bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Sedan blev konsekvensen att vi kom ut.Bertil Fiskesjö: Det fanns enligt din mening inte platsför er båda?Per : Nej, det förefaller inte så.Thage G : Framkom det vid något av era samtal medambassadör att han ansåg att någonting oegentligt hade ägtrum i handläggningen av ärendet?Per : Ja, jag vågar nog påstå det.Begreppet oegentligt är naturligtvis svårt att definiera,men i det första samtal jag fick var till den milda gradupprörd och ledsen. Jag gjorde den spontana reflexionen att dethär måste vara ministerstyre. Ordföranden förstår säkert att jaginte säger en sådan sak utan att har givit miguppfattningen att det var någonting åt det hållet. Öbergupplevde det definitivt så att han blev ombedd att stödjaWahlström och därför inte längre kunde stödja oss.Thage G : Anser ni själv att det har ägt rumnågonting oegentligt i handläggningen av detta ärende?Per : Min definition av ministerstyre ärnaturligtvis min egen. Jag är medveten om att KU har en merpregnant definition av det begreppet.Thage G : Det händer ganska ofta att svenskastatsråd, för att använda ert eget uttryck, spelar in svenskaföretag på arenan för att de skall få order på exportmarknader.Anser ni det orimligt att statsrådet skulle hjälpaett svenskt företag att få fotfäste på den polska marknaden?Per : Ja, jag tycker det, speciellt medtanke på att visste att vi var engagerade. Jaghade själv varit uppe och berättat om stålofferten då AMS varunderkonsult. Jag tycker inte att ett statsråd skall favoriseraett svenskt företag på bekostnad av ett annat.Thage G : Vilken kommentar hade ni gjort, om AllanLarsson hade talat för ert företag i stället för att tala förCelpap?Per : Polackerna blev glada och trodde attdet var vårt företag som hade talat om i Paris.Det hade varit naturligt, för vi var det enda svenska företagsom hade sysslat med detta under i Polen.Ylva : För att det inte skall råda någon tvekanom anbudet vill jag att du kortfattat redogör för den naturligagången vid ett anbudsförfarande. Här ges ju sken av att det varett anbudsförfarande som ni blev inblandade i men där niförlorade.Per : Vid ett anbudsförfarande får man enspecificerad förfrågan, och ett antal konkurrenter får sammaförfrågan. Man offererar enligt givna specifikationer, ochkunden utvärderar förslagen tekniskt och ekonomiskt och väljerden leverantör han tycker är bäst.Ylva : Det här var alltså ingetanbudsförfarande?Per : Nej, det anser jag inte.Ylva : hade vi i utskottet. Han sade att hade föreslagitBjörn eftersom var den svenske experten påstål. Jag vill be dig redogöra för i vilka sammanhang ni hararbetat med stål tidigare och om ni upplever att experten.Per : Vi fick i starkaste internationellakonkurrens uppdraget att se över stålindustri. Om vifick detta i konkurrens med världens ledande stålkonsulter,tycker jag att vi har ganska torrt på fötterna när vi föreslårPolen samma sak. Vi hade alltså ett antal seniora personer somhar haft mycket höga befattningar inom . Jag tycker vi hadeosedvanligt torrt på fötterna då vi offererade tjänster påstålsidan.Ylva : Det står i de uppgifter vi har, att duskrev till finansministern. Vad svarade han?Per : Jag vill gärna ange bakgrunden tilldetta. Det har sin speciella historia.I ett av de samtal som ringde sadehan: "Du måste kontakta ." Jag frågade varför. "Han trorinte på mig. Jag har försökt förklara för honom det här medScandiaconsult, men han verkar inte förstå. Du måste förklaraför honom hur det hänger ihop." Jag vägrade naturligtvis ochsade att jag inte tänkte skriva något brev till finansministern,men han övertalade mig att göra det.Jag utarbetade ett förslag. Jag läste upp det för honom. Hansade att så kunde man inte skriva. Han hjälpte mig sedan attskriva brevet. Till 70--är spökskrivare av brevet.Jag fick inget svar från Larsson.Ylva : Vad skrev du i brevet?Per : Det kommer jag inte ihåg. Ni har välen kopia av brevet. Jag vill minnas att vi skrev att vi hadehållit på i och lagt ner mycketpengar. Vi var