bet · GH01JuU6 · 1993-11-09 00:00:00 — 1993/94JuU6SkrivelsenI skrivelse 1993/94:46 har regeringen ()berett tillfälle att ta del av vad som anförts iskrivelsen om tillämpningen av bestämmelserna irättegångsbalken (RB) om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning vid förundersökning i brottmål. Bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning som tvångsmedel vid förundersökning i brottmålfinns i första hand i 27 kap. RB.Regler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakningfinns också i andra lagar, t.ex. i lagen (1952:98) med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och i lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll.Hemlig teleavlyssning innebär att samtal eller andratelefonmeddelanden, som befordras via ett allmänt tillgängligttelenät till eller från viss telefonapparat eller annanteleanläggning, i hemlighet avlyssnas eller upptas genomtekniskt hjälpmedel för återgivning av innehållet i meddelandet.Förutom för avlyssning av telefonsamtal kan tvångsmedlet såledesanvändas för upptagning av annan telekommunikation än muntligsådan, såsom telex, telefax och datakommunikation. Hemligteleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in omsamtal eller andra telemeddelanden som har expedierats ellerbeställts till eller från en viss telefonapparat eller annanteleanläggning eller att en sådan anläggning avstängs för samtaleller meddelanden. Reglerna i RB om hemlig teleövervakningträdde i kraft den 1 september 1989.I enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 1988/89:124 s. 55, JuU25, rskr. 313) redovisarregeringen hur reglerna i RB om hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning har tillämpats (se senast skr.1992/93:44, JuU10, rskr. 43).I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringenen redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna i omhemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning under år 1992.Redogörelsen bygger på uppgifter som ()lämnat i en skrivelse till regeringen den 21 september 1993.Redogörelsen omfattar samtliga fall av hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning enligt under år 1992.Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning med stöd avbestämmelserna i har enligt regeringens skrivelsehuvudsakligen förekommit i förundersökningar där det funnitsstarka misstankar om organiserad eller annars omfattande handelmed narkotika och då andra spaningsmetoder prövats utan resultateller redan från början befunnits vara otillräckliga.Huvudsyftet har liksom varit att avslöja den meraomfattande smugglingen till och försäljningen inom landet.Hemlig teleavlyssningNär det gäller förundersökningar avseende grovt narkotikabrottvisar regeringsskrivelsen att domstolarna meddelattillstånd att avlyssna kommunikation till eller fråntelefonapparater eller andra teleanläggningar som innehaftseller använts av sammanlagt 258 misstänkta personer. Antaletsådana fall --1992 var följande.00>1969 16>28 38>1977 50>122 70>1985 82>23300>1970 16>39 38>1978 50>102 70>1986 82>21300>1971 16>44 38>1979 50>147 70>1987 82>20500>1972 16>34 38>1980 50>220 70>1988 82>21000>1973 16>46 38>1981 50>277 70>1989 82>21400>1974 16>44 38>1982 50>313 70>1990 82>21400>1975 16>42 38>1983 50>418 70>1991 82>24300>1976 16>64 38>1984 50>414 70>1992 82>258När det gäller andra grova brott som enligt RB kan grunda rätttill teleavlyssning uppges sådan ha använts i 61 fall under år1992. Det har gällt förundersökningar som huvudsakligen rörtmord, mordbrand, grovt rån, grov penningförfalskning ochallmänfarlig ödeläggelse. Motsvarande siffror för de närmastföregående åren var 31 (1991), 13 (1990), 24 (1989), 15 (1988),15 (1987), 15 (1986) resp. 6 (1985).Den genomsnittliga avlyssningstiden var 47 dagar.Motsvarande tider var (1991), (1990), (1989), (1988), (1987), 53dagar (1986) resp. (1985). Det finns ärenden däravlyssningen pågått endast , medan den inågra andra fall har pågått . I ett fall haravlyssningen pågått i sju månader.Av skrivelsen framgår att avlyssningen haft betydelse förförundersökningen i fråga om den misstänkte i av fallen år1992, vilket kan jämföras av fallen , (1990), (1989), (1988), (1987), (1986) resp.77 % (1985). Det framgår också att avlyssningen inte gett någotresultat i av fallen och att åtgärden avbrutits medkvarstående misstanke i av fallen.Under redovisningsperioden har det inte förekommit något falldär domstol lämnat en ansökan om teleavlyssning utan bifall.Inte heller vid den förhandsprövning som RPS gör har negativtbesked lämnats i något fall.Hemlig teleövervakningEnligt skrivelsen har tillstånd för hemlig teleövervakninglämnats i 60 fall . Av dessa