bet · GG01KU31 · 1993-05-28 00:00:00 — Ombildande av vissa tjänster inom riksdagensförvaltningsområde I betänkandet föreslår utskottet efter framställning frånriksdagens förvaltningskontor (1992/93:RFK5) att tjänsterna somkanslichef i utskottsorganisationen, riksbanksdirektör ochbiträdande riksbanksdirektör vid samt kanslichef hosRiksdagens ombudsmän ombildas från tjänster för bestämd tid tilltjänster tills vidare. Nuvarande innehavare av tjänsterna berörsinte.InledningI förslag 1992/93:RFK5 hemställer Riksdagensförvaltningskontor1. att beslutar att tjänsterna som kanslichef inomriksdagens utskottsorganisation, som riksbanksdirektör ochbiträdande riksbanksdirektör vid samt tjänsten somkanslichef hos ombudsmän ombildas tilltillsvidaretjänster då nuvarande innehavare av tjänsterna avgår,2. att antar förslag till lag om ändring i lagen(1988:1385) om riksbank.Förvaltningskontorets lagförslag har fogats till betänkandetsom bilaga.Förvaltningskontorets förslag har inte föranlett någramotioner.BakgrundP-tjänsterEn tjänst med beteckningen p tillsätts enligt 8 §anställningsförordningen (1965:601) med förordnande för enbestämd tid. Enligt förvaltningskontors föreskrift(RFS 1987:3) om tillämpningen av anställningsförordningen(1965:601) vid och dess myndigheter skallanställningsförordningen gälla för och dessmyndigheter i tillämpliga delar och i den vid varje tillfällegällande lydelsen.Förordnandepension m.m.Enligt 1 § förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m.skall pensionsplan för arbetstagare hos staten m.fl.(pensionsplanen) med anslutande bestämmelser (cirkulär 1991 A 12) tillämpas på den som har ensådan tjänst, med beteckningen p, som anges i bilaga A eller Btill förordningen. I 2--17 §§ föreskrivs om tillägg till ochundantag från pensionsplanen.Förutsättningarna för förordnandepension anges i 2--4 §§ iförordningen. Om en arbetstagare som avgår från en p-tjänst harrätt till ålders- eller sjukpension enligt pensionsplanen, harhan i stället rätt till förordnandepension. Rätt tillförordnandepension har enligt 3 § första stycket också den somhar haft en eller flera p-tjänster i oavbruten följd och inte i samband med avgången går över till en annantjänst med statlig pensionsrätt eller tjänstepensionsrätt somomfattas av samordningsbestämmelser i pensionsplanen. Vidberäkningen av tolvårsperioden skall enligt paragrafens andrastycke räknas bort hela den tid då arbetstagaren på egen begäranhar varit tjänstledig, om sammanlagt är längre än ettår. Detta gäller inte sjukledighet eller ledighet för vård avbarn. Om ett förordnande löper ut och det inte blir förnyat avnågon annan anledning än på arbetstagarens egen begäran, hararbetstagaren enligt paragrafens tredje stycke rätt tillförordnandepension även om förutsättningarna enligt förstastycket inte är uppfyllda.Finns det särskilda skäl kan regeringen, enligt 4 §, beslutaom förordnandepension åt den som i samband med avgång från enp-tjänst gått över till en anställning med sådan pensionsrättsom angivits i 3 §, haft förordnandetjänst i mindre än tolv menminst , haft förordnandetjänster men intei oavbruten följd eller på egen begäran beviljats avsked föreanställningstidens utgång.Förordnandepensionen betalas ut från och med dagen efteravgången från tjänsten, om inte regeringen beslutar annat.I bilaga A till förordningen ges en förteckning över tjänstersom är förenade med rätt till förordnandepension. Dessa tjänsterutgörs av generaldirektörer, landshövdingar och andra chefer förmyndigheter under regeringen samt vissa militära tjänster påhögre nivå. Förteckningen omfattar även länspolismästare