bet · GG01KU21 · 1993-03-09 00:00:00 — Riksdagsledamöternas och statsrådens arvoden I betänkandet lägger utskottet med anledning av ett antalmotioner fram förslag om storleken av riksdagsledamöternas ochstatsrådens arvoden för tiden --den 31 december1993. Förslaget innebär att arvodena inte skall höjas enligt deregler som normalt gäller utan att de i princip skall varaoförändrade. 1992/93:K304 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom statsrådens och riksdagsledamöternas löner.1992/93:K317 av m.fl. (v) vari yrkas2. att beslutar att lagen 1991:1876 om avvikelserfrån vissa bestämmelser lag förlängs enligt vad imotionen anförts.1992/93:K327 av () vari yrkas1. att beslutar att förlänga giltigheten av lagen omavvikelse från arvodesbestämmelserna till ,3. att beslutar att riksdagsmännens arvoden för 1993skall räknas upp i enlighet med löneutvecklingen förjämförelsegruppen under 1993.1992/93:K329 av m.fl. (kds) vari yrkas2. att beslutar att arvodesnivån enligt nuvarandelag behålls oförändrad till dess en sådan översyn lett tillbeslut om nya regler.1992/93:Fi204 av (nyd) vari yrkas3. att beslutar att riksdagsledamöternas löner intefår höjas i enlighet med vad som sagts i motionen. BakgrundRiksdagsbeslut år 1984År 1984 godkände ett förslag från regeringen ominrättande av en särskild nämnd -- -- varsuppgift var att besluta om statsrådens arvoden och övrigaförmåner (prop. 1984/85:17, KU12, rskr. Till grund förregeringens förslag låg ett betänkande frånStatsrådslönekommittén (Ds C 1984:8). Kommittén föreslog ävenriktlinjer för arvodesnivån. Statsministerns arvode borde enligtriktlinjerna fastställas till det högsta löneplansbeloppet jämte35 % därav. För övriga statsråd borde arvodet bestämmas tillsamma löneplansbelopp jämte därav. Vid ärendets behandlingi uttalade utskottet att riktlinjerna var väl avvägda.Riksdagsbeslut år 1988Våren 1988 beslutade lagen (1988:589) om ersättningm.m. till ledamöter, i det följande kalladersättningslagen. I lagen finns bestämmelser om förmåner tillriksdagsledamöterna. Enligt 3 § första stycket i dess nuvarandelydelse betalas ledamotsarvode med ett belopp för månad sommotsvarar den genomsnittliga lönen för tjänster som rådmän,hovrättsråd och kammarrättsråd. I bestämmelsen sägs vidare attriksdagens förvaltningskontor beräknar arvodet för tidenden --den 30 september.I lagen finns även bestämmelser om tilläggsarvode för vicetalman, ordförande och vice ordförande i utskott, egenpension,familjepension och inkomstgaranti. Egenpensionsförmånerna bestårenligt 13 § första stycket av ålders- och sjukpension. Enligtparagrafens andra stycke utgörs pensionsunderlaget vid varjetidpunkt av det arvode för månad som utgår till en ledamot. I 14och 15 §§ finns bestämmelser om förutsättningarna för att enledamot skall få ålderspension och om hur stor pensionen är.Enligt 15 § fjärde stycket utgör hel ålderspension för månad av pensionsunderlaget. Uppgår antalet riksdagsår inte tilltolv, utgår enligt paragrafens femte stycke så stor del av helålderspension som svarar mot antalet riksdagsår.Riksdagsbeslut i december 1990Den höjdes arvodet för riksdagsledamöterna från20153 kr med (4,) till . Den 1 januari1990 höjdes arvodet med (2,) till . De tvåhöjningarna utgjorde sammanlagt eller av 20 153kr.I september 1990 var ledamotsarvodet således . Vid entillämpning av ersättningslagen skulle det ha höjts med 3 955 krtill fr.o.m. . Arvodet skulle efterden ha uppgått till . På förslag avriksdagens förvaltningskontor har emellertid beslutatom oförändrade arvoden för tiden --den 31december 1991. stiftade nämligenlagen (1990:1417) om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter (förs.1990/91:11, KU18, rskr. Enligt denna särskilda lag skulleför tiden --i stället för3 § första stycket ersättningslagen gälla att ledamotsarvodetskulle uppgå till ett belopp för månad som motsvararledamotsarvodet för , 21 625 kr.Med anledning av en motion som väckts av ()förordade utskottet att frågan om en samordning mellanstatsrådens arvoden och riksdagsledamöternas arvoden skulleprövas möjligt. Detta gav som sin meningriksdagens förvaltningskontor och regeringen till känna (rskr.1990/91:88).Riksdagsbeslut i juni 1991Regeringen tog upp tillkännagivande i proposition1990/91:170, som i övrigt gällde lagstiftning om sjukavdrag förstatsråden m.m. Regeringen anförde att den hade ansett det varaav stort värde att ha en ordning som innebär att regeringen intesjälv bestämmer sina arvoden. Enligt regeringens bedömning bordeman också i fortsättningen ha en ordning med den innebörden. Enkonsekvens härav var enligt regeringen att den inte heller förframtiden ansåg sig böra redovisa någon uppfattning om på vilkagrunder statsrådens arvoden bör fastställas. Riksdagensskrivelse föranledde därför ingen ytterligare åtgärd frånregeringens sida.Med anledning av propositionen i denna del väcktes tvåmotioner -- den ena av m.fl. (m) och den andra avBertil Fiskesjö m.fl. (c). I motionerna förespråkades ensamordning av arvodena till riksdagsledmöterna och statsråden.Vid behandlingen av ärendet konstaterade utskottet attstatsrådsarvodet uppgick till eller 198,8 %av riksdagsledamotsarvodet och att statsministerns arvodeuppgick till eller av riksdagsledamotsarvodet.I sin bedömning uttalade utskottet att det inte fanns skäl attändra relationerna mellan statsrådens och riksdagsledamöternasarvoden. Procentsatsen 198,8 borde dock jämkas till 198 %.Utskottet uttalade att den samordning som utskottet tidigareuttalat sig för borde ske genom en lagreglering som knyterstatsrådsarvodet till arvodet för riksdagsledamöter.Utskottet lade på grundval av dessa överväganden fram förslagtill sådan lagstiftning. Enligt förslaget skulle arvoden tillstatsråden betalas med ett belopp som motsvarar 198 %av det arvode som betalas till ledamöter av riksdagen.Statsministerns arvode skulle dock uppgå till avledamotsarvodet. Arvodet skulle avrundas till närmaste helakrontal. Den nya ordningen föreslogs gälla från den 1 juli 1991.Utskottet föreslog också att som sin mening skullege regeringen till känna att bordeavvecklas.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets förslag(1990/91:KU48, rskr. 361, SFS 1991:832).Riksdagsbeslut i december 1991Regeringens särskilda förhandlingsgrupp, den s.k.Rehnberggruppen, föreslog ettstabiliseringsavtal för hela arbetsmarknaden för tiden framt.o.m. Förslaget innebär för hela avtalsperiodenlönehöjningar på i genomsnitt på hela arbetsmarknaden.På grundval av Rehnberggruppens rekommendationer slöt och arbetstagarorganisationerna den 15 mars 1991ramavtal om löner m.m. för statstjänstemän m.fl. för tiden den 1januari 1991--. Ramavtalen gäller för destatstjänstemän som anges i 3 § första stycket ersättningslagen.Enligt ramavtalen utgavs för individuella löner den 1 januari1991 ett icke nivåhöjande utrymme om såsom en generelllönehöjning räknat på månadslön. Fr.o.m. höjdesmånadslönen vid heltidsanställning med vissa krontal förarbetstagare som har lägre månadslön än 14 200 kr.Fr.o.m. stod till de lokala parternasförfogande ett löneutrymme som skulle fördelas i lönesystemen.Utrymmet skulle fördelas per . Efterlönerevisionen skulle en anställd ha erhållit en höjning avmånadslönen med vid