bet · GH01NU5 · 1993-11-09 00:00:00 — Ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet, m.m. 1993/94NU5ÄrendetI detta betänkande behandlasdels proposition 1992/93:257 om ändrad lagstiftning förförsäkringsverksamhet med anledning av ,dels -- helt eller delvis -- fem motioner från allmännamotionstiden ,dels fem motioner från allmänna motionstiden . Utskottet tillstyrker regeringens förslag till lagändringar.Dessa syftar till att anpassa reglerna för försäkringsrörelsetill de direktiv för försäkringsområdet som EG har antagit.Lagändringarna, som föreslås träda i kraft medEES-avtalet, innebär bl.a. ökade möjligheter för utländskaförsäkringsgivare att erbjuda försäkringar i Sverige.Vidare avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden rörandeförsäkringsfrågor. Förslag om ändrade regler för kollektivasakförsäkringar avstyrks med hänvisning till attberedningsarbete pågår inom . Motioner omkönsdiskriminerande försäkringsvillkor resp. byte avförsäkringsbolag avstyrks eftersom förslag på dessa områdenväntas från . Slutligen avstyrks yrkandenom åtgärder för att trygga fullgörandegarantier och om bildandeav ett kreditförsäkringsbolag.Motionerna om kollektiva sakförsäkringar avstyrks också i enreservation av företrädarna för Socialdemokraterna, men på enannan grund än utskottsmajoriteten; de anser att sådanaförsäkringar har flera fördelar. Motionerna omfullgörandegarantier och om kreditförsäkringsbolag följs delvisupp i två reservationer (nyd). I proposition 1992/93:257 föreslås -- efter föredragning avstatsrådet -- att antar förslag till1. lag om EES-försäkringsgivares verksamhet i ,2. lag om vissa avtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring,3. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),4. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländskaförsäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i ,5. lag om ändring i lagen (1989:1079) om livförsäkringar medanknytning till värdepappersfonder,6. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410),7. lag om ändring i lagen (1989:508) om försäkringsmäklare,8. lag om ändring i lagen (1993:000) om ändring i lagen(1947:576) om statlig inkomstskatt,9. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979),10. lag om ändring i lagen (1992:1324) om ändring i lagen(1992:560) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialerm.m.,11. lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410).Lagförslagen, av vilka de tio första har granskats avLagrådet, återges i bilaga 1. De motioner från allmänna motionstiden sombehandlas här är följande:1991/92:N227 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag som leder till attkönsdiskrimineringen vid utbetalning av pensionsförsäkringavskaffas.1991/92:N237 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en översyn av pensionsvillkoren.1991/92:N266 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagstiftning som innebär attkollektiv sakförsäkring, om inte särskilda skäl talar förundantag, skall vara baserad på individuell anslutning.1991/92:N271 av () såvitt gäller yrkandena attriksdagen1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att stärka berörda myndigheters möjlighetatt bevaka konkurrensförhållandena på försäkringsmarknaden,2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om principen att kollektiv sakförsäkring skall varabaserad på individuell anslutning,4. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att utvärdera vilka konsekvenser denkollektiva hemförsäkringen med reservationsrätt får, såväl förkonsumenterna som för en sund utveckling av försäkringsväsendetpå kort och lång sikt.1991/92:N279 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ändringar i försäkringslagen.De motioner från allmänna motionstiden sombehandlas här är följande:1992/93:N213 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagstiftning som innebär attkollektiv sakförsäkring, om inte särskilda skäl talar förundantag, skall vara baserad på individuell anslutning.1992/93:N252 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omfriare regler vid byte av pensionsbolag.1992/93:N256 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av att utreda om en värdering av fastigheter m.m. iförsäkringsbolag enligt lägsta värdets princip är den mestlämpliga värderingsmetoden.1992/93:N282 av och Bo G Jenevall (båda nyd)vari yrkas att riksdagen1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bildandet av ett nytt kreditförsäkringsbolag medkapital på 3 för att tillhandahålla svenskamarknaden fullgörandegarantier och exportkreditgarantier,2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att finansiera kreditförsäkringsbolaget med medelfrån Fond 92--94 med 3 000 000 000 kr.1992/93:N287 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att staten bör ta på sig ett ansvar för att tryggafullgörandegarantierna,2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att utreda reglerna för kreditinstituten. LagförslagenPå grundval av proposition 1992/93:222 om ändringar i svenskförsäkringsavtalsrätt med anledning av harriksdagen beslutat om anpassning avlagstiftningen till reglerna i den s.k. andra generationen avskade- och livförsäkringsdirektiven (bet. 1992/93:LU16). Dettabeslut avser anpassning bl.a. till regler beträffande tillämpliglag på försäkringsavtal och försäkringstagares rätt att säga uppavtal.I den nu föreliggande propositionen 1992/93:257 lämnas förslagtill sådana förändringar i lagstiftningen förförsäkringsverksamhet som följer av anslutning tillavtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Genomdetta avtal har åtagit sig att införa de regler somfinns i tretton direktiv som EG antagit för försäkringsområdet.Direktiven har tagits in i bilaga IX till . Tilldessa direktiv hör de nämnda skade- ochlivförsäkringsdirektiven.Av propositionen framgår att EG antagit ytterligare direktivpå försäkringsområdet, nämligen den s.k. tredje generationensskade- och livförsäkringsdirektiv. Dessa ingår ännu inte iEES-avtalet, men när så blir fallet förestår en ny anpassning avden svenska försäkringslagstiftningen. Detta förhållande gör attvissa av de ändringar som föreslås är av övergångskaraktär.De principer som ligger bakom de direktiv som är aktuella idetta lagstiftningsärende innebär bl.a. att alla medlemsländerskall uppställa krav på auktorisation för att ettförsäkringsföretag som etablerar ett huvudkontor inom landetsterritorium skall få driva försäkringsrörelse där. Detsammaskall gälla för att ett sådant företag i ett annat medlemslandskall få driva försäkringsrörelse genom en agentur eller filial.Principen om etableringsfrihet innebär att auktorisation alltidskall beviljas om de krav som uppställts i direktiven uppfyllts.I vissa fall får försäkringsföretaget med stöd av sinauktorisation erbjuda försäkringar i andra länder utan att detdär får ställas krav på etablering eller särskilt tillstånd.Hemlandets myndigheter skall ha huvudansvaret för övervakningav företagets soliditet avseende verksamheten inom helagemenskapen. Hemlandets tillsynsansvar för soliditeten omfattarsåledes även den verksamhet som bedrivs genom agenturer ochfilialer etablerade i andra medlemsländer. För övrig tillsynsvarar myndigheterna i det land där verksamheten bedrivs.Uppdelningen av tillsynsansvaret förutsätter att varjemedlemsland godtar övriga medlemsländers regler om bl.a.soliditet. Direktiven innehåller därför regler som syftar harmonisering av grundläggande bestämmelser för verksamheteni ett försäkringsföretag. Detta gäller bl.a. i fråga omauktorisationskrav och soliditetsberäkning. Direktiveninnehåller även regler om ömsesidigt godkännande av andraländers bestämmelser om bl.a. beräkning av försäkringstekniskaskulder.Lagförslagen i den nu aktuella propositionen innebär bl.a. attvid prövning av ansökan om koncession skall kravet på en sundverksamhet endast avse den enskilde försäkringsgivaren