bet · GG01JuU23 · 1993-03-24 00:00:00 — 1992/93JuU23ANDRA HUVUDTITELN I detta betänkande behandlar utskottet regeringens förslag omanslag till åklagarväsendet för /94 samt ettantal motioner avseende medelstilldelningen och i övrigt medanknytning till åklagarväsendet.Utskottet tillstyrker regeringens förslag tillmedelstilldelning. Till betänkandet harfogats åtta reservationer varav en från (s) och sju från (nyd). I proposition 1992/93:100 bilaga 3 () harregeringen föreslagit att för /94till Riksåklagaren anvisa ett ramanslag på (punkt C 1, s.90),till Åklagarmyndigheterna anvisa ett ramanslag på 535 366 000kr (punkt C 2, s. 91--92). 1992/93:Ju213 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda förutsättningarna för att inrättaen miljöpolis efter amerikansk modell och att lägga ner miljö-och hälsoskyddskontoren.1992/93:Ju301 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förtur för kvinnomisshandelsmål.1992/93:Ju302 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att åklagarrollen måste renodlas så attåklagaren i allt väsentligt sysslar med sådant som just kräverden särskilda åklagarkompetensen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att reglerna ändras så attåtalsunderlåtelse kan komma till användning i betydligt störreomfattning än ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ett system med relativ åtalsplikt istället för absolut åtalsplikt bör införas.1992/93:Ju303 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skärpta åtgärder mot miljöbrottslighet.1992/93:Ju635 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda förutsättningarna för ett systemmed påföljdsöverenskommelse.1992/93:Ju817 av m.fl. (s) vari yrkas3. att utöver vad regeringen föreslagit anvisar till Riksåklagaren för utökning av antalet tjänstersom ekoåklagare samt utbildning av ekobrottsåklagare.1992/93:Ju821 av m.fl. (nyd) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att reglerna ändras så att polisen ärskyldig att hämta den som anmälts för misshandel eller annatvåldsbrott till förhör efter anmälan.1992/93:Ju831 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ytterligare ansträngningar bör görasför att vidga utrymmet för användning av strafföreläggande ochordningsbot om inte rättssäkerhetskäl lägger uppenbara hinder ivägen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om regelbundna stickprovsundersökningar ifråga om strafföreläggande och ordningsbot för att klargörasystemens tillförlitlighet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skapa möjligheter att till densummariska straffprocessformen koppla skadestånd och andraenskilda anspråk,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att villkorlig dom bör kunna dömas utgenom strafföreläggande,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att det bör skapas förutsättningar för ettmera nyanserat system för ingripande mot snatterier, vilketinnebär att oskyldiga inte får drabbas men väl medföra kännbarastraff för återfallssnattaren,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att om snatterier beivras med penningbötervarje brott bör noteras i ett särskilt register i syfte attupptäcka återfallssnattare.1992/93:Ju846 av m.fl. (s) vari yrkas33. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rekrytering och utbildning av åklagare.1992/93:N279 av m.fl. (v) vari yrkas3. att till Åklagarmyndigheterna för budgetåret1993/94 anvisar utöver vad regeringen föreslagittill undersökning av oegentligheter i samband med finanskrisenenligt vad i motionen anförts. InledningÅklagarväsendet har tillsammans med övriga delar avrättsväsendet viktiga uppgifter i samhällets kamp motbrottsligheten. Åklagarväsendet har också, liksom andra delar avden offentliga sektorn, under en lång följd av år ställts införuppgiften att med begränsade resurser klara av en växandearbetsmängd. Antalet inkommande mål till åklagarmyndigheternahar t.ex. ökat . Mellan åren1990 och 1991 var ökningen . harmålbalanserna ökat kraftigt.