bet · GG01LU22 · 1993-03-25 00:00:00 — Sådana kostnader kan endast i begränsad utsträckningbeaktas vid bestämmandet eller betalandet av underhållsbidraget.Högsta domstolen har i rättsfallet NJA 1990 s. 219 uttalat attäven om domstolarna endast i undantagsfall bör meddela beslut ompå vilken plats ett umgänge skall påbörjas och avslutas och hurumgängeskostnaderna skall fördelas, föreskrifter av detta slagkan vara påkallade, om en utebliven reglering skulle innebäraatt det önskvärda umgänget inte kommer till stånd eller minskasi en utsträckning som går ut över barnets intressen. Någongenerell möjlighet för en umgängesberättigad förälder att fåersättning för umgängeskostnader från staten, en kommun ellerfrån den förälder som har vårdnanden om barnet finns inte. Enförälder som är skyldig att betala underhållsbidrag haremellertid rätt till avdrag på bidraget, om han eller hon haftbarnet hos sig av minst fem heladygn. Avdraget är en fyrtiondel av underhållsbidraget för varjehelt dygn som barnet vistas hos föräldern. Om det finnssärskilda skäl kan domstolen bestämma andra villkor för dennaavdragsrätt (7 kap. 11§ FB). Föräldrarna kan naturligtvisockså själva avtala om andra villkor.Kaj och (båda s) anser i motion1992/93:L420 att reglerna för beräkning av underhållsbidragär krångliga och ger upphov till en skiftande praxis.Föräldrarnas osäkerhet om vad som skall vara ett "rätt"underhållsbidrag för att bidragsförskott skall utgå har medförtatt föräldrarna i stor omfattning överlåtit beräkningen avunderhållsbidraget till domstol. Vidare anser motionärerna attmöjligheten för den umgängesberättigade föräldern att göraavdrag på underhållsbidraget bör utvidgas. Underhållsbidragetbör betalas i förhållande till det faktiska antalet dagar barnetvistas hos den underhållsskyldige. Den som inte utövar umgängemed sitt barn bör betala ett högre underhållsbidrag för attkompensera vårdnadshavaren för de merutgifter som uppkommer.Reglerna om underhållsbidrag bör enligt motionärernas meningkunna göras betydligt enklare och mera rättvisa för allainblandade parter. I motionen yrkas tillkännagivande därom(yrkande 2).Frågor som gäller kostnader för umgängesresor m.m. tas uppi fyra motioner. I motion 1992/93:L403 av () pekas på att barnet har rätt till umgänge med bådaföräldrarna och att det därför är orimligt att direktaekonomiska skäl skall försvåra och förhindra denna självklararättighet. Motionären menar att reglerna bör ses över så attinte den enskilde förälderns ekonomi blir det som fälleravgörandet om umgänge skall komma till stånd. Ett sätt kan,enligt motionärens mening, vara att medge skatteavdrag förumgängesresor. I motionen yrkas tillkännagivande om behovet aven översyn av reglerna för resekostnader i samband med umgänge.Ulrica () anför i motion 1992/93:L405 att det ärviktigt att barnen inte förlorar kontakten med någon avföräldrarna efter en skilsmässa. Vid en skilsmässa är detvanligt att en av föräldrarna flyttar till en annan ort, vilketmedför att förutsättningarna för att upprätthålla kontakten medbarnen försämras. Det måste vara en rättighet för barnen, ansermotionären, att ha möjlighet att träffa och ha kontakt med bådasina föräldrar även efter en skilsmässa. I motionen yrkastillkännagivande om behovet av åtgärder som ökar möjligheten förfrånskilda föräldrar att utöva umgängesrätt med sitt barn.I motion 1992/93:So610 anser m.fl. (v) att detbehövs fria resor för barn som skall träffa en förälder som intebor på samma ort för att umgängesrätten skall fungera.Motionärerna yrkar att hos regeringen skall begära ettförslag till utformning av bidrag till umgängesresor (yrkande7).Karin anför i motion 1992/93:L417 att det borde vararimligt att en umgängesberättigad förälder, som avarbetsmarknadsskäl bosatt sig på en annan ort än barnet, bör fågöra avdrag i deklarationen för umgängesresor på samma sätt somvid dubbel bosättning. I motionen yrkas tillkännagivande om detanförda (yrkande 4).Frågor om underhållsbidrag har behandlats