bet · GG01LU22 · 1993-03-25 00:00:00 — Olovliga bortföranden av barn samt vårdnad och umgänge m.m. I betänkandet behandlar utskottet ett förslag från regeringen(prop. 1992/93:139) som gäller olovligt bortförande och andraövergrepp mot barn. I propositionen föreslås ändringar delsi lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, dels ien bestämmelse i (FB) om umgänge. Ändringarna i1989 års lag syftar till att -- med bibehållande av skyddet förbarnen -- effektivisera förfarandet när det gäller barn somolovligen förts till eller kvarhållits i . Ändringen i FBinnebär att en uttrycklig bestämmelse införs i 6 kap. 15§omatt domstolen när den bedömer en umgängesfråga skall beaktarisken för att barnet i samband med utövande av umgänget utsättsför övergrepp, olovligen bortförs eller kvarhålls eller annarsfar illa. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 april1993.Vidare behandlas i betänkandet 21 motioner, varav 3 har väcktsmed anledning av propositionen, 3 /92 och 15 under den allmänna motionstiden1992/93. Förutom frågor om olovligt bortförande av barn iinternationella förhållanden tas i motionerna upp spörsmål somgäller umgängesreglerna i FB, barns ställning i vårdnads- ochumgängesmål, åtgärder för att undvika processer om vårdnad ochumgänge, processuella frågor i vårdnads- och umgängesmål,underhållsbidrag och kostnader för umgänge med barn,sekretesskydd för barn, faderskapspresumtion vidsamboförhållanden samt ytterligare utredningsarbete när detgäller familjerättsliga frågor rörande barn.Som ett led i beredningen av de väckta motionerna,vilka samtliga gäller olovligt bortförande av barn iinternationella förhållanden, anordnade utskottet den 5 maj 1992en offentlig utskottsutfrågning med deltagande av företrädareför berörda departement, myndigheter, domstolar ochorganisationer. En bandutskrift över vad som framfördes vidutskottsutfrågningen finns tillgänglig i ärendet.I ärendet har inkommit en skrivelse från Bortförda BarnsFörening.Utskottet tillstyrker regeringens förslag med den ändringenatt ikraftträdandedagen bestäms till . I proposition 1992/93:139 föreslår regeringen() efter hörande av Lagrådet att riksdagenantar i propositionen framlagda förslag till1. lag om ändring i lagen (1989:14) om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och omöverflyttning av barn,2. lag om ändring i föräldrabalken.Lagförslagen har tagits in i bilaga till betänkandet. Motioner väckta med anledning av proposition 1992/93:1391992/93:L14 av (-) vari hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom olovligt bortförande och andra övergrepp mot barn.1992/93:L15 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att inhämta synpunkter från UD i anslutningtill vissa mål rörande umgängesrätten.1992/93:L16 av och () varihemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behov av preciseringar av uttrycket"annars far illa" i 6 kap. 15§ ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om helhetsbedömning och barns ställning iumgängesärenden,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av kunskap om barn,4. att beslutar ändra 15§ lagen om ändring i lagen(1989:14) om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, i enlighetmed vad som anförts i motionen.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /921991/92:L409 av och () varihemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av stöd och hjälp till kvinnorvilkas barn kidnappats och förts utomlands,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om nödvändigheten av konventioner med andraländer i dessa frågor.1991/92:L419 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder mot kidnappning av barn.1991/92:L424 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barns behov av skydd i svensk lag i sambandmed umgänge efter separation.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /931992/93:L401 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjerättsdomstolar.1992/93:L402 av och () varihemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att medling alltid bör erbjudasmänniskor som är på väg att skiljas i de fall där barn ärinblandade.1992/93:L403 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av reglerna förresekostnader i samband med umgängesrätt.1992/93:L404 av och () varihemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett förstärkt skydd motbortrövande av barn.1992/93:L405 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av åtgärder som ökar möjligheternaför frånskilda föräldrar att utöva umgängesrätt med sitt barn.1992/93:L410 