bet · GH01KU11 · 1993-11-30 00:00:00 — Statsrådens och ledamöternas arvoden I detta betänkande föreslår att debelopp med vilka arvoden till riksdagsledamöterna skall betalasfastställs av en ny myndighet under , . Nämnden skall bestå av tre ledamöter som utses avriksdagens förvaltningsstyrelse.Vidare föreslår utskottet med anledning av en skrivelse frånregeringen att de belopp med vilka arvoden till statsråden skallbetalas fastställs av en annan ny myndighet under ,. Denna nämnd skall även besluta omavgångsersättning till statsråd. Också den nämnden skall bestå avtre ledamöter. De väljs av på förslag avkonstitutionsutskottet.Den nya ordningen för fastställande av arvodesbeloppen skallgälla fr.o.m. den 1 januari 1994.SkrivelsenSkrivelse 1992/93:240 i vilken regeringen överlämnarStatsrådslöneutredningens betänkande (SOU 1993:22) till riksdagenför de åtgärder som behövs. 1992/93:K28 av (-) vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ensärskild myndighet.1992/93:K317 av m.fl. (v) vari yrkas1. att beslutar att uppdra åt förvaltningsstyrelsenatt lämna förslag om nytt system för riksdagsledamöternas arvodenenligt vad i motionen anförts.1992/93:K327 av () vari yrkas2. att beslutar att genomföra en översyn av hur enautomatisk anknytning av riksdagsmännens arvoden till denallmänna löneutvecklingen skall kunna återställas i enlighet medvad som anförs i motionen.1992/93:K329 av m.fl. (kds) vari yrkas1. att beslutar om en översyn av reglerna förledamöternas arvoden. BakgrundRiksdagsbeslut år 1984År 1984 godkände ett förslag från regeringen ominrättande av en särskild nämnd -- -- varsuppgift var att besluta om statsrådens arvoden och övrigaförmåner (prop. 1984/85:17, KU12, rskr. Till grund förregeringens förslag låg ett betänkande frånStatsrådslönekommittén (Ds C 1984:8). Kommittén föreslog ävenriktlinjer för arvodesnivån. Statsministerns arvode borde enligtriktlinjerna fastställas till det högsta löneplansbeloppet jämte35 % därav. För övriga statsråd borde arvodet bestämmas tillsamma löneplansbelopp jämte därav. Vid ärendets behandling iriksdagen uttalade utskottet att riktlinjerna var väl avvägda.Riksdagsbeslut år 1988Våren 1988 beslutade lagen (1988:589) om ersättningm.m. till ledamöter, i det följande kalladersättningslagen. I lagen finns bestämmelser om förmåner tillriksdagsledamöterna. Enligt 3 § första stycket i dess nuvarandelydelse betalas ledamotsarvode med ett belopp för månad sommotsvarar den genomsnittliga lönen för tjänster som rådmän,hovrättsråd och kammarrättsråd. I bestämmelsen sägs vidare attriksdagens förvaltningskontor beräknar arvodet för tidenden --den 30 september.I lagen finns även bestämmelser om tilläggsarvode för vicetalman, ordförande och vice ordförande i utskott, egenpension,familjepension och inkomstgaranti.Riksdagsbeslut i december 1990Den höjdes arvodet för riksdagsledamöterna från20 med (4,) till . Den 1 januari1990 höjdes arvodet med (2,) till . De tvåhöjningarna utgjorde sammanlagt eller av 20 153kr.I september 1990 var ledamotsarvodet således . Vid entillämpning av ersättningslagen skulle det ha höjts med 3 955 krtill fr.o.m. . Arvodet skulle efterden ha uppgått till . På förslag avriksdagens förvaltningskontor har emellertid beslutatom oförändrade arvoden för tiden --den 31december 1991. stiftade nämligenlagen (1990:1417) om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter (förs.1990/91:11, KU18, rskr. Enligt denna särskilda lag skulleför tiden --i stället för3 § första stycket ersättningslagen gälla att ledamotsarvodetskulle uppgå till ett belopp för månad som motsvararledamotsarvodet för , 21 625 kr.Med anledning av en motion som väckts av ()förordade utskottet att frågan om en samordning mellanstatsrådens arvoden och riksdagsledamöternas arvoden skulleprövas möjligt. Detta gav som sin meningriksdagens förvaltningskontor och regeringen till känna (rskr.1990/91:88).Riksdagsbeslut i juni 1991Regeringen tog upp tillkännagivande i proposition1990/91:170, som i