ledsna över att hade kommit in och vihoppades att skulle kunna stödja våra ansträngningar.Ylva : Vilken förklaring hade Jean-ChristopheÖberg till att ambassadens krafter nu skulle lyftas från ertföretag och stödja ?Per : Hans förklaring var att han blevombedd av att ge allt stöd.Ylva : Vi har också fått uppgifter om att duskulle ha fått ett samtal från en polsk statstjänsteman som varförvånad och undrade över förfaringssättet. Kan du redogöra fördet samtalet?Per : Det var inget telefonsamtal. Det varmöjligen , under alla omständigheterefter semestern. Jag talade med en polsk tjänsteman som varverksam på . Han förklarade att man på polsksida var mycket irriterad på ambassadör . Han sade: "Förstpresenterar han er, och vi diskuterar och är överens, och såpresenterar ett helt nytt garnityr, som vi inte kännertill tidigare, och säger att de här firmorna stöds av Sverigesfinansminister." Det hade inte gjort något speciellt gottintryck på polackerna.Ylva : När ägde det samtalet rum?Per : Det var ellerbörjan av augusti, men jag är osäker. Säg att det var mellan den15 juli och , så är jag säker.Ylva : skrev till dig attpolackerna säkert fann NLK Celpap mer lockande än Spin off ochSpangenberg, som oförklarligt nog gått över till Scandiaconsult.Vad menade han med det?Per : Det skulle jag också vilja veta. Detär en obegriplig formulering, eftersom det var han som varäktenskapsförmedlare. Det är helt obegripligt.Henrik S Järrel: Dina samtal med är onekligenintressanta.Fick du någonsin ett intryck av att det var ett direktiv somÖberg hade mottagit att stödja ?Per : Nej. skall jag vara ärlig: jagtror inte att tog ordet direktiv i sin mun. Han sade atthan blivit ombedd.Henrik S Järrel: Frågade du vad grunden kunde vara tillatt man gjorde den här vändningen -- ekonomisk eller teknisk?Per : Nej, men frågade mig varförLarsson gjorde så här, varför det var så viktigt för ochså viktigt för Wahlström.Henrik S Järrel: Kan man ha uppfattat som entyngre samarbetspartner?Per : Du menar att polackerna skulle hauppfattat som en tyngre samarbetspartner än vi var? Ivilket avseende menar du?Henrik S Järrel: För att genomdriva projekt i Polen.Per : Jag vet inte vilka kriterier mananvände på polsk sida.Henrik S Järrel: Men det har inte framkommit vid dinasamtal med att det skulle kunnat vara ett motiv?Per : I samband med att Svenska Dagbladetskrev om detta fick jag ett brev frånÖberg, där han gjorde en, som jag tycker, märklighistorieskrivning. Jag tror uppriktigt att var illaberörd. Han var äkta uppbragt då han ringde till mig, och jagkände honom utomordentligt väl personligen . Jagtror att det han sade var ärligt.Henrik S Järrel: Men i dina samtal med har du aldrigfått konkreta direktiv?Per : Inte i mina samtal med , utandet har framskymtat sedan i den korrespondens skickadetill oss, att det här skulle vara ett skäl, men då det varaktuellt nämndes inte någonting sådant.Thage G : Har Per ytterligarenågon väsentlig information som inte har framkommit såsom svarpå våra frågor, eller är det någonting ni vill tillägga?Per : Jag vill gärna redogöra för endetalj, som visar hur inflammerad saken var.Jag blev efter pingsten uppringd av enkollega till mig, som sade att en av hans kolleger hade blivituppringd av , som sagt att regeringen givit honom iuppdrag att ta hand om stålet och skogen i . Jag, som redanvar rejält upprörd, undrade om det är en bananrepublik vi leveri. Jag ringde direkt och sade att nu räckte det inte medatt finansministern intervenerade; nu hade han tydligen helaregeringen bakom sig. blev stum och sade bara att det härvar så allvarligt att han måste meddela UD. Så gjorde han enkonstpaus och sade: "Det är så allvarligt att jag skall användaen av mina privata kanaler. "Jag tog själv kontakt med någon typ av riksdagskansli istatsrådsberedningen för att fråga om det här var sant.Thage G : Det är skillnad på statsrådsberedningenoch riksdagen.Per : Förlåt min okunnighet! Jag kan intekomma ihåg vem jag ringde till. Jag ringde till någon som kundege