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjenämnd.1992/93:L412 av m.fl. (v, s, m, fp, c, kds,nyd) vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ändrad lagstiftning så att detvid separationer tas mer hänsyn till barns vilja när det gällerumgängesrätten,2. att hos regeringen begär att isamarbete med anordnar fortbildningskurser medinriktning på barn enligt vad i motionen anförts om behovet avpsykologisk utbildning för domare och advokater.1992/93:L415 av och () varihemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om gemensam vårdnadsrätt.1992/93:L417 av () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om försöksverksamhet med övergripandesamarbetsteam vid familjeseparationer där barn är inblandade,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tillämpning av sekretesslagen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om socialförsäkringar och umgängesföräldrarsmöjlighet att utöva föräldraansvar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om reseavdrag för umgängesresor.1992/93:L418 av och () varihemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utredning som belyserbarnens rätt till båda föräldrarna i umgänges- ochvårdnadstvistärenden.1992/93:L419 av m.fl. (s) vari hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barns talerätt.1992/93:L420 av och () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om sekretesskydd för barn,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förändring av underhållsbidraget,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av talerätt för mor- ochfarföräldrar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att gemensamfamiljelagstiftning utreds.1992/93:Ju802 av () vari hemställs4. att som sin mening ger regeringen till känna attincestfall inte bör bedömas som vårdnadstvister.1992/93:So247 av m.fl. (fp) vari hemställs4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att en man som är stadigvarandesammanboende utan att vara gift med barnets mor inte skallbehöva erkänna faderskapet, utan antas vara far till barnet.1992/93:So610 av m.fl. (v) vari hemställs7. att hos regeringen begär förslag till utformningav bidrag till umgängesresor,9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att öka möjligheterna att utsekontaktman/ombud för barn. InledningDen svenska familjerätten har varitförmål för en fortlöpande reformering. Utvecklingen på områdethar präglats av bl.a. strävanden att tillgodose barnetsintressen i relationen till föräldarna. ändades FB:sregler om vårdnad om barn (prop. 1973:32, bet. Reformeninnebar bl.a. att frågan om vem av makarna som bär skulden tillatt deras äktenskap söndras inte får tillmätas betydelse vidavgörande av vem av dem som efter skilsmässan skall få vårdnadenom barnen. med dessa ändringar infördes bestämmelsersom syftade till att stärka fäders möjlighet att få vårdnaden omsina barn i de fall föräldrarna inte är gifta med varandra.Bestämmelserna innebär att föräldrarna likställs när det gällerrätten att efter särskild prövning få vårdnaden om sina barn.En annat viktigt steg i reformarbetet togs då detinfördes en möjlighet för föräldrar, som inte är gifta medvarandra eller som har skilt sig, att efter prövning av domstolfå gemensam vårdnad om sina barn.I början av år 1983 fattade beslut om ändring i FB:sbestämmelser om vårdnad och umgänge (prop. 1981/82:168, bet. LU1982/83:17). Ett av syftena med lagändringarna var att stärkabarnens rättsliga ställning. Genom lagändringarna blev det bl.a.möjligt för makar att utan särskilt domstolsbeslut efter enskilsmässa gemensamt utöva vårdnaden om sina barn. Vidareförenklades förfarandet i fall då ogifta föräldrar som bortillsammans med sina barn vill få gemensam vårdnad om barnen. ändrade bestämmelserna slogs också fast att barnetsvårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgängemed den andra föräldern tillgodoses.Ett ytterligare steg i reformarbetet togs dåriksdagen fattade beslut om vissa ändringar i bl.a. FB:s reglerom vårdnad och umgänge (prop. 1990/91:8, bet. LU13).Lagändringarna, som trädde i kraft , syftarsärskilt till att underlätta en utveckling mot att föräldrarna istörre utsträckning skall ta ett gemensamt ansvar för barnet ochsjälva komma överens om hur vårdnads- och umgängesfrågor skalllösas. De nya reglerna innebär att s.k. samarbetssamtal ivårdnads- och umgängestvister skall erbjudas föräldrar i allakommuner. Vidare kan domstolen i ett mål om vårdnad ellerumgänge ta initiativ till att samarbetssamtal kommer till stånd.