bet · GH01AU4 · 1993-11-25 00:00:00 — Det gäller möjligheten till utköp av anställdatrots att domstol ogiltigförklarat en uppsägning, skyddet avarbetstagare i samband med överlåtelse av företag eller delardärav samt skyddet för föräldralediga vidarbetsbristuppsägningar.I sin partimotion 1991/92:A707 framför attförslag som läggs fram i skall syftatill att förbättra de anställdas rättigheter och förändramaktstrukturen på arbetsplatserna. De stora förväntningar somställdes på de nya arbetsmarknadslagarna har inte infriats.Vänsterpartiet ser det som en politisk huvudfråga att dedemokratiska rättigheterna i arbetslivet skall sättas i centrumunder . Målen bör vara en demokratiskarbetsorganisation, kompetenshöjning framför allt förlågutbildade, ökade möjligheter att motverka en dåligarbetsmiljö, ökat medbestämmande, bl.a. stärkt facklig vetorätt,ökad anställningstrygghet, förbättringar för fackligaförtroendemän, verklig jämställdhet och sex timmars arbetsdag.Vänsterpartiet framför i motionen även synpunkter på ARK:ssammansättning. Kommissionen bör bestå av en majoritet avrepresentanter för de fackliga organisationerna, och hälften avledamöterna bör vara kvinnor.I motion A13 av m.fl. (nyd) konstaterarmotionärerna att regeringens förslag inte berör självakärnfrågan som ingår i ARK:s uppdrag, nämligen om det starkaanställningsskyddet kan ha medfört hinder för arbetslösa attkomma in på arbetsmarknaden. De nu framlagda förslagen inriktasbara på att inför en konjunkturuppgång underlätta för arbetslösaatt få anställning. Motionärerna anser vidare att regeringensförslag inte tar hänsyn till de arbetstagare som inte omfattasav kollektivavtalet. Detta frågekomplex bör återförvisas tillregeringen för utredning, anser motionärerna.Annika (-) anför i motion A7 att regeringen villförsämra löntagarnas inflytande utan att behöva ta det politiskaansvaret. Regeringen döljer förslagen bakom påståddEG-anpassning. Man uppnår genom detta varken trovärdighet ellerrespekt utan bidrar möjligen till EG-motståndet. I själva verketär propositionens förslag oförenliga med en korrektEG-anpassning. Detta bör ge regeringen till känna.I motionen framförs också att det är nödvändigt att individensskydd mot diskriminering på grund av kön, ursprung, åsikter,ålder, familjesituation eller liknande stärks.Inga Berggren och () yrkar i motion 1992/93:A725ett tillkännagivande om förändringar av den arbetsrättsligalagstiftningen. Reglerna måste vara utformade så att man påförhand vet vad som gäller. Lagstiftning behövs bara närrättssäkerhetsaspekter talar för det, annars bör avtalslösningareftersträvas. Lagen måste anpassas bättre till småföretagarna,bl.a. i fråga om rätten till ledighet för skilda ändamål.Förlängning bör ske av tiden för anställning vid arbetstopparoch för provanställning. Större flexibilitet är nödvändig vidturordningen. Vetorätten vid entreprenader behövs inte.Utskottet tar i detta sammanhang även upp ett par motioner medsynpunkter på översynsutredningen (ARK).Charlotte () anser i motion 1991/92:A716 attutredningen bör få tilläggsdirektiv vad avser ändringar i LAS,bl.a. i fråga om den s.k. undantagskretsen,saklig-grund-begreppet och turordningsreglerna.Filip m.fl. (m) anför i motion 1991/92:A455, somgäller utveckling, att en övergripandeöversyn är nödvändig för att möjliggöra en framtida dynamisk,kundstyrd och högkvalitativ tjänsteproduktion.I motion 1991/92:A719 (v) framförs attutredningen bör få i uppdrag att föreslå förändring avsaklig-grund-begreppet så att de åtgärder som en arbetsgivarekan vidta med anledning av en arbetstagares förseelse skall ståi rimlig proportion till förseelsen.Utan att särskilt hänföra sig till översynsutredningen betonarMargareta m.fl. (s) i motion 1991/92:A813 vikten av attden fackliga verksamheten inte försvagas, detta bl.a. för attarbetet med den solidariska lönepolitiken måste kunna fortsätta.Vidare bör enligt motionärerna centrala avtalsrörelseruppmuntras.Slutligen efterlyser och imotion A724 (v) åtgärder, t.ex. i