bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Frånsvensk sida sades det att motparten skulle vara NLK Cellpap, såvår rörelsefrihet var rätt begränsad." De uttalade kategorisktatt det skulle ha gått till på det sättet.Michael Sohlman: Jag har ingen kommentar till deuttalandena. Jag vet vad vi har gjort på vår sida för attförvissa oss om att detta var en polsk prioritering. Det finnsskriftligt belagt. Det har förekommit en hel del utsagor i dettasammanhang som har varit föremål för granskning, och allt harinte varit 24 karat.Hans Nyhage: De namngivna ministrarna, de som tidigareagerat i ärendet, uttalade sig mycket kategoriskt. Det äranmärkningsvärt om de skulle göra det utan grund.Vi har i de yttersta av också fått en rapport överradion där uttalade sig mycket kategoriskt. Påfrågan, om man i departementet sett ärendet som ministerstyresvarade Bouveng: "Ja, det är min bedömning att det var. Jag satti i . Jag hade avgått ur BITS:s styrelseåret innan och hade erfarenhet av kanslihuset ochförvaltningen. Jag upplevde det här fallet som ett klart fall avministerstyre. Normalt fattar ett biståndsorgan beslut undersitt eget ansvar i styrelsen. I det här fallet övertogsbeslutanderätten av biståndsdepartementet, som beredde ärendet,och UD:s biståndsavdelning." Han är mycket kategorisk, och hanhar själv arbetat inom det område som berörs.Michael Sohlman: Det är då fråga om den formellabeslutsgången. Ministerstyre skulle innebära att regeringen intefattat beslut, utan en minister skulle ha instruerat enmyndighet.Jag har försökt lyfta fram det faktum -- som finns belagt idokumentationen -- att frågan var föremål för gemensam beredningmed alla berörda departement inkl. och attden föredrogs i regeringen av statsrådet . Jagföreslår att frågan får gå vidare till , om han serdetta som ministerstyre.Bengt : Jag går tillbaka till mötet i pingsthelgen1990 mellan och efter det mötet kom in med en begäranom att få följa med till och träffa . Mellanmötet i och Öbergs begäran måste man ha fattat beslut omatt det var just man skulle engagera.Du säger själv att var internationellt känd somframgångsrik industriman, som polackerna borde ha känt till.Finns det något tecken på att polackerna under den här periodenhar markerat att de var intresserade av för det härjobbet, eller är det ett till svenskt beslut?Michael Sohlman: Jag vet ingenting om initiativet till dettilltänkta besöket hos Attali -- det blev aldrig någonting avdet, eftersom Attali som hade satt ut mötet var i justdå. Huruvida hade några indikationer om intresse påpolsk sida vet jag inte heller.Vad som hade hänt var att hade haft kontakt medAllan . Han hade sagt till mig att han skulle dra i gångdet här. Han åkte ner till och etablerade medJean-Christophe Öbergs hjälp ett antal kontakter. Varför manavsåg att tala med Attali vet jag ingenting om. Det varingenting som så att säga passerade mitt bord.Bengt : , ungefär ytterligare en veckasenare, skriver i ett meddelande till finansministern:"har nog tolkat sitt engagemang i denna fråga somnågot av ett regeringsuppdrag. Han önskar därför få klartdefinierat mandat, vad han skall göra i ." Han skriverockså: "Jag tror det är viktigt att ges möjligheteratt spela en framträdande roll, och jag ser därför som positivtatt han kan presenteras i möjligt. ärdet viktigt att vi i så fall gentemot polackerna säger ochsvarar att vi är beredda att finansiera de studier somerfordras. "Det här kan ju ge polackerna intrycket att just om man väljerWahlström, är finansieringen ordnad. har i ett sådantläge en mycket kraftig konkurrensfördel gentemot andra aktörer.