bet · GG01SoU22 · 1993-05-04 00:00:00 — All primärvård bör således inte inrymmas ihusläkarsystemet, enligt motionärerna.I motion 1992/93:So403 av ()hemställs att som sin mening ger regeringen till kännaatt den nu väl fungerande barnhälsovården bör säkerställas i denpågående omstruktureringen av primärvården (yrkande 1), attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna attdistriktssköterskors och barnmorskors arbetsinsatser ocharbetssituation bör belysas i den pågående omstruktureringen avprimärvården (yrkande 2), att som sin mening gerregeringen till känna att distriktssköterskors,barnsjuksköterskors och barnmorskors verksamhet bör sanktionerasav samhället på samma sätt som läkarens verksamhet (yrkande3),att som sin mening ger regeringen till känna att ensärskild utredning bör tillsättas med uppdrag att bl.a. belysadistriktssköterskors, barnsjuksköterskors och barnmorskorsinsatser inom primärvård, inkl. mödra- och barnhälsovård(yrkande 4). Motionären anför att barnhälsovården når sågott som alla barn och deras föräldrar. Den har haft och har betydelse för folkhälsan. Det är distriktssköterskan/barnsjuksköterskan som har den dominerande rollen ibarnhälsovården. Inom mödrahälsovården är det barnmorskan somhar den uppgiften. De personalgrupperna gör också stora insatserinom det alltmer uppmärksammade psykosociala verksamhetsområdet.I omstruktureringstider är det viktigt att inte enbart titta pådet som är modet för dagen och som bl.a. av prestigeskäl måstegenomföras. Man måste, enligt motionärerna, grundligt se på denstruktur och den kunskap som finns i det man vill ändra. Enfungerande organisation och verksamhet behöver inte ändras förbara ändrandets skull. Det vore sannolikt till stort men förfolkhälsan om det preventiva arbetet som till stor del vilar påbarnmorskors och sjuksköterskors insatser blir utarmat i en fasnär sjuksköterskans yrkesroll alltmer framstår somsjälvständigare och mer vetenskapligt förankrad genom bl.a.omvårdnadsforskning. Läkare och andra specialister fungerar ipraktiken mer eller mindre som konsulter till sjuksköterskan idet förebyggande arbetet, heter det i motionen.Även i motion 1992/93:So609 av m.fl.(s) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om barn- och skolhälsovården (yrkande 6).Motionärerna anför att omstruktureringen av barnhälsovårdeninnebär att de renodlade barnavårdscentralerna är på väg attförsvinna. Kunskapen om barns hälsa sprids ut på många,som dessa personer skall hinna med andra viktigauppgifter inom sjukvården. Motionärerna anser att det iSocialstyrelsens utredning finns mångaförslag till åtgärder för att stärka barnhälsovårdens framtidsom är mycket angelägna att beakta. På skolhälsovårdens områdesker också besparingar.I motion 1992/93:So456 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts omdistriktssköterskornas roll . Motionären anför atthusläkarsystemet blir ett komplement men kan inte ersättadistriktssköterskorna. Motionären vill bl.a. att man aktivtarbetar för att distriktssköterskan som yrkesgrupp kommer attfungera även om husläkarsystemet införs, samt attden självständiga roll, med områdesansvar och befolkningsansvar,som distriktssköterskan haft och har i primärvården bibehålls.Utskottets bedömningFör att husläkarreformen skall få avsedd effekt är husläkarenssamarbete och samspel med övrig hälso- och sjukvård samt andraservice- och vårdgivare av vital betydelse. måste denpositiva utvecklingen inom primärvården tas till vara. Genom atthuvudmännen ställer krav på sådan samverkan i sinahusläkaravtal, och genom lagregleringen av vad som skall åliggahusläkaren vad gäller bl.a. samverkan med andra aktörer inomvård- och rehabiliteringsområdena, markeras detta.Frågan om hur det preventiva arbetet baserat på ettområdesansvar påverkas av en husläkarreform är en av defrågeställningar som remissinstanserna har behandlat mestingående och där de flesta också uttryckt stor oro. Genompropositionen