bet · GG01JuU18 · 1993-03-11 00:00:00 — 1992/93JuU18SkrivelsenI skrivelse 1992/93:156 har regeringen ()till överlämnat en redogörelse för tillämpningen avlagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll den1 --. 1992/93:Ju17 av (nyd) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring iutlänningslagstiftningen att de regler upphävs som hindrarverkställighet av utvisning av utlänning som tagits i förvar medstöd av lagen om särskild utlänningskontroll. BakgrundSärskilda regler i syfte att bekämpa internationell terrorisminfördes i svensk lagstiftning genom lagen (1973:162) omsärskilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdåd medinternationell bakgrund. Lagen hade det primära syftet att göradet möjligt att hindra presumtiva terrorister från att komma ini eller stanna kvar i . syftade bestämmelsernatill att skapa möjlighet till särskild kontroll i de fall dåsådana utlänningar av humanitära skäl ändå måste beredas enfristad här i landet. Lagen var tidsbegränsad.År 1975 införlivades huvuddelen av lagens bestämmelser med dendå gällande utlänningslagen (1954:193). fick reglernaom telefonavlyssning och vissa andra tvångsåtgärder bilda ensärskild lag, lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder ispaningssyfte i vissa fall, den s.k. spaningslagen. Lagen, somvar tidsbegränsad, gavs genom successiva beslut fortsattgiltighet till den 1 juli 1989.1954 års utlänningslag ersattes av en ny lag tillvilken terroristbestämmelserna överfördes med i stort settoförändrat sakligt innehåll. Denna lag ersattes den 1 juli 1989av utlänningslagen (1989:529). brötsterroristbestämmelserna ut och kom att, tillsammans medspaningslagens bestämmelser, bilda lagen (1989:530) om åtgärderför att förebygga våldsdåd med internationell bakgrund(terroristlagen). Lagen trädde i kraft ;upphörde spaningslagen att gälla (prop. 1988/89:86,SfU19 och 22, rskr. 325; jfr 1988/89:JuU25). Terroristlagenersattes av lagen (1991:572) om särskildutlänningskontroll (prop. 1990/91:118, JuU29, rskr. 298).Regeringen lämnade till redovisning förtillämpningen av de äldre bestämmelserna (se 1991/92:JuU17 s.2och där gjord hänvisning). I samband med införandet av lagen omsärskild utlänningskontroll ansågs att den parlamentariskakontrollen av hur regeringen tillämpar terroristbestämmelsernaoch reglerna om tvångsåtgärder även i fortsättningen bör skegenom att regeringen lämnar en skrivelse härom tillriksdagen (prop. 1990/91:118 s. 72, JuU29, s. 32) Den senasteredovisningen, den första enligt de nya bestämmelserna, gjordesi regeringens skrivelse 1991/92:79, JuU17. Den nu ifrågavarandeskrivelsen avser tillämpningen --den30 juni 1992.Lagen (1991:572) om särskild utlänningskontrollLagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, som trädde ikraft , ersatte som framgått, terroristlagen(1989:530) och en bestämmelse i utlänningslagen (1989:529) omutvisning med hänsyn till rikets säkerhet.Enligt lagen om särskild utlänningskontroll skall en utlänningkunna utvisas om det behövs med hänsyn till rikets säkerheteller om det med hänsyn till vad som är känt om hans tidigareverksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han kommeratt begå eller medverka till en brottslig gärning som innefattarvåld, hot eller tvång för politiska syften. Undantag görs dockför gärningar utomlands som har övervägande karaktär avpolitiskt brott. Finns grund för avvisning eller utvisningenligt utlänningslagens regler skall dock i första hand dessabestämmelser tillämpas.Vidare får en utlänning tas i förvar om det finns ett beslutom utvisning enligt lagen om särskild utlänningskontroll ellerom det är sannolikt att ett sådant beslut kommer att meddelas.I lagen finns bestämmelser om inhibition av verkställighet avutvisningsbeslut som sammanfattningsvis innebär att ettutvisningsbeslut inte