bet · GH01KU9 · 1993-11-11 00:00:00 — 1990/91:117)rekommenderades att brådskande ärenden bör avgöras avordföranden eller speciellt utsedd ledamot.Med hänvisning till att tekniken har öppnat nya möjlighetertill effektiviseringar i beslutsfattandet finner motionärernadenna inställning märklig. Den enda typ av ärenden som inte börbehandlas vid telefonsammanträden är de som är sekretessbelagda,t.ex. personliga fall i en socialnämnd.Telefonsammanträden är enligt motionärerna från demokratisksynpunkt att föredra framför beslut av ordföranden ellersärskilt utsedd ledamot. Sådana sammanträden kan verkastimulerande för demokratin i kommuner med långa avstånd. De kanockså bidra till att något minska kommunens kostnader.Bildtelefontekniken medger enligt motionärerna andra former försammanträden.11.2 BakgrundUtskottet behandlade (bet. KU 1982/83:21) en liknandemotion. Utskottet konstaterade då att något uttryckligt förbudmot telefonsammanträde inte fanns i kommunallagen men att sådanasammanträden inte stod i överensstämmelse med gällandereglering. Utskottet ansåg att man av såväl principiella sompraktiska skäl borde stå fast vid den ståndpunkten, varförmotionen avstyrktes. följde utskottet.Utskottet behandlade en motion med samma innehåll.Utskottet upprepade i sak vad man anfört vid det förratillfället (bet. KU 1985/86:15) och avstyrkte motionen medhänvisning till den pågående beredningen avDemokratiberedningens betänkande Principer för ny kommunallag(SOU 1985:29), i vilket beredningen ställt sig positiv till atttelefonsammanträden i vissa fall borde kunna komma till stånd.Kommunallagsgruppen avvisade i sitt betänkande Ny lag omkommuner och landsting (Ds 1988:52) idén om att tillåtatelefonsammanträden. Med hänvisning till möjligheten attdelegera brådskande ärenden, som ingick i förslaget i övrigt,slog utredningen fast att det inte fanns något större behov avtelefonsammanträden och lämnade därför inte något förslag om nyaregler om detta. kommunallagskommitté gjorde sammabedömning i sitt betänkande Ny kommunallag (SOU 1990:24).I kommunallagspropositionen (prop. 1990/91:117) anförderegeringen bl.a. att modern teknik i och för sig medgertelefonsammanträden i en utsträckning som inte var möjligttidigare. Det hade hävdats att det skulle vara en fördel om manfick använda sådana sammanträden i situationer då man inte kansammankalla sammanträden. Inte minst gällde det i till ytanstora kommuner men kanske framför allt i många landsting.Regeringen menade dock att det fanns andra aspekter på sakensom framkallar tveksamhet. En är rättssäkerhetsaspekten, där detframstår som svårt att i lag ange vilka ärendetyper som kankomma i fråga. En annan gäller om nämnden måste vara enig ombeslutet om att tillgripa telefonsammanträde. Andra problem ärhur sammanträdet skall dokumenteras och vissa frågor omsekretessen.Med hänvisning till möjligheten att till ordföranden ellerannan ledamot delegera brådskande ärenden enligt 6 kap. 36 § iförslaget till ny kommunallag ansåg regeringen att behovet avtelefonsammanträden minskar och föreslog därför ingabestämmelser om telefonsammanträden.Utskottet tog inte upp frågan om telefonsammanträden vidbehandlingen av kommunallagspropositionen (bet. 1990/91:KU38).11.3 Utskottets bedömningSom framgått av redogörelsen ovan har frågan omtelefonsammanträden prövats i samband med arbetet med den nyakommunallagen. Utskottet instämmer i de bedömningar somregeringen gjorde i kommunallagspropositionen, där bl.a. problemmed anknytning till rättssäkerheten, dokumentationen och vissafrågor om sekretess framhölls. Utskottet vill också framhållaatt telefonsammanträden kan ha vissa inslag som