ochförvaltningsdirektören vid regeringskanslietsförvaltningskontor.Enligt förvaltningskontors föreskrift (RFS 1991:6)om förordnandepension m.m. skall förordningen omförordnandepension m.m. gälla för och dess myndigheteri tillämpliga delar och i den gällandelydelsen. I förvaltningskontors föreskrift (RFS1991:8) om tillämpning av pensionsavtalet m.m. ges föreskrift omvad som vid tillämpningen av pensionsavtal (F 6 90/91) förarbetstagare hos och dess myndigheter och förordningenom förordnandepension m.m. skall gälla för anställda vidriksdagen och dess myndigheter.Enligt den senare föreskriften skall vad som sägs omregeringen i de bestämmelser som anknyter till pensionsavtaletoch förordnandepensionsförordningen såvitt gäller ochdess myndigheter i stället avse förvaltningsstyrelseom inte förvaltningsstyrelsen beslutar annat. För andraförordnandetjänster -- tillsatta genom val -- änjustitieombudsmännen föreligger rätt till förordnandepensionom tjänsten innehafts i oavbruten följd det antaltjänsteperioder som närmast svarar mot , även om tiden förtjänsteinnehavet inte uppgår till . finnsinom endast en sådan tjänst, nämligenkammarsekreteraren. Denne utses enligt 9 kap. 1 §riksdagsordningen av kammaren genom val.I RFS 1991:8 ges också vissa bestämmelser förjustitieombudsmän vid tillämpningen avförordnandepensionsförordningen.Tjänster hos och ombudsmänHos är tjänsterna som riksbankschef och viceriksbankschef samt som riksbanksdirektörer och biträdanderiksbanksdirektörer p-tjänster. Tjänsterna inrättas enligt 36 §lagen (1988:1385) om riksbank av . De tvåförstnämnda kategorierna tillsätts med förordnande för fem åroch de två sistnämnda med förordnande för högst tre år.Av förvaltningskontorets förslag framgår att det hosRiksdagens ombudsmän, förutom tjänst som justitieombudsman, somp-tjänst endast finns tjänsten som kanslichef. Denna tjänsttillsätts för bestämd tid om sex år.Tjänst som kanslichef vid utskottTjänsterna som kanslichef vid utskott ärp-tjänster. I det följande redogörs för beslut omdetta och bakgrunden till beslutet.1969 års organisationsutredning behandlade i sitt betänkandeom enkammarriksdagens förvaltnings- och personalorganisationbl.a. frågan om tryggheten i anställningen försekreterarpersonalen. för anställda vidriksdagen och dess verk hade i denna fråga framfört synpunktertill utredningen. Föreningens företrädare vände sig särskilt motden anställningsform som då begagnades, förordnande tillsvidare, längst (, för kammarsekreterarnadock ). föreslog attutskottssekreterartjänsterna skulle tillsättas med förordnandeför bestämd tid med rätt till förordnandepension.Utredningen fann det inte möjligt att följa föreningensförslag. Utredningen konstaterade nämligen att en tjänsteman somhar förordnats för bestämd tid inte kan skiljas från tjänstengenom uppsägning före förordnandetidens utgång. Utredningenville hävda att en sådan fasthet i anställningen var olämpligfrån synpunkt. Därtill kom enligt utredningen att deflesta utskottssekreterarna dittills hade varit ganska unga ochatt en förordnandepensionsrätt för dessa tjänstemän skulle kunnaådra förhållandevis stora kostnader.Utredningen övervägde i stället andra möjligheter att ökaanställningstryggheten för sekreterarpersonalen.Anställningsformen förordnande tills vidare borde enligtutredningen behållas, men borde man avstå från attbegränsa längden av tillsvidareförordnandena till högst tre år.Vad gällde kammarsekreteraren förordades anställningsformenförordnande för bestämd tid (). Alla andra sekreterare ochbiträdande sekreterare vid kammar- och utskottskanslierna bordeenligt utredningen anställas genom förordnande