bet · GG01UbU14 · 1993-05-06 00:00:00 — Ett beslut om förändringar kommer att fåformen av förändringar i berörda läroanstaltersutbildningsuppdrag.Utskottet föreslår således att med avslag påmotionerna 1992/93:Ub35, 1992/93:Ub82 och 1992/93:Ub701,samtliga delvis, lägger propositionen i denna del tillhandlingarna.Dimensioneringen av tandläkarutbildningen ökadesinnevarande budgetår med 30 platser (prop. 1992/93:42, bet.UbU5, rskr. Vid ökade antaletnybörjarplatser med 20 och vid med 10.Utbildningsministern anför i propositionen att det finnsflera osäkra faktorer att ta hänsyn till vid bedömningen av detframtida behovet av tandläkare, bl.a. den förbättradetandhälsan i befolkningen och arbetsfördelningen mellantandläkare och andra personalgrupper i tandvården, främsttandhygienister. och har bedömt att den examination som kanförväntas med nuvarande dimensionering av utbildningen är någothögre än vad arbetsmarknaden kan komma att efterfråga.Även utformningen av tandvårdstaxan påverkar efterfrågan påtandvård. Ett förslag till nytt ersättningssystem inomtandvården (Premietandvård, Ds 1993:18) har framlagtsav en sakkunnig inom . Enligt förslagetskall det nya systemet träda i kraft . Ipropositionen aviseras ett uppdrag till attgöra en förnyad bedömning av behovet av tandläkare, närutformningen av det nya ersättningssystemet i tandvården harklarnat.Den utökning av antalet platser som gjordes vid innevarande budgetår bör enligt propositionen intepermanentas. I motion 1992/93:Ub623 (m) -- som väcktes underallmänna motionstiden och således innan proposition 1992/93:169lades fram för -- anförs att den nuvarandedimensioneringen är för hög och bör minskas till vad som gälldeföre innevarande budgetår. Motionären pekar på riskerna för attutbildningens kvalitet sjunker, om den blir mindre attraktivför studenterna på grund av risken för arbetslöshet, och föratt tandläkarnas benägenhet att delegera arbetsuppgifter tillpersonalgrupper med kortare utbildning minskar vilket i sin turbegränsar möjligheterna att minska kostnaderna för tandvården.Utskottet konstaterar att det nya styrsystemet förhögskoleutbildningen medför att riksdag och regering inte idetalj kan styra antalet som antas till en viss utbildning. Detframgår av propositionen att regeringen vid utformningen avutbildningsuppdraget till har beaktat attde 20 ytterligare nybörjarplatser som inrättades innevarandebudgetår inte bör permanentas. Förslaget i motionen skullesåvitt utskottet kan se innebära att även ökningen med 10platser vid inte permanentas. Utskottet utgårfrån att regeringen kommer att överväga tandläkarutbildningensdimensionering när det aviserade uppdraget till Socialstyrelsenhar avrapporterats och att regeringen vid behov återkommer tillriksdagen med förslag.Med det anförda föreslår utskottet att med avslagpå motion 1992/93:Ub623 lägger propositionen i denna del tillhandlingarna.Enligt beslut av skallhuvudmannaskapet för den tandvårdande verksamheten ianslutning till tandläkarutbildningen föras över tillvederbörande kommun eller landsting. Så har också skett i frågaom tandläkarutbildningen vid universiteten i och ,sedan förhandlingar förts och uppgörelser träffats medGöteborgs kommun och läns landsting.En särskild utredare har haft i uppdrag att förhandla medMalmö kommun och om motsvarandeöverförande av huvudmannaskapet för tandvården i anslutningtill tandläkarutbildningen vid och Lundsuniversitet. Enligt propositionen har det visat sig att enuppgörelse inte har kunnat nås inom de ekonomiska ramar somregeringen angivit. Regeringen anser därför nu att tandvårdenvid dessa två universitet bör bli kvar under statligthuvudmannaskap och föreslår att medel för denna tandvårdberäknas särskilt inom ramen för anslaget till grundutbildningvid resp. läroanstalt.Utskottet föreslår att lägger propositionen i dennadel till handlingarna.Logopedutbildningen tas inte upp i propositionen. Enligtmotionerna 1992/93:Ub627 (fp, m, c, kds) och 1992/93:Ub700 (s)bör logopedutbildning inrättas i