bet · GH01LU9 · 1993-11-30 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet proposition 1993/94:57 omvårdnadshavares skadeståndsansvar. I propositionen föreslås etttillägg i 6 kap. 2 § andra stycket varigenomvårdnadshavare, i syfte att hindra att barn orsakar skada förnågon annan, åläggs att svara för att barnet står under uppsikteller att andra lämpliga åtgärder vidtas. Förslaget innebär attvårdnadshavaren kan bli skadeståndsskyldig enligt 2 kap. 1 §skadeståndslagen, om han eller hon uppsåtligen eller avoaktsamhet har brustit i sin skyldighet att se till att barnetstår under uppsikt eller att andra lämpliga åtgärder vidtas.Lagändringen är avsedd att träda i kraft den 1 januari 1994.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen.Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande från desocialdemokratiska ledamöterna. I proposition 1993/94:57 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar ett i propositionen framlagt förslag till lag omändring i föräldrabalken.Lagförslaget har intagits som bilaga till betänkandet. Allmän bakgrundNågon uttrycklig regel om föräldrars ansvar för skador somderas barn orsakar finns inte enligt svensk rätt. Däremot finnsi skadeståndslagen (1972:207) en regel om barnets egetskadeståndsansvar (2 kap. 2 §). Innebörden av regeln är att ettbarn är skyldigt att ersätta skador bara i den måndet är skäligt med hänsyn till bl.a. barnets ålder ochutveckling, handlingens beskaffenhet samt om det finns enansvarsförsäkring för barnet. I praxis har regeln tillämpats såatt mycket små barn endast undantagsvis anses kunna åläggas egetskadeståndsansvar, medan äldre barn anses kunna ådra sig ettsådant eget ansvar om än beloppsbegränsat. Om barnet omfattas aven ansvarsförsäkring utdöms dock oftast fullt skadestånd.Även om det alltså saknas uttrycklig reglering av föräldrarsskadeståndsansvar anses ändå föräldrar och andra som hartillsynsskyldighet över underåriga kunna bli ansvariga förskador som barnet vållar, och detta oavsett om barnet självt ärskadeståndsskyldigt. Föräldrars tillsynsplikt framgår av 6 kap.2 § , vari föreskrivs att ett barnsvårdnadshavare svarar för att barnet får den tillsyn som behövsmed hänsyn till dess ålder, utveckling och övrigaomständigheter. Bestämmelsen avser i första handvårdnadshavarens skyldigheter mot barnet, men den anger ävenvilken uppsiktsskyldighet över barnet som vårdnadshavaren har iförhållande till utomstående. Av lagrummets utformning följeratt vårdnadshavarens tillsynsplikt förändras alltefter barnetsålder och mognad för att helt upphöra då barnet fyllt 18 år.Genom 23 kap. 6 § andra stycket harvårdnadshavares tillsynsplikt fått en särskild straffsanktion.Enligt lagrummet kan föräldrar eller uppfostrare ellerförmyndare under viss förutsättning dömas till straff om deunderlåter att hindra den som står under deras vård och lydnadfrån att begå brott.Föräldrar som underlåtit att följa en straffsanktionerad pliktatt handla kan bli skadeståndsskyldiga på samma sätt som iallmänhet gäller vid brottsliga gärningar. Har föräldrarnabrustit i sin allmänna plikt att utöva tillsyn över barnet kanskadeståndsansvar för barnets handlande uppkomma om derasunderlåtenhet varit vårdslös eller uppsåtlig.Beträffande försäkringsförhållanden gäller att envårdnadshavares ansvarsförsäkring i de allra flesta fall kan tasi anspråk för att betala barns skadestånd. En ansvarsförsäkringtäcker också skadestånd som vårdnadshavaren skall utge på grundav bristande tillsyn över barnet. Självrisken utgör normalt1 . Enligt praxis ersätts också skador som inte kanföranleda skadeståndsansvar för barnet därför att det är sålitet att det inte anses kunna vålla en skada uppsåtligen ellerav