Är det rätt uppfattat?Michael Sohlman: Jag förstår inte den skrivningen i Öbergsbrev, eftersom polackerna i tidigare avtal fått en ram och detvarit konkret tal om skogs- och stålsektorerna inom denna ram.Det är en markering av det svenska intresset att finansiera justde sektorerna. Vad som därutöver skulle behövas undandrar sigmin bedömning.Jag kan lägga till att när väl det polska intresset hadekonkretiserats, gjorde U-avdelningen särskilda insatser för attverifera att polackerna gjorde denna prioritering.Bengt : Men du utesluter inte att just denfinansiella möjlighet som hade kunde vara en storfördel för polackerna när de gjorde sitt val?Michael Sohlman: Det var ingen som helst fördel. Det varinom exakt samma ram som medlen skulle ställas till förfogandesom skulle ha varit aktuell för alternativa leverantörer. Detvar inte några nya, additionella medel som skulle bli aktuella,utan ramen 270 miljoner skulle gälla för . Den skulleanvändas bl.a. för samarbete på stål- och skogssidan.Bengt : I ett brev till , som representeradeScandiaconsult, skrev att en förklaring till att Wahlströmkunde ta det här jobbet och inte fick det är attWahlström kunde göra det gratis, vilket tydligen inte de andrakunde göra. Har du någon kommentar till det uttalandet?Michael Sohlman: Det är någonting som jag inte kan bedöma.Vi hade skrivit ett avtal med polackerna om riktlinjer föranvändningen av de 270 miljonerna. Man hade fört diskussioner omsamarbete på stål- och skogssidan. Om, och i så fall hur, manfått uppfattningen att någon leverantör skulle gå utanför dennaram och andra inte kunde göra det, undandrar sig min bedömning.Medlen till togs ur de 270 miljonerna.Bengt : Men om det hade varit fråga om att man villeutnyttja olika parter, kunde rimligen också de två andraföretagen ha sagt att om de fick uppdraget, hade de goda chanseratt få använda de polska biståndsmedlen?Michael Sohlman: Ja, självfallet.Ingvar : Jag skulle vilja veta vid vilken tidpunktden förra finansministern tog kontakt med dig om det härprojektet.Michael Sohlman: Det var efter Parismötet. Exakt vilkendag det var har jag ingen uppfattning om.Ingvar : I din inledning sade du att samtalethandlade om att man skulle anlita bästa möjliga expertis. Vardet finansministern som sade att representerade bästamöjliga expertis?Michael Sohlman: Jag tolkade honom så. Det var framförallt fråga om att skulle mobilisera det vi kunde fåfram såväl på teknikernivå som på företagsledarnivå för att göraen samlad insats i . Det var det som var perspektivet.Ingvar : Den fråga som KU skall besvara, om detvar ministerstyre, besvarar du med nej. Om du hade svarat jaeller sagt "vet inte", hade det väl inneburit en visssjälvkritik, eftersom du deltagit i handläggningen av frågan?Michael Sohlman: I allt väsentligt skedde handläggningenpå U-avdelningen såsom framgår av dokumentationen. Min roll varsamordnarens. Jag skulle vara informerad om vad som pågick. Jagföreträdde vid överläggningarna med Kania ochundertecknade ett mötesprotokoll, som var berett med allaberörda parter i kanslihuset.Om jag skulle säga att det var fel, skulle det vara en kritikmot mig själv, men jag anser att det inte var fel. Dessutomframgår av dokumentationen hur beslutet har tagits fram. Enligtvad jag kan se uppfyller det inte rekvisiten för ministerstyre.Det är regeringen som har fattat det beslutet.Ingvar : Det är det vi skall bedöma, men jag villefå fram denna självklarhet i ditt svar.Vi har fått många handlingar i KU. Du nämnde specifikt enhandling, nämligen artikeln av . Vad var anledningentill att du nämnde den?Michael Sohlman: Det har förekommit stor massmedialuppmärksamhet kring den här frågan. För alla vänner av principenaudiatur et pars är det tillfredsställande att även dehär påståendena granskas. Då får man en alternativ och konkretbelysning, som jag tycker är intressant.Ingvar : Du vill alltså marknadsföra -- det var vad det handlade om?Michael Sohlman: Jag är inte i marknadsföringsbranschen.Ingvar : Du säger upprepade gånger att det varpolackerna som gjorde prioriteringen. Men på ett tidigt stadiumutpekade den svenska finansministern såsom denprioriterade. Ser du ingen motsättning mellan de åsikterna?Michael Sohlman: Nej, det gör jag inte. Man kan tänka sigatt det finns flera leverantörer, och så kommer man på att mankan mobilisera ytterligare en. Det är