År 1990 tillsattes en parlamentariskt sammansatt kommitté föratt se över åklagarverksamheten och förundersökningsreglerna.Kommittén, som antog namnet -90 (Ju 1990:04),redovisade sitt uppdrag genom betänkandet (SOU1992:61) Ett reformerat åklagarväsende. Betänkandet harremissbehandlats, och det är föremål för fortsattberedning inom Justitiedepartementet.I juli 1992 fick Statskontoret i uppdrag att se överåklagarväsendets centrala organisation. Uppdraget redovisades ifebruari 1993 och remissbehandlas för närvarande.Åklagarväsendet ingår i systemet med treåriga budgetramar.Detta innebär att verksamhetens inriktning ochmedelstilldelningen för åklagarväsendet i princip har lagts fastför budgetperioden /92--1993/94. Regeringen beslutade den18 att de riktlinjer för åklagarverksamheten somgäller för perioden /92--1993/94 skall utsträckas till attomfatta även /95. Anledningen till detta var attregeringen önskade avvakta bl.a. betänkandeinnan nya myndighetsspecifika direktiv beslutas.I syfte att förbättra effektiviteten inom åklagarväsendet harRiksåklagaren delegerat budgetansvaret till regional nivå.Beslutet gäller fr.o.m. innevarande budgetår. Detta innebär attregionåklagarmyndigheterna och åklagarmyndigheterna i ,och samt för speciellamål i princip tillsammans ansvarar för alla medel som disponerasinom anslaget Åklagarmyndigheterna.MedelsanvisningenRegeringen har föreslagit att anvisar ramanslag pådels till Riksåklagaren, dels 535 366 000 krtill åklagarmyndigheterna.I motion Ju817 begärs en ökning av anslaget till Riksåklagarenmed sammanlagt avsedda för kompetenshöjandeåtgärder, vidareutbildning av åklagare inom ekobrottsområdet ochnya ekoåklagartjänster. I motion Ju846 aktualiseras också frågorom kompetenshöjande och rekryteringsbefrämjande åtgärder föråklagarna.I motion N279 begärs en ökning av anslaget tillåklagarmyndigheterna med . Resurstillskottet äravsett för en särskild utredningsgrupp med uppgift att undersökaoegentligheter i samband med finanskrisen.Riksåklagaren hade begärt att innevarande års ram föråklagarmyndigheterna skulle räknas upp med totalt ,varav bl.a. för kompetenshöjande åtgärder.Riksåklagaren hade vidare begärt att ramen skulle förstärkasmed för tillskapandet av en särskildeko-utredningsgrupp. Avsikten med utredningsgruppen är att denunder en begränsad tid skall ta sig an undersökningar i ärendensom rör kvalificerad ekonomisk brottslighet riktad mot bankeroch finansinstitut. Bakgrunden är bl.a. de synnerligen storakreditförluster som banker och andra finansinstitut åsamkats desenaste åren där en del av förlusterna kan antas bero påbrottsliga gärningar. I den särskilda utredningsgruppen ingårbl.a. högt kvalificerade åklagare och ekonomiskt utbildadepersoner.I budgetpropositionen anför justitieministern att det endast imycket speciella situationer kan komma i fråga att under enpågående budgetperiod ändra en given planeringsram. Enligthennes mening utgör yrkandet om medel för den särskildaeko-utredningsgruppen ett sådant undantag. Hon förordar därföratt anslaget till åklagarmyndigheterna förstärks under entvåårsperiod. Hon har bedömt det ytterligare medelsbehovet fördetta ändamål till 4 000 000 kr.Riksåklagarens hemställan om ytterligare medel förkompetenshöjande åtgärder förklarar sig justitieministern därmedinte kunna biträda. Hon anser i stället att det bör vara möjligtatt genom omprioriteringar inom den medelsram som fastställsavsätta nödvändiga resurser.Som framgår av utskottets betänkande (1991/92:JuU16) överlämnade Riksåklagaren och Rikspolisstyrelseni en utredning till regeringen angående vissafrågor om ekonomisk brottslighet. I utredningen läggs fram ettstort antal förslag för att effektivisera kampen mot ekonomiskbrottslighet. Med