fr.o.m. vårterminen1995. Enligt båda motionerna råder brist på logopeder i landet,men bristen är särskilt uttalad i de norrländskalandstingsområdena vilket motionärerna sätter i samband med attnågon logopedutbildning inte finns i Norrland.Riksdagen behandlade yrkanden om logopedutbildning även vidförra (bet. 1991/92:UbU14). Då anförde utskottet attfrågan om eventuell utökning eller nylokalisering avlogopedutbildningen borde prövas vid beredning av budgetförslaginför nästa treårsperiod -- alltså den prövning som föregåttden nu aktuella propositionen. Utskottet noterar attlogopedexamen inte hör till de examina för vilka regeringenfunnit det nödvändigt att i utbildningsuppdragen ange ettminsta antal som bör uppnås . Logopedexamenkan utfärdas vid , och . Den närmaredimensioneringen av utbildningen avgörs numera av resp.läroanstalts styrelse. Av anslagsframställningen frånUniversitetet i framgår att man där är intresserad av attanordna logopedutbildning. För att den skall komma till ståndfordras dels att avsätter medel för detta inom deekonomiska ramar som ställs till förfogande, dels attregeringen meddelar examensrätt efter ansökan frånuniversitetet och prövning av . Utskottet finnersåledes att något ställningstagande från sida inteär påkallat, varför bör avslå motionerna1992/93:Ub627 och 1992/93:Ub700.Utskottet tar nu upp vissa motioner som rör lokaliseringenav högskoleutbildning inom län.Socialdemokraterna föreslår i motion 1992/93:Ub55 (s) yrkande18 ett tillkännagivande av om att regeringen noga börfölja hur utbildningsresurserna i används.Regeringen bör återkomma med redovisning i nästa treårsprogramför forskning och högre utbildning. Motionärerna påtalar attdet råder allvarlig obalans inom när det gällerdeltagande i högskoleutbildning. Andelen nybörjare ihögskolestudier i procent av befolkningen (18--) /91 i riket 0,97, i 0,92 och i desödra länsdelarna endast 0,77. Detta tillskriver motionärernatill stor del det faktum att i stort sett alla högreutbildningar är lokaliserade till de norra delarna av länet.Riksdagens beslut (bet. 1992/93:UbU5, rskr. 159) att riva uppdet tidigare beslutet att lokalisera Högskolan förlärarutbildning i (HLS) till utgör enligtmotionärerna också en konserverande faktor när det gäller att ipraktiken bredda tillträdet till högskoleutbildning.Motionärerna ser regeringens förslag att universitetskall förlägga 275 helårsstudentplatser till iHuddinge som ett steg i rätt riktning, som dock måste följasupp med fler satsningar.Motion 1992/93:Ub61 (s) yrkande 1 tar upp behovet avinitiativ för att stimulera att högre utbildning lokaliserastill de södra delarna av . Motionärerna, sombeklagar det ändrade beslutet angående HLS, anför att riksdageni olika sammanhang har försökt få gehör hos ledningarna för deberörda högskoleenheterna för att sprida den högre utbildningentill andra delar av , utan större framgång. Imotion 1992/93:A440 (s) yrkande 5 föreslås att hosregeringen skall begära initiativ för högskoleetablering ochnyinvesteringar vid universitet och högskolor. Motionärernanämner därvid bl.a. en samlad lärarhögskola i . Ocksåi motion 1992/93:Ub698 (s) tas det ändrade beslutet angåendeHLS upp som ett exempel på en utveckling som är mycketallvarlig både för den regionala balansen och för möjligheternaatt rekrytera studenter från länets alla delar. Motionärernavill ha ett riksdagsbeslut om att universitet och högskolor isina beslut om lokalisering av utbildning skall bidra tillregional balans (yrkande 1), vidare att en utvärdering skallgöras av hur målen för den regionala balansen, när det gällerutbudet av högre utbildning i , har uppnåtts(yrkande 2) och slutligen att en utredning skall göras om detparlamentariska inflytandet över långsiktiga och strategiskabeslut om lokalisering av högre utbildning på regional nivå(yrkande 3).I motion 1992/93:T221 (fp) yrkande 5 framhålls också behovetav regionalpolitiska hänsyn vid utbyggnaden avhögskoleutbildning och forskning i . Imotionen nämns en rad olika utbildningar som skulle kunnaanordnas i den . Behovet av att ändra balanseninom regionen tas också upp i motion 1992/93:T222 (fp) yrkande4, där det framhålls att kommunerna på kan erbjudaintressanta studiemiljöer och har goda praktiskaförutsättningar att bygga upp nya utbildningar.Utskottet vill med anledning av motionerna anföra följande.