vad som har skett här.Därefter får i detta fall köparen välja mellan de engagerade.Ylva : Jag vill fråga något ytterligare om detfaktum att vid sina kontakter från börjanuppenbarligen ställde i utsikt att regeringen skulle finansieradetta projekt utanför ramen -- det är det intryck som ges. Öbergvar uppenbarligen orolig för detta.Vilka löften hade utställts till innan han togkontakt med polackerna?Michael Sohlman: Inga löften alls, i synnerhet inte omnågra medel utanför ramen.Ylva : Hur reagerade UD när ni fick signalernafrån , som uppenbarligen var orolig för de påståenden somWahlström gjorde, om ni inte hade utställt några löften? Har nitalat med om detta?Michael Sohlman: Självfallet. Jag minns inte hur samtaletgick, men varifrån medel skulle kunna tas om det blev aktuelltgjordes klart för . Dessutom -- -- vidtogssärskilda åtgärder för att trygga att de polska motparterna varmedvetna om att det var ett val som de hade att göra såsomsuverän part inom ramen för den totala biståndsinsatsen.Ylva : När finansministern tog kontakt med digefter mötet i och utpekade som den somskulle ha uppdraget, gav han dig då något skäl till att hanrensat ut de två andra konsulterna?Michael Sohlman: Det var inte så att finansministernringde till mig för att säga att skulle hauppdraget -- det har jag aldrig påstått, och så förhöll det siginte. Han sade att han hade kontaktat för att se omWahlström kunde hjälpa till. Finansministern fattade heller ingabeslut om att några andra skulle utmönstras, utan han etableradeen kontakt med och med UD. Jag kan inte påminna mignågon annan inblandning från finansministerns sida i dettaärende därefter, annat än att han sannolikt hölls informerad,vare sig han ville eller inte, genom telexen från Öberg.Ylva : Kommenterade han inte det faktum att detfanns två andra företag som kämpade om kontraktet med ?Michael Sohlman: Nej. Finansministern får svara själv, menjag är rätt säker på att han inte var informeradom vilka företag som var verksamma i i den branschen. Vadsom hade hänt var att en polsk minister hade vänt sig till honomoch framställt önskemål om en svensk insats. Finansministernfick så att säga ett ärende i sitt knä. Det är där det helabörjar. Då bollade han vidare detta ärende till UD och tillWahlström.Ylva : Men skriftväxlingen har länge berört dehär två företagen, så de kan inte ha varit okända.Michael Sohlman: Finansministern hade ingen som helstanledning att känna till dem, och jag gjorde det inte. Det pågårhela tiden tusentals, för att inte säga miljoner, förhandlingarom olika biståndsprojekt, och allt detta kan omöjligenrapporteras uppåt. Jag hade ingen kännedom om dem, och detskulle förvåna mig om finansministern hade kännedom om dem. Vadhan visste var att en polsk minister hade kommit till honom. Denpolske ministern borde ha bättre kännedom om vad som förekommittidigare i när det gällde svensk-polskt samarbete inomskogs- och stålsektorn. Vice utrikesministern, som deltog iförhandlingarna, tog i samtal med upp önskemåletom en svensk insats . Han borde ha varitbetydligt bättre informerad än . Vad eller inte visste kan jag inte bedöma, men utifrån vadjag kunde se fanns det ingen anledning att tro att han skullevara informerad om konkreta affärsförhandlingar i Polen.Ylva : Jag talar inte om tusentalsbiståndsprojekt. Det var bara ett som var aktuellt på det härsättet, och det gällde skogs- och stålindustri.Michael Sohlman: Jag vet inte vad visste.Han fick en propå från polsk sida, ställd till den svenskafinansministern, och en förfrågan om assistans.Ylva : Han nämnde inte till dig de två andraföretagen som var aktuella?Michael Sohlman: Nej.Simon Liliedahl: Jag vill komma tillbaka till den viktigafrågan om villkoren för medverkan i Polenprojektet.Kan man säga att han gick så långt att han ställde ettultimatum: kommer inte mitt eget företag med i bilden, såmedverkar jag inte? Var det -- för att använda ditt språkbruk --ett sine qua non -- om inte det villkoret uppfylldes, skulle