bet · GH01SoU7 · 1993-10-12 00:00:00 — Utskottet uttalade (s. 37) att detkunde se flera fördelar med ett områdesansvar fördistriktssköterskorna och underströk att det i propositioneninte fanns någonting som motsade att distriktssköterskorna ävenfortsättningsvis skall ha ett sådant ansvar.I propositionen föreslogs vidare att läkemedel som fårförskrivas av distriktssköterskor omfattas av sammaprisnedsättning och kostnadsbefrielse som läkemedel somförskrivs av läkare. Vidare förordades att en nyförsöksverksamhet genomförs i syfte att vidgaläkemedelssortimentet vad gäller distriktssköterskornasförskrivningsrätt.Regeringen skall återkomma till med förslag tillkompletterande bestämmelser i vissa hänseenden såvitt gällerhusläkarsystemet. beslutade i enlighet med utskottetsförslag.Regeringen har gett direktiv för en parlamentariskHusläkardelegation (dir. 1993:76) med uppgift att undertiden --följa utvecklingen ocheffekterna av husläkarreformen. Delegationen skall uppmärksammaregering och riksdag på behov av eventuella förändringar ochsärskilt följa och bedöma reformens effekter på fördelningen avhusläkare och andra läkare över landet samt frågor som rörproducent- och konkurrensneutralitet. Vidare skall delegationenbl.a. följa hur sjukvårdshuvudmännen utformarhusläkaråtagandena, hur medborgarna informeras m.m. Delegationenbör också i övrigt kunna ta upp andra frågor som kanaktualiseras till följd av husläkarreformen, heter det idirektiven.Regeringen har uppdragit åt ochSocialstyrelsen att i samarbete förbereda och följa upp enförsöksverksamhet med ett vidgat läkemedelssortiment vad gällerdistriktssköterskornas förskrivningsrätt. Försöksverksamhetenskall kunna inledas och bör omfatta tre år.I departementspromemorian Ds 1992:61 Samordnade bestämmelserom åligganden för hälso- och sjukvårdspersonalen föreslårutredaren , som haft regeringens uppdrag attutreda i vilken utsträckning olika yrkesgrupper inom hälso- ochsjukvården bör omfattas av bestämmelser utöver de föreskriftersom finns i tillsynslagen, att en lag införs om åligganden förhälso- och sjukvårdspersonalen. att allmänna läkarinstruktionen, reglementet försjuksköterskor och reglementet för barnmorskor skall upphöra attgälla. Efter remissbehandling bereds nu förslaget iSocialdepartementet.Läkemedelsverket har efter ett expertmöte givit utbehandlingsrekommendationer om antikonception. Under rubrikenPostkoital antikonception redovisas bl.a. att denna behandlingbör reserveras för kvinnor som hamnat i en nödsituation t.ex.efter våldtäkt. En metod är hormonell och innebär att fleratabletter (p-piller) tas med korta intervaller på visst sättefter ett oskyddat samlag. Återbesök bör ske efterbehandling. Eftersom metoden inte är fullständigt säker och kanleda till uttalade biverkningar bör den enligtrekommendationerna endast användas av läkare eller av barnmorskaefter personlig delegation av läkare. Behandlingen bör alltidföljas upp. Någon metod som fungerar som "dagen-efter-piller"att tas upprepade gånger under menstruationscykeln finns intetillgänglig för allmänt bruk. (Information från Läkemedelsverketnr 1993:4).Regeringen har uppdragit åt att i samrådmed utreda om barnmorskor med rimliga krav påmedicinsk säkerhet självständigt kan medges rätt att förskrivaläkemedel som används i födelsekontrollerande syfte. Enligtuppdraget är det av särskild vikt att frågan bereds medbeaktande av att barnmorskor som idkar enskild verksamhet oftaarbetar utan läkares förmanskap. harförberett föreskrifter angående vilka läkemedelförskrivningsrätten skall omfatta. förslagtill Allmänna råd och föreskrifter har varit på remissoch remissynpunkterna bearbetas för närvarande.Utskottets bedömningUtskottet anser att det husläkarsystem som införs i huvudsak tillgodoser de syften som framförs imotionerna So464 (fp) och So452 (c). Egenvården berörs också iPrioriteringsutredningens arbete. Motionerna avstyrks.Husläkarsystemet förutsätter en effektiv