bet · GH01TU3 · 1993-11-09 00:00:00 — Vissa parkerings- och yrkestrafikfrågor I betänkandet behandlar utskottet sex motioner som väcktesunder den allmänna motionstiden vid 1992/. Fem avmotionerna gäller parkeringsfrågor, medan den sjätte avser enyrkestrafikfråga -- bilarbetstid. Beträffande parkeringsfrågornahänvisar utskottet främst till pågående beredning inomregeringskansliet och avstyrker samtliga motionsyrkanden. Vadgäller bilarbetstid erinrar utskottet om att regeringen, medstöd av ett riksdagsbemyndigande, beslutat om en EG-anpassningav de svenska reglerna. Motionen avstyrks med hänvisningdärtill.Nyd-ledamoten reserverar sig till förmån för bifall till ennyd-motion med . 1992/93:T412 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ändringar i parkeringslagstiftningen.1992/93:T414 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omen översyn/utredning av parkeringslagstiftningen.1992/93:T415 av (-) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att systemet med kommunalaparkeringsvakter bör upphöra,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den verksamhet som bedrivs avkommunala parkeringsvakter i stället bör handhas avpolismyndighet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att felparkeringsavgifter bör sättasned väsentligt,4. att hos regeringen begär en utredning omhuruvida ansvaret för bristande parkeringsutrymme ligger hoskommunen eller hos medborgaren.1992/93:T416 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att upphäva behörigheten för kommunalaparkeringsvakter enligt felparkeringslagen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kvarterspoliser anförtros denoffentligrättsliga parkeringsövervakningen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa förutsättningar för polisatt sköta parkeringsövervakningen på tomtmark och annan mark somägs av stat eller kommun,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utreda förutsättningarna för polisatt sköta parkeringsövervakning åt andra rättssubjekt än statoch kommun,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det allmänna måste följasjälvkostnadsprincipen för parkeringsövervakningen.1992/93:T424 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ändring av reglerna för parkeringstillstånd tillhandikappade.1992/93:T913 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om arbetstidsbegreppets betydelse för desvenska yrkeschaufförerna. 1 ParkeringslagstiftningenDen författningsmässiga regleringen av parkering av fordonavser dels s.k. gatumarksparkering, som huvudsakligenomfattar parkering på vägar, gator och torg, dels s.k.tomtmarksparkering. Gatumarksparkering brukar ocksåbetecknas som offentligrättslig parkering och tomtmarksparkeringsom privaträttslig parkering.Gatumarksparkering och annan offentligrättslig parkeringregleras i ett flertal författningar. Vägtrafikkungörelsen(1972:603, VTK) innehåller bestämmelser om rätten att stanna ochställa upp fordon på bl.a. väg, gata, torg och annan led ellerplats som allmänt används för trafik med motorfordon. Enligt2 § VTK räknas som parkering uppställning av fordon med ellerutan förare. Som parkering räknas dock inte uppställning underkortare tid för på- och avstigning eller på- och avlastning avgods. Enligt den allmänna bestämmelsen i 70 § VTK är detförbjudet att stanna eller parkera fordon på sådan plats ellerpå sådant sätt att fara uppstår eller trafiken onödigtvishindras eller störs. I 69 § första stycket och i 71--74 §§ VTKföreskrivs vissa ytterligare inskränkningar i rätten att stannaeller parkera fordon. Bestämmelser om stannande och parkeringfinns också i 142 och 144 §§ VTK. Enligt 147 § och 148 §andra stycket får kommunerna meddela vissa lokalatrafikföreskrifter med bl.a. förbud att stanna och parkerafordon eller med villkor för parkering. Enligt 57 § andrastycket terrängtrafikkungörelsen (1972:594, TTK) fårkommunerna