Även om gemensam vårdnad har ändrats. Gemensamvårdnad skall numera komma i fråga inte bara när föräldrarna ärense om det utan också då ingen av dem utesluter dennavårdnadsform. Ogifta föräldrar kan få gemensam vårdnad genom enanmälan till socialnämnden i samband med att faderskapetfastställs. För sådana fall då gemensam vårdnad inte är aktuellutan endera föräldern skall anförtros vårdnaden skall domstolenliksom tidigare avgöra frågan om vem av föräldrarna som skall havårdnaden efter vad som är bäst för barnet. Reglerna om umgängehar kompletterats med en föreskrift om att vårdnadshavaren skalllämna sådana upplysningar om barnet som kan främja umgänget.Samtliga nu redovisade regler gäller när mål om vårdnad ochumgänge skall avgöras av svensk domstol. I FB finns också reglerom verkställighet av dessa avgöranden i Sverige.När det gäller vårdnads- och umgängesavgöranden som meddelatsav utländsk domstol gäller som grundprincip att dessa endast kanverkställas i det land vari domen meddelats. Den ökaderörligheten över gränserna har emellertid medfört ett alltstörre behov av samarbete mellan länderna för att motverka attföräldrar eller andra personer obehörigen för med sig barn tillett annat land eller olovligen håller dem kvar där och på såsätt skiljer barnen från deras vårdnadshavare. Mot dennabakgrund antog en konvention() om erkännande och verkställighet avavgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vårdom barn. tillkom ytterligare en konvention i ämnet dåHaagkonferensen för internationell privaträtt antog enkonvention () om de civila aspekterna påinternationella bortföranden av barn. Dessa båda konventionerhar införlivats i svensk rätt genom lagen (1989:14) omerkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgörandenm.m. och om överflyttning av barn (lag).I det följande behandlar utskottet frågor om olovligtbortförande av barn i internationella förhållanden ur olikaaspekter. Efter en allmän bakgrund behandlas motioner från såvälföregående års som innevarande års allmänna motionstid om ettutökat internationellt samarbete. Därefter behandlar utskottetpropositionens förslag om ändringar lag, vilka syftartill att bättre skall kunna uppfylla sina åtagandenenligt konventionerna. I anslutning därtill behandlas ocksåvissa motionsyrkanden som föranletts av propositionen.Utskottet övergår därefter till att under skilda rubrikerbehandla olika frågor rörande om vårdnad och umgängem.m. Denna del av betänkandet inleds med utskottets behandlingav ett i propositionen framlagt förslag om ändring iumgängesreglerna jämte med anledning därav väckta motioner.Utskottet vill i detta sammanhang också erinra om attutskottet -- som ett led i beredningen av de väcktamotionerna rörande frågor om olovligt bortförande av barn iinternationella förhållanden -- anordnade en offentligutskottsutfrågning . Vid utfrågningen deltogföreträdare för , ,, , ,Länsrätten i , , Sverigesadvokatsamfund, Rädda barnen, , , för kvinnojourer i ,, Söndagsföräldrarna iStockholm förening och Organisationen . -- Vad somframkom vid utfrågningen redovisas i betänkandet i relevantadelar.Olovligt bortförande av barn i internationella förhållandenAllmän bakgrundMed olovligt bortförande av barn i internationellaförhållanden avses framför allt fall då en förälder utan lov förmed sig sitt barn till ett annat land. Hit hör också fall då enförälder olovligen håller kvar barnet i ett annat land efterutgången av en umgängestid eller efter det att en domstolbestämt att den andra föräldern skall ha vårdnaden om barnet. Ibåda fallen är ändamålet att hindra den andra föräldern från attha vårdnaden om barnet eller att utöva umgängesrätten.Som inledningsvis nämnts tillkom två konventioner,och , föratt få till stånd ett internationellt samarbete för att motverkaolovliga bortföranden och kvarhållanden av barn iinternationella förhållanden. En bärande tanke bakom de bådakonventionerna är att hänsynen till barnets bästa skall sättasfrämst när man bedömer frågor rörande vårdnaden. Huvudprincipenenligt konventionerna är att det inte skall löna sig för enförälder eller någon annan person att föra bort ett barn fråndess hemland eller hålla kvar ett barn i ett främmande land.Enligt konventionerna skall därför ett beslut om vårdnad ibarnets hemland normalt verkställas och barnet skall enligthuvudregeln flyttas dit. Med barn avses i båda konventionernaden som är . Till skydd för barnet innehåller bådakonventionerna bestämmelser om när erkännande, verkställighetoch överflyttning kan vägras.Både och förutsätteratt varje fördragslutande stat har en centralmyndighet somskall ta emot och förmedla