övrigt gällde lagstiftning om sjukavdrag förstatsråden m.m. Regeringen anförde att den hade ansett det varaav stort värde att ha en ordning som innebär att regeringen intesjälv bestämmer sina arvoden. Enligt regeringens bedömning bordeman också i fortsättningen ha en ordning med den innebörden. Enkonsekvens härav var enligt regeringen att den inte heller förframtiden ansåg sig böra redovisa någon uppfattning om på vilkagrunder statsrådens arvoden bör fastställas. skrivelseföranledde därför ingen ytterligare åtgärd från regeringens sida.Med anledning av propositionen i denna del väcktes två motioner-- den ena av m.fl. (m) och den andra av BertilFiskesjö m.fl. (c). I motionerna förespråkades en samordning avarvodena till riksdagsledamöterna och statsråden.Vid behandlingen av ärendet konstaterade utskottet attstatsrådsarvodet uppgick till eller 198,8 %av riksdagsledamotsarvodet och att statsministerns arvode uppgicktill eller av riksdagsledamotsarvodet.I sin bedömning uttalade utskottet att det inte fanns skäl attändra relationerna mellan statsrådens och riksdagsledamöternasarvoden. Procentsatsen 198,8 borde dock jämkas till 198 %.Utskottet uttalade att den samordning som utskottet tidigareuttalat sig för borde ske genom en lagreglering som knyterstatsrådsarvodet till arvodet för riksdagsledamöter.Utskottet lade på grundval av dessa överväganden fram förslagtill sådan lagstiftning. Enligt förslaget skulle arvoden tillstatsråden betalas med ett belopp som motsvarar 198 %av det arvode som betalas till ledamöter av riksdagen.Statsministerns arvode skulle dock uppgå till avledamotsarvodet. Arvodet skulle avrundas till närmaste helakrontal. Den nya ordningen föreslogs gälla från den 1 juli 1991.Utskottet föreslog också att som sin mening skulle geregeringen till känna att borde avvecklas.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets förslag(1990/91:KU48, rskr. 361, SFS 1991:832).Riksdagsbeslut i december 1991Regeringens särskilda förhandlingsgrupp, den s.k.Rehnberggruppen, föreslog ettstabiliseringsavtal för hela arbetsmarknaden för tiden framt.o.m. Förslaget innebär för hela avtalsperiodenlönehöjningar på i genomsnitt på hela arbetsmarknaden.På grundval av Rehnberggruppens rekommendationer slöt och arbetstagarorganisationerna den 15 mars 1991ramavtal om löner m.m. för statstjänstemän m.fl. för tiden den 1januari 1991--. Ramavtalen gäller för destatstjänstemän som anges i 3 § första stycket ersättningslagen.Enligt ramavtalen utgavs för individuella löner den 1 januari1991 ett icke nivåhöjande utrymme om såsom en generelllönehöjning räknat på månadslön. Fr.o.m. höjdesmånadslönen vid heltidsanställning med vissa krontal förarbetstagare som har lägre månadslön än 14 200 kr.Fr.o.m. stod till de lokala parternasförfogande ett löneutrymme som skulle fördelas i lönesystemen.Utrymmet skulle fördelas per . Efterlönerevisionen skulle en anställd ha erhållit en höjning avmånadslönen med vid heltidsanställning.I sammanhanget skall nämnas att de berörda statstjänstemännentill följd av avtal om slutlig reglering avtidigare träffat ramavtal om löner för åren 1989--1990 hadeerhållit en prisutvecklingsgaranti om från den 1 oktober1990.Sommaren 1991 förelade regeringen proposition1990/91:200 om statsrådens arvoden. I propositionen anfördesatt regeringen såg det som en självklar förutsättning för eneffektiv stabiliseringspolitik att den av regeringen förordnadesärskilda förhandlingsgruppens rekommendationer i alla delarföljdes. Det innebar enligt propositionen bl.a. att någralönehöjningar per inte var avsedda. Enligtpropositionen borde detta självfallet också gälla arvodena tillriksdagens ledamöter och till statsråden.I propositionen konstaterades att det ankommer på attbesluta om arvodena åt riksdagsledamöterna för tid efter den 31december 1991. För det fall inte förlängdegiltighetstiden för lagen (1990:1417) om avvikelser från vissabestämmelser i lagen (1988:589) om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter, förklarade