bet · GG01UU3 · 1993-02-15 00:00:00 — Utskottet noterar sådana positivaåtgärder som frigivandet av politiska fångar, upprättandet av ensärskild kommission för mänskliga rättigheter samt avskaffandetav dödsstraffet.Trots dessa ansträngningar från regeringens sida fortsattedock allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna attäga rum i . Förekomsten av väpnade orolighetermellan regeringstrupper och olika gerillagrupper innebarsvårigheter i strävandena att förbättra landetsmänniskorättssituation. Det totala krig mot sompresident förklarade medförde en successivt ökadmilitarisering av landsbygden som i sig inneburit ett latent hotmot ansträngningarna att främja respekten för de mänskligarättigheterna.Den nytillträdde presidenten har vidtagit en radåtgärder för att försonas med upproriska grupper till höger ochvänster om regeringen. Kriminaliseringen av ochdess medlemmar har upphävts. Partiell amnesti har utfärdats ochflera kända vänster- och högerrebeller har frigivits. Ensärskild kommission har inrättats för att mäkla fred medgerillarörelserna. Regeringsföreträdare har sammanträffat medlandsflyktiga rebelledare i bl.a. och fört samtal omnationell försoning.Som en framgång i detta sammanhang betraktas det avtal som idecember 1992 undertecknades av regeringen och den koalition avhögergerillor som letts av Gringo Honasan. Enligt avtaletförbinder sig parterna att upphöra med allafientligheter, inkl. varje åtgärd som kan uppfattas somdestabiliserande för situationen, t.ex. regeringens speciellaoperationer, rekrytering av infiltratörer och efterlysningar ocharresteringar av rebeller. Regeringens samtal med denkommunistiska gerillan har emellertid ännu inte gjort någraframsteg. fortsätter prekära ekonomiskaoch sociala situation att utgöra en grogrund för övergrepp.UtskottetUtskottet anser att de allvarliga brott mot de mänskligarättigheterna som äger rum i bör uppmärksammasinternationellt och i bilaterala kontakter. Enligt vad utskottetinhämtat pågår inga aktiva ansträngningar frånutomstående parter att medla mellan ochde olika upprorsrörelserna. Utskottet utgår dock från attSverige innehar beredskap att, om förutsättningar bedöms finnashärför, stödja eventuella internationella medlingsansträngningaravseende . Det är utskottets förhoppning att deväpnade oroligheterna i kan bringas till ett slutgenom dialog och förhandlingar.Därmed får yrkande 12 i motion 1991/92:U621 (v) ansesbesvarat.6. IndonesienMotionerna 1991/92:U609 (s), 1991/92:U624 (fp, c) samt1992/93:U604 (fp) och 1992/93:U611 (v) behandlar bristen pårespekt för mänskliga rättigheter i och frågan omsjälvbestämmande, i synnerhet i och i (tidigare Västpapua).I motion 1991/92:U609 (s), yrkande 1, anförs att böragera aktivt för mänskliga rättigheter i . I motion1991/92:U624 (fp, c), yrkande 3 samt 1992/93:U604 (fp), yrkande1, anförs att i FN skall ta initiativ till att enoberoende kommission, med deltagande från organisationer förmänskliga rättigheter, får i uppdrag att undersökaomständigheterna kring huvudstad den12 samt andra brott mot mänskliga rättigheter.I motion 1991/92:U609 (s), yrkandena 2 och 4, föreslås attSverige bör agera för att resolution om uppfylls till alla delar samt att iinternationella forum och i bilaterala kontakter bör verka föratt så sker. I motion 1991/92:U609 (s), yrkande 5, i motion1991/92:U624 (fp, c), yrkande 4, samt i motion 1992/93:U604,yrkande 2, föreslås att bör verka för genomförandet aven folkomröstning om Östra Timors framtid.I motion 1992/93:U611 (v), yrkande 1, begärs att regeringenskall verka för frigivningen av den timoresiske motståndsledarenXanana Gusmao. I samma motions andra yrkande anförs att Sverigebör verka för att det östtimoresiska folkets representanterskall få delta i FN-samtalen om . I motionens tredjeyrkande föreslås att regeringen i FN skall verka för attÖsttimors rätt till självbestämmande bekräftas samt att Sverigebör rösta för detta om ärendet på nytt tas upp i FN:sgeneralförsamling.I motion 1991/92:U624 (fp, c), yrkande 5, och i