heltidsanställning.I sammanhanget skall nämnas att de berörda statstjänstemännentill följd av avtal om slutlig reglering avtidigare träffat ramavtal om löner för åren 1989--1990 hadeerhållit en prisutvecklingsgaranti om från den 1 oktober1990.Sommaren 1991 förelade regeringen proposition1990/91:200 om statsrådens arvoden. I propositionen anfördes attregeringen såg det som en självklar förutsättning för eneffektiv stabiliseringspolitik att den av regeringen förordnadesärskilda förhandlingsgruppens rekommendationer i alla delarföljdes. Det innebar enligt propositionen bl.a. att någralönehöjningar per inte var avsedda. Enligtpropositionen borde detta självfallet också gälla arvodena tillriksdagens ledamöter och till statsråden.I propositionen konstaterades att det ankommer på riksdagenatt besluta om arvodena åt riksdagsledamöterna för tid efter den31 . För det fall inte förlängdegiltighetstiden för lagen (1990:1417) om avvikelser från vissabestämmelser i lagen (1988:589) om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter, förklarade regeringen att den för sin delville att statsrådens arvoden under alla omständigheter ocksåför tid efter skulle bestämmas i enlighetmed förhandlingsgruppens riktlinjer.I en motion som väcktes med anledning av propositionen av JanBergqvist m.fl. (s) begärdes att riksdagsledamöternas arvodenäven efter utgången av skulle följa de riktlinjer somRehnberggruppen hade lagt fast.I sin bedömning uttalade utskottet att riksdagsledamöternasarvoden borde anpassas till de centrala avtal som hade träffatspå grundval av Rehnberggruppens rekommendationer. Utskottet komfram till att ledamotsarvodena borde räknas upp med permånad fr.o.m. . bordeledamotsarvodet följaktligen uppgå till . Vidare bordeenligt utskottet arvodet fr.o.m. höjas med ettbelopp som motsvarar den genomsnittliga höjning av månadslönensom kunde tillkomma jämförelsegruppen fr.o.m. den dagen.Utskottet ansåg att också statsrådens arvoden borde anpassastill de centrala avtal som hade träffats på grundval avRehnberggruppens rekommendationer. Utskottet konstaterade attstatsrådens arvoden höjdes och attockså de borde höjas fr.o.m. . borde fr.o.m. den dagen arvodena höjas förstatsministern med till och för övrigastatsråd med till 43 830 kr.Utskottet ansåg vidare att statsråden fr.o.m. den 1 april 1992även borde få samma höjning av sina arvoden som kunde kommajämförelsegruppen till del fr.o.m. den dagen.Utskottet föreslog att såväl riksdagsledamöternas somstatsrådens arvoden skulle regleras genom särskild lagstiftningsom för tiden --skulle gällai stället för 3 § första stycket ersättningslagen resp. 1 §lagen om arvoden till statsråden m.m.Utskottet ansåg vidare att det fanns skäl för en annankonstruktion för fastställandet av statsrådens arvoden än densom gäller enligt lagen om arvoden till statsråden m.m.Utskottet uttalade att det fick ankomma på regeringen att låtautreda frågan och återkomma med förslag i ämnet tillriksdagen. Detta borde enligt utskottets mening somsin mening ge regeringen till känna.Reservationer anmäldes. Vad gäller riksdagsledamöternasarvoden ansåg ledamöterna från Moderata samlingspartiet ochFolkpartiet liberalerna att arvodet fr.o.m. den 1 januari 1992borde utgå enligt huvudregeln och sålunda uppgå till 26 200 krper månad. I fråga om storleken av statsrådens arvoden ansågledamöterna från Moderata samlingspartiet att det inte fannsskäl att införa någon särreglering. Ledamöterna från Moderatasamlingspartiet, och liberalerna ansågvidare att det inte fanns skäl att ompröva konstruktionen förbestämmandet av statsrådens arvoden.Riksdagen följde