tills vidare utantidsbegränsning.I organisationsutredningens betänkande om utskottenspersonalorganisation förordade utredningen att uppdrogåt styrelsen för () att ändraförordnandena för alla sekreterare, så att de så snart sommöjligt kunde löpa tills vidare, utan angiven tidsbegränsning.Ett sammansatt konstitutions- och bankoutskott behandlade iutlåtande (KBaU 1970:1) organisationsutredningsbetänkanden jämte motioner. Några motioner tog upp vissaallmänna frågor rörande riksdagstjänsterna, främstsekreterarpersonalen. En motion berörde tjänsternas meritvärdeoch befattningshavarnas karriärmöjligheter, och i två motioneransågs att det skulle övervägas att ge även andra tjänstemän änkammarsekreteraren och direktören för förvaltningskontoret rätttill förordnandepension.Vad gällde sekreterartjänsternas meritvärde ansåg utskottetatt det blev en viktig uppgift för förvaltningsstyrelsen atttillse inte bara att avsedda kvalifikationskrav beaktades vidtjänstetillsättningarna utan också att tjänstemän som önskar detvinner förflyttning till andra poster som är skäliga med hänsyntill deras tjänsteställning inom riksdagen.Å andra sidan kunde man enligt utskottet naturligtvis intebortse från att tjänstemän kan sakna intresse av förflyttningeller att sådan inte kan utverkas. Det kunde i ett sådant fallvara en fördel inte bara för tjänstemannen själv utan också förriksdagen, att han hade rätt till förordnandepension. Förriksdagen och dess organ var det enligt utskottet önskvärt attbyte utan personliga hänsynstaganden kunde ske påsekreterarposterna med inte alltför långa mellanrum. Utskottetföreslog därför att förvaltningsstyrelsen även fick i uppdragatt överväga möjligheten att införa rätt tillförordnandepension. Som en förutsättning borde emellertid gälla,att valmöjlighet skulle föreligga mellan förordnande tillsvidare och förordnande , dvs. utan eller med rätttill förordnandepension.Utskottens sekreterare fick 1973 tjänstebenämningenkanslichef.Riksdagens förvaltningskontor föreslog 1974 (förs. 1974:21)att skulle besluta att tjänsterna som kanslichef inomriksdagens utskottsorganisation fr.o.m. den 1 januari 1975skulle ombildas till visstidstjänster med rätt tillförordnandepension, varvid de dåvarande innehavarna av dessatjänster skulle ha valmöjlighet mellan fortsatt förordnandetills vidare och visstidsförordnande med rätt tillförordnandepension.I förslaget anfördes att införandet av förordnandepensionförutsatte att befattningshavarna förordnades ,förslagsvis , i stället för tills vidare, vilket då varfallet. Efter överläggningar med statstjänstemännenshuvudorganisationer och sedan erfarenhet vunnits av arbetet inomenkammarriksdagen hade förvaltningsstyrelsen funnit det lämpligtatt utskottens kanslichefer förordnades -- -- med rätt till förordnandepension.Konstitutionsutskottet (KU 1974:61) tillstyrkteframställningen, och följde utskottet.Övriga p-tjänster inom förvaltningsområdeHos revisorer och svenskadelegation är tjänsten som kanslichef p-tjänst.Riksdagens förvaltningsdirektör är en p-tjänst.Förvaltningskontorets förslagFörvaltningskontoret anför att införandet inom riksdagensförvaltningsområde av tjänster förenade med förordnandepensionvisat sig sakna betydelse för det anförda syftet. Med hänsynhärtill och då systemet begränsats inom den övrigastatsförvaltningen till verkschefer finns enligtförvaltningskontoret inte anledning att behålla systemet förtjänster under verksledningsnivån inom riksdagensförvaltningsområde, med undantag dock för tjänst som viceriksbankschef.Förvaltningskontoret föreslår därför att tjänsterna somkanslichef inom utskottsorganisationen, som