form av en undersökning avstatlig kommission, för att personer som diskrimineras påarbetsmarknaden på grund av sin politiska uppfattning skallkunna få upprättelse.Utskottets övervägandenSyftet med 1970-talets arbetsrättsreformer var attarbetstagarna skulle få mer information och inflytande påarbetsplatsen och att anställningstryggheten skulle öka.Erfarenheterna visade att lagarna inte alltid fick den effektsom överensstämde med deras syfte. De skapade formaliseradesamarbetsformer och en byråkratisk beslutsprocess. Dekollektivavtal som träffades förändrade inte i grunden dettaförhållande. Till det kommer att regelverket är omfattande ochsvåröverskådligt, detaljerat och komplicerat.Genom att medbestämmandet i princip är knutet till den ellerde fackliga organisationer som har kollektivavtal medarbetsgivaren står många anställda fortfarande utan möjlighettill information och inflytande. Medbestämmandet har inte alltidden lokala förankring som är önskvärd. I vissa fall har å andrasidan medbestämmandet kommit att omfatta frågor som knappast kananses ha någon betydelse för arbetstagarna på arbetsplatsen.Det visade sig också att lagarna är dåligt anpassade tillkraven på förbättrad produktivitet i både privat och offentligsektor. Särskilda svårigheter kan uppstå på mindre arbetsplatserdär bristen på flexibilitet i regelsystemet kan fååterverkningar på verksamheten och därmed också på lönsamheten.Anställningsskyddslagen ger inte någon stimulans till denenskilde arbetstagaren att öka sin kompetens. Den uppmuntrarinte heller till rörlighet på arbetsmarknaden utan skaparinlåsningseffekter. Det starka anställningsskyddet kan medförahinder att komma in på arbetsmarknaden för dem som har svårt attfå arbete. Reglerna kan också försvåra nödvändigaomstruktureringar.Välfärden förutsätter en stark ekonomi med tillväxt, och enstark ekonomi förutsätter ett starkt näringsliv. Både små ochstora företag behövs. Genom många mindre företag sprids ägandetoch inflytandet i näringslivet. En sund konkurrens kanupprätthållas. De små företagen har också stor betydelse förproduktutveckling, innovationer och tilllämpning av ny teknik.De mindre företagen kan också bättre anpassa sig tillkonjunkturväxlingarna. Därigenom bidrar de till att görasamhällsekonomin mindre sårbar.Av nu angivna skäl är det enligt utskottets mening viktigt attskapa ett arbetsrättsligt system som inte skapar onödiga hinderför företagens möjligheter till fortlevnad och effektivitet.Även arbetsmarknadens funktionsförmåga bestäms i hög grad avbefintliga regelsystem i form av lagar, avtal och informellpraxis. Lagstiftningen har betydande effekter påarbetsmarknadens möjligheter att fungera tillfredsställande.De direktiv för översynen av den arbetsrättsliga utredningen(dir. 1991:118) som regeringen beslutade om för snart två årsedan grundar sig på liknande tankegångar. vara att åstadkomma enklare bestämmelser. Strävan skallvara att åstadkomma ett lokalt förankrat medbestämmande medökade möjligheter för den enskilde. De mindre företagensintressen skall stå i fokus.Arbetsmarknadsutskottet anser att inriktningen av arbetsrättenbör vara den nu angivna, vilket innebär att det fortsattaarbetet med reformeringen bör fullföljas i enlighet med detidigare direktiven. Utskottet återkommer nedan rörande de merkonkreta förslagen om det fortsatta reformeringsarbetet.Sedan regeringen beslutade om direktiv för översynsutredningenoch ARK satt i gång sitt arbete har dramatiska förändringarskett på svensk arbetsmarknad. började bortfallet avarbetstillfällen inom industrisektorn. uppgickden öppna arbetslösheten till . Närmare 200 000 personerbefann sig i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, motsvarande ca4,7 %.Samtidigt motsvarar övertidsuttaget närmare50 000 arbetstillfällen.De förslag som läggs fram i proposition 67 bör enligtutskottets mening ses mot den nu angivna bakgrunden. Det måstesnabbt bli lättare att nyanställa genom att de hinder som finnsi dag undanröjs. Över huvud taget är det