anledning av denna rapport har regeringenuppdragit åt Riksåklagaren, ochRiksskatteverket att redovisa vilka åtgärder som vidtagits iform av effektiviseringar inom myndigheternas ordinarieverksamhet. En slutredovisning skall lämnas före utgången av maj1993.Utskottet vill först understryka vikten av att de treårigaplaneringsramarna hålls. I undantagsfall kan det dock blinödvändigt att frångå ett beslut om planeringsramar. Utskottet,som vid en offentlig utfrågning inhämtatupplysningar om bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten,anser att en sådan undantagssituation är för handen när detgäller Riksåklagarens framställning om medel till den särskildautredningsgrupp mot ekonomisk brottslighet i bankvärlden, vilkenredan i slutet av förra året på särskilda medel inledde sinverksamhet.Utskottet ser, i likhet med justitieministern, positivt påeko-gruppens sätt att ta sig an en svårutredd och kompliceradbrottslighet. Mot bakgrund av åklagarmyndigheternas i övrigtalltmer ökande arbetsbörda delar utskottet ocksåjustitieministerns bedömning om behovet av enanslagsförstärkning. Denna bör som regeringen föreslår uppgåtill . I övrigt måste nya behov, somjustitieministern anför, bemästras inom planeringsramen. Detsagda innebär att utskottet, med avslag på motion N279 i härbehandlad del, tillstyrker regeringens förslag tillmedelsanvisning till åklagarmyndigheterna.När det gäller ytterligare medel till kompetenshöjandeåtgärder vill utskottet framhålla de möjligheter sommyndigheterna har att inom givna medelsramar göraprioriteringar.Utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag ommedelsberäkning för Riksåklagaren och Åklagarmyndigheterna. Detsagda innebär att utskottet avstyrker bifall till motionernaJu817, Ju846 och N279 i här behandlade delar.Åklagarväsendets effektivitetAllmäntÅklagarutredningens uppdrag var att se över regelverk, rutineroch organisation inom åklagarverksamheten i syfte att undersökaom dessa svarar mot dagens krav och de krav som kommer attställas . Utredningens betänkande behandlarhuvudsakligen frågor om avkriminalisering, åtalspliktensutformning, förundersökning och åklagarväsendets organisation.Utgångspunkten och målsättningen för utredningens övervägandenhar varit att åklagarverksamheten skall präglas av effektivitetoch rättssäkerhet och att åklagarrollen skall renodlas.Betänkandet har remissbehandlats och beredning pågår nu iregeringskansliet.I flera motioner tas upp frågor som berör åklagarväsendet ochsom även behandlas i betänkande.I tre motioner, Ju302, Ju635 och Ju831, framförs ett antalförslag till hur åklagararbetet skall kunna renodlas ocheffektiviseras. I motionerna föreslås bl.a. att relativåtalsplikt bör införas och att åklagarna skall ges störremöjligheter än att meddela åtalsunderlåtelse samt attanvändningsområdet för strafföreläggande och ordningsbot börutvidgas. Motionärerna vill i det sammanhanget också få utretthur systemet med strafföreläggande och ordningsbot fungerar idag.Som framgått har en av grundtankarna iÅklagarutredningens arbete varit att åklagarrollen skallrenodlas. Utskottet delar den grundsynen.Med hänsyn till att beredningen av utredningens betänkandeännu inte är avslutat är det dock för tidigt att ta ställningtill de praktiska konsekvenserna härav. Motion Ju302 i den delenbör alltså inte föranleda någon åtgärd från sida.Motionen avstyrks.ÅtalspliktenÅklagarens skyldighet att åtala regleras i 20 kap.rättegångsbalken (RB). Där föreskrivs i 6 § att åklagaren skall,om ej annat är stadgat, tala å brott, som hör under allmäntåtal. Undantagen från åtalsplikten som utvidgades 1984 (prop. 1984/85:3, JuU10, rskr. 72)anges i 7 §.Regleringen innebär sammanfattningsvis följande.