ges sjukvårdshuvudmännen möjlighet att självabesluta vilket åtagande som skall gälla i deras resp.sjukvårdsområde. På så sätt kan huvudmannen anpassahusläkarverksamheten efter de lokala behoven ochförutsättningarna i området, liksom han kan värna om ochvidareutveckla den samverkan som redan finns mellan de olikayrkesgrupperna.Avgörandet för en fortsatt positiv utveckling av den öppnavården på primärvårdsnivå är, enligt utskottet, att samspeletmellan husläkaren och andra yrkesgrupper verksamma inomprimärvården fungerar väl. Detta gäller i särskilt hög grad vidvården och omhändertagandet av utsatta grupper.Husläkarverksamhet kräver, enligt utskottet, samverkan med bl.a.distriktssköterskor och personalen inom barn- ochmödrahälsovården. Genom en effektiv daglig samverkan mellan demkan erfarenheter utbytas och information förmedlas om enskildapersoners hälsotillstånd. Den enskilde kan härmed få vård pårätt nivå. Husläkare och distriktssköterska får tillsammanst.ex. en bred kunskap om den enskildes sociala och medicinskasituation. Distriktssköterskans kunskaper om kvalificeratförebyggande arbete kommer härigenom husläkarens patienter tilldel.Utskottet vill slutligen framhålla att husläkarreformen inteinnebär att huvudmännen måste organisera sin primärvård på visstsätt. Reformen innebär främst en stimulans till utbyggnaden avoch förbättrad tillgänglighet till den öppna vården, enutveckling av relationerna mellan patient och läkare samt enökad frihet för den enskilde att välja den vårdgivare han villha en fastare och mer långvarig kontakt med. Utskottet, som kanse flera fördelar med ett områdesansvar fördistriktssköterskorna, vill understryka att det i propositioneninte finns någonting som motsäger att distriktssköterskorna ävenfortsättningsvis skall ha ett sådant ansvar. Detta är emellertiden fråga för sjukvårdshuvudmännen att besluta om.Mot bakgrund av det nu sagda anser utskottet att det intebehövs någon översyn av lagstiftningen i syfte att säkerställaen sammanhållen primärvård. Motion So34 (s) yrkande 3 avstyrksdärför. Inte heller behövs något tillkännagivande med anledningav motionerna So40 (m, s, c, kds), So403 (kds), So456 (s) ochSo609 (s) yrkande 6. Motionerna avstyrks.Producent- och konkurrensneutralitetGenom propositionen bereds tillfälle att ta delav vad som anförts om producent- och konkurrensneutralitet(avsnitt 3.6.4).I propositionen anförs bl.a. följande:Producent- och konkurrensneutralitet är en central fråga isamband med husläkarreformen och av stor betydelse för att denskall kunna få avsedd effekt. Stor vikt bör därför läggas vidmöjligheterna att följa utvecklingen härvidlag och bedöma omproducent- och konkurrensneutraliteten respekteras.-- -- --Husläkarsystemet förutsätts vara producentneutralt, dvs. ingendriftform skall gynnas eller missgynnas. De olika producenternabör teoretiskt sett ha samma åtagande, ersättningen för aktuelltåtagande skall vara lika oberoende av driftform och det bör intefinnas sådana skillnader på kostnadssidan, t.ex. till följd avskattelagstiftning m.m., som medför uppenbara konkurrensfördelarför en driftform i förhållande till en annan.Utskottet föreslår att vad som anförts i propositionen idenna del läggs till handlingarna.Frågan om åldersgräns för husläkareGenom propositionen bereds tillfälle att ta delav vad som anförts i fråga om åldersgräns för husläkare (avsnitt3.6.5).I propositionen anförs bl.a. följande. Frågan om en eventuellåldersgräns för husläkare bör inte prövas innanremissinstansernas synpunkter på Specialisttaxeutredningensbetänkande (SOU 1992:118) Arvoden för vård hosprivatpraktiserande läkare har inhämtats.Utskottet föreslår att vad som anförts i propositionen idenna del läggs till handlingarna.Tillsyn och kvalitetssäkringGenom propositionen bereds tillfälle att ta delav vad som anförts i propositionen om tillsyn ochkvalitetssäkring (avsnitt 3.8).I propositionen anförs bl.a. följande:En av främsta