angeläget att under denärmaste åren få till stånd en snabb expansion avarbetstillfällena inom det privata näringslivet. Eftersom de småföretagen utgör merparten av alla företag i betydernyanställningar där ett stort antal nya arbetstillfällen.De nu framlagda konkreta lagändringarna, som enligtpropositionen bör träda i kraft , motsvaras avsådana förslag i ARK:s delbetänkande som har speciell betydelseför små och medelstora företags förmåga att nyanställa.Utskottet instämmer med regeringen i att förslagen är av denkaraktären att de bör genomföras . Därmed underlättar man förarbetslösa att få anställning i det svåra arbetsmarknadslägetoch inför en konjunkturuppgång.Av detta följer att utskottet avstyrker motion A6 (Bengt-OlaRyttar m.fl., s) i vilken yrkas avslag på propositionen isin helhet. Av vad utskottet anfört följer också att utskottetinte heller kan ansluta sig till den beskrivning av regeringensförslag som finns i motion A7 (, -).När det gäller inriktningen av arbetsrätten kan utskottetkonstatera att Socialdemokraterna (motion 1991/92:A225) iväsentliga -- om än inte alla -- delar har andra utgångspunkterför sin syn på hur den framtida arbetsrätten bör se ut. Det kandärför inte bli fråga om att göra ett tillkännagivande av detslag som partiet begär.Vänsterpartiets syn på vad reformeringen skall leda till(1991/92:A707) avviker starkt från utskottets uppfattning.Med det anförda avstyrks således även motionerna 1991/92:A225och 1991/92:A707 i berörda delar.När det gäller det fortsatta utrednings- ochberedningsarbetet konstaterar utskottet -- med anledning avVänsterpartiets synpunkter på ARK:s sammansättning i motion1991/92:A707 -- att utredningen i sin första del hade jämnkönsfördelning bland de parlamentariskt tillsatta ledamöterna. Idet nu pågående utredningsarbetet är tre av de åttaparlamentarikerna kvinnor. Motionsförslaget om en majoritet avrepresentanter för de fackliga organisationerna medarbetsgivarföreträdare enbart i en referensgrupp avvisas avutskottet med hänsyn till vikten av att utredningens förslag sålångt som möjligt skall vara förankrade på arbetsmarknaden. Medhänvisning till det anförda avstyrks motionen i den nu berördadelen.Med anledning av vad m.fl. (nyd) framfört omde arbetstagare som inte omfattas av kollektivavtalet kanutskottet konstatera att ARK i enlighet med de tidigare nämndatilläggsdirektiven (dir. 1992:109) även skall ta upp frågor somrör kollektivavtalet. Utskottet anser att man bör kunna utgåfrån att den fråga som motionen rör kommer att belysas av ARK.Någon åtgärd behövs alltså inte från sida, varförmotionen A13 avstyrks i den berörda delen.När det sedan gäller de synpunkter på översynensinriktning som framförs i motionerna 1991/92:A455 av FilipFridolfsson (m), 1991/92:A716 av () och1992/93:A725 av och konstaterarutskottet att dessa ligger i linje med utgångspunkterna för degällande direktiven för ARK resp. översynen avledighetslagstiftningen. I vissa delar har utredningsförslagredan framlagts, i andra delar ingår frågorna i återståendeuppdrag.Eftersom motionerna får anses överensstämma med den inriktningsom översynen har kan något initiativ inte anses påkallat frånriksdagens sida. De nu berörda motionerna 1991/92:A455,1991/92:A716 och 1992/93:A725 avstyrks, i förekommande fall imotsvarande delar.Margareta m.fl. (s) yrkande om tillkännagivande imotion 1991/92:A813 om behovet av facklig verksamhet iframtiden är så allmänt hållet att det enligt utskottetsmening inte bör föranleda något särskilt uttalande frånriksdagens sida. Det avstyrks därför.De av aktualiserade frågorna omsaklig-grund-begreppet i motion 1991/92:A719 (v) resp. allmäntskydd mot diskriminering i motion A7 (-) får anses ligga inomramen för beredningen av ARK:s delbetänkande. Inte heller dessamotioner bör därför föranleda någon åtgärd från . Deavstyrks följaktligen i berörda delar.Vad slutligen gäller kravet i motion 1991/92:A724 av BengtHurtig och () om åtgärder mot diskrimineringpå grund av politisk uppfattning har utskottet