besked huruvida den hade fattat beslut iärendet och fick beskedet att så inte var fallet. Då meddeladejag det, men jag hörde aldrig någon reaktion från honom.Detta visar vilken typ av informationer vi utbytte. Det är vadjag ville tillägga i sammanhanget.Thage G : Jag tackar er för att ni ville kommatill oss, och jag förklarar utfrågningen avslutad.Konstitutionsutskottet1993-04-01Kl. 09.00--10.27, 10.43--10.55Bilaga B 12Offentlig utfrågning av f.d. generaldirektören förInvandrarverket angående regeringensplanering och handläggning av flyktingpolitikenThage G : Utfrågningen gäller granskningsärendenanr 8 och 14, regeringens planering och handläggning avflyktingpolitiken.Jag hälsar välkommen i hennes egenskap avtidigare generaldirektör för invandrarverk.Jag har i förväg talat med generaldirektör , och honönskar inte tid för en inledning, utan vi kan gå direkt in påfrågorna.Catarina Rönnung: har under ettantal år granskat flykting- och invandrarpolitiken ur olikaaspekter. I en anmälan anser Socialdemokraterna att KU börbelysa, om kontakterna mellan invandrarministern ochInvandrarverket har varit bristfälliga. Det förekom ett kritisktskede , när flyktingar från det istort antal kom till Sverige.Första halvåret 1992 var en kaotisk tid. En strid ström avflyktingar kom från . kritiserade duoffentligt regeringen i ett TT-telegram, där du efterlyste enreaktion på de förslag i flyktingfrågan som verket hade lämnatunder den senaste månaden.Vilka förslag var det, och när kom reaktionen äntligen frånregeringen?Christina Rogestam: Det förekommer regelbundna kontaktermellan och . Sedan början avjuli 1989 redovisas varje kvartal antalet asylsökande. Ianslutning till träffarna blir det alltid diskussion om aktuellaproblem, där regeringen har givit en del besked ochvi har efterlyst besked.Vi hade en sådan sittning . Redan dåefterlyste vi hur regeringen tänkte hantera den skrivelse som vihade lämnat in och som finns med i erahandlingar. Vi diskuterade också situationen på förläggningarnaoch behovet av platser för barn. Vi informerade regeringen omatt enligt vår bedömning förläggningsverksamheten skulle kosta1,5 miljarder mer än vi då hade anslag till.Vi hade sedan fortsatta kontakter med framför alltstatssekreteraren under de närmaste månaderna.Nästa genomgång av kvartalsstatistiken hade vi i början avmaj. Då kunde vi konstatera att antalet asylsökande från detforna hade fortsatt att öka och att vi höll på attkomma i ett kritiskt läge, då vi närmade oss taket för vad viskulle kunna klara på ett bra sätt, nämligen att ta emot 50000och se till att dessa fick sina besked inom rimlig tid. Dåefterlyste vi igen besked om hur regeringen tänkte agera infören ökad ström från . I direktiven till Per-ErikNilsson (april -92) hade regeringen då lagt in de långsiktigafrågorna, exempelvis sådana som kunde kräva grundlagsändringar.I början av maj efterlyste vi också åtgärder från regeringenssida för att minska flyktingströmmen från det forna Jugoslavienoch efterlyste stöd från regeringen för att få fram fler platserför mottagande.Sedan hade vi en diskussion i Nordiska utlänningsutskottet imitten av maj, som också förmedlades till regeringen, där viännu starkare framhöll behovet av insatser för att minskaantalet asylsökande. Jag formaliserade detta i en skrivelse tillregeringen, som överlämnades vid en sittning som jag hade medBirgit , en skrivelse som finns med i erahandlingar. Vi pekade där på internationella insatser för attåstadkomma eldupphör och på behovet av insatser i närområdet,men vi pekade också på att det med tanke på det beslut som hadefattats i FN om sanktioner var en rimlig tolkning att man ocksåborde införa viseringstvång.Vi gjorde bedömningen, att det behövdesytterligare 15000 platser . ,när vi började se siffrorna av anlända asylsökande och räknade framåt ett stycke in påhösten, kom vi underfund med att det behövdes ytterligare40000 platser fram . Det meddelade jagstatssekreteraren i mitten juni. Jag meddelade också att verketsbedömning var att vi