riksbanksdirektöroch biträdande riksbanksdirektör vid och somkanslichef hos ombudsmän ombildas till tjänster tillsvidare. Ombildningen av tjänsterna föreslås äga rum i takt medatt nuvarande innehavare av tjänsterna avgår. Dessa berörssåledes inte av ändringen. Eftersom tjänsterna i fortsättningeninte skall gälla för bestämd tid, kommer de enligtförvaltningskontoret inte heller att vara förenade medförordnandepension.Förslaget omfattar inte riksdagsdirektören och riksdagensförvaltningsdirektör. Inte heller kanslicheferna vid riksdagensmyndigheter revisorer och svenskadelegation omfattas av förslaget. Dessa kanslichefer har enställning motsvarande en verkschefs. Som framgått ovan omfattasinte heller riksbankschef och vice riksbankschef av förslaget.Ett genomförande av förslaget vad gäller riksbanksdirektör ochbiträdande riksbanksdirektör kräver enligt förvaltningskontoreten följdändring i 36 § lagen om riksbank. Utskottet tillstyrker förvaltningskontorets förslag omombildande av vissa tjänster inom förvaltningsområde.Detta innebär att tjänsterna som kanslichef inom riksdagensutskottsorganisation och tjänsten som kanslichef hos Riksdagensombudsmän ombildas till tillsvidaretjänster då nuvarandeinnehavare av tjänsterna avgår.Vidare skall tjänsterna som riksbanksdirektör och biträdanderiksbanksdirektör vid ombildas tilltillsvidaretjänster då nuvarande innehavare av tjänsterna avgår.Detta kräver en ändring i 36 § lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank. Utskottet tillstyrker förvaltningskontorets lagförslagom ändring i denna lag. beträffande vissa tjänster inom riksdagensförvaltningsområde utom riksbanksdirektör och biträdanderiksbanksdirektöratt med anledning av förslag 1992/93:RFK5 som sinmening ger förvaltningskontoret till känna vad utskottet anfört,2. beträffande tjänster som riksbanksdirektör och biträdanderiksbanksdirektöratt med bifall till förslag 1992/93:RFK5 i denna delantar i bilaga intaget förslag till lag om ändring i lagen(1988:1385) om riksbank.Stockholm den 28 maj 1993På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit: (), BertilFiskesjö (c), (m), Hans Nyhage (m), CatarinaRönnung (s), (), (),(), (), (), (nyd), (), (), () och von der Esch (m).Riksdagens förvaltningskontors lagförslag Förslag tillLag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbankHärigenom föreskrivs att 36 § lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 §Hos finns personal enligt upprättadpersonalförteckning samt annan personal i mån av behov ochtillgång på medel enligt gällande budget.Riksbanken får anlita utomstående för särskilda uppdrag i månav behov och tillgång på medel enligt gällande budget.Utöver vad som följer av 9 § anställningsförordningen2(1965:601) får tjänster som tillsätts av fullmäktige tillsättasutan att de kungörs lediga till ansökan.Tjänster med beteckningen p Tjänster med beteckningen penligt 8 § enligt 8 §anställningsförordningen anställningsförordningen(1965:601) inrättas av (1965:601) inrättas avriksdagen. Tjänsterna somriksbankschef och vice riksbankschef och viceriksbankschefer tillsätts riksbankschefer tillsättsmed förordnande för fem med förordnande för femår. Tjänsterna som år.riksbanksdirektörer ochbiträdanderiksbanksdirektörertillsätts medförordnande för högsttre år.Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.Lagändringen gäller inte den som vid lagens ikraftträdandeinnehade tjänst som riksbanksdirektör eller biträdanderiksbanksdirektör så länge han kvarstår i tjänsten.2 Jfr RFS 1987:3 med föreskrift om tillämpningen avanställningsförordningen (1965:601) vid och dessmyndigheter.