och inte-- som -- avse förenlighet med en sundutveckling inom hela försäkringsväsendet. Dessutom införs enuttrycklig regel om att koncession inte får vägras av det skäletatt det inte behövs någon ytterligare försäkringsgivare. Detblir möjligt för utländska försäkringsföretag hemmahörande i ettland inom EES att här driva verksamhet inte bara, som ,via generalagentur utan också via filial. Det nu gällande kravetpå deponering av värdehandlingar avskaffas för sådana företag.De ges vidare möjlighet att marknadsföra vissa typer avförsäkringar här utan att vara etablerade i landet (s.k.gränsöverskridande verksamhet). Även försäkringsgivare iförsäkringssammanslutningar, t.ex. 's, ges rätt attetablera sig och få koncession här i landet under förutsättningatt de etablerar en generalrepresentation och utser ett ombudatt företräda försäkringsgivarna i händelse av tvist.Anpassningen till EG-direktiven medför vidare att svenskaförsäkringsföretag och agenturer till utländskaförsäkringsföretag från ett land utanför EES skall ha en visslägsta soliditet. Skadeförsäkringsbolag som meddelarkreditförsäkring skall dessutom inrätta en särskildutjämningsreserv för förlusttäckning. Det nuvarande kravet påtillstånd från för att försäkringsbolag skallfå äga andelar i värdepappersfonder och andra juridiska personerän aktiebolag tas bort. Det införs vidare en allmänplaceringsregel för skadeförsäkringsbolag med krav på att deförsäkringstekniska skulderna skall motsvaras av tillgångar isamma valutor och lokaliserade till samma länder.Propositionen innehåller även förslag till en ny indelning iförsäkringsklasser, dvs. den typ av försäkringar som ettförsäkringsbolag kan meddela. En uppdelning görs i direktskadeförsäkringsrörelse och direkt livförsäkringsrörelse. Dessaverksamheter får enligt huvudregeln inte bedrivas i sammaförsäkringsbolag. Begreppet personförsäkring utmönstras urförsäkringsrörelselagen (1982:713).Som tidigare nämnts sker en uppdelning av tillsynsansvaret.Detta innebär bl.a. att en i etablerad agentur ellerfilial till en försäkringsgivare hemmahörande i ett land inomEES skall stå under tillsyn av hemlandsmyndigheten såvitt gällersoliditeten medan skall kontrolleraetableringens verksamhet i övrigt. Verksamhet som ettförsäkringsföretag i tredje land driver i genom engeneralagent skall som huvudregel stå under Finansinspektionenstillsyn. Om ett utländskt försäkringsföretag bryter motuppställda regler skall , eller regeringen ivissa fall, samråda med den utländska myndigheten innan åtgärdervidtas.Propositionen innehåller förslag till två nya lagar: lag omEES-försäkringsgivares verksamhet i och lag om vissaavtalsvillkor för rättsskyddsförsäkring. I övrigt föreslåsändringar i åtta lagar. Samtliga ändringar föreslås träda ikraft med EES-avtalet.Propositionen har inte föranlett några motioner.Utskottet tillstyrker regeringens förslag. I lagen omEES-försäkringsgivares verksamhet i föreslår utskottetdock att normgivningskompetensen i två fall delegeras tillregeringen -- med möjlighet till vidaredelegation -- i ställetför direkt till . Genom ett par av regeringenslagförslag ändras även ikraftträdandebestämmelserna tilltidigare ändringslagar. I bilagorna 3 och 4 har de nu aktuellaändringarna av ikraftträdandebestämmelserna klargjorts.Kollektiv sakförsäkringI motionerna 1991/92:N271 (m), 1991/92:N266 (fp) och1992/93:N213 (fp) framförs kritik mot det sätt på vilketkollektiva sakförsäkringar är utformade. De två sistnämndamotionerna är skrivna av samma motionär och i stora delarlikalydande. I båda dessa motioner efterlyses förslag tilllagstiftning som innebär att kollektiv sakförsäkring, om intesärskilda skäl talar för undantag, skall vara baserad påindividuell anslutning. Motionären anför att en medlem i enorganisation blir ansluten till t.ex. en kollektiv hemförsäkringom han inte utnyttjar sin reservationsrätt. Detta är en form avnegativ avtalsbindning som näringsidkare på andra områden intefår använda sig av, påpekas det. Ett stort antal hushåll, enligtmotionären uppskattningsvis 300 000 hushåll, blirdubbelförsäkrade utan att ha någon nytta av det. Honifrågasätter vidare om premierna för kollektiva sakförsäkringarär förenliga med den s.k. skälighetsprincipen inomförsäkringsrätten.