oaktsamhet. Skador som har orsakats uppsåtligen av någon somfyllt ersätts emellertid inte. Om en vårdnadshavare avoaktsamhet har brustit i sin tillsyn över ett barn som är äldreän , gäller ansvarsförsäkringen däremot vårdnadshavarensskadeståndsansvar även om barnet har orsakat skadan uppsåtligen.En skadelidande har självfallet också möjlighet att få utförsäkringsersättning ur sin egen försäkring.Brister i vårdnadshavarens tillsyn har i rättspraxis föranlettskadeståndsansvar framför allt när det gäller små barn. Ifråga om tonåringar är det däremot ovanligt med skadeståndskravmot föräldrar. En orsak härtill kan vara att ,liksom även rättspraxis, har som utgångspunkt att barns omdömeoch insikter utvecklas successivt och att ansvaret för barnetsförhållanden därmed gradvis förskjuts från vårdnadshavaren tillbarnet självt allteftersom barnet blir äldre och mognar.Förslag om en skärpning av vårdnadshavares skadeståndsansvarför skador som orsakas av barn har framställts i olikasammanhang , bl.a. av () i rapporten 1990-1 och av den s.k.Våldskommissionen i betänkandet (SOU 1990:92) Våld ochbrottsoffer. I har vid ett flertal tillfällen väcktsmotioner med yrkanden om ett vidgat skadeståndsansvar förföräldrar och andra vårdnadshavare. Utskottet har därvidframhållit bl.a. att det blivit allt vanligareatt underåriga gör sig skyldiga till skadegörelse som drabbarbåde enskilda och det allmänna. För utskottet har det därförframstått som angeläget att olika vägar prövas i syfte attmotverka denna utveckling, och utskottet har påpekat att enlösning kan vara att vårdnadshavare stimuleras att ta ett störreansvar för sina barns handlande (bet. 1989/90:LU25).När frågan om föräldrars skadeståndsansvar senastaktualiserades motionsvägen underströk utskottetånyo vikten av olika åtgärder som bl.a. är ägnade att hosvårdnadshavaren inskärpa det ansvar de har för barns handlande.Utskottet avstyrkte emellertid bifall till de då aktuellamotionerna. Enligt utskottets mening borde regeringensställningstaganden till de förslag som lagts fram av BRÅ ochVåldskommissionen avvaktas (bet. 1991/92:LU8).Propositionen och utskottets ställningstagandeDen proposition som föreligger till behandling grundar sigpå en inom upprättaddepartementspromemoria (Ds 1993:11) Vårdnadshavaresskadeståndsansvar. Promemorian har remissbehandlats. Förslagen ipromemorian bygger i sin tur bl.a. på de synpunkter som kom framvid remissbehandlingen av och Våldskommissionensbetänkande.I propositionen föreslås att tillsynsansvaret skall skärpasoch preciseras i skadeförebyggande syfte. En vårdnadshavareskall sålunda, enligt förslaget, i syfte att hindra att barnetorsakar skada för någon annan svara för att barnet står underuppsikt eller att andra lämpliga åtgärder vidtas. Förslagetinnebär att vårdnadshavaren kan bli skadeståndsskyldig enligt 2kap. 1 § skadeståndslagen, om han eller hon uppsåtligen ellerav oaktsamhet har brustit i sin skyldighet att se till attbarnet står under uppsikt eller att andra lämpliga åtgärdervidtas. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 1994.I propositionen anför föredragande statsrådet att det främstasyftet med det utvidgade skadeståndsansvaret är preventivt.Avsikten är alltså att få vårdnadshavarna att genom ettekonomiskt incitament mer aktivt verka för att deras barn inteorsakar skador. Enligt statsrådets mening tas även deskadelidandes intressen till vara genom ett skärpttillsynsansvar. Det skadestånd som vårdnadshavaren kan komma attutge täcks i många fall av dennes ansvarsförsäkring.Beträffande tillsynspliktens närmare innebörd framhållerföredragande statsrådet att det, liksom i gällande rätt, ingår itillsynsansvaret att vårdnadshavaren skall ha en