inte övertygatsom behovet av åtgärder av det slag som motionärerna efterlyser.Motionen avstyrks alltså av utskottet.Förslag som rör lagen om anställningsskyddI propositionen läggs fram förslag som rör tidsbegränsadanställning, provanställning, information omanställningsvillkor, den s.k. månadsregeln vid uppsägning ochavskedande och turordningen vid uppsägning på grund avarbetsbrist.Visstidsanställning vid arbetsanhopningPropositionenDen tillåtna anställningstiden för visstidsanställning vidarbetsanhopning förlängs från sammanlagt högst tillsammanlagt högst under en tvåårsperiod.Syftet med regeln om visstidsanställning vid tillfälligarbetsanhopning är att ge arbetsgivaren möjlighet att klara uppsituationen när det tillfälligt uppkommer ett kortsiktigt behovav en extrainsats. Denna möjlighet infördes genom 1982 årsanställningsskyddslag. Till skillnad från de andratidsbegränsade anställningsformerna är anställningstidenbegränsad. Anledningen är att lagstiftaren velat skapa en klaroch enkel regel som utan att undergräva huvudregeln omtillsvidareanställning tillåter att visstidsanställningen vidbehov kan förlängas inom den uppdragna tidsramen. Omanställningen varar än sammanlagt under desenaste två åren har arbetstagaren företrädesrätt tillåteranställning.I motiveringen till sitt förslag anför arbetsmarknadsministernatt tillsvidareanställning även fortsättningsvis skall vara dennormala anställningsformen och att begränsningarna avmöjligheten att träffa avtal är uppställda för att förhindrakringgående av anställningsskyddet för arbetstagaren.Det finns emellertid enligt propositionen ett behov av attförlänga den tillåtna anställningstiden vid arbetsanhopning. Vadsom åsyftas är fall där tidsgränsen är så snäv att befogadevisstidsanställningar faller utanför. Med för korta tidsgränserkan det bli nödvändigt att byta ut den visstidsanställdaarbetsstyrkan . Skulle en arbetsgivare ha behovav arbetstagaren fortfarande efter den förlängda tiden tolvmånader kan man inte längre tala om tillfällig arbetsanhopning.Han får då i stället erbjudas en tillsvidareanställning.Som skäl för förlängningen anförs också att de mindreföretagen nu får vidgade möjligheter att anpassa arbetsstyrkanefter arbetstillgången. Därmed främjas konkurrensen, och storaövertidsuttag kan hindras.Även arbetstagarna kan ha fördelar av förslaget. Ipropositionen pekas bl.a. på möjligheterna för ungdomar attprova på olika slags arbeten och visa sin arbetsförmåga ochhandikappades möjligheter att komma in på den reguljäraarbetsmarknaden.Med hänvisning till att anställningstiden förlängs till tolvmånader föreslås att ordet "tillfällig" tas bort ur lagtexten.MotionernaSocialdemokraterna yrkar avslag på propositionen i dennadel. Motionärerna menar att det är svårt att förstå attnuvarande regler för visstidsanställning vid arbetsanhopning(arbetstopp) sammantagna med anställningsskyddslagens regler omuppsägning vid arbetsbrist skulle vara ett hinder för att klaraav en ökning av produktionen. Dessutom råder det avtalsfrihet påområdet.Vänsterpartiet uttrycker i sin motion A9 en allmäntkritisk inställning till tidsbegränsade anställningar.Regeringen har knappast gjort troligt att de föreslagnaförändringarna kommer att få positiva sysselsättningseffekter,sägs det i motionen.Förslaget om att förlänga tiden för visstidsanställning vidarbetsanhopning godtas inte av . Möjligheterna attsätta anställningsskyddet ur spel skulle därigenom bli alldelesför stora.I motion A13 av m.fl. (nyd) anförs attsärskilt småföretagare anser att sex månaders visstids- ochprovanställning är för att man skall våga satsa pånyanställning. Företagarna väljer i stället att ta ut övertid.Detta är en av orsakerna till att övertidsuttaget skenat i vägoch blockerar nyanställningar för ca 50 000 arbetslösa.Motionärerna vill därför förlänga den tillåtna tiden förvisstidsanställningar till 18 månader.Annika (-) yrkar i motion A7 avslag på propositionen idenna del.Utskottets övervägandenSom påpekas i propositionen kommer