regeringen att den för sin delville att statsrådens arvoden under alla omständigheter också förtid efter skulle bestämmas i enlighet medförhandlingsgruppens riktlinjer.I en motion som väcktes med anledning av propositionen av JanBergqvist m.fl. (s) begärdes att riksdagsledamöternas arvodenäven efter utgången av skulle följa de riktlinjer somRehnberggruppen hade lagt fast.I sin bedömning uttalade utskottet att riksdagsledamöternasarvoden borde anpassas till de centrala avtal som hade träffatspå grundval av Rehnberggruppens rekommendationer. Utskottet komfram till att ledamotsarvodena borde räknas upp med permånad fr.o.m. . bordeledamotsarvodet följaktligen uppgå till . Vidare bordeenligt utskottet arvodet fr.o.m. höjas med ett beloppsom motsvarar den genomsnittliga höjning av månadslönen som kundetillkomma jämförelsegruppen fr.o.m. den dagen.Utskottet ansåg att också statsrådens arvoden borde anpassastill de centrala avtal som hade träffats på grundval avRehnberggruppens rekommendationer. Utskottet konstaterade attstatsrådens arvoden höjdes och attockså de borde höjas fr.o.m. . Enligt utskottetborde fr.o.m. den dagen arvodena höjas för statsministern med till och för övriga statsråd med till43 830 kr.Utskottet ansåg vidare att statsråden fr.o.m. den 1 april 1992även borde få samma höjning av sina arvoden som kunde kommajämförelsegruppen till del fr.o.m. den dagen.Utskottet föreslog att såväl riksdagsledamöternas somstatsrådens arvoden skulle regleras genom särskild lagstiftningsom för tiden --skulle gälla istället för 3 § första stycket ersättningslagen resp. 1 § lagenom arvoden till statsråden m.m.Utskottet ansåg vidare att det fanns skäl för en annankonstruktion för fastställandet av statsrådens arvoden än den somgäller enligt lagen om arvoden till statsråden m.m. Utskottetuttalade att det fick ankomma på regeringen att låta utredafrågan och återkomma med förslag i ämnet till riksdagen.Detta borde enligt utskottets mening som sin mening geregeringen till känna.Reservationer anmäldes. Vad gäller riksdagsledamöternas arvodenansåg ledamöterna från Moderata samlingspartiet och Folkpartietliberalerna att arvodet fr.o.m. borde utgåenligt huvudregeln och sålunda uppgå till . Ifråga om storleken av statsrådens arvoden ansåg ledamöterna frånModerata samlingspartiet att det inte fanns skäl att införa någonsärreglering. Ledamöterna från Moderata samlingspartiet, Centernoch liberalerna ansåg vidare att det inte fanns skälatt ompröva konstruktionen för bestämmandet av statsrådensarvoden.Riksdagen följde utskottet (1991/92:KU5, rskr. 1991/92:62, 63,SFS 1991:1876, 1991:1877).Höjning av arvodena per den 1 april 1992I blev det klart att det belopp som motsvarar dengenomsnittliga höjning av månadslönen som fr.o.m. den 1 april1992 tillkom jämförelsegruppen uppgick till 1 195 kr.Riksdagsledamöternas och statsrådens arvoden höjdes sålunda meddetta belopp för tid fr.o.m. . Arvodena ärsåledes för riksdagsledamöterna , för statsministern och för övriga statsråd . Jämförelsegruppensgenomsnittliga månadslön är ca 27 630 kr.Frågan om oförändrade arvoden för riksdagsledamöterna ochstatsråden efter utgången av mars 1993Under den allmänna motionstiden väcktes motioner varibegärdes en översyn av reglerna om hur riksdagsledamöternasarvoden skall bestämmas. Utskottet återkommer till den fråganlängre fram. I dessa och andra motioner förespråkades vidare attledamöternas arvoden skulle vara oförändrade efter den 31 mars1993. I en skrivelse från riksdagensförvaltningskontor till utskottet anfördes attförvaltningsstyrelsen ansåg att en återgång till en tillämpningav ersättningslagen borde anstå i avvaktan på ytterligareöverväganden.Vid behandlingen av motionerna uttaladeutskottet i betänkandet 1992/93:KU21 att frågan om reglerna förhur arvodena till ledamöter skall bestämmas bordebehandlas med motsvarande fråga beträffande statsrådensarvoden. Dessa frågor kunde inte avgöras förrän efter den 31 mars1993 och