samverkan mellanolika personalkategorier och mellan olika vårdnivåer för att påbästa sätt tillgodose patienternas vårdbehov. Avgörande för enfortsatt positiv utveckling av den öppna vården påprimärvårdsnivå är att samspelet mellan husläkaren,distriktssköterskor och personal inom barn- och mödrahälsovårdenfungerar väl. Husläkardelegationen skall ha till uppgift bl.a.att följa hur sjukvårdshuvudmännen utformar husläkaråtagandena.Delegationen skall vidare uppmärksamma regering och riksdag påbehov av eventuella förändringar. Något intiativ från riksdagenbehövs inte med anledning av motion So471 (m, s, fp, c, kds)yrkande 1. Motionsyrkandet avstyrks.Frågan om en självständig rätt för barnmorskor att förskrivaläkemedel som används i födelsekontrollerande syfte övervägs förnärvarande i och . Utskottetavstyrker därför motionerna So471 (m, s, fp, c, kds) yrkande 3och So510 (s) yrkande 4.AkutsjukvårdenI motion 1992/93:So444 av (nyd) berörs olikaaspekter på en bättre akutsjukvård. Motionären hemställer attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förbättra kvaliteten i det akutaomhändertagandet av svårt skadade och sjuka genom att införaspecialiteten "emergency medicine" efter anglosaxiska förebilder(yrkande 1), att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att bygga upp särskildatraumacentra i efter amerikansk förebild (yrkande2), att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ambulans- och helikopterverksamhetenmåste byggas ut (yrkande 3), att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att akutomhändertagande av svårt skadade personer måste ges högreprioritet inom sjukvården (yrkande 4), att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om attkompetensgraden för de jourhavande inom akutsjukvården måstehöjas (yrkande 5), att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om införande avprestationsersättning på akutmottagningar i syfte att locka merkvalificerade läkare att tjänstgöra där (yrkande 6), samtatt som sin mening ger regeringen till känna attfrågan om akutsjukvårdens organisation utreds i syfte att minskadödligheten och att förbättra förutsättningarna för ett positivtoch snabbare vårdresultat för patienterna samt i övrigt höjaeffektiviteten och minska kostnaderna såväl för den enskilde somför samhället, allt i enlighet med de förslag som framförts imotionen (yrkande 7). I motionen anförs att i framför alltUSA har särskilda traumacentra byggts upp. Erfarenheterna därhar varit mycket goda, och studier har visat en dramatiskminskning i andelen dödsfall och allvarliga komplikationer.Erfarenheten där har också visat att ambulans- ochhelikopterverksamheten måste byggas ut medcentraliseringen av traumavården. Enligt motionären har akutomhändertagande av svårt skadade personer inte getts någon högreprioritet inom sjukvården i . Det råder en starktdecentraliserad organisation, och bemanningen och resurserna vidrespektive akutmottagning och akutsjukhus är högst varierande.I aktiva uppföljning har akutverksamhetengranskats i olika delar av landet. I en projektrapport frånfebruari 1992, Trauma och astma, Medicinsk revision1988--90, redovisas iakttagelser från ochNorrbottens läns landsting. Syftet med studien angavs vara attgranska och utvärdera det akuta omhändertagandet inom tvåområden med olika krav på sjukvårdsorganisationen, nämligenpatienter med svåra trauma och astma, som grund för endiskussion om kvalitet och säkerhet, och försjukvårdshuvudmännens eget förändringsarbete.I en inledande sammanfattning till rapporten sägs följandebeträffande trauma.De resultat som erhållits ger anledning till en diskussion omatt kategoriindela och nivåstrukturera akutsjukhusen, och attdärvid säkerställa personella och materiella resurser sommotsvarar kraven på adekvat traumavård. En förutsättning för enmer koncentrerad akutsjukvårdsorganisation är vidare ett välfungerande sjuktransportsystem. Ambulanssjukvården bör därförförstärkas med ökad