uppgifter är att utöva tillsynöver hälso- och sjukvården i landet. Det bör därför vara enangelägen uppgift för styrelsen att följa upp och bedömaeffekterna av en husläkarreform såväl vad gäller dess inverkanpå hälso- och sjukvårdens utveckling i stort som effekterna förden enskilde.För att förstärka möjligheter att utövatillsyn har regeringen i samband med budgetpropositionen 1993föreslagit en utbyggnad av styrelsens regionalatillsynsorganisation.När det gäller kvalitetssäkring anförs bl.a. följande. Genomhusläkaråtagandet förbinder sig den enskilde husläkaren attredovisa resultatet av sin verksamhet. Detta bör ske i form avverksamhetsberättelser i enlighet med nationella riktlinjer ochanvisningar från sjukvårdshuvudmannen/finansiären och medutgångspunkt i vissa enhetliga basdata och kvalitetsindikatorer.Det pågående arbetet med att utveckla system förkvalitetssäkring bör intensifieras.De sanktionsmöjligheter som har tillgång tilli sin tillsynsverksamhet över husläkare är, som för alla andraläkare och annan hälso- och sjukvårdspersonal, tillsynslagen ochHälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds verksamhet. Att i sambandmed en husläkarreform tillskapa andra sanktionsmöjligheterbedöms inte befogat.Utskottet föreslår att vad som anförts i propositionen idenna del läggs till handlingarna.Utbildning, utveckling och forskningGenom propositionen bereds tillfälle att ta delav vad som anförts i fråga om utbildning, utveckling ochforskning (avsnitt 3.9).I propositionen anförs bl.a. följande. De medel som finnstillgängliga för undervisningen i allmänmedicin skall ävenfortsättningsvis fördelas av resp. universitet i samråd medsjukvårdshuvudmannen. Det ankommer då även fortsättningsvis påden senare att verka för att det finns tillräckligt antalplatser till förfogande. Den överenskommelse som träffats mellanstaten och sjukvårdshuvudmännen om att de sistnämnda skallinrätta och finansiera det antal AT-block som behövs skall gällaäven fortsättningsvis. Villkoren förspecialiseringstjänstgöringen i allmänmedicin bör i alltväsentligt ansluta sig till villkoren förspecialiseringstjänstgöringen för övriga specialiteter. Dettagäller särskilt anställningsvillkor, t.ex. med avseende påtillsvidareanställning. Det bör ankomma på sjukvårdshuvudmännenatt anställa ST-läkare i allmänmedicin. Kostnaderna förfortbildning av personalen vid en husläkarmottagning börbetraktas som en driftskostnad och därmed inkluderas i denfasta, individrelaterade ersättningen.Det är, enligt propositionen, angeläget att det inom ramen förett husläkarsystem finns utrymme för forsknings- ochutvecklingsarbete. Därigenom sker framsteg inom medicinen.Forskning är en förutsättning för all utveckling. Förutom nykunskap lägger forskningen grunden för kvalitetsutveckling samten adekvat och effektiv resursanvändning.Utskottet föreslår att vad som anförts i propositionen idenna del läggs till handlingarna.GenomförandetGenom propositionen bereds tillfälle att ta delav vad som anförts i frågan om genomförandet (avsnitt 4).I propositionen anförs bl.a. följande.Det ankommer på sjukvårdshuvudmännen att genomförahusläkarreformen. Till utgången av har huvudmännenmöjlighet att successivt införa reformen inom sina resp.områden. Läkarförsörjnings- och läkarfördelningsfrågorna kommeratt bli centrala. Mot bakgrund av att de flesta huvudmän redanplanerat för eller delvis infört egna husläkarsystem är deflesta ganska väl förberedda för den föreslagna reformen.När det gäller reformens effekter sägs att en husläkarreformkommer att bidra till att befolkningen får tillgång till enöppen vård med bättre tillgänglighet och kontinuitet. Flerläkare bör stimuleras till att arbeta inom ramen för etthusläkarsystem och det ökade ansvar som husläkaren får för depersoner som han har anslutna till sig. En fastare relationmellan patient och läkare ger förutsättningar för en ökadhelhetssyn och underlättar diagnostik och behandling. En