Åtalsunderlåtelse får beslutas om inte något väsentligtallmänt eller enskilt intresse åsidosätts om det kan antas attpåföljden, om åtal väckts, skulle ha stannat vid böter eller, omdet finns särskilda skäl, vid villkorlig dom. Åtal får vidareunderlåtas om den misstänkte begått annat brott och det utöverpåföljden för detta brott inte krävs påföljd med anledning avdet föreliggande brottet. Åtalsunderlåtelse får också beslutas ivissa fall om brottet begåtts under inflytande av psykiskabnormitet m.m. Åtal får också underlåtas om det av särskildaskäl är uppenbart att det inte krävs någon påföljd för attavhålla den misstänkte från vidare brottslighet.I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare finns ytterligare bestämmelser som i förhållandetill innebär ökade möjligheter tillåtalsunderlåtelse för ungdomar för brott som begåtts före18-årsdagen.I 23 kap. 4 a § RB, som infördes med att reglerna omåtalsunderlåtelse utvidgades, finns regler omförundersökningsbegränsning. Den regleringen innebär att enåklagare får besluta att inte inleda en förundersökning elleratt lägga ner en redan påbörjad förundersökning om en utredningskulle kräva kostnader som inte står i rimligt förhållande tillsakens betydelse och det dessutom kan antas att brottet ihändelse av lagföring inte skulle leda till svårare påföljd änböter. Detsamma gäller om det kan antas att åtal för brottetinte skulle komma att ske till följd av bestämmelser omåtalsunderlåtelse i 20 kap. RB eller om särskild åtalsprövningsamt något väsentligt allmänt eller enskilt intresse ejåsidosätts.Bakom beslut (prop. 1984/85:3, JuU10, rskr. 72) låg iförsta hand processekonomiska överväganden. Utskottet, somtillstyrkte bifall till regeringens förslag om vidgademöjligheter till åtalsunderlåtelse, anförde i sitt av riksdagengodkända betänkande bl.a. att ett vidare tillämpningsområde föråtalsunderlåtelseinstitutet skulle medföra vissa behövligalättnader för domstolarna och åklagarna samt, indirekt, ocksåför polisen. Utskottet ansåg alltså att reformen inte i sigutgjorde ett hot mot rättssäkerheten och mot centralastraffrättsliga grundsatser. Utskottet såg det i stället som enfördel i stort för rättsordningen att insatserna kanaliseradestill de problemområden där stora ansträngningar måste sättas ini kampen mot den särskilt samhällsfarliga brottsligheten.Utskottet underströk vidare bl.a. betydelsen av att allmänhetenstilltro till rättsväsendet upprätthölls och betonade att det varav stor vikt att reglerna om åtalsunderlåtelse tillämpadeskonsekvent och likformigt.Utskottet har återkommande prövat frågor omåtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning, senast år1990 (1989/90:JuU23).Utskottet fann ärende att lagstiftningen omåtalsunderlåtelse i sin nuvarande form får anses utgöra enrimlig avvägning mellan de intressen av skilda slag som gör siggällande inom brottsbekämpningen. Samma ståndpunkt intogutskottet också ärende.Åklagarutredningen tar i ett särskilt avsnitt i sittbetänkande upp frågan om åtalsplikten och behandlar i sambanddärmed även frågorna om åtalsunderlåtelse och omstrafföreläggande och ordningsbot. harstannat för att inte föreslå någon förändring av de i daggällande reglerna om absolut åtalsplikt och inte heller avreglerna om åtalsunderlåtelse.I motionerna Ju302 och Ju635 framförs krav på en utvigning avbestämmelserna om åtalsunderlåtelse, på ett avskaffande av denabsoluta åtalsplikten och på ett system som öppnar förförhandlingar mellan den misstänkte och åklagaren. Syftet är attpå så sätt frigöra resurser för ingripande mot den verkligtallvarliga brottsligheten.Utskottet konstaterar att det är för tidigt att nu taställning till de i motionerna aktualiserade spörsmålen.Beredningen av betänkande bör avvaktas, ochutskottet avstyrker bifall till motionerna Ju302 och Ju635 i härbehandlade delar.Strafföreläggande och ordningsbotRegler om strafföreläggande och ordningsbot återfinns i 48kap. RB.Enligt 1 § får fråga om ansvar för brott, som hör underallmänt