får verkställas till ett land därutlänningen riskerar t.ex. tortyr eller dödsstraff. Regeringenskall ompröva utvisningsbeslutet och beslutet om inhibition närdet finns skäl till det. Det åligger attårligen anmäla till regeringen om det finns skäl att ompröva ettbeslut om utvisning som har inhiberats.Om ett utvisningsbeslut inte kunnat verkställas kanregeringen, eller i vissa fall , besluta omanmälningsplikt för utlänningen. Anmälningsplikt innebär enskyldighet för utlänningen att på vissa tider anmäla sig hos enpolismyndighet. Härutöver ges under vissa bestämdaförutsättningar möjlighet till husrannsakan, hemligteleavlyssning m.fl. tvångsåtgärder i spaningssyfte. Sådanaåtgärder kan bli aktuella också i andra fall än då ettutvisningsbeslut inhiberats. Ett beslut om anmälningsplikt ellertvångsmedel gäller i längst . En förlängning för tidendärefter kräver beslut av domstol. Ett sådant beslut kanöverklagas av utlänningen och av . Härutövergäller att också regeringens beslut i här aktuella frågor i deflesta fall skall föregås av en förhandling inför domstol.Regeringens skrivelseDen vid regeringens skrivelse fogade redogörelsen bygger påskrivelser från och . Avredogörelsen framgår följande.Lagen om särskild utlänningskontroll har tillämpats vid tretillfällen och har inskränkt sig till beslut omtagande i förvar. Den slutliga handläggningen av ärendena hargenomförts med stöd av utlänningslagen eftersom förutsättningarförelegat för avvisning resp. utvisning med stöd av den lagen.Rikspolisstyrelsen har beslutat att en medborgare i skalltas i förvar enligt lagen om särskild utlänningskontroll.Regeringen har därefter fastställt Statens invandrarverks beslutom utvisning enligt utlänningslagen. Beslutet har inte kunnatverkställas.En statslös palestinier har efter beslutom förvar avvisats av regeringen enligt utlänningslagensbestämmelser.Slutligen har en iransk medborgare tagits i förvar enligtlagen om särskild utlänningskontroll men därefter avvisatsenligt utlänningslagen.Under år 1984 beslutade regeringen med stöd av 47 §utlänningslagen (1980:376) att nio turkiska medborgare,medlemmar av arbetarparti (PKK), skulle utvisas urlandet. Besluten kunde inte verkställas eftersomverkställighetshinder ansågs föreligga. Genom beslut den 31augusti 1989 upphävdes utvisningarna beträffande två avutlänningarna och ändrades föreskrifternaför sex av dem. Genom beslut upphävderegeringen utvisningarna för de kvarvarande.Antalet internationella terroristdåd har fortsatt att minskaunder perioden. Flest incidenter har svarat för,följt av . De attentat som genomförts har inte varitsärskilt omfattande med undantag för bombattentatet mot Israelsambassad i då ett flertal personerdödades och närmare 150 skadades. Flera personer av arabisktursprung greps som misstänkta för brotten.Under perioden har varken eller svenska intressenutomlands varit förstahandsmål för terroristattacker. Detförekommer dock att vissa personer som kommit hit av politiskaskäl fortsätter sin kamp mot regimerna i sina hemländer. Sålundahar den turkiska ambassaden, den turkiska resebyrån och detturkiska flygbolaget utsatts för upprepade attacker, deallvarligaste och . Den iranskaambassaden utsattes för mordbrand och skadegörelse i en attack ibörjan av , varvid ambassadpersonal var i livsfara.Terroristorganisationen har i fortsattsin verksamhet som de peruanska myndigheternaintensifierat kampen mot organisationen, särskilt i och med att organisationens ledare ochandra representanter greps och lagfördes.I har hotet från terroristgrupper inte varitså omfattande. Skälen härtill torde vara dels den förhöjdaberedskap och det internationella samarbete som följde iGulfkrigets spår, dels de pågående fredssamtalen om MellerstaÖstern. Beroende på vad utgången av dessa samtal blir kan dettamedföra reaktioner i form av