Även i den tredje motionen -- motion 1991/92:N271 (m) --föreslås att kollektiv sakförsäkring skall vara baserad påindividuell anslutning. Genom den nuvarande ordningen bindsmedlemmarna till ett visst försäkringsbolag och till en vissprodukt utan att de ges någon reell möjlighet att välja,understryker motionären. Kollektiva sakförsäkringar medreservationsrätt riskerar att förstöra konkurrensen påförsäkringsmarknaden bl.a. genom att upphandlingen baseras påintressegemenskap mellan fackliga organisationer och istället för på affärsmässighet, sägs det vidare i motionen.Dessutom påpekas att de fackliga organisationerna i mitten av1980-talet vägrade lämna uppgifter om sittupphandlingsförfarande till , närdenne utredde konkurrensaspekterna på denna typ av försäkringar.Slutligen anför motionären att skälighetsprincipen kräver enlängre gående differentiering av premierna än vad som förekommervid kollektiv hemförsäkring. Mot denna bakgrund framställermotionären yrkanden också om utvärdering av dessa försäkringarseffekter samt om förstärkning av möjligheterna att bevakakonkurrensförhållandena på försäkringsmarknaden.Näringsutskottet har behandlatmotionsyrkanden om kollektiva sakförsäkringar. Senast skeddedetta (bet. 1990/91:NU31). Utskottet avstyrkte dåyrkanden av motsvarande innebörd som de nu aktuella, dvs. kravpå utvärdering av kollektiva sakförsäkringars effekter och pålagstiftning om individuell anslutning ochupphandlingsförfarande vid tecknande av sådana försäkringar.Reservationer (m, fp, c) förelåg på alla dessa punkter.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets förslag.I mars 1992 besvarade statsrådet en interpellation(1991/92:101) av (), som är den ena avmotionärerna, angående kollektiva hemförsäkringar. Av svaret (RD1991/92:85) framgick att statsrådet ansåg att premiesättningenvid kollektiva hemförsäkringar inte strider motskälighetsprincipen. Han nämnde att Försäkringsrättskommitténsförslag till skadeförsäkringslag (se SOU 1989:88), som bl.a.innehåller förslag till avtalsrättsliga regler för den aktuellatypen av gruppförsäkringar, bereddes inom Justitiedepartementet.Enligt statsrådet föranledde interpellationen inte någrainitiativ till ändringar i försäkringsrörelselagen, men hanuppgav att sådana kan behöva övervägas på nytt när förslag tillny försäkringsavtalslag föreligger.Härefter har inom utarbetats ett förslagtill ny försäkringsavtalslag (Ds 1993:39). I betänkandet(s. 192) föreslås bl.a. att det skall krävas anmälan från denenskilde för att denne i egenskap av anställd eller konsumentskall anses ansluten till en gruppskadeförsäkring. Om dettaförslag genomförs medför det att kollektiva sakförsäkringar medreservationsrätt inte längre skulle godtas. Det framhålls ibetänkandet att det är naturligt att den enskilde själv skaffarsig ett skydd i form av en hemförsäkring. De personer som ärmindre benägna att teckna individuell försäkring, men som ärmedlemmar i en organisation, bör genom information kunna fås attgenom anmälan ansluta sig till en kollektiv försäkring, sägs detvidare. Det anförs också att det ter sig föga rimligt att någonskall påtvingas en försäkring som han inte vill ha. För den somredan är försäkrad saknar en ytterligare skadeförsäkring mening,eftersom det inte utgår mer ersättning. Remissbehandlingen avförslaget till ny försäkringsavtalslag avslutades den 1 november1993. En proposition i ärendet kan förväntas bli avlämnadtidigast under våren 1994.Som redovisats i det föregående påpekas i en av motionerna attNäringsfrihetsombudsmannen inte med stöd av den dåvarandekonkurrenslagen (1982:729) kunnat få fram information från defackliga organisationerna om