minskadefterfrågan av insatser från främst länssjukvården kan därförförväntas och den önskvärda omfördelningen av resurser mellansluten och öppen vård komma till stånd.En ökad tillgång till läkare inom detta verksamhetsområdetorde också bidra till en bättre fördelning av läkare överlandet bl.a. till följd av att ersättningssystemet i huvudsakbygger på en individersättning.Beträffande reformens finansiering sägs att uppbyggnaden avhusläkarsystemet bör ske såväl inom en samhällsekonomi i balanssom bidra till denna balans. förväntas husläkarreformenleda till lägre kostnader för hälso- och sjukvården jämfört medom reformen inte skulle genomföras. Den bör även leda till lägrekostnader för socialförsäkringen till följd av ett ändratsjukskrivnings- och läkemedelsförskrivningsmönster.Det ankommer på varje sjukvårdshuvudman att besluta om hurreformen skall finansieras och vilka omfördelningar som måstegöras inom ramen för hälso- och sjukvårdsbudgeten.Utskottet föreslår att vad som anförts i propositionen idenna del läggs till handlingarna.Ikraftträdande och vissa övergångsfrågorI propositionen föreslås att lagen om husläkare skallträda i kraft men med möjlighet förlandstingen att successivt bygga ut husläkarsystemet under detvå första åren till dess att alla som är bosatta i landstingethar fått möjlighet att välja en husläkare.Enligt den föreslagna lagen om husläkare skall en läkare somavser att etablera sig som husläkare i privat verksamhet anmälasin avsikt till senast sex månader innanverksamheten inleds (18 §). En husläkare i privat verksamhetskall till i förväg även anmäla dethögsta antal personer som han eller hon avser att vara husläkareför (15 §). Enligt en särskild punkt i övergångsbestämmelsernaskall en anmälan enligt de redovisade bestämmelserna fågöras fr.o.m. . I specialmotiveringen till dennabestämmelse anmärks att detta innebär att landstingen alltsåmåste förbereda sig för att det redan vid lagens ikraftträdandekan finnas ett antal privatpraktiserande läkare som vill varahusläkare.Utskottets bedömningUtskottet anser i likhet med regeringen att det är angelägetatt husläkarsystemet kan börja byggas upp så snart som möjligt.På en punkt anser dock utskottet att en mindre justering avregeringens förslag bör ske. Det gäller möjligheten för läkareatt fr.o.m. börja anmäla sin avsikt att verkasom privatpraktiserande husläkare. För att ge landstingenytterligare någon tid att förbereda mottagandet av anmälningarbör den angivna tidpunkten flyttas fram till den 1 oktober1993. Detta ligger även i de enskilda läkarnas intresse eftersomlandstingen därmed kan antas ha kommit längre i sin planeringkring husläkarorganisationen. Lagens ikraftträdande bör dockinte skjutas fram. Inför ikraftträdandet bör därför denföreslagna sexmånadersfristen tillfälligt kortas ned till tremånader. En kommande verksamhet som privatpraktiserandehusläkare som anmäls --den 31 december1993 bör således få sättas i gång efter det attanmälan gjorts. Till frågan om ändrad lydelse av punkt 2 avövergångsbestämmelserna återkommer utskottet i nästföljandeavsnitt.Förslaget till lag om husläkareUtskottet tillstyrker förslaget till lag om husläkare.Utskottet föreslår dock mot bakgrund av det anförda attpunkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen om husläkare ändrasså att anmälan enligt 15 och 18 §§ får göras fr.o.m. den 1oktober 1993 och att vid sådan anmälan verksamhetenfår påbörjas efter det att anmälan gjorts.Vissa statliga övergångsåtgärderI propositionen föreslås godkänna de riktlinjersom förordats vad gäller vissa statliga övergångsåtgärder. Ipropositionen föreslås sammanfattningsvis att som stöd förhusläkarreformens genomförande skall staten under entreårsperiod tillskjuta sammanlagt högst 600 miljoner kronor.Dessa medel skall finnas tillgängliga fr.o.m. den 1 juli 1993t.o.m. och fördelas jämnt över de trebudgetåren.Ett bidrag till sjukvårdshuvudmännen för vissa kostnader