utskottet förklarade att det avsåg att återkomma tilldem i ett senare betänkande.Utskottet tog däremot ställning till arvodesnivåerna för tidenfr.o.m. Vid en tillämpning av ersättningslagenangavs att arvodet för riksdagsledamöterna skulle höjas med4 till . Utskottet delade förvaltningsstyrelsensuppfattning att en återgång till ersättningslagen inte borde skeden . Enligt utskottets mening borde inte hellerstatsrådens arvoden ändras . För tiden fr.o.m. den1 borde således arvodet för riksdagsledamöterna vara23 , arvodet för statsministern och arvodet förövriga statsråd . Utskottet ansåg emellertid attriksdagsledamöterna, statsministern och övriga statsråd bordetillgodoräknas de höjningar som jämförelsegruppen kunde komma attfå efter . De nu angivna beloppen borde därförhöjas med det belopp som motsvarar den genomsnittliga höjning somkan tillkomma jämförelsegruppen för tiden efter den dagen.De arvodesnivåer som utskottet förordade borde gälla intilldess frågan om reglerna för hur arvodena skall bestämmas blivitavgjord. Ett sådant avgörande borde enligt utskottets meningföreligga under innevarande år. Utskottet ansåg därför attregleringen av arvodesnivåerna fr.o.m. bordegöras begränsad i tiden fram till utgången av december 1993.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1992/93:190, 191).Det nu aktuella ärendetStatsrådslöneutredningens förslagMed anledning av beslut tillkalladesefter regeringens bemyndigande en kommitté meduppdrag att lämna förslag till konstruktionen av statsrådensarvoden m.m. Kommittén, som har antagit namnetStatsrådslöneutredningen, har redovisat resultatet av sitt arbetei betänkandet (SOU 1993:22) Vad är ett statsråds arbete värt?I betänkandet anförs att regeringen bl.a. utifrån allmännajävsregler inte själv bör besluta om de egna ledamöternasgrundläggande förmåner såsom arvoden samt pensions- ochavgångsersättning. Utredningen anser vidare att den nuvarandesamordningen mellan statsrådens och riksdagsledamöternas arvodenbör avskaffas. Arvodena till statsråden bör enligt utredningeninte heller automatiskt kopplas till någon annan grupps arvodeneller till något index för löner eller priser. I stället börstatsrådens arvoden fastställas av en särskild myndighet underriksdagen, . Nämnden föreslås också få iuppgift att meddela föreskrifter om pensionsförmåner ochavgångsersättning till statsråden. Enligt förslaget skallregeringen däremot få besluta om övriga avlöningsförmåner, såsomkostnadsersättningar. Regeringen skall i sådana frågor kunnainhämta synpunkter från . Konstruktionen meden nämnd under medför enligt utredningen att deinvändningar av konstitutionell natur som kan riktas mot enmyndighet under regeringen bortfaller. En nämnd under riksdagenkan inte gärna misstänkas vara beroende av regeringen.Utredningen anför att nämndens uppgift blir grannlaga och svåroch att dess ledamöter bör åtnjuta allmänt förtroende. De börsammantaget ha bred erfarenhet och kunskap om såväl denoffentliga som den privata sektorn. Djupgående erfarenheter avlönerörelserna är härvid av värde. Vid en avvägning mellanönskemålen om en bred kompetens inom nämnden å ena sidan och ettfunktionsdugligt organ å den andra finner utredningen att nämndenlämpligen bör bestå av sju ledamöter.Med hänsyn till tänkta sammansättning ochi syfte att betona dess vikt anser utredningen att ledamöternabör väljas av . Utredningen anser att det härvid ter sigmest ändamålsenligt att , som bereder valenav ombudsmän, också bereder valen av nämndledamöterna.Genom sin granskningsverksamhet är utskottet enligt utredningensärskilt väl ägnat att bedöma efter vilka kriterier de personerbör utväljas som är bäst lämpade för arbetet i nämnden.Mandatperioden för ledamöterna i nämnden föreslås ha sammalängd som riksdagsledamöternas. Utredningen anser att den dockbör vara en annan än för dessa, vilket anges öka möjligheternaför kontinuitet. Utredningen föreslår därför att valperiodenbestäms till tiden året före det år dåordinarie val till