av fleragånger tidigare med anledning av motioner med samma syften somden nu aktuella 1992/93:L420. Senast behandlades spörsmåletvåren 1992, och utskottet erinrade då i sitt av riksdagengodkända betänkande 1991/92:LU30 om att frågorna var föremål föröverväganden inom . Med hänsyn härtill ansågutskottet att de då aktuella motionerna inte påkallade någonriksdagens åtgärd.Också frågor om kostnader för umgänge och umgängesresor harbehandlats av tidigare med anledning avmotioner. Vid riksdagsbehandlingen ansåg utskottet(bet. 1990/91:LU13) att regeringen skyndsamt borde ta upp frågantill närmare övervägande och därefter återkomma med förslag tillriksdagen. Vad utskottet sålunda anfört med anledning avmotionerna gavs regeringen till känna. Motioner om kostnader förumgängesresor har därefter behandlats av utskottet våren 1991och 1992 (bet. 1990/91:LU29 och bet. 1991/92:LU30). Utskottethade då ingen annan uppfattning i saken än vad som tidigareredovisats. Enligt utskottets mening var det således fortfarandemycket angeläget att frågan om umgängeskostnaderna får enlösning. Med hänvisning till tidigare uttalandenutgick utskottet också från att regeringen så snart det kan skeåterkommer till med ett förslag. Med det anfördaavstyrkte utskottet bifall till de då aktuella motionerna.Våren 1992 presenterade endepartementspromemoria (Ds 1992:53) Ensamförälderstöd medförslag till förändringar av samhällstödet till ensamståendeföräldrar. Förslagen gick i korthet ut på att det nuvarandeutfyllnadsbidraget i bidragsförskottssystemet skulle ersättasmed ett inkomstprövat bidrag till de berörda föräldrarna. Ipromemorian pekades också på behov av regelförändringar förfastställande av underhållsbidrag med anledning av detföreslagna nya samhällsstödet. Vidare erinrades i promemorian omriksdagens uttalanden om resekostnader för underhållsskyldigavid umgänge med barn. I promemorian föreslogs att den särskildaberedningsgrupp inom med företrädare förSocialdepartementet, , ,, Statrådsberedningen samtRiksförsäkringsverket och , som medverkat vidutarbetandet av förslaget, skulle få i uppdrag att arbeta vidaremed problemen som rör underhållsbidrag och kostnader förumgängesresor. Promemorian har remissbehandlats.I årets budgetproposition (prop. 1992/93:100, bil. 6)konstaterar socialministern att promemorian fått ett övervägandenegativt mottagande av remissinstanserna. Mot den bakgrundenförklarar han sig inte beredd att på grundval av promemorianlämna några förslag till långtgående förändringar avsamhällsstödet till ensamstående föräldrar. I samband medremissbehandlingen av departementspromemorian har dock allmäntframhållits att nuvarande system för bidragsförskott harallvarliga brister, framför allt vad gäller den nära kopplingentill underhållsbidragssystemet. Mot den bakgrunden måste, enligtsocialministerns mening, arbetet med att åtgärda bristerna ochatt göra bidragsförskottet enklare att förstå och administrerabedrivas vidare inom regeringskansliet.Utskottet förutsätter att de frågor om underhållsbidrag ochresekostnader för umgängesresor m.m. som tas upp i de nuaktuella motionerna kommer att behandlas inom ramen för detfortsatta arbetet inom som socialministern haraviserat i årets budgetproposition. Som utskottet tidigareuttalat är det angeläget att frågan om umgängeskostnaderna fåren lösning. Utskottet utgår från att arbetet inomregeringskansliet bedrivs med erforderlig skyndsamhet.