isamband med husläkarsystemets införande avses i första hand avsekostnader för information och förteckning, fortbildning av andraspecialister för att dessa skall uppnå kompetens som husläkaresamt vissa andra övergångskostnader. Sammantaget beräknas attett statligt bidrag om ellersammanlagt bör lämnassom stimulansbidrag till sjukvårdshuvudmännen. Förvidareutbildning av läkare beräknas i samband medhusläkarreformen ytterligare , ellersammanlagt för den aktuella perioden för attutöka antalet s.k. specialistkompetenskurser (SK-kurser). Medelför vidareutbildning av läkare finns i budget.När det gäller bidrag till kvalitetssäkring ochinformationsåterföring måste en effektiv tillsyn av verksamhetenkunna ske. På regional och lokal nivå bör man kunna följa uppoch utvärdera olika åtgärder eller göra jämförelser mellan olikaprimärvårdsdistrikt och husläkarmottagningar. I syfte attstimulera kvalitetssäkringsarbetet inom primärvården och koppladetta till husläkarsystemets införande föreslås att ett statligtbidrag lämnas med undertreårsperioden, totalt . Det är viktigt attbl.a. utforma kvalitetsindikatorer för husläkare. Mycket sägstala för att kvalitetssäkringen och informationsåterföringenskall ske i ADB-miljö. Till bidrag för en ökad datorisering isyfte att underlätta kvalitetssäkring och informationsåterföringberäknas eller sammanlagt 150miljoner kronor.En parlamentariskt sammansatt delegation på nationell nivå,husläkardelegationen, föreslås bli tillsatt. Delegationen börfölja reformens effekter bl.a. vad gäller fördelningen avhusläkare och andra läkare över landet. Sjukvårdshuvudmännen kaneventuellt behöva inrätta ett partssammansatt organ, enhusläkarnämnd. För husläkardelegationen m.m. beräknas 3 miljonorkronor eller sammanlagt 9 miljoner kronor.I samband med frågan om förskrivningsrätt fördistriktssköterskor behövs ett statligt stimulansbidrag för attanordna utbildning. Bidraget föreslås bli 5 miljoner kronorårligen , sammanlagt 15 miljoner kronor.Utskottet föreslår att de riktlinjer som förordats ipropositionen vad gäller vissa statliga övergångsåtgärdergodkänns av riksdagen.Medel för /94I propositionen föreslås att medlen för utgiften underavsnitt Vissa statliga övergångsåtgärder för /94och vilka beräknas uppgå till anvisas underett nytt reservationsanslag, Bidrag till husläkarsystem m.m.Utskottet tillstyrker den föreslagna medelsanvisningen.Bestämmelserna om chefsöverläkareI samband med husläkarreformen föreslås att bestämmelserna i14 § HSL ändras på så sätt att bestämmelserna om chefsöverläkareinte skall gälla husläkarverksamheten. Ändringen innebär att detvid sådana enheter inom den offentliga hälso- och sjukvården sombestår av husläkare inte behöver finnas chefsöverläkare med ettsamlat ledningsansvar. Husläkaren skall således inte vad gällermedicinskt ansvar vara underställd annan läkare.I motion 1992/93:So39 av m.fl. (m, fp, c,kds)begärs ett tillkännagivande till regeringen om att allprimärvård bör undantas från hälso- och sjukvårdslagensbestämmelse i 14 § om ett samlat ledningsansvar. Motionärernanoterar med tillfredsställan undantaget i förslaget men anseratt det vore logiskt att all primärvård behandlas lika ochföreslår därför att primärvården skall undantas från det samladeledningsansvaret enligt 14 § HSL.Bakgrund och tidigare behandlingBestämmelserna i 14 § HSL om ledningsansvaret inom denoffentliga hälso- och sjukvården trädde i kraft den 1 juli 1991.Enligt paragrafen i dess nya lydelse skall vid en enhet fördiagnostik eller vård och behandling, om det behövs med hänsyntill patientsäkerheten, finnas en särskild läkare medspecialistkompetens som svarar för den samlade ledningen avverksamheten. En sådan läkare benämns chefsöverläkare.Socialstyrelsen har meddelat allmänna råd till ledning försjukvårdshuvudmännens bedömning av vilka enheter för diagnostikeller vård och behandling som med hänsyn till patientsäkerhetenbehöver ledas av läkare m.m. (SOSFS 