förrättas till utgången av junimånad tredje året därefter.Utredningen föreslår att lagen (1991:359) om arvoden tillstatsråden m.m. upphävs, att föreskrifter om val och beredning avval till ledamöter i tas in iriksdagsordningen och att en instruktion för Statsrådslönenämndenmeddelas i lag. Utredningen har lagt fram författningsförslaghärom som har tagits in i bilaga 1.Regeringens skrivelseRegeringen har i en skrivelse överlämnatStatsrådslöneutredningens betänkande till för deåtgärder som behövs (skr. 1992/93:240).I skrivelsen anför regeringen att den anser det värdefullt meden ordning som innebär att arvodena till statsråden inte bestämsav regeringen själv och inte heller av en regeringen underställdmyndighet. En konsekvens härav anges vara att regeringen inte börredovisa någon uppfattning om på vilka grunder statsrådensarvoden bör fastställas. Det bör enligt regeringen ankomma påriksdagen att utforma den lagstiftning i ämnet som behövs.Regeringen konstaterar att har ansett att det finnsskäl för en annan konstruktion för fastställande av statsrådensarvoden än den som gäller enligt nuvarande lagstiftning. Enligtregeringens bedömning framstår den av Statsrådslöneutredningenföreslagna ordningen för fastställandet av arvoden m.m. tillstatsråden som den mest ändamålsenliga. Regeringenanför att den därför överlämnar utredningsförslaget tillriksdagen för den handläggning som finner lämplig.MotionernaMotioner från den allmänna motionstiden år 1993Enligt motion 1992/93:K329 yrkande 1 av m.fl.(kds) bör en översyn göras av reglerna om riksdagsledamöternasarvoden. Även i motion 1992/93:K327 yrkande 2 av () förespråkas en översyn av ordningen för bestämmandet avriksdagsledamöternas arvoden. Om de grundläggande reglernabefinns vara lämpliga bör förslag enligt motionären föreläggasriksdagen om en successiv uppräkning av arvodena till den nivåsom ersättningslagen stipulerar. Skulle emellertid reglerna intebefinnas vara lämpliga, bör översynen enligt motionärens meningmynna ut i ett förslag om en reglering som är hållbar förframtiden och som innebär att inte skallöverväga arvodenas storlek. Motionären anser att detta bör görastill en expeditionsfråga för förvaltningen. Också i motion1992/93:K317 yrkande 1 av m.fl. (v) förespråkasett nytt system för bestämmandet av arvodena. Motionärernaunderstryker vikten av att relationerna mellanriksdagsledamöternas och statsrådens arvoden ses över i detsammanhanget så att en förändring inte automatiskt resulterar ihöjda arvoden för statsråden.Motion med anledning av regeringens skrivelseI motion 1992/93:K28 av (-) anförs att det intebehövs någon särskild myndighet som skall bestämma statsrådensarvoden. Motionären anser att den uppgiften i stället bör läggaspå finansutskottet och yrkar att som sin mening gerdetta till känna för regeringen.Skrivelse från förvaltningskontorI en skrivelse av förordar riksdagensförvaltningskontor en ny ordning för bestämmande avriksdagsledamöternas arvoden som innebär att en nämnd beståendeav tre utomstående personer bestämmer nivån på ledamöternasarvoden. Nämndens ledamöter bör enligt förvaltningskontoret utsesav förvaltningsstyrelse för av fyra år.Förvaltningskontorets skrivelse har tagits in som bilaga 2.Utskottets bedömningRiksdagsledamöternas arvodenUtskottet delar förvaltningsstyrelsens mening att en särskildnämnd bestående av tre ledamöter bör inrättas med uppgift attfastställa nivån på arvodet till ledamöter. Utskottet anser attnämndens ledamöter bör utses av förvaltningsstyrelsen för den tidsom styrelsen bestämmer.Nämndens avgöranden kan enligt utskottets mening ske genomförvaltningsbeslut.Riksdagens förvaltningskontor bör få i uppgift att bestämmaarvoden till nämndens ledamöter och sekreterare. bör belasta anslaget A 1. Ersättningar till riksdagensledamöter m.m. och rymmas inom ramen för redan beviljade medel.Utskottet anser att nämnden bör kunna börja sin verksamhet den1 och att den för tiden skallfastställa med vilket belopp arvode till