haninte medverka?Michael Sohlman: Om man ser i handlingarna om diskussionenmellan och kontrahenterna, finner man att försöktefå och att samarbeta, men det förelåginget som helst intresse hos någondera parten. De hade ingetförtroende för varandra. Det var ett paket som stodför.Simon Liliedahl: Är den slutsats man skall dra, att om haninte fick sin vilja igenom skulle han inte medverka?Michael Sohlman: Ja. Skulle han leverera, skulle han vetavilka det var han engagerade.Henrik S Järrel: Är det enligt din mening snarare regel änundantag att det är mottagarlandet och icke givarlandet somväljer biståndsform?Michael Sohlman: Det här kräver ett mycket långt svar ombiståndspolitikens historia, som jag inte är mäktig att ge. Jagvet bara att det i det här fallet av olika skäl var viktigt föross att polackerna aktivt tog ställning i frågan. Vi hade attgöra med ett europeiskt land, visserligen befriat frånkommunismen. Utan att vara någon expert på biståndsfrågor villjag säga att man försökt lyfta frammottagarlandets engagemang vid utformningen av bistånd.Henrik S Järrel: Är enligt din mening givarlandetsmöjlighet att påverka valet av slutlig biståndsform begränsadeller relativt stor?Michael Sohlman: Det är en stor och allmän fråga. I dethär fallet vidtogs särskilda åtgärder för att se till att detvar polackerna som skulle ta ställning.Henrik S Järrel: har uppfattat sig mera som enav regeringen utsedd konsult, som skulle -- såsom han uttryckerdet på något ställe -- titta på, kartlägga och inventera skogs-och stålindustrins förutsättningar i men inte gå in idetta på kommersiella villkor. Har du någon kommentar tillWahlströms uppfattning i den delen? Kan han ha bibringats denuppfattningen att detta var hans uppgift och roll snarare än attgå in som en kommersiell faktor?Michael Sohlman: Syftet med att han skulle engagera att han skulle mobilisera sitt eget och andras kunnande somett svar på den polska förfrågan. Men när sedan beredningenfortsatte gjordes det klart att det var en polsk prioriteringatt under de förutsättningar som då avtecknade sig engagerahonom på kommersiella villkor. Det framgår även avmötesprotokollet: det är en viljeinriktning som framställs där,men de konkreta villkoren skulle framförhandlas med den polskaparten i samarbete med BITS. Det är ett mötesprotokoll som varutarbetat inom kanslihuset, och villkoren var delgivna ocksåWahlström.Thage G : Jag vill fråga direktör , om nihar någon ytterligare information som inte har framkommit såsomsvar på våra frågor men som kan ha betydelse för KU:s granskningav ärendet.Michael Sohlman: Nej, jag kan inte komma på någontingsådant.Thage G : Vill ni av andra skäl än för att svarapå frågor ha ordet för en avslutning?Michael Sohlman: Nej tack. Jag fick tillfälle att göra eninledning, och det väsentliga som jag hade att säga har jag fåttsäga.Thage G : Jag tackar då förvänligheten att ställa upp. Jag tackar också media och allmänhetför visat intresse.Konstitutionsutskottet1993-03-30Kl. 11.08--12.31Bilaga B 9Offentlig utfrågning av generaldirektören för BITS GunillaOlofsson angående regeringens handläggning av svensk hjälp tillskogsindustrin m.m. i PolenThage G : Jag hälsar direktör till . Direktör harförklarat att hon vill utnyttja möjligheten att lämna oss enkort inledning.Gunilla : Jag tänkte inleda med att kort berättaom BITS roll i Östeuropastödet och BITS roll förskogsindustristödet till Polen.Vi ombads av regeringen att inkomma med enplan för hur samarbetet med skulle läggas upp. Vipresenterade en plan, som i grunden byggde på det arbetssätt somgäller för BITS tekniska samarbete. Det förslaget godkändes avregeringen , då vi anvisades 270 miljoner kronorunder en treårsperiod för samarbete med till stöd förreformer vad gäller ekonomi och ett demokratiskt styrelseskick.I regeringsbeslutet godkändes också det föreslagna arbetssättetoch inriktningen av verksamheten. Den innebar att skulleinkomma med framställning till BITS om enskilda