År 1987 uppdrog regeringen åt en särskilt förordnad sakkunnigatt genomföra en förutsättningslös utredning av frågan om denframtida högskoleutbildningen i och samti och i södra delen av län.Utredningens betänkande rörande södra delen av länpublicerades i Departementsserien, Ds 1989:33. Den sakkunnigeföreslog att en utbyggnad av högskoleutbildningen på Södertörnskulle ske inom den högskoleorganisation som redan finns ilänet. Högskoleutbildningen borde få en i huvudsak för varjeinriktning/högskoleenhet koncentrerad lokalisering med entillräckligt stor volym på varje utbildningsort för att skapaunderlag för olika tjänster.I budgetpropositionen 1990 (prop. 1989/90:100 bil. bereddes tillfälle att ta del av den dåvarandeutbildningsministerns bedömning av utredningens förslag.Utbildningsministern instämde i att åtgärder nu borde vidtasför att motverka obalansen i . Dessa åtgärderborde enligt hans mening bygga på den principiella grund somutredningens förslag utgjorde. Utbildningsministern anslöt sigockså till utredningens förslag att universitetsutbildning på till sin huvuddel borde koncentrerastill . Enligt utbildningsministern borde det varamöjligt för , som förfogar över betydande resurserför sin samlade utbildningsverksamhet, att använda en störredel av dessa än som då var fallet till utbildning på Södertörn.En riktpunkt för den fortsatta verksamheten borde enligtutbildningsministern vara att utbildning påSödertörn senast /93 borde omfatta ca 500årsstudieplatser.Riksdagen behandlade ett antal motionsyrkanden omlokalisering av högskoleutbildning till andra orter änhögskoleorten samt yrkanden om förläggning avhögskoleutbildning till . Utskottet anförde då (bet.1989/90:UbU18 s. 13) följande.Att fattar beslut om förläggning av allmännautbildningslinjer till högskoleenheter innebär enligt utskottetatt anger vilken högskoleenhet som är ansvarig förutbildningen i fråga, men att det är högskoleenheten själv som,utifrån de bedömningar enheten gör, avgör till vilken ort ellervilka orter utbildningen skall lokaliseras.När det gäller lokaliseringen av lokala och individuellalinjer och fristående kurser är det självfallethögskolestyrelsen som helt avgör frågan om utbildningenslokalisering.Det finns alltså numera möjligheter för högskoleenheterna atti betydande utsträckning fatta beslut om utbildningenslokalisering. Detta kan exempelvis ske genom att del av enallmän utbildningslinje lokaliseras till en annan ort änhögskoleorten. Det är även möjligt för en högskolestyrelse att,med beaktande av rekryteringsunderlag och olika orters behov,låta en utbildning eller del av en utbildning cirkulera mellanflera orter. Kraven på att det finns lärare, lokaler ochutrustning för utbildningen i fråga måste emellertid alltidvara uppfyllda. Lokalisering av högskoleutbildning är i mycketockså en ekonomisk fråga för den utbildningsansvarigahögskoleenheten. får anses vara deninstans, som är bäst skickad att väga relevanta ekonomiska,pedagogiska och rekryteringsmässiga synpunkter mot varandra idet enskilda fallet. Regeringens förslag och beslutbör således i normalfallet avse en viss bestämd högskoleenhetoch endast undantagsvis den ort, till vilken en allmänutbildningslinje eller del av linje skall förläggas.Med hänvisning till sitt här återgivna anförande fannutskottet att inte borde fatta något beslut omomfattningen av sådan högskoleutbildning som Stockholmsuniversitet och Tekniska högskolan i kunde förläggatill de södra länsdelarna. Detta borde i stället ankomma på deberörda högskoleenheterna själva att pröva.Genom beslut avvecklas systemetmed allmänna utbildningslinjer med utgången av innevarandebudgetår. Högskoleutbildningen