riksdagsledamot skallbetalas. Förvaltningsstyrelsen bör dock redan från och med den 14december 1993 ges möjlighet att utse ledamöter i nämnden. Intilldess att arvodet kan betalas i enlighet med vad nämnden harbeslutat, bör arvodet betalas med det belopp som gäller förnärvarande. Detta belopp bör räknas av från det högre belopp somnämnden kan komma att fastställa.Med det anförda tillgodoses i allt väsentligt syftena medmotionerna 1992/93:K317 yrkande 1, 1992/93:K327 yrkande 2 och1992/93:K329 yrkande 1.Statsrådens arvoden m.m.Också när det gäller att fastställa statsrådens arvoden anserutskottet att det finns skäl för en annan konstruktion än den somgäller . I likhet med Statsrådslöneutredningenfinner utskottet således att den nuvarande samordningen mellanstatsrådens och riksdagsledamöternas arvoden bör avskaffas. anför bör statsrådens arvoden i stället fastställasav en särskild myndighet under som bör benämnasStatsrådsarvodesnämnden. Utskottet avstyrker således motion1992/93:K28. Som utredningen föreslår bör nämnden även ha tilluppgift att besluta om avgångsersättning till statsråd.Utredningen föreslår att i instruktionen till nämndenanger de allmänna utgångspunkter som nämnden skall ta hänsyn tillvid fastställandet av arvodesnivåerna. Utskottet anser för sindel att det bör överlämnas åt nämnden att avgöra dessa frågor ochatt instruktionen därför inte bör innehålla några sådanaföreskrifter. Utskottet förutsätter emellertid att arvodet förstatsministern även i fortsättningen kommer att vara högre änövriga statsråds arvoden.Enligt utredningsförslaget skall nämnden även besluta ompensionsförmåner åt statsråden. Däremot föreslås att regeringenskall besluta om reseersättning, traktamente och annan ersättningför statsråden. Utredningen föreslår i konsekvens härmed attlagen om arvoden till statsråden m.m. upphävs. I den lagen finnsbestämmelser om sjukavdrag, sjukvårdsförmåner, traktamente,resekostnadsersättning, förrättningstillägg, lönetillägg,bilersättning, biltillägg, samt avlöningsförstärkning och tilläggför logikostnad i vissa fall.Utredningen föreslår att nämndens beslut om arvoden,pensionsförmåner och avgångsersättning skall meddelas genomföreskrifter. För en sådan lösning saknas stöd i regeringsformen.Riksdagen kan visserligen enligt 8 kap. 14 § andra och tredjestyckena regeringsformen genom lag delegera föreskriftsrätt tillmyndighet under . Bortsett från ett i detta sammanhangej aktuellt fall beträffande får ämnet för en sådandelegation dock bara avse förhållanden inom eller dessmyndigheter. Förmåner till statsråden avser inte något sådantförhållande.Statsrådsarvodesnämndens ställningstaganden måste därför ske iform av förvaltningsbeslut. I likhet med vad utskottet nyssförordat i fråga om arvodena för riksdagsledamöterna börstorleken av statsrådens arvoden kunna fastställas genomförvaltningsbeslut. Detsamma gäller beslut om avgångsersättningtill statsråd. Annorlunda förhåller det sig med statsrådenspensionsförmåner. Dessa är föremål för en ingående reglering iförordningen (SAVFS 1987:6 B4) om tjänstepensionsrätt förstatsråd. Föreskrifterna i förordningen kan inte lämpligenersättas genom förvaltningsbeslut. Det anförda leder till attuppgiften att besluta om pensionsförmåner till statsråden intebör läggas på . Pensionsförmånerna skullei och för sig kunna regleras i lag. Utskottet kan emellertid försin del inte finna något skäl att frångå den ordning medföreskrifter i förordning som gäller.Som nämnts innehåller lagen om arvoden till statsråden m.m.bestämmelser om sjukavdrag, sjukvårdsförmåner, traktamente ochvissa andra ersättningar. Utskottet anser att det inte finns skälatt, som utredningen föreslår, frångå den nuvarande ordningen medföreskrifter i lag.Utredningen föreslår att skall bestå avsju personer. Liksom i fråga om finnerutskottet att antalet ledamöter bör vara tre. Utskottet anser attde bör väljas var för sig av efter varje ordinarie valtill för tiden intill dess nytt val till nämnden harägt rum.