tillgång till ambulanshelikopter.Följande sägs om astma.De resultat som erhållits ger anledning till en diskussion omen förbättrad och kontinuerlig utbildning av den vårdpersonalsom kommer i kontakt med astmapatienter, samt en förbättring avpatienternas kunskaper om sin egen sjukdom. Detta gäller inteminst primärvården, där allt fler astmapatienter sköts. Dennarapport behandlar dock endast den slutna vården.Socialstyrelsen gjorde en samtidig inspektionav ett antal akutmottagningar spridda över hela landet. I enrapport däröver sägs inledningsvis att akut- ochjourverksamhetens omfattning och kvalitet har stor aktualitet imånga landsting. Förutom iakttagelsen i samband med Aktivuppföljning där studier från /visade påkonsekvenserna av bristande kompetens, sägs att ett antaltillsynsärenden hos de regionala tillsynsenheterna har gälltfall där jourhavande läkares kompetens varit bidragande orsaktill händelseförloppet. Syftet med inspektionen är att somkomplettering till annat material inom ämnesområdet få enaktuell ögonblicksbild av beredskapen och pågående verksamhetvid akutmottagningarna en vanlig vardagskväll.Under rubriken har bl.a. följande redovisats (s. 15i rapporten).Inspektionen har visat att beredskapen för akutomhändertagande generellt sett är god. Tillgänglighetentill akutmottagningarna är också bra.Väntetiderna var ibland långa, trots att det inte fanns såmånga patienter i väntrummet. Det är ovanligt med riktlinjer förinkallande av bakjour vid långa väntetider.Våra iakttagelser vid inspektionen och den senare insamladestatistiken över antalet sökande till akutmottagningarna stöderslutsatsen att antalet akutmottagningar, som är öppna ,bör kunna reduceras och akut verksamhet koncentreras till färresjukhus.Som primärjour tjänstgör vid några av de mindre sjukhusenAT-läkare med kort erfarenhet (2--3 mån). På flertalet sjukhus,där AT-läkare är primärjour, finns dock stöd i form avmellanjour eller genom att bakjouren befinner sig påakutmottagningen eller är lätt tillgänglig i hemmet. Styrelsensprincipiella inställning är att AT-läkare inte ensamma börtjänstgöra som primärjour. Självfallet måste den som fullgörAT-tjänstgöring få tillfälle att självständigt undersöka ochbedöma akuta fall, men detta måste under en inskolningsperiodske under direkt handledning av en mera erfaren läkare, som helatiden finns tillgänglig på sjukhuset.Inspektionen gav ett något överraskande resultat beträffandekirurgbakjourerna vid region/undervisningssjukhusen.Trots att det ingick i förutsättningarna för inspektionen attbakjouren ombads komma in till akutmottagningen och dettaförklarades för vederbörande vid telefonsamtalet, infann sigendast tre av de åtta inkallade. Man kan givetvis ha förståelseför att en inspektion av tillsynsmyndigheten inte iangelägenhetsgrad kan jämföras med omhändertagande av offrenefter en större trafikolycka. Mera oroande är uppgifterna frånnattpersonalen på vissa akutmottagningar att bakjouren endastfår kontaktas av mellanjouren, att bakjouren aldrig tillkallaseller ens underrättas, när både primär- och mellanjouren ärupptagna av var sin pågående operation och inte hellertillkallas om väntetiden för icke omhändertagna patienter påakutmottagningen uppgår till 6--7 timmar.I nr 34/1993 s. 2778 f. redovisasresultatet av en delstudie av bemanningen vid landetsakutsjukhus under jourtid. Delstudien ingår i ett projekt vidSBU rörande omhändertagande av trafikolycksfall i den svenskasjukvården. Artikeln har rubriken "Skicka akutfallen direkt tillspecialist! Oekonomiskt med oerfaren i primärjouren".Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att inom ramen för sinuppföljnings- och tillsynsverksamhet tagit upp frågor om akut-och jourverksamhetens omfattning och kvalitet. Utskottet utgårfrån att de av påtalade konsekvenserna avbristande kompetens inom jourverksamheten därvid kommer attbeaktas. Något intitiativ från behövs därför inte.Motion So444 (nyd) avstyrks.VårdgarantiI motion 1992/93:So442 av och (båda nyd) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att vårdgarantinbör omfatta alla hjärtsjukdomar som kräver kirurgisk behandling(yrkande 1). Motionärerna anför att införandet av envårdgaranti för coronarsjukdom (kranskärl) har medfört avsevärdaförbättringar för denna patientkategori men att detta tyvärr harskett på bekostnad av andra svårt hjärtsjuka. en aortaklaffoperation har ökat på många håll. Vidarehemställer motionärerna om ett tillkännagivande till regeringenom att väntetiden för utredning och behandling maximalt får från det tillfälle då behovet uppstått (yrkande2).Representanter för staten och Landstingsförbundetrekommenderade sjukvårdshuvudmännen att införa en s.k.vårdgaranti för vissa operationer och andramedicinska insatser. Den patient som omfattas av vårdgarantinskall bli behandlad från det att patienten harsatts upp på vårdplaneringslista. Om patienten inte skulle kunnabli behandlad på den egna kliniken, skallpatienten erbjudas vård vid annan klinik inom sjukvårdsområdet,hos annan sjukvårdshuvudman eller hos privat vårdgivare.Följande tio behandlingar/insatser omfattas av vårdgarantin,nämligen utredning och behandling av kranskärlssjukdomar, totalledplastik i höft- och knäled, operationer av gråstarr,operation av gallstenssjukdom, operation av ljumskbråck,operation av godartad prostataförstoring, kirurgisk behandlingav urininkontinens hos kvinnor, kirurgisk behandling av prolaps(framfall) samt utprovning av hörapparat.Parterna enades också om att allmänna rådskall vara vägledande för bedömningen av vilka patienter somomfattas av vårdgarantin. Vidare var parterna överens om atteffekterna av vårdgarantin måste följas upp vad gällerproduktion, väntetider, indikationer och konsekvenser för andrapatientgrupper m.m. Detta arbete skulle bedrivas gemensamt avSocialstyrelsen och . Statligt bidraglämnades engångsvis med sammanlagt för år1992 till berörda sjukvårdshuvudmän.I allmänna råd från 1991:11 God vård irätt tid anger styrelsen riktlinjerna för vilka indikationer somskall bilda underlag för läkarnas bedömning. De allmänna rådenskall medverka till att människor bedöms på samma medicinskagrunder.I sitt betänkande 1991/92:SoU15 behandlade utskottetmotionsyrkanden liknande de nu aktuella (s. 125 f.). Utskottetuttalade att vårdgarantin är ett viktigt medel för att utjämnaväntetiderna i landet för vissa angelägna operationer ochbehandlingar. Effekterna av vårdgarantin vad gäller produktion,väntetider och konsekvenser för andra patientgrupper m.m. skallföljas upp. hade inte anledning att då överväga någonförändring av vårdgarantin. Motionsyrkandena avstyrktes.Vårdgarantin gäller även enligt den s.k.Dagmaröverenskommelsen (prop. 1992/93:17 s. ).I propositionen anges att parterna har kunnat konstatera atterfarenheterna av vårdgarantin är goda samt att detrådde enighet om att det var angeläget att ett rikstäckandevårdgarantisystem med gemensamma indikationer och möjlighet attremittera patienter över hela landet bibehålls även 1993.Landstingsförbundet skulle rekommendera sjukvårdshuvudmännenriktlinjer för en fortsatt vårdgaranti under år 1993.I budgetpropositionen (prop. 1992/93:100 bil. 6 s. 79)angavs att ännu inget fanns som tydde på att andrabehandlingsinsatser fått stå tillbaka till följd av de insatsersom gjorts inom de områden som vårdgarantin omfattar.En arbetsgrupp med företrädare för följer utvecklingen och erfarenheterna avvårdgarantin.Från har inhämtats att styrelsenkontinuerligt via sitt medicinska råd för hjärt/kärlsjukdomarhar kunnat följa utvecklingen och dragit slutsatsen attsjukhusen har kunnat prioritera på ett för patienterna riktigtsätt, möjligen med undantag för där detfunnits resursproblem för just klaffoperationer. Diskussion harenligt uppgift förts om möjligheterna att öppna en ny klinik vidHuddinge sjukhus. För att möta resursbristen har länslandsting enligt uppgift köpt en del