terroristaktioner från olikaintressegrupper. Vissa länder i området fortsätter emellertidatt stödja terrorism och att förfölja oppositionella landsmänbosatta i utlandet. De flesta västerlänningar som har hållitssom gisslan i släpptes under andra halvåret1991.Från amerikansk och brittisk sida har begärts att Libyenutlämnar två namngivna libyer för lagföring i anledning avLockerbiekatastrofen. har vägrat detta. FN:s säkerhetsrådbeslöt om sanktioner mot . haranklagat för att ligga bakom förintelsen av det franskaflygbolaget som störtade över våren 1989.Terrorism från den extrema vänstern har inte inneburit någraproblem . Många av de i verksammaterroristgruppernas ledare sitter i fängelse. Rödaarméfraktionen i , 17 november-gruppen i , ETAoch GRAPO i har varit aktiva. Farhågorna förterroristdåd i samband med de i i besannades dock inte. Kurdiska PKKoch den provisoriska irländska republikanska armen, PIRA, harfortsatt sina attacker mot turkiska resp. brittiska mål, intebara i hemländerna.De radikala gruppernas verksamhet synes ideologiskt inte hapåverkats av kommunismens fall i . Dessa länders nyaregimer stöder inte terroristgrupper. Brottsligheten i det fornaÖsteuropa har ökat kraftigt men de politiska, religiösa ochetniska konflikterna har i stort sett inte drabbat utomstående.Den extrema högern utgör ett växande hot med sina oftavåldsamma reaktioner mot flyktingar. Politiskt organiseradevåldsdåd mot flyktingförläggningar har ägt rum t.ex. i Tyskland.Även i har flyktingfientliga attacker förekommit.Politiskt har emellertid den extrema högern ingen tyngd iSverige enligt den bedömning som görs i redogörelsen.ÖvervägandenI motion Ju17 yrkas att utlänningslagens regler om hinder motverkställighet av utvisningsbeslut inte skall gällautlänningar som utvisats med stöd av lagen om särskildutlänningskontroll.Som framgått ovan kan en utlänning utvisas ur med stödav utlänningslagen eller med stöd av lagen om särskildutlänningskontroll. Förutsättningarna för utvisning finnsangivna i 4 kap. utlänningslagen resp. i 1 § lagen om särskildutlänningskontroll.I utlänningslagens 8 kap. 1--4 §§ finns bestämmelser om hindermot verkställighet av utvisning. Dessa bestämmelser gäller ävenbeträffande utlänning som utvisats med stöd av lagen om särskildutlänningskontroll (se 10 § denna lag). I 1 § utlänningslagenfinns ett generellt förbud mot verkställighet som medför riskför dödsstraff, kroppsstraff eller tortyr. Bestämmelserna i detre följande pargraferna behandlar de s.k. politiskaverkställighetshindren.8 kap. 1 § utlänningslagenEnligt 1 § får utvisning aldrig verkställas till ett land därutlänningen riskerar dödsstraff, kroppsstraff eller tortyr ochinte heller till ett land där han inte är skyddad mot att sändasvidare till ett land där han skulle vara i sådan fara.Detta förbud lagfästes genom utlänningslag men har ipraxis tillämpats även tidigare. Att förbudet lagfästesföranleddes närmast av ratificerande avFN-konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning (SÖ 1986:1, prop.1985/86:17, UU11) och den europeiska konventionen i samma ämne(SÖ 1988:37, prop. 1987/88:133, UU23). Enligt artikel 3 förstastycket i mot tortyr m.m. förbinder sigkonventionsstaterna att inte utvisa, återföra eller utlämna enperson till en annan stat, i vilken det finns grundad anledningatt tro att han skulle vara i fara att utsättas för tortyr.För svenskt vidkommande fick 1 § en utformning som näraanknyter till skyddet mot kroppsstraff i 2 kap. 5 §regeringsformen (prop. 1988/89:86 s. 115 och 378).I sammanhanget kan också nämnas att den europeiskakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna ochgrundläggande friheterna som innehåller förbud mot tortyr elleromänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffninganses utgöra hinder mot verkställighet till ett land