skulle få stora svårigheter att få framdessa platser, men vi skulle göra allt vi kunde för att klaradet.Vi hade ytterligare kontakter med regeringen i slutet av juni.Jag hade också en sittning, jag tror det var , medBirgit , där vi gick igenom läget. Vid redovisade vi våra stora problem medförläggningssituationen.Catarina Rönnung: Uppfattade jag dig rätt, att du redan påfebruarimötet påpekade att ni behövde ökade medel för att klaraden flyktingström som man väntade skulle komma? När fick niökade medel? Hur dröjde det från februarimötet tillsdet hände någonting?Christina Rogestam: Vi lämnade i samband med rapporten ifebruari in en bedömning -- det har verket gjort regelbundetvarje år och i januari--februari. Visade att vi bedömde att för innevarande budgetår skulle pengarnainte räcka, utan det behövdes ytterligare 1,5 miljarder. Depengarna fick vi sedan i tilläggsbudget.Catarina Rönnung: föreslog du attregeringen skulle utreda möjligheterna att fatta beslut omjugoslaverna och ge dem tidsbegränsade uppehållstillstånd. Fickdu någon respons på det förslaget, och när kom den i så fall?Christina Rogestam: Det var ett allmänt förslag, somegentligen mera baserade sig på vad som kan hända på andra sidanÖstersjön men också skulle kunna vara tillämpligt på andrageografiska områden. Den skrivelsen lämnades in i mitten pådecember. Den officiella reaktionen var att den lämnades överoch finns med i direktiven för utredning.Catarina Rönnung: För att knyta an till ,har du vädjat till regeringen att den skulle gå till riksdagenför att skaffa mandat för att ge kommunerna ett direkt ansvarför flyktingmottagande om man befinner sig i en kris eller enberedskapssituation. Vad svarade regeringen på det? Vilkenrespons fick du? Dröjde det länge innan regeringen gav svar pådenna vädjan?Christina Rogestam: Det fanns med i de diskussioner som viförde med bl.a. statssekreteraren , då vi varallvarligt oroliga för om vi skulle klara situationen och vivädjade om stöd för att få fram flera platser i kommunerna.Svaret från regeringen var att uppdraget låg i Per-Eriksutredning och att man bedömde att det inte fanns möjlighet elleranledning att göra någonting tills den utredningenlåg framme. Däremot hade man kontakt med ochbad honom att ta detta uppdrag med förtur. Han lämnade det sedanunder oktober eller november.Catarina Rönnung: Du har tillsammans med ett öppet brev krävt bättre svenskundervisning för invandrare,bättre yrkesutbildning, skärpta asylregler osv. mot denbakgrunden, att flyktingar och invandrare har hög arbetslöshetäven i en högkonjunktur. Det är kanske ovanligt attgeneraldirektörer skriver öppna brev till regeringen inom sinaområden. Gjorde ni det för att sätta press på regeringen, attden skulle engagera sig i de här frågorna?Christina Rogestam: Det var inte något öppet brev, utanett helt vanligt brev, men det blir offentligt som alla andrahandlingar.Skälet var att de båda myndigheterna bedömde invandrarnassituation på arbetsmarknaden som ännu besvärligare änsvenskarnas i det mycket besvärliga läge som råder. Vi villepeka på ett antal åtgärder som både kunde och behövde vidtas föratt underlätta för invandrarna, när nästa uppgång kommer attkomma in på arbetsmarknaden. Vi avsåg framför allt insatser föratt se till att invandrarna får lära sig svenska men också atterbjuda ett antal yrkesutbildningar. Vi ansåg att det var rätttid för att de här personerna skulle ha en chans närkonjunkturen äntligen vänder.Catarina Rönnung: Jag går tillbaka . Jagtycker som utomstående betraktare att situationen var kaotisk,eftersom regeringen agerade egendomligt. kändeinte till i vad mån viseringstvång gällde för olika delar avJugoslavien. Vidare intog hon och en restriktivhållning. talade om paragrafrytteri ochsade att det var inhumant att tillämpa visumtvång för flyktingarfrån ett krigsdrabbat land. och i pressen att ett regeringsbeslut snart skulle meddelasom att visumtvånget skulle upphöra.Allmänheten blev konsternerad. Kosovoalbanerna släpptes inutan visering. De