insatser. Polenskulle välja den svenska samarbetsparten. Den polska sidanskulle endera identifiera ett svenskt företag eller en myndigheteller institution som man ville samarbeta med, eller ocksåskulle det tas in anbud, varvid den polska parten skulle göraanbudsutvärdering och slutligt val av svensk samarbetspart.Polen skulle vidare träffa ett affärsmässigt kontrakt med deenskilda svenska parterna och svara för en del av kostnaden förgenomförandet av varje enskild insats.BITS uppgift var att granska vart och ett av förslagen mot demål och riktlinjer som statsmakterna hade ställt upp. Vi skullegranska kostnaderna för varje insats. Det gäller självfalletsärskilt när det är fråga om förhandlingsupphandling.Ansvaret för att genomföra insatserna åvilar entydigt departer som har skrivit på kontraktet, medan BITS roll är attfölja upp och utvärdera det som har genomförts.Ärendet om skogsindustristödet till aktualiserades hosBITS . Då kom en framställning från ,undertecknad av samarbetsministern . Den var mycketkortfattad, och man bad där om stöd för omstrukturering avstål-, varvs- och skogsindustrierna.BITS föreslog att en oberoende konsult skulle besöka Polen.Konsultens uppgift enligt vår avsikt var att han skulle bedömaförutsättningarna för stöd och vilka problem som fanns i sektornoch också hjälpa polackerna att formulera projektet.Det förslaget besvarades inte från polsk sida. Det skäl somangavs var att frågan var kontroversiell i . Det fannsmånga motstridiga åsikter om den framtida inriktningen av de härprojekten, och det var för tidigt att formulera ett konkretprojekt.Därmed var ärendet inte längre aktuellt hos BITS. Vi varöverens med polackerna om att de skulle ta förnyad kontakt närde kände att de var mogna för att gå vidare.I augusti 1990 informerades jag från UD om att diskussionerpågick mellan och om svenskt stöd till omvandling avpolsk skogsindustri -- även stålindustrin var nämnd. Insatsernaskulle kosta i storleksordningen 25--. Besluthärom måste fattas av regeringen, ansåg vi på BITS, och jag hadeintrycket att man ansåg det också inom UD. Jag förstod det så,att man ville ge den polska sidan ett besked i samband medplanerade överläggningar med en aviserad delegation från polskaindustriministeriet.BITS fick en offert, utarbetad av NLK-Celpap, för yttrandefrån UD. Vi pekade på att det fanns ett antal faktorer somskulle behöva klargöras innan man fattade beslut.När sedan regeringsbeslutet förelåg efter detatt överläggningarna hade ägt rum med den polska delegationentillställde jag RRV dokumentation i ärendet och förhörde migockså om vad BITS har skyldighet att göra, resp. på vilkapunkter regeringsbeslutet och agreed minutes ger utrymme förprövning från BITS sida av det påtecknade kontraktet. Det varinte så att jag primärt ifrågasatte UD:s tolkning avförfattningen och hur regeringsbeslutet förhöll sig till den,men det här var ett ovanligt ärende för BITS. Vi tyckte att detfanns anledning t.ex. att närmare pröva hur vi skulle förhållaoss till att det fanns påtecknade kontrakt, eftersom vi fickuppdraget att bereda och besluta. Därför vände vi oss till RRV.Hans Nyhage: När blev BITS och du själv informerade om detarbete som Spin-Off och bedrev i ?Gunilla : Information om det kom i ett ganskatidigt skede. Det var ett oerhört starkt tryck att få vara medoch hjälpa till i omformningen av och dess ekonomi. Vi vardränkta av förslag och information från företag som hadeprojektidéer och som hade kommit olika långt i förhandlingar.Scandiaconsult var ett av de företag som tillställde ossinformation.Hans Nyhage: Vad gällde den informationen? av den att det var ett nära samarbete med polskaregeringen?Gunilla : Jag vet inte om man kan säga att det varnågot särskilt med förslag jämfört med allaandra förslag vi fick. Många hade kontakter medregeringsföreträdare och med ministerier. Vi blev så småningompå det klara med att det hade förekommit nära kontakt mellanambassaden och och Spin-Off.Hans Nyhage: Fortsatte informationen