är tveksammafrån demokratisynpunkt.Med hänvisning till detta avslås motion K616.12. upplåning m.m.12.1 MotionenI motion 1992/93:K623 begär () att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt förbjuda upplåning för balansering avdriftbudgetar, vilket innebär ett återinförande av det tidigarekravet på balanserad budget och reglering av uppkomnaunderskott.Motionären konstaterar att rekommendationen i 1977 årskommunallag om skydd av kommunens förmögenhet har försvunnit med1991 års kommunallag. Uttalanden i förarbetena till den nyakommunallagen anger att lån till driftändamål ärförbjudna.Enligt motionären har kunnat observerasatt underbalanserade budgetar i kommunerna har ökat i antal. Låntill driftändamål innebär alltid enligt motionären attbetalningen skjuts upp till senare års skattebetalare. Meddagens kunskap om konsekvenserna av åttiotalets låneekonomifinns anledning att aktualisera frågan om upplåning ochdärvid utreda införandet av förbud mot lån till driftändamål.12.2 BakgrundBestämmelserna om kommunernas ekonomiska förvaltningförändrades i betydande omfattning då kommunallagersattes av kommunallag. De viktigaste förändringarnaär följande. Den tidigare regeln om förmögenhetsskydd har ersatts med enallmän bestämmelse om att kommuner och landsting skall ha en godekonomisk hushållning i sin verksamhet (8 kap. 1 §). Kommunerna och landstingen skall förvalta sina medel på ettsådant sätt att krav på god avkastning och betryggande säkerhetkan tillgodoses (8 kap. 2 §). Det tidigare kravet att budgeten skall vara balanserad hartagits bort. Av budgeten skall framgå hur den ekonomiskaställningen beräknas vara vid budgetårets slut. Nytt är kravetpå verksamhetsplan och treårig ekonomisk planering. (8 kap. 5§). Den tidigare bestämmelsen om medelsanvisning har ersatts meden bestämmelse om att fullmäktige i samband med beslut om enutgift under löpande budgetår alltid skall ange hur utgiftenskall finansieras (8 kap. 12 §). Bestämmelserna om reservationsanslag respektive rätt attbilda fonder, ta upp lån och ingå borgen samt om fondmedelsanvändande har tagits bort. Bestämmelserna om räkenskapsföring och redovisning harskärpts kommunallag. Bl.a. finns bestämmelser omårsredovisningens innehåll, där krav ställs på s.k.koncernredovisning (8 kap. 17 §), att redovisningen skallupprättas med iakttagande av god revisionssed (8 kap. 18 §) ochatt den skall godkännas av fullmäktige (8 kap. 20 §). Dessutomhar allmänhetens möjligheter att ta del av årsredovisningenförbättrats genom bestämmelserna i 8 kap. 21 och 22 §§.I motionen tas bl.a. upp de tidigare kraven påförmögenhetsskydd och budgetbalans samt frågan om att ta upp lånför driftändamål.Lagregleringen av förmögenhetsskyddet skedde vid 1953 årskommunallagsreform och byggde på förslag(SOU 1952:14). Denna regel fördes i sak oförändrad över till1977 års kommunallag. Innebörden i regeln om förmögenhetsskyddetvar i korthet att en kommuns fasta och lösa egendom bordeförvaltas så att kommunens förmögenhet inte minskade.Enligt kommunallagspropositionen (prop. 1990/91:117 s. 109)tog regeln närmast sikte på att skydda den nominellaförmögenheten, inte den reala. Den ansågs inte ha inneburitnågot absolut förbud att ta i anspråk medel ur kapitalfonder fördriftändamål eller för att ta upp lån för sådana ändamål.Regeringen menade att även om regeln om förmögenhetsskyddetbidragit till en god hushållning av kommunernas resurser ochtill stadga och stabilitet i deras ekonomi, så finns dettillfällen då kommunerna kan behöva använda sina ekonomiskaresurser på ett friare sätt än vad som följer av bestämmelsen omförmögenhetsskyddet. Den hade av många upplevts