flyktingar som kom från Bosnien-Hercegovinatill via kom inte in i landet, men flyktingarsom kom från samma via släpptes in.Hur tolkade den här situationen? Uppstod detförvirring om handlingslinjen som skulle gälla? Bedömer du attden inkonsekventa flyktingpolitiken var till skada förförtroendet hos allmänheten?Christina Rogestam: Vi visste vad som gällde,eftersom vi hade att följa lagar, regler och bestämmelser, menvi fick ta mycket stryk i massmedia därför att man inte förstodvarför vi var tvungna att hålla oss till reglerna. Behandlingenav flyktingarna från Bosnien är ett typexempel på det. Sverigeerkände Bosnien genom att delta i en votering i FN, men detfanns inget avtal med den nya staten om viseringsfrihet. Därförgällde krav på visering för medborgare som kom från Bosnien. Vipåpekade i skrivelsen den 9--att man inte följde FN:sbeslut om sanktioner med att införa motsvarande viseringstvångför och . visste att detkrävdes visering för dem som kom från Bosnien. Om de kom resandevia , tillämpades regler som hade funnits sedan 1952men som framför allt hade aktualiserats efter Tysklandsåterförenande i form av avtal mellan och dåvarandeVästtyskland om återsändande och om att flyktingarnas ärendenskulle prövas i som första asylland. Någon motsvarandeöverenskommelse med fanns inte, så var förstaasylland för de bosnier som kom den vägen. Vi kände tillregelsystemet men fick mycket ovett i massmedia, eftersom detvar svårt att göra klart vad som gällde. Det fanns heltuppenbart inkonsekventa inslag i detta.Catarina Rönnung: Man har här talat med olika tungor.Jag förflyttar mig i tiden , när en nytyp av problem dök upp. Det gällde stölder i förläggningar ochutanför förläggningarna.I sade ett moderat kommunalråd att han inte tänkte taemot flyktingar från en viss del av . Hur uppfattadeInvandrarverket den situationen, och hur ställde sig ministerntill detta?Christina Rogestam: Stölderna utgjorde ett växandeproblem, men det har funnits . Det har varit ettstörre problem under vissa perioder och mindre . Det var ett ökande problem . Vi valde attmarkera att vi var medvetna om det och att Invandrarverketgjorde ordentliga insatser för att komma till rätta med det. Jagskrev en ganska lågmäld debattartikel , där vimarkerade vårt bekymmer, och redovisade för allmänheten deåtgärder vi försökte vidta.Den typ av diskussion som uppstod i förekom på ett antalplatser. redovisade vid samtal med de berördakommunerna vad vi tillsammans med polisen gjorde för att finnaen gemensam linje och hitta lösningar. Vi behövde i det lägetvarenda säng.Catarina Rönnung: När du sedan lämnade din tjänst, hadedet då att göra med att kontakterna hade varitbesvärliga och att flyktingströmmen var särskilt omfattande? Dukanske tyckte att du hade gjort ditt efter fyra eller somgeneraldirektör, så att du ville söka en annan tjänst?Christina Rogestam: Jag tillsammans med hela personalen påInvandrarverket slet oerhört hårt och somras för att fåfram de bäddar som behövdes. Jag gjorde den bedömningen, att dehär åren räckte för mig, och jag skulle gärna byta något innanmitt förordnande gick ut.Catarina Rönnung: Du har sagt att ni fick kämpa förvarenda sängplats. Det låter som om det fanns ett desperat behovav stöd och ledning från departementet. Du har talat omöverpriser som uthyrare och mellanhänder tog.Christina Rogestam: Jag är glad för RRV:s rapport, som istort sett friar verket. RRV hittade under sin revision mindreatt anmärka på än man normalt hittar vid enförvaltningsrevision, och det känns skönt.Som jag sade har verket gjort ett antal dåligaaffärer -- det är ingenting att sticka under stol med. Vi insåginte effekterna av storskalighet tillräckligt tidigt, och någraav de stora anläggningar som vi har hyrt borde vi ha fått tilllägre priser. I en situation när vi skulle få fram 40000bäddar på fyramånader var det en och annan kontroll som maninte hann med, men de gjordes . Jag ärfortfarande oerhört stolt över det som verket klarade av attgöra och , nämligen att faktiskt få fram