därutlänningen löper sådan risk (SOU 1974:88 s. 23 f.).8 kap. 2--4 §§ utlänningslagenSverige är även anslutet till flyktingkonvention.Enligt artikel 33 första stycket i konventionen får enfördragsslutande stat inte på något sätt utvisa eller avvisa enflykting till gränsen mot ett område där hans liv eller frihetskulle hotas på grund av hans ras, religion, nationalitet,tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller politiskaåskådning. Denna grundläggande skyddsregel har kommit att fåkaraktären av en i internationell rätt allmänt accepteradprincip.Det här redovisade konventionsskyddet för flyktingar kommer iutlänningslagen till uttryck bl.a. i bestämmelserna om politiskaverkställighetshinder.Enligt 2 § första stycket får ingen utlänning sändas till ettland, hemlandet eller något annat land, där han riskerarförföljelse och inte heller till ett land där han inte ärskyddad mot att sändas vidare till ett land där han löper riskför förföljelse. Enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen avses därmedförföljelse på grund av ras, nationalitet, tillhörighet till enviss samhällsgrupp eller på grund av religiös eller politiskuppfattning. Det skall vidare vara fråga om förföljelse somriktar sig mot utlänningens liv eller frihet eller som annars ärav svår beskaffenhet (prop. 1988/89:86 s. 154).Bestämmelserna i 2 § första stycket gäller dock inteundantagslöst. Genom andra och tredje styckena är utlänningen ivissa fall undantagen från verkställighetsskyddet. Dessabestämmelser har anpassats till artikel 33 andra stycket iflyktingkonventionen och innebär att en utlänning som genom sinverksamhet är farlig för rikets säkerhet eller som gjort sigskyldig till ett synnerligen grovt brott och genom sin vistelsehär framkallar allvarlig fara för ordning och säkerhet kanavlägsnas ur riket. Utlänningen får dock inte sändas till ettland där han utsätts för livsfara.3 § innehåller förbud mot att sända en krigsvägrare till ettland där han riskerar att sändas till en krigsskådeplats och 4 §innebär att en utlänning som, utan att vara flykting, erhållitpolitisk asyl i inte får sändas tillbaka till sitthemland om inte synnerliga skäl föreligger.Utskottet, som inte finner skäl att med anledning av motionJu17 överväga någon förändring av ovan redovisadefolkrättsliga förpliktelser eller av gällande lagstiftning,avstyrker bifall till motionen.Utskottet vill i övrigt, liksom tidigare, uttala att utskottetfinner redogörelsen för tillämpningen av särskildutlänningskontroll m.m. värdefull. Utskottet anser att denframgent bör hållas på minst samma nivå vad gäller båderedovisning av konkreta, enstaka händelser och analys av deninternationella utvecklingen. Det sagda gäller ocksåbetydelsefullare lagändringar i länder som är av särskiltintresse i dessa sammanhang.Redan i samband med terroristlagstiftningens tillkomst år 1973framhöll utskottet att ett utmärkande drag i den intensifieradeterroristverksamheten var att den har internationell anknytningoch att bakom aktionerna inte sällan står vittförgrenade,välorganiserade grupper (JuU 1973:18 s. 13 f). Utskottet hardärefter, senast (1991/92:JuU17), uttalat attutskottet saknar anledning att göra en annan bedömning än attsådana särskilda regler som den här aktuella lagstiftningeninnehåller alltjämt behövs.Utskottet gör inte någon annan bedömning . Med dessauttalanden bör regeringens skrivelse läggas till handlingarna. Utskottet hemställerbeträffande tillämpning av lagen (1991:572) om särskildutlänningskontrollatt med avslag på motion 1992/93:Ju17 läggerregeringens skrivelse 1992/93:156 till handlingarna.Stockholm den 11 mars 1993På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit:Britta Bjelle (fp),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),(),() ochAlf ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.