som alltförstelbent och ansetts vara ett hinder för ökad rationalitet i denkommunala ekonomiska politiken. Enligt regeringen hörde den tillett föråldrat ekonomiskt synsätt och borde därför inte förasöver till den nya lagen.I stället för förmögenhetsskyddsbestämmelsen borde enligtregeringens mening införas en regel som allmänt anger attkommuner och landsting skall ha en god ekonomisk hushållning isin verksamhet.Regeringen anförde också (s. 111) att det normalt sett intekan anses vara god ekonomisk hushållning att finansiera löpandedriftskostnader med olika former av lån. En god ekonomiskhushållning bör vara att de löpande intäkterna skall täcka delöpande kostnaderna.Som nämnts innehöll kommunallag kravet att budgetenskulle vara balanserad. Enligt regeringens mening (s. 115) kanman inte bortse från att detta krav har bidragit till en godordning som gett stadga och stabilitet i kommunernas ochlandstingens ekonomi. kan det finnas ett behov av attkunna anpassa finansieringen av verksamheten till de ekonomiskaförhållanden som råder under olika år. Det kan innebära att enkommun anser det fördelaktigt att hålla nereskattefinansieringen och i stället använda sig av ekonomiskareserver eller ökad upplåning.Regeringen framhöll också att det inte behövt föreligga någonbalans i verklig mening enligt de förutvarande bestämmelserna.En möjlighet att formellt uppfylla kravet på budgetbalans varatt utnyttja s.k. budgetregleringsposter av olika slag. En annanmöjlighet var att balansera budgeten med förskott. Ytterligaremöjligheter var avsättning till eller disposition av fonder.Slopandet av kravet på budgetbalans får inte innebära attkommunerna och landstingen undergräver sin ekonomi genom enkonsekvent underbalansering av budgetarna. Ett sådant handlandeär enligt regeringens mening inte förenligt med god ekonomiskhushållning (s. 116).Den treåriga plan för ekonomin som regeringen föreslog somersättning för kravet på budgetbalans bör enligt propositionen(s. 117) bidra till att intresset inriktas på en kommuns ellerett landstings verkliga ekonomiska utveckling och därigenom geupphov till en öppen politisk diskussion om den kommunalaekonomin. Planen bör ge politikerna underlag för att taställning till vilka verksamhetsförändringar som måste vidtas,och den bör kunna tjäna som underlag för revisorernas bedömningav hur nämnderna uppfyller sina åligganden.Utskottet tog vid sin behandling i denna del (bet.1990/91:KU38) inte upp några av de frågor som behandlas här.Kommuners resultat beskrivs genom resultaträkningen på treolika nivåer. Resultat 1 beskriver verksamhetens nettokostnader.Resultat 2 visar vad som återstår av skatteintäkter ochgenerella bidrag när verksamheten och finansnettot har betalts.I resultat 3 har även avskrivningar, pensionsskuldens förändringsamt extraordinära intäkter och kostnader beaktats. Resultat 3visar med andra ord förändringen av eget kapitel.Enligt börkommunernas skatteintäkter och generella statsbidrag täckaverksamhetens nettokostnader och räntenettot. Tumregelsmässigtbör det finnas kvar av skatter och generella bidrag föratt kommunernas ekonomi inte långsiktigt skall försämras. Dessaåterstående medel avses täcka förslitningen av det användakapitalet, s.k. avskrivningar och pensionsskuldens förändring.Kommuner som har ett negativt resultat måste finansiera allasina investeringar och en del av sina löpande utgifter med låneller försäljning av anläggningstillgångar.Enligt samma källa har sammanlagt 56kommuner -- -- haft ett negativt resultat 2. De flestafallen, 31, avser . har antalet minskat från21 till 1992. De allra flesta kommunerna kundedärmed skattefinansiera en stor