huruvida de tillämpat ettupphandlingsförfarande i samband med att avtal slutits omkollektiva sakförsäkringar. gäller en nykonkurrenslag (1993:20). Denna torde emellertid inte medföranågon förändring i det här aktuella hänseendet. I anslutningtill förslaget om den nya konkurrenslagen uttalade emellertidregeringen (prop. 1992/93:56 s. 54) att omfattningen avuppgiftsskyldigheten utanför konkurrenslagens tillämpningsområdeskulle övervägas ytterligare. Enligt vad utskottet har erfaritkommer den aviserade översynen att påbörjas inomNäringsdepartementet. Även frågan om de fackligaorganisationernas uppgiftsskyldighet kan komma att beröras idetta sammanhang.Av den redogörelsen framgår att utskottet harerfarit att beredningsarbete pågår inom bådenär det gäller ny försäkringsavtalslag och beträffandeomfattningen av uppgiftsskyldigheten utanför konkurrenslagen.Utskottet förväntar sig att förslag från regeringen i dessafrågor kommer och avstyrker därmed samtligamotionsyrkanden om kollektiva sakförsäkringar.Försäkringsvillkor och jämställdhetI motionerna 1991/92:N227 (v), 1991/92:N237 (m) och1991/92:N279 (s) kritiseras det förhållandet att ochersättningsbelopp är olika för män och kvinnor när det gällerindividuella pensionsförsäkringar. I den förstnämnda motionenanförs att en man får en högre pension än en kvinnatrots att de är lika gamla och har betalat lika mycket tillpensionsförsäkringen. Detta beror på att kvinnorna i genomsnittlever än männen. har undertecknat FN:s konventionom avskaffande av all diskriminering av kvinnor, påpekas det imotionen. Att försäkringsbolagen betalar ut olika belopp tillmän och kvinnor är enligt motionärerna ett brott motkonventionen. Även i motion 1991/92:N279 (s) hävdas attdifferentiering av och pensionsbelopp mellan kvinnor ochmän strider mot konventionen och mot jämställdhetssträvandena iövrigt inom samhället. I motion 1991/92:N237 (m) framhålls detatt den allmänna pensionen är lika för män och kvinnor trotsskillnaderna i medellivslängd. Motionären begär därför enöversyn av reglerna för pensionsförsäkringar i syfte attlikställa försäkringsvillkoren på det allmänna och det privatapensionsområdet.Utskottet behandlade motionsyrkanden av sammainnebörd som de nu aktuella. Utskottet (bet. 1990/91:NU8)redogjorde då bl.a. för skrivelser till regeringen frånJämställdhetsombudsmannen (JämO) och () i vilka begärdes en utredning av omdet även i fortsättningen skulle vara tillåtet med skildaförsäkringsvillkor för män och kvinnor. Skrivelsernaöverlämnades till (Fi 1990:11) somtillsattes . Med hänvisning till det då pågåendeberedningsarbetet fann utskottet inte anledning för riksdagenatt ta något initiativ i frågan. Motionsyrkandena avslogs motdenna bakgrund av riksdagen.I det nämnda utskottsbetänkandet redovisades att JämO iskrivelse till dåvarande i ett ärenderörande individuell tjänstepension hävdat att av 5 § lagen(1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivetföljer att pensionsförmånerna skall vara oberoende av om det ären man eller en kvinna. Det aktuella ärendet gällde en s.k.ITPK-försäkring (individuell tjänstepension med kompletterandeålderspension) grundad på kollektivavtal mellan och Privattjänstemannakartellen.Inspektionen meddelade därefter försäkringsbolagen att deförsäkringstekniska grunderna för ITPK skulle vara såutformade att de ledde till lika pensionsförmåner för kvinnoroch män.Det kan här vidare nämnas att i ett ärendeunder rörande ett försäkringsbolagsgrupptjänstepensionsförsäkring godkände försäkringstekniskagrunder med könsneutrala dödlighetsantaganden. För privatapensionsförsäkringar skiljer sig dock alltjämt antagandena omkvinnors och mäns dödlighet. Jämställdhetslagen (1991:433), somden ersatte lagen om jämställdhet mellan kvinnoroch män i arbetslivet, är inte tillämplig på dessa försäkringar,eftersom de saknar anknytning till anställningsförhållanden.Försäkringsutredningen är enligt sina direktiv (dir. 1990:56)oförhindrad att