utskottet (1991/92:KU5, rskr. 1991/92:62, 63,SFS 1991:1876, 1991:1877).Höjning av arvodena per den 1 april 1992I blev det klart att det belopp som motsvararden genomsnittliga höjning av månadslönen som fr.o.m. den 1april 1992 tillkom jämförelsegruppen uppgick till 1 195 kr.Riksdagsledamöternas och statsrådens arvoden höjdes sålunda meddetta belopp för tid fr.o.m. . Arvodena ärsåledes för riksdagsledamöterna , för statsministern48788 kr och för övriga statsråd . Jämförelsegruppensgenomsnittliga månadslön är efter höjningen 27764 kr.Statsrådslöneutredningen m.m.Med anledning av beslut i december 1991tillkallades efter regeringens bemyndigande enkommitté med uppdrag att lämna förslag till konstruktionen avstatsrådens arvoden m.m. Kommittén, som har antagit namnetStatsrådslöneutredningen, har redovisat resultatet avsitt arbete i betänkandet (SOU:1993:22) Vad är ett statsrådsarbete värt? En proposition på grundval av betänkandet kan inomkort komma att föreläggas riksdagen.Frågan om oförändrade arvoden för riksdagsledamöterna ochstatsråden efter utgången av mars 1993MotionernaI några motioner begärs en översyn av reglerna om hurriksdagsledamöternas arvoden skall bestämmas. Sådana krav försfram i motionerna 1992/93:K329 av m.fl. (kds),1992/93:K327 av Per () och 1992/93:K317 av GudrunSchyman m.fl. (v). I dessa och andra motioner förespråkas vidareatt beslutar att ledamöternas arvoden skall varaoförändrade efter . Gemensamt för de skäl somanförs för detta är att en återgång till ett arvode som bestämsenligt ersättningslagen skulle innebära en höjning av arvodetsom inte kan accepteras med hänsyn till den svåra ekonomiskasituation som många människor i befinner sig i. I motion1992/93:K304 i denna del av () begärs sålundaatt ledamotsarvodet skall vara oförändrat även efter den 31 mars1993. Liknande uppfattningar förs fram i motionerna 1992/93:K329yrkande 2 av m.fl. (kds) och 1992/93:Fi204yrkande 3 av (nyd). I motion 1992/93:K317 yrkande2 av m.fl. (v) anser motionärerna att den nugällande lagen om avvikelser från vissa bestämmelser iersättningslagen skall förlängas till medanPer () i motion 1992/93:K327 yrkande 1 anser att denbör förlängas till utgången av . Samme motionär förordaratt arvodena för räknas upp med löneutvecklingen förjämförelsegruppen (yrkande 3).I motion 1992/93:K304 av () i denna delanförs att även statsrådens arvoden bör vara oförändrade efterden 31 mars 1993.Skrivelse från förvaltningskontorI en skrivelse från riksdagensförvaltningskontor till utskottet anförs attförvaltningsstyrelsen anser att en återgång till en tillämpningav ersättningslagen bör anstå i avvaktan på ytterligareöverväganden.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening bör den i motionerna väckta frågan omreglerna för hur arvodena till ledamöter skallbestämmas behandlas med motsvarande fråga beträffandestatsrådens arvoden. Dessa frågor kan inte avgöras förrän efterden och utskottet avser att återkomma till dem iett senare betänkande. Redan nu måste emellertid ställning tastill arvodesnivåerna för tiden fr.o.m. . Vid entillämpning av ersättningslagen skulle arvodet förriksdagsledamöterna höjas med till 27764 kr.Utskottet delar förvaltningsstyrelsens uppfattning att enåtergång till ersättningslagen inte bör ske den 1 april 1993.Enligt utskottets mening bör inte heller statsrådens arvodenändras . För tiden fr.o.m. börsåledes arvodet för riksdagsledamöterna vara , arvodetför statsministern och arvodet för övriga statsråd45025 kr. Utskottet anser emellertid att riksdagsledamöterna,statsministern och övriga statsråd bör tillgodoräknas dehöjningar som