del av nyinvesteringarna.12.3 Utskottets bedömningUtskottet instämmer i allt väsentligt i regeringensbedömningar i kommunallagspropositionen vad gäller deförändringar i fråga om kommunernas ekonomiska förvaltning somdär föreslogs. Utskottet finner anledning att här fästauppmärksamheten på vad som i propositionen anfördes om att engod ekonomisk hushållning bör vara att de löpande intäkternaskall täcka de löpande kostnaderna samt att de förutvarandebestämmelserna om krav på budgetbalans inte nödvändigtvismedförde balans i egentlig mening i de kommunala budgetarna.Utskottet instämmmer i uttalandet i propositionen att slopandetav kravet på budgetbalans inte får innebära att kommunerna ochlandstingen undergräver sin ekonomi genom att konsekventunderbalansera sina budgetar. De uppgifter som utskottet tagitin från tyder inte på att utvecklingenskulle gå åt det hållet. Utskottet utgår från att regeringenföljer utvecklingen på området och vid behov vidtar åtgärder.Med hänvisning till vad utskottet här anfört och med hänsyntill den korta tid som förflutit sedan de nya bestämmelsernaträdde i kraft avstyrks motion K623. beträffande demokratiatt avslår motionerna 1992/93:K615, 1992/93:K624,1992/93:A810 yrkande 1, 1992/93:Jo253 yrkande 6 och1992/93:K218 yrkande 7,2. beträffande kommunala folkomröstningaratt avslår motion 1992/93:K618,3. beträffande kommunalt partistödatt avslår motion 1992/93:K613,res. 1 (nyd)4. beträffande vårdnadsersättningatt avslår motion 1992/93:K603,5. beträffande uppdragsverksamhetatt avslår motionerna 1992/93:K604 och 1992/93:K605,6. beträffande formerna för verksamhet m.m.att avslår motionerna 1992/93:K619 och 1992/93:K625,7. beträffande sanktionsmöjligheter mot kommuner ochlandstingatt avslår motion 1992/93:K611,8. beträffande benämningen stadatt avslår motion 1992/93:K609,9. beträffande närvarorättatt avslår motion 1992/93:K612,res. 2 (nyd)10. beträffande rätt till ledighetdels att med anledning av motion 1992/93:K805 iden del som berör ledighetsregler som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,dels att avslår motion 1992/93:K805 iden del som berör nämndemännens arbetsvillkor,11. beträffande jävsregler för förtroendevalda revisoreratt avslår motion 1992/93:K622,12. beträffande antalet ledamöter i fullmäktigeatt avslår motion 1992/93:K602,13. beträffande telefonsammanträden i nämndatt avslår motion 1992/93:K616,res. 3 (nyd)14. beträffande upplåning m.m.att avslår motion 1992/93:K623.res. 4 (nyd)den 11 november 1993På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit: (), BertilFiskesjö (c), (m), (), YlvaAnnerstedt (fp), (), (),(), (), (),(nyd), (), (m), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. Kommunalt partistöd (mom. 3)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 19börjar med "Som framgått" och slutar med "avslutas "bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärens uppfattning att det kommunalapartistödets omfattning successivt bör reduceras somen rättvis fördelning av beloppen mellan partierna säkerställs.Vidare bör enligt utskottets mening ett system med fast beloppför grundstöd som beräknas lika för alla partier i fullmäktigeutredas.dels att utskottets hemställan under mom. 