en vidgad möjlighet attanvända sig av en tidsbegränsad anställning förmodligen särskiltde mindre företagen till godo. Regeringsförslaget ligger såledesi linje med de allmänna ambitionerna att ge dessa företag bättreförutsättningar för att driva och expandera verksamheten.Det är inte rimligt kräva, som Socialdemokraterna gör, att ettföretag som får en order som beräknas än sexmånader skall tillsvidareanställa den nödvändiga arbetskraftenför att kort därefter säga upp den på grund av arbetsbrist. Detär enligt utskottets mening inte heller rimligt att för attundvika denna situation behöva byta ut arbetsstyrkan efter sexmånader.Utskottet kan inte dela allmänt negativa synpå visstidsanställningar. Inte heller kan utskottet se att enförlängd visstidsanställning skulle öka möjligheterna att sättaanställningsskyddet ur spel. I stället bör man väga in att enenskild arbetstagare med den nya regeln kan få arbeta längre tidpå arbetsplatsen än tidigare.Utskottet anser regeringsförslaget väl avvägt, dvs. att envisstidsanställning vid arbetsanhopning högst får vara tolvmånader . Med denna förlängning bör ävenvisst övertidsuttag kunna undvikas. Utskottet kan således inteansluta sig till förslaget i motion A13 att den längsta tidenskall få vara 18 månader.Utskottets ställningstagande innebär att motionerna A7, A8, A9och A13 avstyrks i berörda delar.ProvanställningPropositionenI propositionen föreslås att prövotiden vid provanställningförlängs från sex till tolv månader.Det framhålls att provanställningen har en annan karaktär änandra tidsbegränsade anställningar eftersom den normalt äravsedd att övergå i en tillsvidareanställning. För attprovanställningen skall fylla sin funktion måste prövotiden varaså lång att den ger tillräcklig möjlighet till de bedömningarsom arbetsgivare och arbetstagare skall göra. Är tiden för kortfinns risken att arbetsgivaren inte vågar låta anställningenövergå i en tillsvidareanställning utan i stället avbryteranställningsförhållandet. Risken finns också att arbetsgivarenhelt avstår från att anställa om prövotiden inte gertillräckligt utrymme för bedömningen.Den längsta prövotid som anges i lagen bör enligtpropositionen vara så lång att den i de allra flesta fall gerarbetsgivaren tillräckligt underlag för att avgöra omprovanställningen skall gå över i en tillsvidareanställning. Enprövotid är fullt tillräcklig i många fall, sägsdet, men i vissa situationer är önskvärd ochbehövlig. Exempel ges på sådana situationer, och efter ettresonemang om hur lagregeln bör konstrueras stannararbetsmarknadsministern för att tiden bör bestämmas till tolvmånader. Det framhålls särskilt att denna vidgade möjlighet tillprovanställning kommer särskilt småföretagarna till godo.MotionernaSocialdemokraterna yrkar i sin motion A8 avslag påpropositionen även i denna del. På grund av den högaarbetslösheten och genom att ungdomar kan anlitas utan kostnadpå ungdomspraktikplats har arbetsgivare störremöjlighet än någonsin att välja arbetstagare som harförutsättningar att passa för ett arbete, sägs det i motionen.Att utöka den tillåtna provanställningstiden kommer inte att ökaantalet arbetstillfällen utan kommer endast att öka otrygghetenför fler arbetstagare. Regeringens förslag går dessutom avsevärtlängre än vad föreslagit.Även yrkar i motion A9 avslag på denna delav propositionen. Den föreslagna tillåtna tiden är orimligtlång. Partiet pekar också på att flertalet EG-stater har reglersom begränsar provanställningstiden till mellan ochsex månader.Avslag på propositionen i denna del yrkas också av AnnikaÅhnberg (-) i motion A7.I motion 1991/92:A707 framförs attmöjligheterna att provanställa bör inskränkas, bl.a. så attanställningsformen skall förutsätta att arbetstagaren är oprövadinom befattningsområdet och inte tidigare anställd hosarbetsgivaren. En uppsägningstid bör gälla.I motion A13 av m.fl. (nyd) anser motionärernaatt den tillåtna tiden för provanställning bör förlängas till 18månader. I enlighet med partiets reservation till