åtal, under vissa villkor upptas av åklagare genomstrafföreläggande och av polisman genom föreläggande avordningsbot. Ett godkänt föreläggande gäller enligt 3 § somlagakraftvunnen dom.Strafföreläggande får enligt 4 § utfärdas beträffande brottför vilket det inte är föreskrivet svårare straff än böter ochbeträffande brott för vilka föreskrivs böter eller fängelse ihögst sex månader.Härutöver finns enligt 6 a § LUL ytterligare möjligheter attförelägga ungdomar strafföreläggande. De sistnämnda reglernautvidgades (prop. 1987/88:135, JuU36, rskr. 403).Om ett strafföreläggande bestrids skall åtal normalt väckas.Beträffande ordningsbot gäller enligt 13 § att ett sådantföreläggande får ges endast om det för brottet inte är stadgatannat straff än penningböter. Ytterligare förutsättningar är attRiksåklagaren i samråd med skall ha bestämtatt ordningsbot skall kunna komma i fråga samt att Riksåklagarenskall ha bestämt det belopp som för ett visst brott skallupptagas såsom ordningsbot. -- Ordningsbot används främst vidolika trafikförseelser.Föreläggande om ordningsbot får enligt 15 § inte utfärdas omden misstänkte bestrider gärningen.I föreslås att strafföreläggande ochordningsbot slås samman till ett institut, föreläggande avpåföljd, vilket beträffande förfarandet helt skall ansluta tilldagens regler. Det föreslås att åklagare skall få föreläggapåföljd när brottet förskyller böter och när det är uppenbartatt påföljden skall bestämmas till villkorlig dom. Föreläggandeföreslås även få uppta medgivna enskilda anspråk. Polisman skallfå utfärda bötesföreläggande i de fall brottet förskyllerpenningböter och upptagits i vad som motsvarar dagensordningsbotskatalog.I motion Ju831 förs fram förslag om ökade möjligheter attbesluta om strafföreläggande och ordningsbot. Bl.a. tas upp defrågor om strafföreläggande vid villkorlig dom och skadeståndsom aktualiserat.Utskottet konstaterar att motionskraven ligger i linje med detpågående arbetet. Något ställningstagande med anledning avmotionerna är inte aktuellt innan beredningen avÅklagarutredningens betänkande avslutats. Utskottet avstyrkerbifall till motion Ju831 i här behandlade delar.I anförs att införandet av och densuccessiva utvidgningen av strafföreläggande och ordningsbot harmöjliggjort ett effektivare användande av befintliga resurseroch har avsevärt minskat belastningen på domstolar och åklagare.Systemet med strafföreläggande och ordningsbot har, förutom attdet innebär en effektivare användning av resurser, ävenobestridliga fördelar för den misstänkte i form av bl.a. ettsnabbt avgörande och en förutsebar straffnivå. De eventuellarisker ur rättssäkerhetssynpunkt som ligger i att målen inteprövas i domstol är, framhåller utredningen, avsedda attuppvägas av att såväl polis som åklagare är skyldiga att iakttaobjektivitet vid sin prövning. En spärr mot oriktiga avgörandenligger också däri att ett strafföreläggande måste godkännas avden misstänkte för att leda till ett avgörande. Av statistiskauppgifter framgår att förelägganden godkänns i mycket högutsträckning. Av utfärdade strafförelägganden godkändesca och av utfärdade ordningsförelägganden . Dessasiffror har varit tämligen konstanta genom åren.I motion Ju831 föreslås att en stickprovsundersökning skallgöras för att utröna hur systemet med strafföreläggandefungerar.Med hänsyn till vad som ovan anförts finner utskottet det inteerforderligt att särskilt undersöka hur systemet medstrafföreläggande fungerar.