meddela lokala trafikföreskrifter om bl.a. förbud attstanna eller parkera fordon utanför väg.Enligt lagen (1957:229) om rätt för kommun att uttagaavgift för vissa upplåtelser på allmän plats, m.m. får enkommun, i den omfattning som behövs för att ordna trafiken, taut avgift för rätten att parkera på sådana allmänna platser somkommunen har upplåtit för parkering.Enligt lagen (1987:24) om parkeringsövervakningfår en kommun, om det för parkeringsövervakningen i kommunenbehövs parkeringsvakter, besluta att den själv skall svara förövervakningen. Denna skall fullgöras av personal som hargenomgått lämplig utbildning för uppgiften. Tillparkeringsvakter får förordnas arbetstagare hos kommunen, hosandra kommuner, hos kommunala parkeringsaktiebolag eller hosvissa bevakningsföretag. Merparten av de föreskrifter omstannande eller parkering av fordon som gäller enligt VTKeller enligt lokala trafikföreskrifter, som meddelats med stödav VTK eller TTK, är inte förenade med någonstraffsanktion. Straff, i form av penningböter, kan komma ifråga endast för sådana regelöverträdelser som är särskilttrafikfarliga, t.ex. stannande och parkering på motorväg ellermotortrafikled eller där sikten är skymd. Övriga föreskrifteravseende offentligrättslig parkering sanktioneras genomfelparkeringsavgifter.Lagen (1976:206) om felparkeringsavgift(felparkeringslagen) tillämpas i fråga om de bestämmelser omparkering i VTK som inte är förenade med straffsanktion och ifråga om vissa lokala trafikföreskrifter som meddelats med stödav VTK och TTK. Den som överträder en föreskrift som lagengäller är skyldig att betala felparkeringsavgift. Kommuner somsjälva svarar för parkeringsövervakning får fastställafelparkeringsavgiftens belopp inom vissa ramar som fastställs avregeringen. gäller för alla kommuner utomStockholm och att felparkeringsavgiften får fastställastill lägst 75 och högst . I och Göteborgskommuner får felparkeringsavgiften fastställas till högst 700kronor för överträdelser av föreskrifter om förbud att stanna,förbud att parkera på markerad busshållplats och om rätt attparkera på parkeringsplatser avsedda för rörelsehindrade.Fordonets ägare ansvarar för att felparkeringsavgiften betalas.Detta gäller dock inte om omständigheterna gör det sannolikt attfordonet frånhänts ägaren genom brott.Parkeringsanmärkning får meddelas av en polisman eller ensärskilt förordnad parkeringsvakt om ett fordon har stannatseller parkerats i strid mot de föreskrifter som lagen ärtillämplig på. En sådan anmärkning skall innehålla en uppmaningatt inom betala den fastställda avgiften.Anmärkningen överlämnas till fordonets förare eller ägare ellerfästs på fordonet. Om en felparkeringsavgift inte betalas inomföreskriven tid, skall fordonets ägare erinras ombetalningsansvaret och uppmanas att betalaavgiften. Om avgiften inte betalas efter uppmaningen, skall ettåläggande utfärdas för fordonets ägare att betalaen förhöjd avgift. Följs inte åläggandet, skall avgiftenindrivas. Även då höjs avgiften. Avgiften skall betalas inomföreskriven tid, även om talan förs om undanröjande avbetalningsskyldigheten.Meddelas parkeringsanmärkning och anser fordonets förareeller ägare att så ej hade bort ske, får han ansöka om rättelsehos polismyndigheten i det polisdistrikt där anmärkningenmeddelades. Bifalles ansökan, undanröjer myndighetenbetalningsansvaret. Ägare av fordon, i fråga om vilketparkeringsanmärkning har meddelats, kan också hospolismyndigheten, i det polisdistrikt där parkeringsanmärkningenmeddelades, skriftligen anmäla att han bestriderbetalningsansvar. har då att verkställa denutredning som behövs och att besluta i ärendet. Om beslutetinnebär att betalningsansvaret inte undanröjs, kanfordonsägaren överklaga beslutet hos den tingsrätt inom varsdomkrets överträdelsen har ägt rum. Talan mot tingsrättensbeslut förs genom besvär i hovrätten. Talan får inte prövas avhovrätten