ARK:sbetänkande vill motionärerna ha en förlängd prövotid för att geunga arbetslösa ökade möjligheter att komma in påarbetsmarknaden.Ett motsvarande yrkande finns också i Ny demokratis motion1991/92:A261 av och liksom imotion 1992/93:A715 av m.fl.I motion A10 föreslår () ett förtydligandefrån att tolv månaders provanställning inte kankombineras med tolv månaders visstidsanställning vidarbetsanhopning.Slutligen framförs i motion 1992/93:A703 av ochUlf att provanställningstiden förlängs till ett år.Utskottets övervägandenEn bakgrund till regeringens förslag om en förlängning avprövotiden vid provanställning är attanställningen för att fylla sin funktion måste vara så lång attden ger en tillräcklig möjlighet för bedömningarna. Annars finnsrisken att arbetsgivaren inte vågar låta provanställningenövergå i en fast anställning. Det finns också en risk attarbetsgivaren helt avstår från att anställa.Arbetsmarknadsministern, liksom ARK, har ansett att det finnsbehov av längre prövotider.Utskottet instämmer i detta och vill för sin del framhålla attde alltmer ökande kraven i arbetslivet också gör att det allmäntsett blir svårare och tar att göra de nyssnämndabedömningarna. normalt var en tillräckligprövotid när möjligheten tillprovanställning infördes i LAS, så är det ingalunda givet attden tiden alltid räcker i dag.Utskottet kan inte ansluta sig till det resonemang somSocialdemokraterna för. Svårigheterna att göra säkra bedömningarom en arbetstagares förutsättningar för ett arbete kan varastora även om arbetsgivaren har gjort sitt urval bland mångasökande. Man kan inte heller utgå från attungdomspraktikplatserna fyller syftet att undersöka om enarbetstagare passar på arbetsplatsen. Det som kan bedömas inomramen för en ungdomspraktikplats är enligt utskottets meningbegränsat. På anförda skäl avstyrks motion A8 i nu berörd del.Av det anförda följer att utskottet inte heller kan anslutasig till de övriga motioner, nämligen A7 och A9, som innehålleravslagsyrkanden på propositionen i denna del.När det gäller den längsta tiden för provanställning anserutskottet att bör vara tillräckligt. Man uppnårdärmed även en överensstämmelse med vad som gäller vidvisstidsanställning för arbetsanhopning. Utskottet vill erinraom att reglerna skall vara dispositiva -- det står alltsåparterna fritt att med de nya reglerna som bakgrund avtala omsåväl förkortning som förlängning. Därmed kan avtalstidernaanpassas till vad som anses som behövligt inom varje bransch försig. Utskottet avstyrker med detta de nyd-motioner sominnehåller yrkanden om 18 månaders provanställning, dvs.1991/92:A261, 1992/93:A715 och A13. Motion 1992/93:A703 fåranses tillgodosedd med utskottets ställningstagande.Vänsterpartiets förslag i motion 1991/92:A707 ominskränkningar i förhållande till dagens regler avmöjligheterna till provanställning, inklusive en rätt tilluppsägningstid , kan inte heller godtas avutskottet. En sådan reglering skulle starkt motverka företagensintresse att nyanställa.Slutligen vill utskottet med anledning av () yrkande i motion A10 om ett klargörande beträffandemöjligheten att kombinera provanställning ochvisstidsanställning hänvisa till innebörden av lagen på dennapunkt. Om arbetsgivaren inte vill att anställningen skallfortsätta efter det att prövotiden har löpt ut, skallarbetsgivaren lämna besked om detta till motparten senast vidprövotidens utgång. Om det inte sker, övergår provanställningeni en tillsvidareanställning. Motionen avstyrks i den berördadelen.Regleringen i kollektivavtal av tidsbegränsad anställning ochprovanställningPropositionenI propositionen konstateras att det på betydande delar avarbetsmarknaden finns bestämmelser om kortare avtalstider viddessa anställningsformer än vad lagen medger och att dessabegränsningar i stor utsträckning härrör från tiden före 1982års anställningsskyddslag, då anställningsformerna var tillåtnabara under förutsättning av kollektivavtal.Man skulle därför enligt propositionen kunna överväga att görareglerna tvingande.