bakgrund av den könsuppdelade arbetsmarknaden ochflickors tendens att välja traditionellt måstesyofunktionärerna ges ökat utrymme för att arbeta medflickors yrkesval, framhålls det i motion 1992/93:A811 (c)yrkande 40. Motionärerna vill att gör etttillkännagivande om detta.Utskottet erinrar om att ställt sig bakom vissa målför jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop. 1987/88:105,bet. UbU34 och AU27) som bl.a. innefattar en könsmässigtbetydligt jämnare rekrytering till olika utbildningsvägar.Ansvaret för att genomföra skolverksamheten så att de avriksdagen och regeringen angivna målen i olika hänseendenuppfylls åvilar kommunerna.