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna1992/93:L403, 1992/93:L405, 1992/93:L417 yrkande 4, 1992/93:L420yrkande 2 och 1992/93:So610 yrkande 7.Sekretesskydd för barn m.m.I motion 1992/93:L417 anser () attlagstiftningen inte bör lägga hinder i vägen för enumgängesberättigad förälder att utöva sitt föräldraskap och taföräldraansvar, och i motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet härmed (yrkande 3). Vidare anser motionären attsekretesslagen innebär att en umgängesförälder hindras från attdelta i skolans och barnomsorgens åhörardagar eller medverka vids.k. Sekretesslagen bör därför ändras och imotionen begärs ett tillkännagivande därom (yrkande 2).Av liknande skäl anser och (båda s) imotion 1992/93:L420 att en översyn av sekretesslagen ärpåkallad. Motionärerna menar att sekretesslagen utestängerumgängesföräldern att ta del av barnets skolgång eller besökadet vid sjukhusvistelse. I motionen yrkas tillkännagivande avdet anförda (yrkande 1).Utskottet erinrar om att prövade ettmotionsyrkande om sekretessreglerna med samma inriktning som denu aktuella. I sitt av godkända betänkande1988/89:LU33 erinrade utskottet därvid om attkonstitutionsutskottet hade behandlat en motion varibegärdes en översyn av sekretessreglerna för hälso- ochsjukvården i syfte att förbättra möjligheterna för en föräldersom inte har vårdnaden om sitt barn att få upplysningar ombarnet när det är intaget för vård. I sitt av godkändabetänkande /89:KU14 hade -- medhänvisning till ett av avgivet yttrande --framhållit att det på området får anses föreligga ett visstutrymme för uppgiftslämnande av aktuellt slag till den föräldersom inte har vårdnaden om sitt barn, även om vårdnadshavarenssamtycke skulle saknas. Vidare framhöll konstitutionsutskottetatt det självfallet är angeläget att åtgärder vidtas omnuvarande ordning medför olägenheter i praktiken för denförälder som endast har umgängesrätt. hade det dock inte framgått attsituationen skulle vara sådan att det var påkallat att ta det imotionen begärda initiativet. ansåg för sin del att riksdageninte borde frångå sitt tidigare ställningstagande i frågan ochavstyrkte den då aktuella motionen.Som tidigare redovisats infördes (prop.1990/91:8, bet. LU13) en särskild regel i 6 kap. 15§ FB avinnebörd att vårdnadshavaren skall vara skyldig att lämnaumgängesföräldern bl.a. sådana upplysningar rörande barnet somkan främja umgänget, såvida inte särskilda skäl talar emot det.I lagstiftningsärendet behandlade utskottet ett liknandemotionsyrkande som de nu aktuella om ändringar i sekretesslagen,varvid utskottet ansåg att det inte fanns skäl för attändra ståndpunkt i frågan. I sammanhanget påpekade utskottetockså att den då föreslagna regeln i 16 kap. 5§ FB omvårdnadshavarens upplysningsskyldighet i viss mån tillgodosågmotionens syfte.Våren 1992 behandlades frågan på nytt med anledning avmotioner. Utskottet fann då inte skäl att frångå sina tidigaregjorda ställningstaganden (se bet. 1991/92:LU30). Således ansågutskottet att effekterna av den nya bestämmelsen i 6 kap. 15§FB, som då varit i kraft i endast ett drygt år, fortfarandeborde avvaktas. Det informationsbehov som en umgängesberättigadförälder kan ha om sitt barn torde i allmänhet, framhöllutskottet, kunna tillgodoses genom att vårdnadshavaren ger deninformation som bestämmelsen förutsätter. När det gällerbestämmelserna i sekretesslagstiftning underströk utskottet attdessa kommit till för att skydda barnet och att inte ensvårdnadshavaren har en oinskränkt rätt att få ta del av allasekretessbelagda uppgifter som gäller om barnet. Utskottet varsåledes inte berett att förorda några ändringar i sekretesslagensom innebär att en umgängesberättigad förälder skulle fåmöjlighet att få ut sekretessbelagda uppgifter. Med det anfördaavstyrkte utskottet de då aktuella motionerna.Några nya omständigheter som bör föranleda ett ändratställningstagande från sida när det gällersekretesslagstiftningen har inte framkommit under det år somgått från det att frågan senast prövades. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motionerna 1992/93:L417 yrkande 2 och1992/93:L420 yrkande 1.Som utskottet tidigare framhållit är det viktigt attumgängesföräldern hålls underrättad om barnets förhållanden.Bestämmelsen i 6 kap. 15§ FB tar sikte på upplysningar omförhållanden som på ett mera ingripande eller betydelsefulltsätt påverkar barnets nuvarande eller framtida situation. Detkan exempelvis vara fråga om barnets hälsa, skolgång,uppehållsort, feriearbete eller särskilda fritidsintressen.Genom denna bestämmelse har skyldigheten för vårdnadshavaren attlämna upplysningar om barnet till umgängesföräldern tydligtmarkerats. Bestämmelsen har varit i kraft i drygt två åroch enligt utskottets mening bör en utvärdering komma tillstånd. Utskottet förutsätter att regeringen vid lämplig tidpunkttar initiativ härtill. Mot bakgrund av det anförda finnerutskottet att motion 1992/93:L417 yrkande 3 inte nu börföranleda någon vidare åtgärd.Faderskapspresumtion vid samboförhållandenÄr vid barns födelse modern gift skall enligt 1 kap. 1§ FBmannen anses som barnets far (den s.k. faderskapspresumtionen).Detsamma gäller om modern är änka och barnet föds inom sådan tidefter mannens död att det kan vara avlat dessförinnan.Faderskapspresumtionen kan brytas av domstol i vissa i 1 kap.2§ FB närmare angivna fall. Är modern ogift vid barnetsfödelse eller har en faderskapspresumtion brutits skallfaderskapet fastställas genom bekräftelse eller dom. Bekräftelseav faderskap är en formbunden rättshandling, som skall skeskriftligen och vara bevittnad av två personer. Dessutom skallerkännandet godkännas av socialnämnden och av modern. 4§ FB kan en faderskapsbekräftelse ske även före barnetsfödelse. Visar det sig senare att den som lämnat bekräftelseninte är far till barnet skall rätten förklara att bekräftelsensaknar verkan mot honom. Enligt 6 kap. 4§ FB kan föräldrarnafå gemensam vårdnad genom registrering hos skattemyndighetenefter anmälan av dem båda till socialnämnden i samband med attnämnden skall godkänna en faderskapsbekräftelse.I motion 1992/93:So247 anför m.fl. (fp) atten man som stadigvarande bor tillsammans med barnets mor bordebehandlas på samma sätt som om han var gift. Enligt motionärernaskall således inte någon faderskapsbekräftelse behöva förekommai sådana fall. Nuvarande system upplevs som både krångligt ochförnedrande. I motionen yrkas att som sin mening skallge regeringen till känna att en man som är stadigvarandesammanboende utan att vara gift med barnets mor inte skallbehöva erkänna faderskapet, utan antas vara far till barnet(yrkande 4).Motioner om införande av faderskapspresumtion vidsamboförhållanden har åtskilliga gånger tidigare behandlats avriksdagen, och därvid avslagits på hemställan av utskottet (sebl.a. 1988/89:LU33). Utskottet har som skäl förställningstagandena anfört att hänsynen till barnets bästakräver att i de aktuella fallen faderskapet fastställs undermedverkan av socialnämnden. Utskottet har också pekat på viktenav att faderskapsärenden handläggs på ett så enkelt sätt sommöjligt med hänsyn till barnets intressen och under former sominte behöver uppfattas som integritetskränkande.Utskottet kan inte finna några nya omständigheter sommotiverar att skulle frångå sin tidigare inställning.Liksom när frågan prövades (bet.1990/91:LU13) har utskottet fortfarande den uppfattningen attutgångspunkterna för reglerna om fastställande av faderskapmåste, liksom när det gäller reglerna om vårdnad och umgänge,vara omtanken om barnets bästa. Bestämmelserna får därför inteutformas på ett sådant sätt att risker kan uppkomma för attbarnets rättigheter på något sätt blir åsidosatta. Den nuvarandeordningen för fastställande av faderskap erbjuder betryggandegarantier för att det verkligen är den biologiske fadern ochinte någon annan som fastställs som fader.Med den ordning som förespråkas av motionärerna uppkommerpraktiska problem. Vid samboförhållanden finns inte såsom vidäktenskap någon helt entydig och för alla synlig markering attett sådant förhållande föreligger. Sålunda är folkbokföringeninte tillräcklig i detta avseende, och vid tillämpning av lagen(1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen) får frågan omett samboförhållande föreligger eller har förelegat ytterst ivarje särskilt fall prövas i efterhand av domstol. mening kan det inte gärna komma i fråga med ettregelsystem för faderskapspresumtion vid samboförhållanden sominnebär att det inte med säkerhet går att vid varje givettillfälle enkelt avgöra