skyldighet atti en konkret situation avvärja en skadegörande handling avbarnet. Innebörden av det utvidgade ansvaret är dock framförallt att vårdnadshavaren i större mån än enligt gällande rättskall vara skyldig att ge barnet vägledning och ha uppsikt överbarnet för att förebygga skadegörande handlingar. Därav följer,enligt statsrådets mening, att det kan ställas mer bestämda kravpå aktivt handlande från vårdnadshavarens sida. På vilket sättföräldern skall vara verksam för att fullgöra tillsynsansvaretberor bl.a. på barnets ålder och mognad samt på vad barnetsysselsätter sig med. Vissa typer av skador torde enligt vad somanförs i propositionen inte kunna förhindras på annat sätt änatt barnet står under direkt tillsyn eller genom att detförhindras att företa sig vissa saker. I andra situationer kandet enligt föredragande statsrådets mening räcka med att barnetfår förmaningar eller förhållningsorder eller på annat sätt fårhjälp med att handla på lämpligt sätt.Ansvaret förutsätts inte vara obegränsat, utan hänsyn bör tastill vad som är möjligt för vårdnadshavaren. Bl.a. måste beaktasvilka förutsättningar vårdnadshavaren har att förutseskadegörande handlingar av barnet. I propositionen anförs vidareatt skadeståndsansvaret begränsas av vad som följer av reglernaom adekvat kasualitet och att ansvar bara torde kunna bliaktuellt när vårdnadshavaren i en konkret situation har brustiti sin skyldighet att ge barnet vägledning eller att ha barnetunder uppsikt.Enligt förslaget skall vårdnadshavarens ansvar gälla oavsettom barnet är skadeståndsskyldigt. Om barnet har orsakat en skadagenom en olyckshändelse och därför inte är skadeståndsskyldigt,kan dess vårdnadshavare ändå bli skyldig att ersätta skadanunder förutsättning att han eller hon uppsåtligen eller avoaktsamhet har brustit i sin plikt att se till att barnet fårvägledning och står under uppsikt.Det skärpta tillsynsansvaret kommer i första hand att bliaktuellt som barnet inte tillbringar i skolan, pådaghem eller fritidshem och är, enligt vad som anförs ipropositionen, inte avsett att innebära någon förändring i detansvar dessa institutioner kan ha.Utskottet delar uppfattningen att vårdnadshavares ansvar förskador som orsakas av barn bör utvidgas och anser att denföreslagna bestämmelsen väl kan innebära en önskvärdutgångspunkt för ett mer aktivt engagemang och ge föräldrarnaett stöd i tillsynsrollen. Förslaget till tillägg i 6 kap. 2 §andra stycket tillgodoser också, i enligt med vadutskottet tidigare uttalat, behovet av att hos vårdnadshavareinskärpa ett ansvar för barns handlande (se bl.a. bet.1991/92:LU8). Som någon av remissinstanserna framhållit i sittremissvar kan den föreslagna bestämmelsen även tjäna somutgångspunkt för en vidare rättsbildning genom praxis i riktningmot ett längre gående ansvar för vårdnadshavare. Utskottet hemställeratt antar regeringens förslag till lag om ändring iföräldrabalken.Stockholm den 30 november 1993Maj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (),(), (), () ochPer ().Särskilt yttrandeMaj-Lis Lööw, , , , , och (alla s) anför:I likhet med Lagrådet anser vi att den föreslagna lagtexteninte är invändningsfri. Ordet "uppsikt" kan vara missvisandegenom att det ger intryck av att det krävs att vårdnadshavaren iförsta hand har en omedelbar tillsyn över barnet, något somknappast är möjligt när det gäller äldre barn. Till saken hörockså att ordet "uppsikt" använts som beteckningför vårdnadshavarens tillsyn. Som skäl för införande av ordet"tillsyn" anfördes att detta bättre angav vad skyldighetengällde (se prop. 1981/82:168, s. 23). Att mot den bakgrunden nuåterinföra termen "uppsikt" kan enligt vår mening ifrågasättas.Propositionens lagförslag