om inte denna meddelat parten prövningstillstånd. Itingsrätt och hovrätt för allmän åklagare det allmännas talan.En olovlig parkering på enskilt område, t.ex. kommunaleller privat tomtmark eller i ett parkeringshus, kan leda tillåtal för egenmäktigt förfarande eller också -- vanligen -- tillskyldighet att betala en kontrollavgift. Då tillämpas lagen(1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering(kontrollavgiftslagen), som innebär en på civilrättslig grundvilande reglering av den s.k. tomtmarksparkeringen. Enligtlagen får en markägare som upplåter ett område för parkering taut en avgift (kontrollavgift) om ett fordon har parkerats inomområdet i strid mot förbud eller villkor som han har beslutat(olovlig parkering). Avgiften får inte överstiga denfelparkeringsavgift som fastställts inom kommunen enligtfelparkeringslagen. Fordonets förare och ägare ansvararsolidariskt för att kontrollavgiften betalas. Ägaren ansvarardock inte om omständigheterna gör det sannolikt att fordonet harfrånhänts honom genom brott. Om markägaren vill ta utkontrollavgift, skall han utställa en betalningsuppmaning somskall överlämnas till fordonets förare eller ägare eller somfästs på fordonet. Om kontrollavgiften inte betalas inom den tidsom angetts, skall markägaren påminna fordonets förare ellerägare om betalningsansvaret innan han vidtar åtgärder förinkassering av avgiften enligt inkassolagen (1974:182). Talan omatt få ut kontrollavgiften skall väckas vid tingsrätten i denort där den olovliga parkeringen ägde rum. En sådan talanföregås regelmässigt av att markägaren ansökt ombetalningsföreläggande mot den betalningsskyldige.Kontrollavgift får inte tas ut om det med hänsyn tillomständigheterna i samband med den olovliga parkeringen skulleframstå som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften.Övervakning av parkering på tomtmark ombesörjs i storutsträckning av kommunala eller privata parkeringsaktiebolag.Lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall ärtillämplig på såväl gatumarks- som tomtmarksparkering. Lagen gördet möjligt att flytta fordon i särskilt angivna fall, när detbehövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller avnaturvårdsskäl. Har ett fordon under i följdvarit parkerat i strid mot förbud eller villkor, som avses ikontrollavgiftslagen, får flyttning ske även om det inte behövsav ordnings-, säkerhets- eller naturvårdsskäl. Beslut om attflytta fordon får meddelas och verkställas av en polismyndighet.I kommuner som själva svarar för parkeringsövervakning fårsådana beslut i flertalet fall meddelas och verkställas även avkommunala myndigheter.En kommun får enligt 159 § VTK medge undantag frånparkeringsbestämmelser i eller i lokala trafikföreskrifter.I 159 a § VTK regleras frågor om undantag förrörelsehindrade från sådana bestämmelser. Undantag kan bl.a.ges generellt för en rörelsehindrad person eller avse ett visständamål, såsom särskilda parkeringsplatser för rörelsehindrade.Av lagen (1978:234) om nämnder för vissa trafikfrågor framgåratt avgift inte får tas ut av dem som söker parkeringstillståndför rörelsehindrade.2 BilarbetstidslagstiftningenDe nu gällande svenska bestämmelserna om arbetstid och vilotidi trafiken finns i två författningar. Kungörelsen (1972:602) omarbetstid vid vägtransport m.m. (ATK) gäller sådana transporterpå väg av personer eller gods som i förvärvsverksamhet utförsinom landet eller utom landet med fordon som är registrerat iSverige. I fråga om vissa internationella vägtransporter gällerförordningen (1975:883) om arbetsförhållanden vid vissainternationella vägtransporter, vilken grundar sig på eneuropeisk överenskommelse, AETR, om arbetsförhållanden förfordonsbesättningar vid internationella vägtransporter. ATK ochAETR är uppbyggda utifrån skilda principer. Den förra utgår frånförarens arbetstid och den senare från förarens körtid. Detinnebär att olika regler gäller för nationellaoch internationella vägtransporter samt i förhållande tillstater som är anslutna till AETR och stater som inte är det.Riksdagen beslutade (prop. 1991/92:131, bet.TU17, rskr. 264) om en ändring i lagen (1975:88) medbemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer.Ändringen innebär bl.a. att regeringen bemyndigas att meddelaföreskrifter om kör- och vilotider vid vägtransporter.Bemyndigandet skall ses mot bakgrund av , som juinnebär att åtar sig att införliva relevanta delar avEG:s existerande regelverk med svensk rätt. Inom EG tillämpaskörtidsprincipen. Regeringen har med stöd av bemyndigandetutfärdat förordningen (1993:184) om kör- och vilotider samtfärdskrivare vid vägtransporter, förordningen (1993:185) omarbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter ochförordningen (1993:186) om ändring i kungörelsen (1972:602) omarbetstid vid vägtransport. Dessa förordningar, som ännu inteträtt i kraft, innebär bl.a. att körtidsprincipen med vissaundantag -- avseende t.ex. fordon som används för ickeyrkesmässig transport av gods för personligt bruk -- skall gällaför såväl nationella som internationella vägtransporter.Avsikten är att förordningarna skall sättas i kraft samtidigtsom träder i kraft.3 MotionsförslagI de motioner om parkeringsfrågor som utskottet nu har attbehandla aktualiseras främst betalningsansvaret förfelparkerings- resp. kontrollavgiften, parkeringsbolagensverksamhet, det kommunala ansvaret för parkeringsövervakningensamt parkering för rörelsehindrade.I motion T412 (m) framhålls att reglerna i felparkeringslagenoch i kontrollavgiftslagen om fordonsägarens ansvar för attbetala avgifterna i fråga medför orimliga konsekvenser förbiluthyrningsföretagen. Reglerna innebär -- säger motionären --att staten ålägger en företagare ett ekonomiskt ansvar förförseelser, som denne saknar möjlighet att kontrollera ellerförebygga. Den som hyr fordonet saknar motivation att följaparkeringsbestämmelserna, eftersom han inte ärbetalningsansvarig för avgifterna. Reglerna skulle enligtmotionären kunna ändras så att den som, enligt hyresavtal med enav godkänd biluthyrare, förfogar över fordonet vidtiden för den olovliga parkeringen skall ansvara för avgifternapå samma sätt som den i bilregistret vid långtidsuthyrning(leasing) antecknade personen.I motion T414 (m) framhålls att tillämpningen avkontrollavgiftslagen kännetecknas av en rad i motionen närmareangivna felaktigheter och brister. Motionären vill mot denbakgrunden att hos regeringen begär en utredning omparkeringslagstiftningen.I motion T416 (nyd) yrkas att som sin mening skallge regeringen till känna att behörigheten för kommunalaparkeringsvakter enligt felparkeringslagen bör upphöra (yrkande1), att kvarterspoliser bör anförtros den offentligrättsligaparkeringsövervakningen (yrkande 2), att förutsättningar börskapas för polisen att sköta parkeringsövervakningen påtomtmark och annan mark som ägs av stat eller kommun (yrkande3), att förutsättningarna för polisen att skötaparkeringsövervakning åt andra rättssubjekt än stat och kommunbör utredas (yrkande 4) samt att självkostnadsprincipen börgälla för all trafikövervakning som handhas av det allmänna(yrkande 5).Även i motion T415 (-) framhålls att systemet med kommunalaparkeringsvakter bör upphöra (yrkande 1) och att den verksamhetsom bedrivs av dessa i stället bör handhas av polisen (yrkande2). I motionen framhålls också att felparkeringsavgifterna börsättas ned väsentligt (yrkande 3). Vidare begärs att riksdagenhos regeringen begär en utredning om huruvida ansvaret förbristande parkeringsutrymme ligger hos kommunen eller hosmedborgaren (yrkande 4).I motion T424 (m) framhålls att parkeringsmöjligheterna förrörelsehindrade varierar från kommun till kommun. Några kommunerhar brist på parkeringsplatser för rörelsehindrade, andratillämpar parkeringsavgifter, och