framställningar enligt konventionernasamt samarbeta med centralmyndigheterna i övriga stater som hartillträtt konventionerna. Myndigheten skall vidare hjälpa tillmed att leta efter barn som olovligen har förts till det egnalandet eller olovligen hålls kvar där samt att söka få tillstånd lösningar på frivillighetens väg. Dessutom skallcentralmyndigheten stå till tjänst med upplysningar om gällandelagstiftning om vårdnad m.m. i det egna landet.I fråga om anslutning till de båda konventionerna gälleratt är öppen för anslutning förEuroparådets medlemsstater. kandessutom inbjuda andra stater att ansluta sig till konventionen.Beslut om detta fattas av ministerkommittén. äröppen för de stater som var medlemmar i förinternationell privaträtt för dess fjortondesession. Varje annan stat kan i och för sig ansluta sig tillHaagkonventionen, men en sådan anslutning får verkan endast iförhållande till de konventionsstater som förklarat sig godtadenna anslutning. Initiativet till en anslutning måste givetviskomma från den stat som önskar ansluta sig till ifrågavarandekonvention.Sverige har som ovan nämnts anslutit sig till de bådakonventionerna och dessa har införlivats med svensk rätt genom1989 års lag (prop. 1988/89:8, bet. 1988/89:LU10). För Sverigesdel är i kraft i förhållande tillBelgien, , , , , ,, , , , , Storbritannienoch , , samt Österrike.Haagkonventionen är i kraft mellan och Amerikasförenta stater, , , , , ,, , , , , ,, , , , , ,och , , samt Österrike.Av betydelse i detta sammanhang är också den av antagna konventionen ombarnets rättigheter (). Konventionengodkändes av (prop. 1989/90:107, bet.SoU28) och trädde för svenskt vidkommande i kraft hösten 1990.Hittills har konventionen ratificerats av omkring 100 stater medeller utan reservationer. innehållerbestämmelser avsedda att tillförsäkra barn grundlägganderättigheter och att bereda barn skydd mot övergrepp ochutnyttjande.När det gäller förekomsten av olovliga bortföranden ellerkvarhållanden där är inblandat framkom vidutskottsutfrågningen i huvudsak följande.Utrikesdepartementet har i sin egenskap avcentralmyndighet -- 31 december1991 handlagt 37 ärenden, med sammanlagt 52 barn inblandade,avseende överflyttning enligt . Därav avser 18ärenden sådana fall där barn har förts till eller kvarhållits iSverige. Av de ärenden som avser barn som har förts till Sverigehar överflyttning kunnat ske endast i fem fall och först efteravsevärd tidsutdräkt. Förlikning har träffats i fem fall medandet i fyra ärenden pågår förlikningsförhandlingar. När detgäller barn som har förts från har överflyttning skett itio fall, förlikning har träffats i tre fall, överflyttning harvägrats i ett fall och förfarande pågår i sju fall (december1992). Antalet ärenden enligt är mycketfå såväl när det gäller barn som har förts till som närdet gäller barn som har förts från Sverige.Vidare upplystes att saknar kännedom omhur många barn som förs till från länder som inte ärkonventionsbundna. får emellertid departementetpåstötningar från ambassader i med begäran om hjälpmed att få tillbaka barn till sådana länder. Under det senastedecenniet har departementet fått kännedom om 15--20fall. Det poängterades från företrädarna förUtrikesdepartementet att det mycket väl kan finnas både"konventionsfall" och andra fall som departementet inte kännertill. Någon skyldighet att anmäla mål enligt lag tillUtrikesdepartementet finns inte. I sammanhanget påpekades attdet finns vissa svårigheter att definitionsmässigt avgöra närdet föreligger ett olovligt bortförande. I en del fallförekommer det att den ena föräldern efter en separation resertill ett annat land och tar barnen med sig, och frågan är närett sådant fall skall anses ha utvecklat sig till ett olovligtbortförande.Enligt vad företrädare för advokatsamfundredovisade är det inte ovanligt att barn förs till frånAmerikas Förenta Stater av svenska mödrar efter separationerfrån amerikanska män. Även om modern oftast får vårdnaden om ivart fall yngre barn i brukar regelmässigt sådana beslutvara förenade med ett förbud att föra barnet utanför landetsgränser. Ofta beror sådana bortföranden på att modern efter enskilsmässa i inte har möjligheter att där försörja sig självoch barnen.Från Bortförda barns förening gjordes gällande att antaletolovligt bortförda barn från uppgår till mellan 100 och200 . Det finns, enligt föreningens mening, ett stortantal mödrar som över huvud taget inte anmäler till svenskamyndigheter att deras barn har rövats bort med hänsyn till attde anser att en sådan anmälan skulle försvåra ett återförande.Enligt