kapacitet av Sophiahemmet.Utskottet gör följande bedömning.Effekterna av den införda vårdgarantin följsupp av och . bördärmed inte överväga något initiativ med anledning av motionSo442 (nyd). Motionen avstyrks.SamverkansavtalI motion 1992/93:So455 av och () begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om samverkansavtal. Motionärerna anför attsamverkansavtal tecknas med privata vårdgivare avsjukvårdshuvudmannen. Avtalet meddelas till Försäkringskassanoch läkaren blir därefter ansluten dit. När avtalet är tecknathar sjukvårdshuvudmannen, enligt motionärerna, inget inflytandepå verksamheten. Kostnaderna för samverkansavtalet dras av frånstatsbidraget till landstingen. När en praktik överlåtesberäknas ersättning för utrustning m.m. men också för eventuelltförekommande samverkansavtal. Det finns enligt motionärerna enhandel med samverkansavtal vilket innebär att landstingen blirbundna till samverkansavtalen utan att kunnapåverka vem som har avtalet eller i övrigt kunna krävakvalitetskontroll eller samarbete.Utskottet gör följande bedömning.Enligt vad utskottet har erfarit är sjukvårdshuvudmännen närde träffar samverkansavtal med privata vårdgivare i allmänhetangelägna om att sedvanliga avtalsvillkor skall gällabeträffande personligt ansvar, avtalstidens längd, uppsägning avavtalet m.m. Något initiativ från sida behövs inte.Motion So455 (s) avstyrks.Tolkar inom sjukvårdenI motion 1992/93:So432 av m.fl. (v)hemställs att hos regeringen begär en översyn avtolkverksamheten enligt vad i motionen anförts om nödvändighetenav att använda auktoriserade tolkar. Motionärerna anför attenligt uppgift från olika landsting, förekommer det att man istället för auktoriserade tolkar använder sig av anhöriga,vänner eller personal. Det är vanligare nu när olika enheter harfått ett eget budgetansvar. Det är ett sätt att spara pengar. Dåanhöriga, vänner eller personal används som tolkar blir detbrister i patientens säkerhet. Dessa behöver inte följa deetiska regler som finns om att vara neutral och opartisk. De harkanske inte heller tystnadsplikt. Missförstånd kan lättareuppstå och slutsatser dras av felaktig information, heter det imotionen.I Hälso- och sjukvårdslagen med kommentarer av (tredje upplagan 1990) sägs bl.a. följande i kommentarerna tilllagens 2 a § såvitt gäller upplysningar till invandrare(FL=Förvaltningslagen).Enligt 8 § FL bör alla myndigheter, som har att göra med någonsom ej behärskar svenska språket eller är allvarligt hörsel-eller talskadad, vid behov anlita tolk. Denna grundprincip fåranses vara vägledande också inom den offentliga hälso- ochsjukvården, även om paragrafen till följd av bl.a. FL:s allmännasystematik -- den dagliga verksamheten inom vården kan inteanses vara en del av "förvaltningsmyndigheternas handläggning avärenden" (1 § FL) -- inte är formellt tillämplig där. Det böremellertid i sammanhanget erinras om att de regler i FL somberör myndigheternas serviceskyldighet också gäller annanförvaltningsverksamhet hos myndigheter än handläggning avärenden och att därmed skyldigheten i 4 § FL att "lämnaupplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp tillenskilda i frågor som rör myndigheternas verksamhetsområde" oftafår anses inkludera ett åliggande att biträda med tolkservicenär det blir nödvändigt i en vårdsituation, "i den utsträckningsom är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behovav hjälp och myndigheternas verksamhet".Utskottet har från inhämtat att fråganom tolkkostnader i samband med hälso- och sjukvård tillasylsökande och flyktingar är aktuell. har tecknat centralaöverenskommelser om ersättning till sjukvårdshuvudmännen förhälso- och sjukvård till asylsökande och flyktingar.