blir organiserad i kurser, omvilka resp. universitet eller högskola själv beslutar.Utskottet noterar att det riktmärke som utbildningsministernanslöt sig till i budgetpropositionen 1990 inte har uppnåtts.Enligt en skrivelse som den 29 mars 1993tillställt utbildningsutskottet planerar /94 anordna ca 330 helårsstudentplatser påSödertörn, medan motsvarande antal innevarande budgetår är ca170. De planerade platserna är fördelade på ,, och kommuner. Verksamheten i Haningeminskar /94 jämfört med innevarande år. Enligt skrivelsenär universitetsstyrelsens uppfattning att frågan om förläggningav universitetsutbildning söder om bör lösasgenom inrättandet av ett nytt universitet.Under rubriken av universitet och högskolor tarutbildningsministern i propositionen (s. 94) upp frågan omansvaret för den högre utbildningens geografiska spridning. Hananför att universiteten och de stora högskolorna har ettsärskilt ansvar för kunskapsutveckling och kunskapsspridningöver hela landet. Rekryteringen till högre utbildning hängernära samman med avståndet till närmaste utbildningsort.Eftersom många människor av ekonomiska eller sociala skäl intekan byta bostadsort för att studera, behövs olika former avdecentraliserad utbildning och distansundervisning. Han villhärvid särskilt peka på det ansvar i detta avseende som fallerpå universiteten och de tekniska högskolorna.Utskottet, som ansluter sig till vad utbildningsministernsålunda anfört, noterar att regeringen funnit anledning att iförevarande proposition ge ett särskiltuppdrag att anordna utbildning motsvarande minst 275helårsstudenter i anslutning till . Utskottet uppfattar regeringens avsikt så att detgäller en nettoökning med detta antal platser. Utskottetförutsätter att regeringen noga följer utvecklingen när detgäller högskoleutbildning på , varför någottillkännagivande i frågan inte är påkallat. börsåledes avslå motionerna 1992/93:Ub55 yrkande 18, 1992/93:Ub61yrkande 1, 1992/93:Ub698, 1992/93:A440 yrkande 5, 1992/93:T221yrkande 5 och 1992/93:T222 yrkande 4.I motion 1992/93:Ub901 (m) yrkande 1 förespråkas atthögskoleutbildningen skall koncentreras till stora enheter.Motionären anför att den svenska inriktningen, att varje länskall ha en högskola, sannolikt är förödande för denkvalificerade forskningen.Utskottet anser liksom utbildningsministern (prop. s. 94) attde mindre och medelstora högskolorna utgör viktiga komplementtill universiteten och de stora högskolorna och att de har ensärskild möjlighet att möta de lokala arbetsmarknadernas behov.De är också viktiga som en potentiell rekryteringsbas tillforskarutbildningen, som behöver expandera. I det avseendet börde utnyttjas bättre än . Utskottet föreslår attriksdagen avslår motion 1992/93:Ub901 yrkande 1.Utskottet föreslår slutligen att lägger vad som iövrigt anförts i propositionen om den långsiktigainriktningen av utbildningen vid universitet och högskolortill handlingarna.3. JämställdhetHögskolelagen inskärper en skyldighet för universitet ochhögskolor att i verksamheten alltid iaktta jämställdhet mellankvinnor och män.I propositionen (avsnitt 6.4) redogör utbildningsministernför tidigare beslutade mål för jämställdhetsarbetet inomhögskolan och vad som har hänt, relaterat till dessa mål. Hankonstaterar att målet när det gäller de tekniska utbildningarnavid universitet och högskolor, nämligen att av deantagna till sådan utbildning /93 skall varakvinnor, inte har uppnåtts. Inom teknikområdet som helhet /92 andelen kvinnliga nybörjare . iett längre tidsperspektiv har dock utvecklingen enligtutbildningsministern lett till en jämnare fördelning av kvinnoroch män på de tekniska utbildningarna. Ett huvudproblem synesenligt hans mening vara att ökningen av andelen kvinnligastudenter inom de tekniska utbildningarna, som skett sedanmitten av , har avstannat. Han finner därför att detfinns en uppenbar risk för att det kan dröja innan detmål nås som satt upp, nämligen kvinnor av deantagna till högre tekniska utbildningar.Den av regeringen