Åklagarutredningens förslag om ordningsbot innebär att detblir möjligt med ordningsbot vid snatteri.Denna fråga har också behandlats av utskottet vid fleratillfällen (se t.ex. 1989/90:JuU23 s. 6 f och1990/91:JuU10 s.98). I det senare betänkandet uttaladeutskottet bl.a. att utskottet utgick från att Åklagarutredningenskulle pröva frågan om ordningsbot för snatteri i positiv anda.I motion Ju831 föreslås ett mer nyanserat påföljdssystem vidsnatteri.Straffskalan för snatteri omfattar böter eller fängelse ihögst . Med gällande regler kan det alltså bliaktuellt med penningböter (se prop. 1990/91:68, JuU10, rskr.155) eller dagsböter eller i allvarliga fall med fängelse.Villkorlig dom och skyddstillsyn är i sistnämnda fall ocksåtänkbara påföljder. I bötesfallen har åklagaren möjlighet attbesluta om strafföreläggande. Härtill kommer de förslag ommöjligheter till ordningsbot som lagt fram.Enligt utskottets mening är motion Ju831 i denna del i storttillgodosedd redan genom gällande lag. I övrigt bör beredningenav betänkande avvaktas. Utskottet avstyrkerbifall till motion Ju831 i denna del.I motion Ju831 tas också upp frågan om ett register överpenningböter vid snatteri.Regeringen har genom förordningen (1992:1027) om register förstrafföreläggande och föreläggande av ordningsbot m.m. meddelatbestämmelser om nya ADB-register som skall föras överstrafföreläggande och ordningsbot. Förordningen trädde i kraftden . I budgetpropositionen uttalardepartementschefen att hon, när det nya systemet varit i bruk entid, avser att ta upp frågan om förordningen bör ersättas med enregisterlag.Härigenom får kravet i motion Ju831 i denna del ansestillgodosett, och utskottet avstyrker bifall till det.FörtursmålI två motioner tas frågan om förtursbehandling upp. I motionJu301 yrkas att kvinnomisshandelsmål regelmässigt skallbehandlas som förtursmål, och i motion Ju821 yrkas att allaanmälningar om misshandel eller andra våldsbrott skall resulterai polisförhör inom 24 timmar.Utskottet har tidigare behandlat motioner med liknandeyrkanden (se 1992/93:JuU7 s. 4 f). Förundersökningsförfarandetregleras i 23 kap. och iförundersökningskungörelsen (1947:48). I princip lämnasprioriteringsfrågorna oreglerade där. Emellertid leder reglernaom straffprocessuella tvångsmedel, främst anhållande ochhäktning, till att vissa ärenden måste prioriteras.Prioriteringsfrågorna i övrigt måste lösas med utgångspunkt istatsmakternas prioriteringar inom kriminalpolitiken. Här kananmärkas att justitieministern i årets budgetproposition angeratt de brott som särskilt skall prioriteras är våldsbrott ochnarkotikabrott, något som utskottet instämt i (se 1992/93:JuU21s. 18).I (s. 183 f) diskuteras förutsättningarnaför att i författning reglera prioriteringsfrågorna. Enmöjlighet skulle därvid vara att t.ex. i anslutning till deförordningar som reglerar polis- och åklagarverksamheten angehur prioritering skall ske mellan olika ärenden ochärendegrupper. Utredningen avvisar dock denna lösning därför attden inte skulle medge tillräcklig flexibilitet iprioriteringsarbetet. Utredningen anser vidare att deomständigheter -- bl.a. skyndsamhetskrav, tidsfrister ochstraffskalor -- som beaktas vid prioriteringar ärtillräckliga. Utredningen finner sammanfattningsvis inte skälatt föreslå någon ytterligare författningsreglering.Utskottet som i och för sig har förståelse för syftet medönskemålen i motionerna Ju301 och Ju821 anser att beredningen avÅklagarutredningens betänkande bör avvaktas. Motionernaavstyrks.MiljöfrågorI två motioner tas miljöfrågor upp. I motion Ju213 begärs attförutsättningarna för att lägga ner miljö- ochhälsoskyddskontoren och ersätta dem med en miljöpolis skallutredas. I motion Ju303 efterlyses skärpta åtgärder motmiljöbrottslighet, bl.a. förordas inrättandet av en s.k.specialstyrka på central nivå med inriktning på att utreda bl.a.miljöbrott.Bestämmelser om miljöbrott finns i och i olikaspecialstraffrättsliga bestämmelser.I olika sammanhang har frågor omrättstillämpningen vid överträdelser av miljölagstiftningenaktualiserats.I Brottsförebyggande rådets rapport (1988:1) Miljöbrott ochstraff konstateras att det inte saknas styrmedel ellersanktioner för att komma till rätta med miljöbrottslighet ellerandra störningar i miljön.