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande kommunalt partistödatt med anledning av motion 1992/93:K613 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.2. Närvarorätt (mom. 9)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 38börjar med "Utskottet erinrar" och på s. 39 slutar med "intenärvarorätt" bort ha följande lydelse:Utskottet anser, mot bakgrund av den ökade organisatoriskafriheten som kommunallagen inneburit för kommuner och landstingatt det är av betydelse att frågan om representation i kommunalanämnder och styrelser utreds. Utskottet vill framhålla att detär av stor vikt att minoriteterna ges möjlighet till inflytandeoch insyn, så att deras delaktighet inte begränsas ochvalutslagen inte blir föremål för manipulationer. I en sådanutredning bör behandlas frågan om rätten för ett parti att låtaen ledamot eller suppleant som sitter i fullmäktige men inte istyrelsen närvara vid styrelsens sammanträden och delta iöverläggningarna och få sin mening antecknad till protokollet.Även frågan om rätten för en person som inte är förtroendevaldatt närvara i en nämnd bör behandlas. Under allaförhållanden bör reglerna ändras så att närvarorätten stärks förpartirepresentanter i kommunala nämnder och styrelser.dels att utskottets hemställan under mom. 9 bort haftföljande lydelse:9. beträffande närvarorättatt med anledning av motion 1992/93:K612 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.3. Telefonsammanträden i nämnd (mom. 13)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 47 sombörjar med "Som framgått" och slutar "från demokratisynpunkt"bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärens uppfattning att tekniken öppnatnya möjligheter till effektiviseringar i beslutsfattandet. Ilikhet med motionären anser utskottet att telefonsammanträdenkan verka stimulerande på demokratin i kommuner med storageografiska avstånd och bidra till minskadesammanträdeskostnader. Mot denna bakgrund bör reglerna ändras såatt det blir möjligt att genomföra telefonsammanträden ikommunala nämmnder. Dock bör ärenden av typ myndighetsutövningmot enskild inte behandlas vid sådana sammanträden.dels att utskottets hemställan under mom. 13 bort haföljande lydelse:13. beträffande telefonsammanträden i nämndatt med anledning av motion 1992/93:K616 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.4. upplåning m.m. (mom. 14)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 50börjar med "Utskottet instämmer" och slutar med "vidtaråtgärder" bort ha följande lydelse:Utskottet instämmer i motionärens bedömning attunderbalanserade kommunala budgetar har ökat i antal undersenare år, delvis som en följd av den allmänt försämradesamhällsekonomin. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottetsmening skäl för regeringen att mera systematiskt följa upputfallet av de kommunala budgetarna och vid behov överväga enåtergång till den gamla ordningen med krav på balanserad budgetoch principiellt förbud mot lånefinansierad konsumtion.dels att utskottets hemställan under mom. 14 bort haföljande lydelse:14. beträffande upplåning m.m.att med anledning av motion 1992/93:K623 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.Särskilda yttranden1. Kommunala folkomröstningarThage G , , , , , och LisbethStaaf-Igelström, alla (s) anför:Riksdagen har avstyrktmotioner om att vidga folkomröstninginstitutet. En bedömning hardärvid varit att både beslutande folkomröstningar och möjlighettill folkinitiativ skulle innebära en stor risk för urholkningav den representativa demokratin. Det finns skäl att erinra omdetta även . De politiska partiernas roll i och värde fördet svenska politiska systemet kan inte nog betonas. Genompartiväsendet förverkligas folkstyrelsen bäst.Enligt det förslag om folkinitiativ somLokaldemokratikommittén lagt är det fullmäktige som slutligtbestämmer om det skall bli en folkomröstning eller inte, menfullmäktige tvingas dock behandla frågan om en minoritet blandbefolkningen så önskar. En sådan formalisering är enligt vårmening onödig. Fullmäktiges politiska partier skall hålla sig