motion1992/93:U604 (fp), yrkande 3, anförs att bör överväga enförändrad hållning vad gäller införlivande iIndonesien 1969 och ta upp frågan till omprövning i FN. I motion1991/92:U609 (s), yrkandena 5 samt 7, föreslås att börverka för genomförandet av en folkomröstning rörande Jayasframtid samt att det i FN tas initiativ till en resolution omIrian av samma innebörd som om omfattas av FN:s deklaration om kolonialsystemetsavskaffande. I syfte att underlätta avkoloniseringsprocessen ienlighet med och kolonialdeklarationens mål hargeneralförsamlingen givit generalsekreteraren särskildauppgifter. Generalsekreteraren har därför ageratför att nå fram till en lösning för , främst genomförhandlingar med de indonesiska och portugisiska regeringarna.Dessa förhandlingar har inte lett till någotgenombrott, utan har allt fastare inlemmats iIndonesien.Utskottet har under en lång följd av år behandlat mänskligarättigheter i , i synnerhet vad gäller till självbestämmande (/92:UU2). Redan vidIndonesiens invasion 1975, då var medlem av FN:ssäkerhetsråd, tog regeringen ställning mot annekteringen avÖstra . framhölls den svenska inställningen ombefolkningens rätt till självbestämmande.Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna iIndonesien som helhet är otillfredsställande. Uppgifterförekommer om tortyr, misshandel och försvinnanden.Rättssäkerheten bedöms som liten. Dödstraffet är inte avskaffat.Situationen bedöms vara sämst i och på Jaya.UtskottetDe övergrepp mot de mänskliga rättigheterna i , somutskottet i tidigare betänkanden uppmärksammat, fortsätter. Detgäller t.ex. fängslanden på politiska grunder, avrättningar ochtortyr. Händelserna i Östra Timors huvudstad den 12november 1991, då minst 50 personer -- kanske fler än hundra --sköts ihjäl av indonesiska säkerhetsstyrkor utgör ett av devärsta bakslagen . grepsÖsttimors motståndsledare av indonesisk militär.Efter denna händelse har de indonesiska myndigheterna inlett enoffensiv mot den timoresiska gerillan och arresterat tusentalsmänniskor. Från officiellt indonesiskt håll hävdas däremot attöver 1 000 aktivister inom motståndsrörelsen frivilligtöverlämnat sig till militären.Även situationen i på norra inger oro; tortyr,summariska fängslanden och dödsskjutningar är vanliga där.Utskottet konstaterar att också läget för de mänskligarättigheterna i tredje oroshärd, , förblirotillfredsställande. En särskilt oroande omständighet är deindonesiska myndigheternas strikta kontroll över nämnda områdenoch det faktum att internationell insyn och tillträde tillområdena begränsas.Utskottet noterar att den på olika sättreagerat mot dödsskjutningarna i Dili och bl.a. bevakat denrättsliga utvecklingen därefter. Utskottet har i dettasammanhang inhämtat att den indonesiska kommission somtillsattes för att undersöka det inträffade bl.a. medverkadetill att justera den officiella dödssiffran uppåt, från 19 till50 personer. Kommissionen fastslog att onödigt våld tillgripits,och flera officerare dömdes till disciplinstraff. Ett antalmilitärer har senare också ställts inför krigsrätt. De utmättastraffen har dock varit tämligen lindriga. har ettantal deltagare i demonstrationen i Dili åtalats för omstörtandeverksamhet och dömts till långvariga fängelsestraff. Utskottetnoterar att utrikesminister som svar på enriksdagsfråga () angivit att de helt olikadomarna mot militären resp. demonstranterna strider mot svenskrättsuppfattning samt framhållit att regeringen på hög nivåpåtalat detta i samtal med företrädare.Vid möte i FN:s kommission för de mänskligarättigheterna () medverkade till ettresolutionsförslag som resulterade i ett konsensusuttalande avkommissionens ordförande. I uttalandet, som återges ikommissionsrapporten, fördöms dödsskjutningarna och allvarligoro uttrycks över situationen för de mänskliga rättigheterna iÖstra . Den indonesiska regeringen uppmanas vidare attunderlätta tillträdet till för humanitäraorganisationer.Sammanfattningsvis anser utskottet att situationen beträffandede mänskliga rättigheterna i som