tillsatta arbetsgrupp, den s.k.JÄST-gruppen, som fått i uppgift att lämna förslag tillåtgärder som kan förbättra jämställdheten mellan kvinnor ochmän i högre utbildning har redovisat förslagtill åtgärder i en första rapport (Ds 1992:119) Jämställdhet ihögre utbildning och forskning. JÄST-gruppen förordar bl.a. att20 avsätts under den kommande treårsperiodentill Rådet för grundläggande högskoleutbildning samt att ensärskild referensgrupp på området inrättas vid rådet.Utbildningsministern framhåller att det är en angelägenhetför samhället i stort att det råder lika villkor för kvinnoroch män inom högre utbildning och forskning. Förutom densjälvklara rättviseaspekten ser han ambitionen att ökajämställdheten mellan kvinnor och män i högre utbildning som endel av den allmänna strävan att stärka somkunskapsnation. Det är viktigt att kunna rekrytera fler kvinnortill längre akademisk utbildning inom teknik ochnaturvetenskap, eftersom det i annat fall kommer att råda bristpå studenter inom sådan utbildning. Som nämnts i det föregående(avsnitt 2) avser regeringen att senare återkomma till fråganom s.k. tekniskt basår för att bl.a. öka antalet kvinnligastudenter i teknisk högskoleutbildning, något som JÄST-gruppenförordat. I propositionen föreslås att Rådet för grundläggandehögskoleutbildning tillförs budgetåret1993/94 för särskilda insatser inom jämställdhetsområdet,primärt inriktade mot studenterna. bör enligt propositionen ett motsvarande beloppanvisas.Utskottet vill för sin del understryka vikten av att den nyahögskolelagens bestämmelse, att jämställdhet mellan kvinnor ochmän alltid skall iakttas i verksamheten inom universitet ochhögskolor, ger konkreta resultat. I sitt betänkande1992/93:UbU3 har utskottet tagit upp både förhållandena när detgäller anställda och arbetssökande inom universitet ochhögskolor och förhållandena för studenterna inom utbildningenoch antagningen till utbildning. Utskottet förväntar sig attbeslutsorganen på alla nivåer, liksom lärare och andraanställda inom högskoleväsendet, aktivt söker finna vägar attrealisera den i högskolelagen uttryckta grundläggandeprincipen. De resurser som enligt regeringens förslag kommeratt ställas till Rådets för grundläggande högskoleutbildningförfogande bör kunna vara till stöd och stimulans för dessasträvanden.Ett antal av de motioner som under andra rubriker behandlas idetta betänkande har relevans för jämställdhetsutvecklingeninom högskolan. Det gäller t.ex. motionerna om de medellångavårdutbildningarna samt om jämställdhet i lärarutbildningarna,som utskottet behandlar i avsnitt 5, och motionerna omkvinnouniversitet, som behandlas i avsnitt 7. De åtgärder sommotionärerna aktualiserar är viktiga att vidta för attuniversitet och högskolor skall leva upp till högskolelagen. Deingår i det ansvar som myndigheter inom eller utomuniversiteten och högskolorna har. Det är således dessainstanser som måste ta ansvar för att jämställdhetsprincipernaförverkligas praktiskt. Vissa frågor som motionärerna tar uppär under beredning i regeringskansliet.En första förutsättning för att kunna uppnå jämställdhet inomhögskolan är enligt motion 1992/93:Ub79 (v) yrkande 11 att denarbetsrättsliga jämställdhetslagstiftningen utvidgas tillatt gälla också utbildningsområdet. Motionärerna anför att enforskarstuderande med doktorandtjänst har möjlighet att anmälaen handledare för sexuella trakasserier, medan denna möjlighetinte står doktoranden med utbildningsbidrag till buds. Dettaanser de vara oacceptabelt ur rättvisesynpunkt.Riksdagen har tidigare under detta avslagitmotionsyrkanden om utvidgning av jämställdhetslagenstillämpningsområde till att omfatta bl.a. utbildningen (bet.1992/93:AU1). Därvid anfördes bl.a. attJämställdhetsombudsmannen numera i sin rådgivande ochinformerande roll enligt instruktionen för myndigheten skallverka för jämställdhet även inom skolväsendet, högskolan,arbetsmarknadsutbildningen och andra utbildningsformer (s. 22).Med anledning av motionsyrkanden om sexuella