jämförelsegruppen kan komma att få efter den 1april 1993. De nu angivna beloppen bör därför höjas med detbelopp som motsvarar den genomsnittliga höjning som kantillkomma jämförelsegruppen för tiden efter den dagen.Den nuvarande särregleringen av arvodena har kommit tilluttryck i en tidsbegränsad lagstiftning om avvikelser från vissabestämmelser i ersättningslagen och lagen om arvoden tillstatsråden m.m. De arvodesnivåer som utskottet förordat i detföregående bör gälla intill dess frågan om reglerna för hurarvodena skall bestämmas blivit avgjord. Ett sådant avgörandebör enligt utskottets mening föreligga under innevarande år.Regleringen av arvodesnivåerna fr.o.m. bördärför göras begränsad i tiden fram till utgången av december1993. Detta bör dock inte hindra att regleringen bringas attupphöra tidigare, om det föranleds av överväganden i samband medatt ställning tas till frågan om ordningen för hur arvodenaskall bestämmas.Med det anförda tillgodoses syftena med motionerna1992/93:K304, 1992/93:K329 yrkande 2, 1992/93:Fi204 yrkande 3,1992/93:K317 yrkande 2 och 1992/93:K327 yrkandena 1 och 3.Utskottet lägger i en bilaga till detta betänkande fram delagförslag som föranleds av vad utskottet nu har förordat. beträffande riksdagsledamöternas arvodenatt med anledning av motionerna 1992/93:K304 i dennadel, 1992/93:K317 yrkande 2, 1992/93:K327 yrkandena 1 och 3,1992/93:K329 yrkande 2 och 1992/93:Fi204 yrkande 3 antarutskottets i bilagan framlagda förslag till lag omavvikelser från vissa bestämmelser i lagen (1988:589) omersättning m.m. till ledamöter,2. beträffande statsrådens arvodenatt med anledning av motion 1992/93:K304 i denna delantar utskottets i bilagan framlagda förslag till lag omavvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1991:359) om arvoden till statsråden m.m.Stockholm den 9 mars 1993På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit: (), BertilFiskesjö (c), (m), Hans Nyhage (m), CatarinaRönnung (s), (), (),(), (), (), (nyd), (), LisbethStaaf-Igelström (s), () och von der Esch(m).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Av utskottet framlagda lagförslag 1 Förslag tillLag om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen (1988:589)om ersättning m.m. till ledamöterHärigenom föreskrivs följande.För tiden --skall istället för bestämmelserna om ledamotsarvode i 3 § förstastycket lagen (1988:589) om ersättning m.m. till riksdagensledamöter gälla att ledamotsarvodet skall betalas med23 . Arvodet skall dock för angiven tidhöjas med det belopp som motsvarar den genomsnittliga höjning avmånadslönen som för tid fr.o.m. kan tillkommade statstjänstemän som anges i 3 § första stycket nämnda lag.Denna lag träder i kraft , då lagen(1991:1876) om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter skallupphöra att gälla.2 Förslag tillLag om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1991:359) om arvoden till statsråden m.m.Härigenom föreskrivs följande.För tiden --skall istället för bestämmelserna om statsrådens arvoden i 1 § lagen(1991:359) om statsrådens arvoden m.m. gälla att arvodet tillstatsministern skall betalas med ochatt arvodet till övriga statsråd skall betalas med 45025kronor . Arvodena skall dock för angiven tid höjas meddet belopp som motsvarar den genomsnittliga höjning avmånadslönen som för tid fr.o.m. kan tillkommade statstjänstemän som anges i 3 § första stycket lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter.Denna lag träder i kraft , då lagen(1991:1877) om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1991:359) om arvoden till statsråden m.m. skall upphöra attgälla.