bäddartill alla som kom.Catarina Rönnung: Stämningen i landet har tyvärr blivitalltmer flyktingfientlig allteftersom tiden har gått. Vilketansvar har regeringen för det? Har den gjort för litetinformationsinsatser? Har regeringen och ettdelat ansvar i det avseendet?Christina Rogestam: Det är en svår fråga. Under de fem årsom jag haft överblick över har en polarisering av debattenskett. Det är en större grupp som är negativ men också en mycketstor grupp som är positiv till flyktingar och invandrare.Däremot har gruppen likgiltiga minskat. Det såg jag bl.a. på attallt fler vågade sätta sitt namn under kritiska brev tillInvandrarverket än som förekom . Jag tyckeratt sådant är bra, eftersom kontakterna ger verket möjlighet attberätta hur det egentligen är.Sedan finns det ett antal missförstånd både om vadinvandringspolitiken kostar och om hur reglerna ser ut. Det äroerhört svårt att nå ut med saklig information. Under detsenaste året har det varit särskilt svårt för människor attförstå varför det krävdes visering för dem som kom från Bosnien,där det pågår krig, men inte krävdes visering för dem som komfrån Kosovo. började fattaavvisningsbeslut och skickade tillbaka människor utantillräckliga skäl till Kosovo.Här måste regeringen och verket och alla politiker hjälpas åtför att förklara regelsystemet.Catarina Rönnung: Anser du att röst har hörts förlitet i internationella sammanhang när det gäller flyktingar?Har vi varit för passiva?Christina Rogestam: Det kan jag inte bedöma.Catarina Rönnung: Jag har flera frågor, men jag väntar meddem, eftersom det finns fler ledamöter som vill ställa frågor.Harriet : När blev du första gången medveten omrisken för en ökning av flyktingströmmen från Kosovo tillSverige?Christina Rogestam: Under alla mina har det kommitalbaner från Kosovo som sökt asyl. rörde det sigom storleksordningen 2000 . börjadeandelen jugoslaver öka och framför allt andelen kosovoalbaner.Men den kraftiga ökningen börjande /92, ochsedan har det blivit fler för varje månad.Harriet : Jag vill sätta ett frågetecken fördet. Jag tycker det ser ut som om ökningen av andelenkosovoalbaner började i juli 1991.Christina Rogestam: Den började på sommaren och hösten1991. Men det var fortfarande relativt små tal under sommarenoch hösten 1991.Harriet : Du såg ingen sådan risk i ökningen avflyktingströmmarna att du förde det vidare till regeringen?Christina Rogestam: Jo. I kvartalsrapporteringen påpekadevi vilka som var de stora grupperna. På den första genomgång vihade med den nya regeringen markerade vi att denstörsta gruppen asylsökande var jugoslaver och kosovoalbaner.Harriet : Vilken bevakning har Invandrarverkethaft av förhållandena i för att kunna bilda sig enegen uppfattning om förhållandena där? Har ni någonframförhållning?Christina Rogestam: Vi har inget eget folk där ute, men vifår rapporter från de svenska ambassaderna om de politiskaförhållandena. Vi får också rapporter via Amnesty, Rädda barnen,korset och Helsingforsgrupperna, liksom även UNHCR. Vi harregelbundet haft folk resande till olika länder, inkl.Jugoslavien och Kosovo. Jag gjorde själv ett besök iJugoslavien. Jag begärde att få åka till , men denjugoslaviska regeringen sade nej. I gengäld hade jag ett möte iBelgrad med representanter för de politiska grupperingarna frånKosovo för att få deras bild av den situation som då rådde. Vihar alltså kontinuerligt hållit oss informerade om situationen.Harriet : Förde ni i allmänt enlevande diskussion om förhållandena i ?Christina Rogestam: Ja, det gjorde vi. --90 varkosovoärendena svåra ärenden. Jag hade en diskussion medregeringen när varinvandrarminister. föreslog då så att säga attribban skulle ändras när det gällde vilka från Kosovo som skullefå stanna i , eftersom vi bedömde situationen där nereså, att det var rimligt att anta att ett större antal av dem somhade kommit 1989 och 1990 hade skäl för att få stanna i Sverige.Situationen i Kosovo har vi följt under många år.Harriet : Var det skillnad på läget 1989 ochläget 1991?