helhet, liksom iÖstra , i och på motiverar fortsatt svensktoch internationellt engagemang. Utskottet utgår från attregeringen även framgent inom ramen för FN och i de bilateralakontakterna kommer att verka för att demokrati och mänskligarättigheter skall respekteras.Med det ovan anförda får yrkande 1 i motion 1991/92:U609 (s),yrkande 3 i motion 1991/92:U624 (fp, c), yrkande 1 i motion1992/93:U604 (fp) samt yrkande 1 i motion 1992/93:U611 (v) ansesbesvarade.Beträffande Östra Timors rätt till självbestämmande noterarutskottet att i olika sammanhang uttryckt stödför FN:s generalsekreterares ansträngningar att genomkonsultationer med alla berörda parter söka nå en lösning på denotillfredsställande situationen.I svar på en riksdagsfråga angavutrikesminister att stödjer en lösning som ienlighet med principerna om kolonialsystemets avskaffandeinnebär att befolkningen i bör få göra sin röst hördom sin egen framtid. Vidare nämnde utrikesministern att Sverigei samtal med företrädare för inte tvekaratt framföra uppfattningen att östtimoresernas rätt tillsjälvbestämmande inte respekteras.Utskottet ansluter sig till den hållning som frågesvaret geruttryck för. En lösning som går den timoresiska befolkningenslegitima anspråk till mötes kan enligt utskottets uppfattningsjälvklart innebära anordnandet av en folkomröstning. Utskottetutgår från att regeringen även framgent i alla relevanta forakommer att verka för att befolkningen i skall fågöra sin röst hörd om sin egen framtid.Härmed får utskottet anse yrkandena 2 och 4, berörd del avyrkande 5 i motion 1991/92:U609 (s), yrkande 4 i motion1991/92:U624 (fp, c), yrkande 2 i motion 1992/93:U604 (fp) samtyrkandena 2 och 3 i motion 1992/93:U611 (v) besvarade.Beträffande status får utskottet konstatera attSverige accepterade områdets införlivande med genomatt rösta för generalförsamlingens resolution i frågan(resolution , 1969). Enligt utskottets uppfattning förblirdet en fortsatt angelägen uppgift att bevaka situationen i IrianJaya ur ett människorättsperspektiv.Härmed avstyrks berörda delar av yrkandena 5 och 7 i motion1991/92:U609 (s), yrkande 5 i motion 1991/92:U624 (fp, c) samtyrkande 3 i motion 1992/93:U604 (fp).7. TibetI motion 1991/92:U611 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) och motion1992/93:U615 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) om förhållandena i Tibetanges att brotten mot mänskliga rättigheter i är välkändaoch väldokumenterade. Enligt motionärerna är ockuperat avKina. Vidare anförs att är ett av få kvarvarandekommunistiska länder som deklarerat att man inte har för avsiktatt föra utvecklingen i riktning mot demokrati och skydd för demänskliga rättigheterna.I motion 1991/92:U611 yrkande 1 samt i motion 1992/93:U615,yrkande 1, föreslås att skall stödja lamasinitiativ till fredssamtal avseende . I motionen angesvidare att bör utöva påtryckningar på så attförhandlingar kan inledas mellan ledning och dentibetanska exilregeringen på grundval av fredsplan.I motion 1991/92:U611, yrkande 2, föreslås att fattarbeslut om att sända en parlamentarisk delegation till församtal med de kinesiska ledarna och i syfte att undersöka deförhållanden tibetanerna lever under. I yrkande 2 i motion1992/93:U615 föreslås att en nordisk delegation sänds tillTibet i samma syfte. I motion 1991/92:U611, tredje yrkandet,samt i motion 1992/93:U615, tredje yrkandet, anförs att Sverigebör ta initiativ i FN för att stärka skyddet av de mänskligarättigheterna i . I motionerna föreslås mer specifikt attSverige bl.a. bör ta initiativ i FN till tillsättandet av ens.k. tematisk rapportör avseende t.ex. kränkandet av religiösarättigheter i och Kina.I motion 1991/92:U611, yrkande 4, och i yrkande 4 i motion1992/93:U615 föreslås att bör kanaliserabiståndsresurser till Röda korset för att stödja dennaorganisations arbete för tibetaner i och i Dharamsala iIndien. I det femte yrkandet i bägge motionerna begärs attSverige också på andra sätt skall stödja den demokratiskautvecklingen och respekten för mänskliga rättigheter