allmänt behandla frågor rörande differentieringav riskgrupper inom ett försäkringskollektiv vid beräkning avbl.a. Häri innefattas även frågan omdödlighetsantagandena för män och kvinnor. Enligt uppgiftöverväger i detta sammanhang omskälighetsprincipen kan tolkas så att det finns utrymme förlikabehandling av kvinnor och män i försäkringshänseende ellerom försäkringsrörelselagen behöver ändras för att detta skallkunna åstadkommas. Utredningen kan väntas lägga fram sinaförslag i denna del under hösten 1994.Med hänvisning härtill finns det enligt utskottets meninginte skäl för att nu göra något uttalande i frågan.Utskottet avstyrker därför de berörda motionerna.Byte av försäkringsbolagI motion 1992/93:N252 (m) föreslås att det skall införasfriare regler för byte av försäkringsbolag. Motionären anför atten försäkringstagare som vill flytta sitt sparande från ettbolag till ett annat endast får ut en begränsad del av detsparade beloppet. Detta gör att byte av bolag i praktiken äromöjligt, trots att försäkringsbolagen har individuell bokföringdär sparandet kan följas månad för månad, hävdar motionären. Förvarje försäkring finns dessutom ett tekniskt värde, vilketmotsvarar vad försäkringen är värd . öka konkurrensen mellan bolagen bör regelverket ändras,anser motionären. Ändringen skulle innebära attförsäkringstagare med traditionella pensions- ochkapitalförsäkringar skulle medges rätt att flytta sitt sparandeutan att förlora delar av sitt sparade kapital.I direktiven till den tidigare nämnda Försäkringsutredningenkonstateras att försäkringstagare i livförsäkringsbolag endasthar begränsade möjligheter att flytta sina försäkringar från ettbolag till ett annat. Även i de fall då byte formellt sett ärmöjligt är det oftast inte realistiskt på grund av de högakostnaderna, anförs det i direktiven. I syfte att ökakonkurrensen mellan försäkringsbolag bör kommittén enligtdirektiven överväga att föreslå regler som ger försäkringstagarerätt att flytta en försäkring. Kommittén skall därvid belysadels de problem som kan uppkomma t.ex. i form av behov avförnyad hälsoprövning och negativa effekter påförsäkringsbeståndets sammansättning, dels de skattemässigaförutsättningarna för sådana överflyttningar.Försäkringsutredningen förväntas slutföra sitt arbete underhösten 1994.I sammanhanget kan nämnas att regeringen i proposition1993/94:85 om vissa skattefrågor rörande livförsäkring lagt framförslag om ändrade regler för en försäkringstagare som villåterköpa en pensionsförsäkring. En anpassning görs till deregler som gäller för utbetalning av behållningen inomdet individuella pensionssparandet. Förslaget innebär attåterköp underlättas av pensionsförsäkringar med ett teknisktåterköpsvärde understigande ett basbelopp. I övrigt skall detkrävas synnerliga skäl för rätt till återköp.Mot bakgrund av vad som anförts saknas det enligtutskottets mening anledning för att vidta någonåtgärd till följd av motionen. Den avstyrks därför.Värdering av fastigheterFörsäkringsbolagens fastighetsinnehav skall värderas enligtlägsta värdets princip, vilket innebär det lägsta avanskaffningsvärdet och det verkliga värdet (marknadsvärdet).Detta medför emellertid, anförs det i motion 1992/93:N256 (m),att snabba och stora nedgångar i marknadsvärdena direkt fårgenomslag i försäkringsbolagens redovisning. Enligt motionärenkan det finnas konflikter mellan den försiktighetsprincip somanvändningen av lägsta värdet är uttryck för och en önskan attredovisa stabila förhållanden över en konjunkturcykel. Honpåpekar att försäkringsbolagen gör åtaganden av långsiktig naturoch att stabilare värden på tillgångarna skulle minskavariationerna i bolagens återbäringsräntor. Vid värderingen avförsäkringsbolagens fastigheter borde en modifierad form avlägsta värdets princip användas. Motionären konstaterar attförsäkringsbranschen är föremål för utredning men anför att detär oklart om värderingsprinciperna kommer att behandlas i dettasammanhang.