en del har en mycket generösinställning till de rörelsehindrade som innebär att de ges rättatt parkera sina fordon i stort sett överallt där det inte avtrafiksäkerhetsskäl är förbjudet. Motionären framhåller attrörelsehindrade bör få rätt till fri parkering överallt därderas fordon kan stå utan att det medför stocknings- ellertrafiksäkerhetsmässiga problem.I motionen om bilarbetstid, T913 (s), framhålls att denEG-förordning om bilarbetstid som avser att tillämpa närEES-avtalet träder i kraft, gör det möjligt för avtalsparternaatt avvika från körtidsprincipen i fråga om nationellavägtransporter. Motionären vill att skall göra sådanaavvikelser och att sålunda arbetstidsprincipen skall gälla förinrikes vägtransporter även efter ikraftträdande.4 Utredningsförslag om ändringar i parkeringslagstiftningenRegeringen tillsatte -90 meduppdrag att göra en översyn av åklagarverksamheten ochförundersökningsreglerna. I direktiven (dir. 1990:27) erinradesom att det stora flertalet parkeringsförseelser hadeavkriminaliserats i och med att felparkeringslagen trädde ikraft . Polis, åklagare och domstolar tar dockfortfarande -- framhölls det -- befattning med en del fall somgäller felparkeringsavgift. Detta stämde dåligt med resonemangeni direktiven att åklagarna -- och för den delen också polisen --borde avlastas uppgifter som inte berör straffbelagdahandlingar. Utredningen skulle därför undersöka om dessauppgifter kunde avlastas åklagarna och anförtros något annatorgan.Åklagarutredningen -90 redovisade sitt uppdragmed betänkandet Ett reformerat åklagarväsende (SOU 1992:61).Enligt betänkandet utfärdades ca 1 800 000parkeringsanmärkningar med stöd av felparkeringslagen. Drygt125 000 gick till polismyndighet för utredning. Under år 1990inkom till åklagarmyndigheterna 1 104 ärenden angåendefelparkeringsavgift för handläggning. Under utfärdadesca 1 miljon kontrollavgifter. Av de omkring 250 000 avgiftersom utfärdades av de kommunala parkeringsbolagen i ,och gick ungefär 7 500 tillbetalningsföreläggande, och ett par hundra prövades avtingsrätt.Utredningen konstaterar att inte oväsentliga resurser inomåklagar- och polisväsendet tas i anspråk för handläggningen avärenden enligt felparkeringslagen. Såväl principiella sompraktiska skäl talar enligt utredningen starkt för attåklagarväsendet avlastas det arbete som är förenat medhanteringen av ärendena angående felparkeringsavgifter. Ocksåpolisens befattning med dessa ärenden bör upphöra. I detresursläge som föreligger är det inte rimligt attsammanlagt 75 årsarbetskrafter tas i anspråk för utredning avparkeringsärenden enligt felparkeringslagen.Dagens sanktionsregler är svårförståeliga för allmänheten,framhålls det vidare i betänkandet. Distinktionen mellangatumark och tomtmark framstår inte alltid som klar, och motivetför skilda sanktionsformer är säkert obegripligt för de flestasom drabbas av avgifterna. Vidare förekommer inte sällangränsdragningsproblem mellan de olika sanktionsformerna. Om ettgemensamt sanktionssystem gällde skulle sådana problem upphöra,parkeringspersonalen kunna utnyttjas mer rationellt ochgemensamma rutiner kunna skapas.Övervägande skäl talar enligt utredningen för att kommunernafortsättningsvis får ta över handläggningen av dessa ärenden.Det vore då en fördel om reglerna angående handläggningen avärenden om felparkeringsavgifter så långt möjligt utformades påett sätt som överensstämmer med de regler som gäller ärendenangående kontrollavgifter, vilka kommunerna redan i daghandlägger självständigt. Sanktionssystemet bör därför görasgemensamt för gatumarks- och tomtmarksparkering, medkontrollavgiftssystemet som förebild. Det innebär -- sägerutredningen -- att sanktioner även för överträdelser av reglerom det som benämns offentligrättslig parkering kommer attvila på civilrättslig grund. Åklagarna och polismyndigheternaskulle därmed befrias från uppgiften