i Tibet.BakgrundTibet var ett kungadöme när buddhismen infördes ca 640.Religionen utvecklades här till den speciella form som kallaslamaism, kännetecknad bl.a. av ett omfattande munkväsen.Lamaismens överhuvud var , som ca 1650 även blevlandets världslige ledare. anses havarit underkastat de kinesiska kejsarnas överhöghet. På1700-talet tog kineserna mer effektiv kontroll över området. Denkinesiska kontrollen blev dock efter kejsardömets fall 1912 återmer nominell. Kinesiska revolutionsstyrkor marscherade in 1950och underkastades utrikes- och försvarspolitik. Enomstridd modernisering av samhället inleddes och inhemskreligion och kultur förföljdes. En resning 1959 slogs ned ochDalai lama flydde med ca 20 000 anhängare till . Kinashårda kontroll mildrades något och en del av detusentals raserade klostren återuppbyggdes. Mot slutet av1980-talet resulterade dock antikinesiska strömningar i ivåldsamma demonstrationer.En fredsplan som presenterade 1987 innehöllföljande fem punkter i sammanfattning: att förklara somfredszon och att de kinesiska trupperna dras tillbaka, attupphöra med den planerade invandringen av kineser, att återgetibetanerna deras fundamentala mänskliga och demokratiskarättigheter, att återuppbygga ekologi och att skydda desskultur samt att inleda en dialog mellan och om Tibetsframtida status. I senare uttalanden har det tibetanskaexilparlamentet angivit att den tibetanska målsättningen skallvara full självständighet. Den tibetanska hållningen har dockinte alltid varit klar eller konsistent. själv har iuttalanden indikerat möjligheten att skulle kunna varaassocierat till , under förutsättning att respekterarTibets politiska och kulturella egenart.Tibet har formellt ställning som s.k. autonom region i Kinaoch skall därmed åtnjuta visst självstyrelse. , som inteifrågasatt suveränitet över , har i uttalandenuttalat sitt stöd för en dialog mellan och detkinesiska ledarskapet.UtskottetUtskottet konstaterar att allvarliga överträdelser av demänskliga rättigheterna begås i . Förhållandena i harnära beröring med de allvarliga kränkningar av de mänskligarättigheterna som fortsätter att äga rum också i Kina.Godtyckliga frihetsberövanden, försvinnanden och begränsningar iyttrande- och församlingsfriheten, särskilt religionsutövningen,är återkommande inslag i rapporterna. Utskottet noterar med orode ständigt nya uppgifterna från tibetanska flyktingar ommissförhållanden i tibetanska fängelser, inkl. förekomsten avtortyr och misshandel. Utskottet noterar som positivt attnordiska delegationer getts möjlighet attbesöka och där ta upp människorättsfrågor. Delegationernahar bl.a. fått svar på några av sina frågor gällande namngivnafångar.I anledning av yrkande 2 i motion 1991/92:U611 (fp, s, m, c,kds, nyd, v), samt yrkande 2 i motion 1992/93:U615 (fp, s, m, c,kds, nyd, v) vari föreslås utsändandet av en parlamentariskresp. en nordisk delegation till , noterar dock utskottetockså den tibetanska exiladministrationens vädjan om inställandetills vidare av utländska besök i tibetanska fängelser.Bakgrunden till vädjan är att sådana besök upprepade gångerskall ha lett till påföljder för internerna i fråga. Yrkande 2 imotion 1991/92:U611 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) samt yrkande 2 imotion 1992/93:U615 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) avstyrks därför.Genom bl.a. svensk medverkan placerades /på dagordning och blev föremål fören allvarlig diskussion. Ett resolutionsförslag om läget iTibet, som framlagts av EG, kom dock genom amerikansktingripande att omfatta , inkl. . lyckades därefterdriva igenom att resolutionen inte kom upp till omröstning.Utskottet noterar med tillfredsställelse att utrikesministeraf i svar på en fråga angivit attSverige, mot bakgrund av att vi endast ärobservatör i FN:s , avser att utnyttja möjlighetenatt agera aktivt vid sidan av kommissionen och i samverkan medandra länder i syfte att ta initiativ i Tibetfrågan. Likasåvälkomnar utskottet utrikesministerns i samma svar angivnaavsikt att