trakasserierpåpekade arbetsmarknadsutskottet i samma betänkande (s. 29) attdet redan finns regler i både civilrättslig och straffrättsliglag som kan användas mot trakasserier av olika slag, varförnågon särskild förbudsreglering i jämställdhetslagen inte ärnödvändig.Med hänvisning till detta och till vad utbildningsutskottet idet föregående anfört föreslår utskottet att avslårmotion 1992/93:Ub79 yrkande 11 delvis.4. Högre konstnärlig utbildningHögre konstnärlig utbildning är förlagd till åttakonstnärliga högskolor i samt till ,universiteten i resp. och . Deåtta konstnärliga högskolorna i är ,, och institutet förhögre kommunikations- och reklamutbildning (GI/IHR), ,, i , iStockholm och i konstnärliga utbildningen i högskolan har utretts av ensärskild utredare, som till regeringen redovisatsina förslag i betänkandet (SOU 1992:12) Konstnärlighögskoleutbildning.I propositionen bereder regeringen tillfälle att tadel av vad utbildningsministern anfört om den högrekonstnärliga utbildningen.Det framhålls att sedan den nämnda utredningen tillkalladeshar riksdag och regering beslutat om reformer för den högreutbildningen, som innebär att universitet och högskolor fårstörre självständighet och blir mer oberoende av statsmakternasbeslut i vad avser utbildningsutbud, antagning av studenter,institutionell organisation, disposition av resurser m.m. Dessaförändringar gäller självfallet också för den högrekonstnärliga utbildningen. Förslagen i utredningsbetänkandet,som följer givna direktiv, är därför inte i alla delar direktanvändbara i dagens situation. Detta innebär enligtpropositionen på intet sätt att innehållet i betänkandet saknaraktualitet. Utbildningsministern anför att han anser attberörda universitet och högskolor bör ha utredarens förslag somen viktig utgångspunkt vid sina ställningstaganden tillframtida förändringar.Sålunda ankommer det enligt statsrådet på resp. universiteteller högskola att inom ramen för tillgängliga resurser taställning till de i utredningsbetänkandet framförda förslagen.Omprioriteringar kan och bör bli aktuella. Universitet ochhögskolor bör alltså inom ramen för examensordningen självabesluta om vilka konstnärliga utbildningar som skall finnas ochom eventuellt redan befintliga utbildningar skall minska iomfattning eller avvecklas. Det finns också luckor iutbildningsutbudet inom den högre konstnärliga utbildningen,som man lokalt kommer att kunna fatta beslut om att fylla.Omsorgen om de konstnärliga utbildningarnas kvalitet måste gåföre önskemål om en kvantitativ utbyggnad, betonas det ipropositionen. Kvalitetshöjningar förutsätter inte alltid ökadeanslag. Att samla resurser genom en koncentration avutbildningsutbudet inom ett konstnärligt område till en ellerett par universitet eller högskolor eller att profilera deenskilda universitetens och högskolornas utbildning, somutredaren föreslagit, kan också bidra till att höja nivån. Detfinns också möjligheter till en stegvis uppläggning avutbildningarna. Enligt propositionen bör den högre konstnärligautbildningen i huvudsak vara lokaliserad tillstorstadsregionerna för att tillförsäkra utbildningen enomgivande miljö med ett rikt och mångskiftande kulturliv.I examensordningen som bilagts den nya högskoleförordningen(1993:100) har fyra yrkesexamina införts för de högrekonstnärliga utbildningarna, nämligen konstnärlighögskoleexamen i dans, i konst och design, i musik samt i scenoch medier. Konstnärlig högskoleexamen kan uppnås efter olikastudietider, men skall omfatta minst 80 poäng.Den särskilde utredaren hade föreslagit en ny organisationför de konstnärliga högskolorna i . I propositionenanförs att dessa tills vidare bör fortsätta som självständigaenheter. GI/IHR bör dock ingå i fr.o.m.den 1 juli 1994. Resurser avsätts för ett utvidgat samarbetemellan de konstnärliga högskolorna i under anslagettill Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor.Enligt propositionen bör en av den särskilde utredarenföreslagen utbildning i fri konst vid inteinrättas.