löpande genom deförsta åren?Gunilla : Det kom in information litet då och då,men för oss var det inte annat än information, eftersom det intefanns en framställning från -- det var en förutsättningför att vi skulle behandla den här typen av information som ettärende, om jag får uttrycka mig i byråkratiska termer.Hans Nyhage: Enligt ett yttrande av iSpin-Off tog man kontakt med för att "sparakostnader för BITS". Kan du klargöra vilka kostnader det kunderöra sig om?Gunilla : Nej.Hans Nyhage: Du kommenterade framställningen frånPolen angående studier om stål-, skogs- och varvsnäringarna ochsade att ni föreslog en oberoende konsult men inte fick någonrespons från . Du har också sagt varför.Vart tog och Spin-Off vägen i det sammanhanget?Gunilla : var helt och hålletinriktat på en stålstudie. Spin-Off hade ett förslag om enskogsstudie. Båda var uppe hos oss och presenterade sinaförslag, men eftersom vi egentligen inte hade någon informationom vad ville ha, var vi inte på det klara med i vilken månSpangenbergs förslag var relevanta. Men vi tog emotinformationen och lyssnade på deras uppläggning och informeradedem om vad arbetssättet innebar och vilken typ av åtgärder somkrävdes för att man skulle se på deras förslag.Hans Nyhage: Du har betonat att ni rekommenderade enoberoende konsult. Hade det någonting med attgöra?Gunilla : Stål, varv och skog var tre mycket storasektorer av vital betydelse för , och det var viktigt attprojekten formulerades inte bara utifrån det snäva perspektivetav vad ett särskilt företag kunde erbjuda, utan var formuleradeutifrån vad behövde. Därför tyckte vi att man skulle göraen oberoende granskning så att vi också bättre kunde förståvilken typ av stöd det gällde och vilken omfattning det kundetänkas behöva ha.Hans Nyhage: fick BITS i uppdrag av UD attgranska förslag från NLK-Celpap -- det har du talat om tidigare.Är det ett vanligt förfaringssätt?Gunilla : Nej, det är ovanligt, såsom jag sade.Hans Nyhage: Anser du att det står i överensstämmelse medupphandlingskungörelsen?Gunilla : Först vill jag säga att Östeuropastödethar fått ett eget liv. Vid den här tidpunkten var det mycketovanligt, eftersom vi aldrig förut hade fått ettregeringsuppdrag på det här sättet.Den första avvikelsen låg i och för sig redan i att regeringeni det ursprungliga beslutet konstaterade att när det gälldemiljöinsatser skulle BITS vända sig till regeringen ochunderställa regeringen för beslut större eller mer kompliceradeinsatser. Beslutsfattandet när det gäller Östeuropastödet harväl egentligen ännu inte funnit sina slutgiltiga former. Det serlitet annorlunda ut än den övriga verksamhet som BITS driver.Vad gäller upphandlingskungörelsen är det så att det är Polensom väljer vilken part man vill samarbeta med. Skälet för dettaär för det första att man entydigt vill lägga ansvaret för valav part, för genomförande och för kvaliteten hos insatsen på denpolska sidan. När man skall främja kunskapsöverföring handlardet för det andra i stor utsträckning om att parterna måste haförtroende för varandra. Skall man föra över kunskap från enperson till en annan, måste den som tar emot vara övertygad omatt leverantören har kunskaper som är relevanta och intressanta.Därför förekommer ofta vid kunskapsöverföring att man intetillämpar konkurrensupphandling. Man vill känna parten och vetavad det är man köper.Det faktum att det är polackerna som skall välja gör att dekan endera identifiera den part de vill samarbeta med ellervälja konkurrensupphandling om de själva vill det eller därföratt de inte känner den svenska marknaden. Vi hjälper dem i detsenare fallet med att ta in anbud, och sedan får de själva görautvärdering och urval.Hans Nyhage: var det tveklöst så att Spin-Off ochScandiaconsult var involverade i ett samarbete med den polskaregeringen. Anförde du, när du fick besked angående NLK-Celpap,några synpunkter i just det sammanhanget?Gunilla : Vi var informerade om regeringsbeslutetganska innan det fattades.