överväga ett svenskt eller eventuellt nordisktinitiativ för inrättandet av en avseendeTibet.Utskottet ansluter sig till den hållning som frågesvaret geruttryck för och vill upprepa förhoppningen att regeringen ilämpliga former skall fortsätta att driva frågan om respekt förde mänskliga rättigheterna i . Utskottet vill framhålla attdet tibetanska folket måste garanteras fullständiga demokratiskafri- och rättigheter och att tibetanerna bör ges möjlighet attfritt utveckla sin egen kulturella särart och sin religion.Det är utskottets uppfattning att självstyre, i Tibetsegenskap av s.k. autonom region, måste ges ett reellt innehåll.Utskottet noterar att det finns en stark opinion blandtibetanerna för ökad autonomi i förhållande till den kinesiskacentralregeringen. En situation i präglad av fredligaförhållanden och respekt för mänskliga rättigheter förutsätteratt tibetanernas krav på ökat självbestämmande tillgodoses.Utskottet konstaterar att stöder ansträngningarna att fåtill stånd en dialog mellan tibetaner och den kinesiskaregeringen. Formerna för ett självbestämmande för folkankommer på parterna att avgöra i en sådan dialog.Därmed får yrkandena 1, 3 och 5 i motion 1991/92:U611 (fp, s,m, c, kds, nyd, v) samt de likalydande yrkandena 1, 3 och 5 imotion 1992/93:U615 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) anses besvarade.Utskottet noterar att Röda korset endast varitmarginellt verksamt i de tibetanska flyktingläger som finnsutspridda i flera olika delar av . Anledningen uppges varaatt rådande behov på ett acceptabelt sätt har kunnat täckasgenom andra kanaler. I detta sammanhang har utrikesministerietför den tibetanska exilregeringen i Dharamsala haft ensamordnande funktion. Vidare uppges en delegation från Svenskaröda korset vid besök i ett avexiladministrationen anvisat läger i ha konstaterat atttibetanernas levnadsvillkor där, såväl som på andra ställen iIndien, var väsentligt bättre än den indiska lokalbefolkningens.Orsaken har angetts vara biståndsinsatser i lägren ochtibetanernas egen arbetsamhet och deras initiativ för attförbättra sina levnadsförhållanden. Röda korset skall mot dennabakgrund ha dragit slutsatsen att insatser för de tibetanskaflyktingarna i ej bör prioriteras.Enligt vad utskottet inhämtat anser Röda korset däremot attdet råder ett stort behov av humanitära insatser inne i Tibet.Det känsliga politiska läget har dock hindrat desonderingar som gjorts från att resultera i ett konkretsamarbete med tibetanska Röda korset. Avsikten är emellertid attfortsätta ansträngningarna att etablera en kanal förbiståndsinsatser inne i . Enligt Svenska röda korset voreett alternativ till en separat svensk insats i att stödjadet schweiziska Röda korset, som där redan har hunnit etableraen bas för humanitär verksamhet av olika slag. Utskottet utgårfrån att regeringen noga fortsätter att följa frågan omtibetanernas situation och i positiv anda prövar eventuellaappeller om insatser.Med det ovan sagda anser utskottet att yrkande 4 i motion1991/92:U611 (fp, s, m, c, kds, nyd, v) samt motsvarandeyrkande, yrkande 4, i motion 1992/93:U615 (fp, s, m, c, kds,nyd, v) får anses besvarade.8. CubaI motion 1991/92:U606 (s) anges att Förenta staternashandelsblockad mot och ockupation av visst kubansktterritorium inte gynnar utan motverkar strävandena att uppnådemokratisering och respekt för mänskliga rättigheter i . Imotionens yrkande 1 föreslås att bör verka för attFörenta staterna upphäver sitt handelsembargo mot samt föratt ockupation av visst kubanskt territorium upphör.I motion 1992/93:U616 (s) konstateras att för närvarandegenomgår en djup ekonomisk och politisk kris. I motionen gesbl.a. ett flertal aktuella exempel på grova kränkningar av demänskliga rättigheterna i . Motionären citerarinternationella bedömare som menar att den amerikanskasanktionspolitiken mot är onödig och skadlig och att man istället borde främja det fria flödet av informationer och idéertill det kubanska folket. I motionens tredje yrkande hemställsatt regeringen aktivt