om någon verkligen är far till barnet.Sambolagen har dessutom en begränsad räckvidd och, som utskottetuttalat tidigare (se bet. LU 1986/87:25), tillhandahåller denjuridiska lösningar endast på ekonomiska problem. I samband medriksdagsbehandlingen av förslaget till sambolag underströkutskottet (se bet. LU 1986/87:18) att man inte bör skapa såutförliga regler för sambor att man därigenom åstadkommer vadsom skulle kunna betecknas som äktenskapsliknande system avlägre dignitet. De som vill att ett mer heltäckande juridisktsystem skall tillämpas på deras samlevnadsform får därför även ifortsättningen ingå äktenskap. Till detta kommer att det numerasedan den 1 mars 1991, som ovan redovisats, är möjligt förogifta föräldrar att få gemensam vårdnad om sina barn ocksågenom en anmälan till socialnämnden i samband med attfaderskapet fastställs.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motion1992/93:So247 yrkande 4.Ytterligare utredningsarbeteYrkanden om att skall ta initiativ till nyautredningar på den svenska familjerättens område förs fram i tvåmotioner. I motion 1992/93:L418 vill och (båda c) att en utredning som belyser barnens rätttill båda föräldrarna i umgänges- och vårdnadstvister skallkomma till stånd. Vad motionärerna vill ha utrett gällerkostnader för umgängesresor, kontaktmannens roll och utbildning,handläggningen av vårdnadstvister i syfte att undvikaprocessande både i tingsätt och i länsrätt, ökad möjlighet tillavdrag på underhållsbidrag när barnet vistas hosumgängesföräldern samt barnens situation i vårdnads- ochumgängestvister.Birgit och (båda m) anför i motion1992/93:L415 att den gemensamma vårdnaden i vissa fall ledertill att barnen slits mellan två olika vuxenvärldar. Det kanenligt motionärernas mening inte vara rimligt att tro att barnalltid känner sig harmoniska och lyckliga med en sådan krångligvuxenvärld. Motionärerna anser att det finns skäl att se övervad den gemensamma vårdnaden av barn egentligen harinneburit.Utskottet vill erinra om att FB harvarit föremål för en fortlöpande reformering med strävanden motett allt större hänsynstagande till barnets intressen ochbarnets bästa. Som ett led i detta arbete tillsattes enparlamentarisk utredning om barnets rätt med uppdrag attöverväga olika åtgärder för att stärka barnets rättsligaställning. Utredningen skulle enligt sina direktiv kartläggaproblemområden och ange i vilka ämnen lagändringar borde komma ifråga. Utredningen bedrev sitt arbete fram . Underden tioårsperiod som utredningen om barnets rätt bedrev sittarbete avgav utredningen betänkanden (SOU 1978:10) Om förbud motaga, (SOU 1979:63) Om föräldraansvar m.m. och (SOU 1987:7)Barnens rätt 3 Om barn i vårdnadstvister -- talerätt för barnm.m.Utredningens förslag har delvis lett till lagstiftning.Sålunda bygger bl.a. en del av de senaste ändringarna i FB, somgenomfördes (prop. 1990/91:8, bet. LU13) på förslagsom ursprungligen lagts fram av utredningen om barnens rätt.I sammanhanget vill utskottet också, liksom utskottet gjordevåren 1992 när motionsyrkanden om ytterligare utredningar somgäller vårdnad och umgänge prövades senast (bet. 1991/92:LU30),peka på . Även om det svenska tillträdet tillkonventionen inte föranlett någon ändradlagstiftning innebär konventionen i sig en ständig påminnelseför såväl myndigheter som enskilda om barnens rättigheter iolika sammanhang. Som redovisats har också regeringen ien särskild rapport redovisat i vad mån svensk lagstiftningsvarar mot konventionen. Vidare har regeringen nyligenföreslagit inrättande av en med uppgift bl.a. attta initiativ till utredningar om barnrättsfrågor (prop.1992/93:173). Ombudsmannen skall ha rätt att exempelvis drivavissa frågor, anordna seminarier, debatter, hearings, initierautredningar m.m. Enligt vad som anförs i propositionen skallombudsmannen avge en rapport över sin verksamhet tillregeringen. I rapporten bör lyftas fram frågor som ombudsmannenanser att regeringen behöver överväga. Det kan vara förslag ilagstiftningsfrågor