1990:28).Utskottet har därefter behandlat motionermed olika frågeställningar kring det samlade ledningsansvaretoch tillämpningen av de allmänna råden. Vid den senastebehandlingen uttalade utskottet bl.a. följande i sittav godkända betänkande 1991/92:SoU15 (s. 76).Utskottet konstaterade att tillämpningen avlagbestämmelsen ligger på sjukvårdshuvudmännen samt att allmännaråd inte är bindande utan huvudmännen står fria att följa råden.Utskottet framhöll att det var angeläget att regeringen ochSocialstyrelsen noga följer tillämpningen av bestämmelserna omdet samlade ledningsansvaret och att en utvärdering snabbtkommer till stånd. Utskottet anser att en utvärdering bör skeinom ett år.Utskottet avstyrkte de då aktuella motionerna.Utskottet har från inhämtat att styrelsenarbetar med utformningen av en enkät eller dylikt som skallskickas ut till sjukvårdshuvudmännen under juni månad.Enkätsvaren, som skall avse förhållandena , skallbearbetas med siktet inställt på ettställningstagande från styrelsens sida före årsskiftet.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare (bet. 1991/92:SoU15) uttalat att det ärangeläget att regeringen och noga följertillämpningen av bestämmelserna om det samlade ledningsansvaretoch att en utvärdering borde ske räknat från den 1april 1992. Utskottet kan nu konstatera att utvärderingen ännuinte kommit till stånd. Utskottet förutsätter att utvärderingennu sker omgående.Utskottet tillstyrker förslaget att bestämmelserna omchefsöverläkare inte skall gälla husläkarverksamheten. MotionSo39 (m, fp, c, kds) avstyrks därför.Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagenUtskottet tillstyrker förslaget till lag om ändring ihälso- och sjukvårdslagen.Distriktssköterskornas förskrivningsrättPropositionenI propositionen föreslås att lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m. ändras så att läkemedel som fårförskrivas av distriktssköterskor omfattas av sammaprisnedsättning och kostnadsbefrielse som läkemedel somförskrivs av läkare. Vidare förordas att en ny försöksverksamhetgenomförs i syfte att vidga läkemedelssortimentet vad gällerdistriktssköterskornas förskrivningsrätt.Inom ramen för en försöksverksamhet med förskrivningsrätt harvissa distriktssköterskor i haftmöjlighet att förskriva vissa läkemedel. Den utvärdering som hargjorts visar att de förskrivningar som distriktssköterskorna hargjort har varit korrekta. Utvärderingen bedöms utgöra etttillräckligt underlag för att distriktssköterskor med vissutbildning generellt skall få möjlighet att förskriva vissaläkemedel. Ett statligt stimulansbidrag som beräknas tillsammanlagt (fördelat ) föreslås förkompletterande utbildning i läkemedelslära fördistriktssköterskor. bör, enligt propositionen, sådanutbildning byggas in i den grundläggande utbildningen fördistriktssköterskor.MotionerTvå motioner yrkar avslag på proposition 160 i dess helhet.Det gäller motionerna 1992/93:So36 av m.fl.(v), delvis och 1992/93:So35 av m.fl. (s),delvis.I två motioner från den allmänna motionstiden, nämligen1992/93:So408 av () och 1992/93:So471 avGullan m.fl. (m, s, fp, c, kds) (yrkande 2) begärstillkännagivanden om vad som anförts i resp. motion omförsöksverksamheten med distriktssköterskors förskrivningsrätt.I båda motionerna anförs att förskrivningsverksamheten börpermanentas och utvidgas till att gälla alladistriktssköterskor. Motionärerna åberopar den utvärdering somgjorts.Tidigare behandlingI utskottets betänkande 1992/93:SoU8 om EES-anpassning avvissa regler om behörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m. tillstyrkte utskottet att lagens giltighetstidförlängdes (1993). Utskottet uttalade dockatt utskottet förväntade sig ett ställningstagande frånregeringens sida inom kort.Utskottets bedömningUtskottet avstyrker motionerna So36 (v) delvis och So35 (s)delvis. Motionerna So408 (fp) och So471 (m, s, fp, c, kds)(yrkande 2) är, enligt utskottet, tillgodosedda och avstyrksdärför.