bör verka för att sanktioner motCuba upphör. I samma motion (1992/93:U616), yrkande 4, anförsatt inte för egen del bör medverka i sanktionermot Cuba.I yrkande 2 i motion 1991/92:U606 (s) begärs att skallfortsätta att verka för full respekt för mänskliga rättigheteroch för frigivningen av politiska fångar i . Även i yrkande5 i motion 1992/93:U616 (s) hemställs att skall verkaför att respekterar de mänskliga rättigheterna samt snarastavskaffar dödsstraffet.BakgrundCuba blev efter det spansk-amerikanska krigets slut 1898formellt en självständig republik. I realiteten kom emellertidden tidigare spanska överhögheten över att ersättas av ettbetydande amerikanskt inflytande via det s.k. Platt-tillägget(1903). Detta upphävdes 1934, men bibehöllrätten till marinbasen på sydöstra sida. Efterbrytningen mellan och har krävt attFörenta staterna skall utrymma basen.Det nu 30-åriga amerikanska handelsembargot mot förbjödursprungligen all handel med och ägde enligt amerikanskuppfattning även tillämpning på amerikanska företag verksammautanför gränser. På grund av invändningar frånUSA:s allierade modifierades den ursprungliga lagen 1975 och komdärefter inte längre att gälla extraterritoriellt. antog dock en ny lag, den s.k.Cuban Democracy Act, varmed bl.a. den tidigare modifieringen avembargot upphävs och amerikanska dotterbolag utomlands ipraktiken förbjuds handla med . , EG m.fl. reagerademycket negativt på lagen. Även från vissa exilkubanska kretsaruppmanades Bushadministrationen att vetera lagen, som ansettsmotverka ansträngningarna att få till stånd endemokratiseringsprocess i . antog den 24november en resolution som, utan att direkt nämna Förentastaterna, fördömer åtgärder som syftar till att "stärka ettekonomiskt, kommersiellt och finansiellt embargo mot ".I den resolution som antogs av FN:s 48:e möte,och som bl.a. tagit initiativ till, uttrycks oro föratt som medlem av kommissionen inte uppfyllt deförpliktelser som alla medlemsstater har. I resolutionenbeklagas vidare djupt de rapporter om kränkningar av demänskliga rättigheterna och regeringsinspirerade mobbattackersom förekommit mot aktivister för de mänskliga rättigheterna.UtskottetEnligt utskottets uppfattning sammanhänger problemen vadgäller de mänskliga rättigheterna i främst med detpolitiska systemet, som inte tillåter grundläggande demokratiskafri- och rättigheter. Personer som ger uttryck för åsikter somav den kommunistiska regimen uppfattas som obekväma harfängslats på politiska grunder och under starkt bristanderättssäkerhet. Organisationer som verkar för mänskligarättigheter motarbetas av myndigheterna. Utskottet noterar medoro, att den särskilde representant för FN:s generalsekreterare,som enligt beslut utsetts att upprätthålla kontakten medden kubanska regeringen i frågor som rör de mänskligarättigheterna, inte till fullo kunnat uppfylla sitt mandat. 1992utsågs ambassadör i , , tillspeciell rapportör. Inte heller han har lyckats upprätta endirekt dialog med den kubanska regeringen.Beträffande Guantanamobasens status noterar utskottet attockså kubanska dissidenter, bl.a. de som återfinns inomsamlingsorganisationen (Coordinadora de Organizaciones deDerechos Humanos en ), kräver basens avveckling som en formav förtroendeskapande åtgärd från sida. Ensådan åtgärd vore enligt dessa kubanska oppositionella lämpligför att vidta som en signal på amerikansk viljaatt inleda en mellan och ömsesidigt förtroendeskapandeprocess. De kubanska oppositionella inom bl.a. Codehu ställerockså krav på den kubanska regeringen att vidta egnaförtroendeskapande åtgärder visavi Förenta staterna.Det är utskottets uppfattning att frågan om en statsutnyttjande av militära baser på främmande territorium måstegrundas på av parterna ömsesidigt godkända avtal.Guantanamobasens framtid måste enligt denna grundsyn lösas idialog mellan och regeringar.I fråga om det amerikanska handelsembargot mot Cubakonstaterar utskottet att generella syn påinternationella sanktioner skiljer sig i grundläggande avseendenfrån världssamfundets.