såinformerade om olika viljeyttringar att de om de gillar dem kankanalisera in dem i det ordinarie arbetet.Konsekvenserna av att utvidga möjligheterna till initiativ ifolkomröstningar kan bli att sammanhållningen och samladelösningar försvåras. Vi kan för vår del inte se att några av devinster som kan finnas med en utvidgning av det kommunalafolkomröstningsinstitutet uppväger de nackdelar vi ovan anfört.2. Kommunala folkomröstningarHarriet (nyd) anför:Lokaldemokratikommittén har tagit upp två av de förslag somframförts i motion K618, s.k. folkinitiativ och införande avförfaranderegler. Det innebär att det finns skäl förregeringen att utreda förutsättningarna för beslutandefolkomröstning i kommuner och landsting, att skapaförutsättningar för att en folkomröstning måste komma till ståndom en viss minoritet av fullmäktige begär det samt att tillsättaen utredning med uppgift att undersöka förutsättningarna för ettnytt folkomröstningsinstitut i kommuner och landsting syftandetill att vitalisera demokratin. Vad gäller bindande beslut kanen begränsning av vilka frågor som skall kunna bli föremål fören sådan omröstning vara lämplig.3. vårdnadsersättningThage G , , , , , och LisbethStaaf-Igelström (alla s) anför:Vi anser att familjepolitiken skall göra det möjligt attförena och underlätta föräldraskap och förvärvsarbete. Genomarbete, barnomsorg, föräldraförsäkring och barnbidrag skapasförutsättningar för detta. främjas också jämställdhet.Mot den bakgrunden bör vårdnadsbidrag inte införas, vare sigstatligt eller kommunalt.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Bengt () anför:Kommunal vårdnadsersättningMot bakgrund av vad som redovisats i betänkandet, 4.2.1,framstår behovet av ett särskilt kommunalt vårdnadsbidrag sombegränsat, särskilt med beaktande av att kraven på kommunernaatt tillhandahålla barnomsorg till barn mellan ett och tolv årsålder skärps genom förslagen i proposition 1993/94:11. Ettinförande av ett kommunalt vårdnadsbidrag kan komma att bli enförevändning för kommunerna att inte inrätta daghemsplatser ochandra former av barnomsorg i den omfattning som motsvararefterfrågan. Sammanfattning 1Motionerna 1Utskottet 41. demokrati 41.1 Motionerna 41.2 Bakgrund 51.3 Utskottets bedömning 122. Kommunala folkomröstningar 132.1 Motionen 132.2 Bakgrund 142.3 Utskottets bedömning 163. Kommunalt partistöd 163.1 Motionen 163.2 Bakgrund 173.3 Utskottets bedömning 194. Frågor om kommunernas kompetens m.m. 194.1 Motionerna 194.2 Bakgrund 214.3 Utskottets bedömning 245. Formerna för verksamhet m.m. 255.1 Motionerna 255.2 Bakgrund 255.3 Utskottets bedömning 296. Sanktionsmöjligheter mot kommuner och landsting 306.1 Motionen 306.2 Bakgrund 306.3 Utskottets bedömning 317. Benämningen stad 317.1 Motionen 317.2 Bakgrund 317.3 Utskottets bedömning 338. De förtroendevaldas arbetsförutsättningar 338.1 Motionerna 338.2 Bakgrund 348.3 Utskottets bedömning 389. Jävsregler för förtroendevalda revisorer 399.1 Motionen 399.2 Bakgrund 409.3 Utskottets bedömning 4310. Antalet ledamöter i fullmäktige 4310.1 Motionen 4310.2 Bakgrund 4410.3 Utskottets bedömning 4511. Telefonsammanträden i nämnd 4511.1 Motionen 4511.2 Bakgrund 4611.3 Utskottets bedömning 4712. upplåning m.m. 4712.1 Motionen 4712.2 Bakgrund 4712.3 Utskottets bedömning 50Hemställan 50Reservationer 511. Kommunalt partistöd [mom. 3 (nyd)] 512. Närvarorätt [mom. 9 (nyd)] 523. Telefonsammanträden i nämnd [mom. 13(nyd)] 524. upplåning m.m. [mom. 14 (nyd)] 53Särskilda yttranden 531. Kommunala folkomröstningar (s) 532. Kommunala folkomröstningar (nyd) 543. vårdnadsersättning (s) 54Meningsyttring av suppleant 54Kommunal vårdnadsersättning 54