avsåg 57 fallnarkotikabrott och tre fall avsåg grov stöld och grovt rån.Under 1991 lämnades 41 tillstånd varav 35 fall avsågnarkotikabrott och sex fall avsåg grov stöld, grovt bedrägeri,grovt rån och egenmäktighet med barn. lämnades 42tillstånd, varav 38 avsåg narkotikabrott och fyra avsåg andrabrott. Tiderna för teleövervakningarna varierarmellan och, som mest, knappt . Dengenomsnittliga teleövervakningstiden var drygt 47 dagar.Motsvarande siffra för var 43 dagar.Teleövervakningen har, uppges det i skrivelsen, haft betydelseför förundersökningen i fråga om den misstänkte i avfallen. var motsvarande siffra . I avfallen har förundersökningen inte gett något resultat, och idrygt av fallen har åtgärden avbrutits med kvarståendemisstanke.Inte heller i fråga om teleövervakning har det underredovisningsperioden förekommit att domstol lämnat en ansökanutan bifall eller att RPS vid förhandsprövning lämnat ettnegativt besked.ÖvervägandenUtskottet kan först konstatera att antalet teleavlyssningar pågrund av misstanke om grovt narkotikabrott --1990legat på en relativt nivå men att antalet avlyssningarhar ökat både och . De för år 1991 och 1992registrerade ökningarna ger enligt utskottets mening emellertidännu inte anledning att anta att trenden är starkt uppåtgående.Med tanke på att det tidigare förekommit stora variationer såväluppåt som nedåt i antal avlyssningar mellan olika år krävs detytterligare jämförelseår för att säkert kunna bedöma läget.Utskottet utgår från att regeringen mycket nära följerutvecklingen.Härutöver vill utskottet i likhet med justitieministern pekapå att det ökade antalet avlyssningar och 1992korresponderar mot en ökning under av antalet personersom har lagförts för grovt narkotikabrott och grovt rån. Antaletbeslag av olika narkotiska preparat har också ökat kraftigtunder senare år. Antalet beslag ligger på ungefärsamma nivå som . Av regeringsskrivelsen framgår attbeslagsmängderna ökat när det gäller heroin men i övrigt minskatjämfört med . Av skrivelsen framgår dock inte hur storabeslag som gjorts i ärenden där teleavlyssning ellerteleövervakning satts in och inte heller om det finns någotsamband mellan ökningen av antalet lagförda personer och sådanainsatser.Sammantaget finner utskottet att läget när det gäller denillegala hanteringen av narkotika alltjämt är djupt oroande.Någon förändring till det bättre kan inte förmärkas, ochutskottet anser i likhet med justitieministern attteleavlyssning är ett hjälpmedel som inte kan undvaras i kampenmot narkotikan. Detsamma gäller i fråga om annan särskilt grovbrottslighet där utskottet i likhet med föregående år specielltvill uppmärksamma utvecklingen när det gäller grova rån. Detfinns all anledning att noga följa utvecklingen inte endast ifråga om narkotikabrott utan även i fråga om andra brott därteleavlyssning kan bli aktuell.När det gäller teleövervakning redovisas att antalet tillståndökat påtagligt jämfört med samt att antalet fall i vilkaövervakningen haft betydelse för förundersökningen i fråga omden misstänkte ökat från år år 1992.Siffrorna i övrigt är i stort oförändrade jämfört med föregåendeår.Utskottet noterar i likhet med föregående år attteleövervakning i avsevärt mindre omfattning än teleavlyssninghar haft betydelse för förundersökning i fråga om den misstänktetrots att antalet fall där avlyssningen haft sådan betydelse ioch för sig ökat . Detta är som justitieministernanför emellertid en naturlig följd av dessa tvångsmedels olikaanvändningsområden; teleövervakning har sin största betydelse iförundersökningar om narkotikabrott och fyller en viktigfunktion för att t.ex. kartlägga en misstänktnarkotikahandlares kontaktkrets. Teleövervakning kan ocksåutgöra ett komplement till teleavlyssning.I likhet vill utskottet understryka vikten avrestriktivitet när det gäller teleavlyssning ochteleövervakning. Av betydelse i det sammanhanget är den praxisenligt vilken ärenden om teleavlyssning anmäls förrikspolischefen innan de överlämnas till åklagare (jfr prop.1980/81:76 s. 277 f och JuU 1987/88:4 s. 4). Som utskottettidigare uttalat är det ett oavvisligt krav att åtgärderna ivarje enskilt fall så långt det är möjligt begränsas i fråga ombåde antalet avlyssnade eller övervakade telefonapparater ochandra teleanläggningar och den tid som någon av åtgärdernapågår.Med dessa uttalanden bör regeringens skrivelse läggas tillhandlingarna. Utskottet hemställerbeträffande regeringens skrivelse 1993/94:46att lägger skrivelsen till handlingarna.Stockholm den 9 november 1993På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit: (), Lars-ErikLövdén (s), (), (), (), (nyd), (), (), (), (), (), (), () och TomasHögström (m).