föreningen uppmanar också i vissafall dessa mödrar att inte göra någon polisanmälan. I så gottsom samtliga fall som föreningen känner till har barnen förtstill länder som inte är konventionsbundna. Det är nästan alltidfäder som fört bort barn från mödrar som varit ensammavårdnadshavare. Enligt föreningens uppfattning finns det ettflertal fall där fadern efter bortförandet återvänt till Sverigeoch åter bosatt sig här medan barnet lämnats till fadernsanhöriga i hans hemland. Andra exempel finns på fall där modernrest till det land dit barnet bortförts och stannat där i fleraår i hopp om att få kontakt med barnet. I andra fall, somföreningen känner till, har fadern stannat kvar och arbetat iSverige medan modern och barnet efter en separation tvingats attbosätta sig i faderns hemland. Syftet med ett sådant agerandefrån faderns sida är att barnet skall få sin uppfostran ienlighet med de principer som gäller i hans hemland. Mamman haringen möjlighet att återvända till tillsammans medbarnen. Om hon ensam skulle lämna landet riskerar hon att föralltid förlora vårdnaden om sina barn.Fortsatt internationellt arbete m.m.Nödvändigheten av internationellt arbete för att få till ståndytterligare överenskommelser med andra länder i syfte attförhindra bortförande av barn i internationella förhållanden tasupp i tre motioner.I motion 1992/93:L404 (delvis) begär och (båda s) tillkännagivande från sida ombehovet av förstärkt skydd mot bortrövande av barn. Ett sätt attförstärka skyddet är enligt motionärerna att tillskapainternationella överenskommelser om hur staterna och derasrättsystem skall hantera frågor som syftar till att förhindraolovligt bortförande av barn i internationella förhållanden.Enligt motionärerna borde FN kunna spela en stor roll i dennafråga. Motionärerna vill också ha till stånd etttillkännagivande från sida om ökat stöd från bl.a.Utrikesdepartementets sida till föräldrar vars barn kidnappats.Barbro () begär i motion 1991/92:L419tillkännagivande om att bör arbeta för ensamordning av den internationella familjerätten så attkidnappning av barn kan undvikas i framtiden.Också i motion 1991/92:L409 av och (båda s) framhålls att det är nödvändigt att regeringentar initiativ till konventioner med andra länder när det gällerkidnappade barn. Enligt motionärerna är det viktigt att skapakonventioner kring umgängesrätten så att kvinnor får möjlighetatt träffa sina barn. I motionen yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad som sålunda anförts omnödvändigheten med konventioner med andra länder i dessa frågor(yrkande 2). I motionen anförs vidare att det behövs merinformation och utbildning till olika myndigheter för att hjälpade kvinnor vars barn kidnappats av utländska pappor.Motionärerna menar att förståelsen från svenska myndigheterssida för sådana kvinnor är alltför liten. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 1).I samband med att antog lag underströks attdet är angeläget att verkar för att få till stånd ettsamarbete med de stater som står utanför konventionerna (prop.1988/89:8, bet. En möjlighet som bör prövas är, framhöllutskottet, att träffa avtal om samma regler som gäller enligtnågon av de båda konventionerna. Utskottet såg därför positivtpå att, enligt vad som föreslogs i den då aktuellapropositionen, regeringen skall ha möjlighet att förordna attbestämmelserna lag, under förutsättning avömsesidighet, skall tillämpas även i förhållande till en statsom inte är ansluten till ellerHaagkonventionen. Skulle det visa sig svårt att uppnå godtagbaralösningar förhandlingsvägen ansåg utskottet att andra vägarmåste prövas. Utskottet underströk vikten av att tartill vara de möjligheter som finns att inom olikainternationella organisationer verka för att olovligt bortfördaeller kvarhållna barn återförs. Viktigt är också, fortsatteutskottet, att svenska myndigheter på olika sätt bistårvårdnadshavarna i deras strävan att återfå sina barn. till de uttalanden som gjordes i den då aktuellapropositionen utgick utskottet från att regeringen ävenframdeles fortlöpande ägnar uppmärksamhet åt problemet med deinternationella barnaroven.Frågan om ett fortsatt internationellt arbete ha därefteraktualiserats bl.a. i ett frågesvar i den 25 februari1992 (prot. 1991/92:69). Utrikesministern förklarade därvid attSverige, när tillfälle ges, undersöker möjligheterna att få tillstånd överenskommelser med länder som inte anslutit sig tillkonventionerna. Hon underströk vidare att det krävs ömsesidigaansträngningar för att avtal av detta slag skall fungera, vilketbl.a.