att utreda och besluta ombestridda parkeringsanmärkningar. Kommunerna skulle således varahänvisade till att driva in avgifterna med hjälp avbetalningsföreläggande i de fall betalning inte sker påfrivillig väg.Utredningen föreslår att felparkeringslagen,kontrollavgiftslagen och lagen om parkeringsövervakningupphävs och ersätts med en lag om avgift för olovlig parkering.5 Utskottets ställningstagandeÅklagarutredningen -90 föreslår i likhet med motionärernaavsevärda förändringar av nu gällande parkeringslagstiftning.Enligt vad utskottet erfarit har remissyttrandena överutredningsförslaget givit vid handen att ytterligareöverväganden krävs för att regeringen skall vara beredd attförelägga förslag om ändringar iparkeringslagstiftningen. I remissyttrandena har sålundaframhållits att den lättnad i polisens arbetsbörda somutredningsförslaget bl.a. syftar till får som effekt attkronofogdemyndigheternas arbetsbelastning ökar i motsvarandemån. Ytterligare överväganden pågår därför inomregeringskansliet.Svenska kommunförbundet är enligt vad utskottet erfaritmycket positivt inställt till att genomföra en sådan förändringav parkeringslagstiftningen som föreslår. Isamband därmed är förbundet angeläget att söka undanröjamissförhållanden av det slag som påtalas i motion T414 (m) omvissa privata parkeringsbolags verksamhet.Frågan om biluthyrningsföretagens ansvar för betalning avhyresmännens felparkerings- eller kontrollavgifter, somaktualiseras i motion T412 (m), har behandlats avutskottet. Så skedde senast i det av godkändabetänkandet /91:TU5. Utskottet avstyrkte då, liksom itidigare betänkanden, förslag om att ändra de regler ifelparkeringslagen och kontrollavgiftslagen som innebär attbilägaren har ett strikt betalningsansvar för felparkerings-resp. kontrollavgiften. Det fick ankomma påbiluthyrningsbranschen själv -- framhöll utskottet -- att lösade problem som ägaransvaret otvivelaktigt medför när det gällerkorttidsuthyrning.Med det sagda och i avvaktan på regeringens förslag medanledning av ifrågavarande utredningsbetänkande avstyrkerutskottet motionerna T412 (m) och T414 (m).Med anledning av kraven i motionerna T415 (-) och T416 (nyd)på att polisen skall överta kommunernas nuvarande roll iparkeringsövervakningen vill utskottet erinra om riksdagensställningstagande till proposition 1989/90:155 omförnyelse inom polisen (bet. 1989/90:JuU1, rskr. 1989/90:1). Ibeslutet framhölls att polisens uppgifter bör renodlas och attdetta innebar att en viss uppgift bör lösas av polisen endast omden kan sägas utgöra ett naturligt led i polisens funktion attupprätthålla allmän ordning och säkerhet. I undantagsfall bördet emellertid enligt beslutet vara möjligt att anförtro polisenockså andra uppgifter, men förutsättningen måste då vara attdetta är föranlett av starka praktiska skäl, t.ex. att en annanlösning skulle vara oacceptabel av samhällsekonomiska skäl ellerfrån servicesynpunkt. Dessa principer bör -- framhölls det --vara vägledande också vid överväganden om att föra bortuppgifter från polisen.Med hänvisning till det anförda och i avvaktan påregeringens förslag med anledning av Åklagarutredningensbetänkande avstyrker utskottet motionerna T415 (-) och T416(nyd).Enligt vad utskottet erfarit gäller de parkeringstillstånd förrörelsehindrade som kommunerna avgiftsfritt meddelar inte bara iden rörelsehindrades hemkommun utan i samtligakommuner, ja även utomlands i betydande utsträckning enligt eninformell överenskommelse mellan berördakommunikationsministrar. Tillståndet ger den rörelsehindraderätt att parkera överallt i påplatser där parkeringsförbud råder. Förbud att stanna eller attparkera i kollektivfil, t.ex., gäller dock överallt även förrörelsehindrade. I cirka tio kommuner gäller att rörelsehindrademåste betala för sin parkering, om denna sker på avgiftsbelagdplats. I övriga kommuner kan rörelsehindrade parkera utanavgift.