Överenskommelserna har även omfattat ersättning förtolkkostnader. har sagtupp den centrala överenskommelsen. Avsikten är enligt uppgiftatt träffa lokala överenskommelser med berördasjukvårdshuvudmän. Verket menar att sjukvårdshuvudmännen skallsvara för tolkkostnaderna. Flera landsting har nyligentillskrivit regeringen () och hemställt attregeringen omprövar invandrarverkets beslut att inte betalatolkkostnader i samband med hälso- och sjukvård åt asylsökandeoch flyktingar.I bereds dessa frågorsåväl i form av enskilda överklagningsärenden som förberedelsermed en proposition vilken har aviserats till november.Utskottet gör följande bedömning.Enligt 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall hälso-och sjukvården bedrivas så att den uppfyller kraven på en godvård. Detta innebär bl.a. att den skall vara av god kvalitet ochtillgodose patientens behov av trygghet i vården ochbehandlingen, bygga på respekt för patientens självbestämmandeoch integritet samt främja goda kontakter mellan hälso- ochsjukvårdspersonalen. Av bestämmelser (4 och 8 §§) iförvaltningslagen (1986:223) följer att tolk vid behov böranlitas inom den offentliga hälso- och sjukvården.Frågan om vilken tolk som skall anlitas i ett enskilt fall ären känslig fråga som måste få ökad uppmärksamhet utifrånpatientens situation och önskemål. Något initiativ frånriksdagens sida behövs inte. Utskottet avstyrker motion So432(v).Kunskaper i invandrarspråkI motion 1992/93:Sf644 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om meritvärdering av kunskaper i invandrarspråk vidtillsättning av vissa tjänster (yrkande 5). Motionärernaanför att vård och omsorg till äldre invandrare ofta stöter påproblem till följd av dessa invandrares bristande kunskaper isvenska. Ett sätt att möta dessa svårigheter kan, enligtmotionärerna, vara att räkna kunskaper i invandrarspråk som enmerit vid tillsättningen av tjänster vilka till väsentlig delhar invandrargrupper som vård- och omsorgstagare.I betänkandet 1992/93:SoU16 behandlade utskottet motionerom invandrares situation, bl.a. behov av vård och omsorg på detegna språket. Motionerna tog sikte på äldre invandrare (s. 15f.). Utskottet anförde sammanfattningsvis att det utgick ifrånatt regeringen noga följer frågan om äldre invandrares speciellasituation och senare återkommer med förslag. Något uttalande medanledning av de då aktuella motionerna behövdes inte.Från Landstingsförbundet har inhämtats att landstingensköter sin rekryteringspolicy självständigt. I riktlinjer ellerpersonalpolitiska program hos många landsting anges emellertidatt kunskaper i visst invandrarspråk kan beaktas som en särskildmerit vid tillsättning av viss tjänst.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet anser det angeläget att sjukvårdshuvudmännen beaktarde problem som tas upp i motionen. Något initiativ frånriksdagens sida behövs inte i de frågor som tas upp i motionSf644 (s) yrkande 5. Yrkandet avstyrks därför.Examination av medicinalpersonal med utländsk examenI motion 1992/93:So420 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförtsom förändringar i förutsättningarna för undervisning/examinationför erhållande av svensk legitimation av medicinalpersonal.Motionärerna anför att personer som har utländsk medicinskutbildning kan efter komplettering erhålla svensk legitimation.Förutsättningarna är bl.a. godkänt språkprov och godkänd kurs isvensk hälso- och sjukvårdslagstiftning. Motionärerna anför attdet är två problem, dels att antalet kurser ärotillräckligt i förhållande till antalet personer med adekvatbakgrund, dels att det inte finns någon gräns för antalet gångeren person som misslyckats i examineringen får försöka igen. Detorsakar köer till kurserna.Utskottet behandlade i betänkandet 1992/93:SoU1 en motionmed krav på översyn av regler angåendekomplettering av utländsk utbildning för svensksjuksköterskelegitimation. Det gällde möjligheten att läsa endel kurser på distans och tentamensmöjligheten på fler orterm.m. Utskottet konstaterade (s. 15) att en del av de hindermotionärerna pekat på hade undanröjts samt att arbetet för attta bort ytterligare hinder fortsatte inom . Någotinitiativ från sida behövdes inte.