eller andra åtgärder. Särskilt bör sådanauttalanden tas upp som behandlar författningars överensstämmelsemed och vilka åtgärder som kan behövaövervägas i fall det brister i överensstämmelsen.Vad först gäller motion 1992/93:L418 vill utskottet påminna omatt huvuddelen av vad motionärerna vill ha utrett, såsomframgått ovan, redan är eller kommer att bli föremål föröverväganden i olika sammanhang. I övrigt kan utskottet för sindel inte finna att det finns något omedelbartbehov av utredningar i enlighet med vad som begärs i motionerna1992/93:L418 och 1992/93:L415. Utskottet utgår från attregeringen följer den fortsatta utvecklingen på området ochföranstaltar om de åtgärder som kan anses vara påkallade. Omregeringens förslag om en antas av riksdagenskapas enligt utskottets mening utomordentliga förutsättningarför regeringen att kontinuerligt följa åtgärdsbehovet.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motionerna1992/93:L415 och 1992/93:L418.Frågan om ytterligare utredningsarbete i ett merinternationellt perspektiv tas upp i motion 1992/93:L420 av KajLarsson och (båda s). I motionen anförs att fleraintresseföreningar i och i arbetar för engemensam familjelagstiftning när det gäller vårdnad ochumgänge. Motionärerna påstår att föreningarna har svårt attförstå svala intresse för frågan. Inom har vihaft en fri arbetsmarknadspolitik . Detta har medförtatt familjer bildats och upplösts över gränserna och borde hafört med sig en samordning av dessa frågor inom . Då vi nustår inför ett EG-inträde, bör, anser motionärerna, en utredningom en samordning av lagstiftningen ske.Utskottet har , liksom när ett liknande motionsyrkandeprövades (se bet. 1991/92:LU30), ingen annanuppfattning än motionärerna om betydelsen av gemensamma nordiskaregler på familjerättens område. Enligt utskottets mening liggerdet ett särskilt värde i att de nordiska länderna samarbetar icivilrättsliga lagstiftningsfrågor och har en i huvudsaklikartad lagstiftning. Stora delar av den svenska lagstiftningenpå centrala områden har också tillkommit i nordiskt samarbete,vilket resulterat i att det på flera områden råderöverensstämmelse mellan lagreglerna i de nordiska länderna. Vadsärskilt gäller familjerätten vill utskottet erinra om attfamiljelagssakkunniga under sitt arbete med äktenskapsbalkenhade ett flertal överläggningar med motsvarande kommittéer i deandra nordiska länderna. En väsentlig utgångspunkt församarbetet var därvid att eftersträva så stor nordiskrättslighet som möjligt, och införandet av år1987 innebar att vi kom att närma oss vad som gäller i andranordiska länder på detta område.Även om metoden att tillsätta parallella kommittéer i denordiska länderna, som tillämpats ,numera inte alltid kan tillämpas i det nordiskalagstiftningsarbetet på familjerättens område håller sig varjenordiskt land ständigt informerat om vad som sker i de övriganordiska länderna i syfte att få till stånd så likartade reglersom möjligt. Vidare förekommer så gott som regelmässigt i varjelagstiftningsärende på familjerättens område överläggningarmellan de nordiska länderna. Sålunda föregicks 1982 och 1990 årsändringar i om vårdnad och umgänge av överläggningarmed företrädare för justitiedepartementen i , ochNorge (se prop. 1981/82:168, bet. LU 1982/83:17 och prop.1990/91:8, bet. Enligt vad som redovisas i åretsbudgetproposition (prop. 1992/93:100, bil. 3) pågårreformarbeten på familjerättens område när det gäller deninternationellt privaträttsliga regleringen, bl.a. ett nordisktsamarbete rörande en översyn av den internordiskafamiljerättsliga regleringen.Utrikesutskottet har också behandlat ettmotionsyrkande som går ut på ett tillkännagivande om ettintensifierat nordiskt samarbete i lagstiftningsfrågor. godkända betänkande 1992/93:UU9 harutrikesutskottet bl.a. pekat på att de nordiskajustitieministrarna vid möten bekräftat avsikten attintensifiera det nordiska lagstiftningsarbetet genom bättreplanering och koordinering av förberedelsearbetet.