bet · GG01UU19 · 1993-05-06 00:00:00 — Motionärerna menar att en dylikinternationell styrka kan få rollen som världspolis. måste deninternationella domstolen accepteras som ett högsta organ för lösning avinternationella konflikter. Med det anlagda perspektivet är det, enligtmotionärerna, självklart att som nation måste vara berett att med truppoch tillsammans med andra nationer ingripa för att lösa blodiga konflikter iomvärlden.UtskottetI två motioner föreslås att som sin mening ger regeringen tillkänna att huvudlinjen i den svenska säkerhetspolitiken skall varaalliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig.Utskottet hade att i sitt föregående betänkande om säkerhet och nedrustning(bet. 1991/92:UU19) att ta ställning till yrkanden med samma innehåll.Utskottet anförde därvid bl.a. följande.Målet för den svenska säkerhetspolitiken förblir detsamma som riksdagenslagit fast i flera tidigare betänkanden och som bekräftas i regeringensproposition, nämligen att i alla lägen och i former som vi själva väljer tryggaen handlingsfrihet för oss att -- såsom enskild nation eller i självvaldsamverkan med andra länder -- kunna utveckla vårt samhälle i politiskt,ekonomiskt, socialt och kulturellt och varje annat hänseende. Därmed bidrar viäven till fortsatt lugn och stabilitet i och angränsande områden. Ettviktigt inslag i säkerhetspolitiken är också att utåt verka för avspänning,nedrustning, samarbete och demokratisk utveckling, inte minst genom att aktivtverka för en ökad roll för FN på dessa områden.Sveriges militära alliansfrihet syftande till att vårt land skall kunna varaneutralt i händelse av krig i vårt närområde består. Den förutsätter att enbetryggande försvarsförmåga upprätthålls.De senaste årens dramatiska förändringar i har i vissa grundläggandeavseenden haft konsekvenser också på säkerhetspolitiska situation.Den svenska neutraliteten har rötter som går tillbaka till 1800-taletsstormaktskonstellationer i . Den traditionella beskrivningen av svensksäkerhetspolitik såsom alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig,vanligen kortfattat benämnd neutralitetspolitik, utformades i ett klimatpräglat av det djupgående konflikter och misstro mellanstormakterna. Inte heller ett land som valt att föra en självständigsäkerhetspolitik utanför stormaktsblocken kunde undgå detta klimat utan fickbära en särskild börda och ett särskilt ansvar att göra den valda politikentrovärdig. avstod därför i sin säkerhetspolitik från sådanasamarbetsformer och engagemang som kunde riskera att dra in vårt land istormaktsblockens utrikes- och säkerhetspolitiska motsättningar och därmed ledatill ifrågasättanden av vår avsikt och förmåga att genomföra den deklareradepolitiken.Det var därför en viktig uppgift för den svenska utrikespolitiken att undvikaatt väcka osäkerhet i form av farhågor eller förväntningar från någon stormaktssida om att i ett utsatt läge skulle låta sig utnyttjas till någonsidas fördel. Våra åtaganden i det europeiska samarbetet kom i detta syfte attpräglas av självvalda begränsningar och återhållsamhet.Också i detta avseende har den tidigare situationen i vår världsdelgrundligt förändrats. Förutsättningarna för samarbetet grundas nu på degemensamma värderingar i grundläggande frågor som manifesterades i Parisstadgan1990. De förhållanden mellan stormakterna som håller på att byggas upp i detnya präglas av ett omfattande och växande samarbete inom ramen för ettnätverk av delvis överlappande och samverkande organisationer och strukturer, ivilka samarbetet även omfattar säkerhetspolitiken.Som framgått ovan är det enligt utskottets mening ännu för tidigt att sägavilka institutionella uttryck detta nya samarbete kan ta sig. Det rörsig emellertid om för säkerhet kvalitativt nya former av samverkan, ivilken alla europeiska länder har en roll att spela. Det går inte attutskilja någon naturlig slutpunkt för denna integrationsprocess.I denna nya situation förändras också förutsättningarna för svensksäkerhetspolitik. Den tidigare centrala frågan om undvikande avutrikespolitiska bindningar ställs ej på samma sätt som . Ettfullvärdigt deltagande i det europeiska samarbetet, redan nu inom ESK och vidett medlemskap även inom den Europeiska unionen, är tvärtom en förutsättningför att ett land skall kunna påverka utvecklingen och aktivt bidra till attskapa en ny freds- och säkerhetsordning på vår kontinent. Det gäller inte minstde mindre och medelstora europeiska länderna.Bevarande av den militära alliansfriheten förutsätter inte att inågot annat avseende skulle behöva ålägga sig restriktioner vad gällerdeltagandet i det framväxande, mångfacetterade europeiska samarbetet. Densvenska säkerhetspolitiken karakteriseras i den nya situationen tvärtom av ettaktivt och fullvärdigt deltagande i arbetet för de mål som delas av allaeuropeiska stater.Vilka medel som bäst lämpar sig för att nå säkerhetspolitikens mål betingasav den långsiktiga utvecklingen i världen runtomkring oss. hartidigare avvisat en permanent bindning av svensk utrikespolitik för varjetänkbart läge i en oförutsägbar framtid.Utskottet vidhåller denna uppfattning.Med det anförda betraktar utskottet motionerna 1992/93:U258 (v) yrkande 18,1992/93:Fö318 (v) yrkande 1 och 1992/93:U408 (nyd) yrkandena 1 och 2 sombesvarade.I motion 1992/93:U409 (s) diskuteras en översyn av den svenskautrikespolitiken. I anslutning därtill framförs krav på att en kommissiontillsätts för att granska centrala frågor; framför allt nämns gemensamsäkerhet, biståndet, Östeuropasamarbetet och flyktingpolitiken.Utskottet har i sitt betänkande om u-landsbiståndet (bet.1992/93:UU15) behandlat motsvarande yrkande. Därvid anförde utskottet bl.a.följande.Som framgår av motionsreferatet föreslås både i motion U250 (s) och i U233(v) att en bredare och mer övergripande översyn av biståndet görs som ocksåskall innefatta principiella frågor kring biståndet.Förslaget i U250 (s) om att tillsätta en kommission med syfte att se överSveriges internationella ansvarstagande har ett ännu bredare angreppssättenligt vilket biståndet är en del, och andra delar av förslaget bl.a. berörsäkerhetspolitik och nedrustning, fredsbevarande insatser, allmän FN-politik,Östeuropasamarbetet och flyktingfrågor.Utskottet har -- som nämnts i det föregående -- vid flera tillfällen tidigareställt sig positivt till att analyser och granskningar liksom även merövergripande översyner av biståndet äger rum. Utskottet ställer sig docktveksamt till förslaget i motion U250 (s) om tillsättande av en kommission meddet vida utredningsuppdrag som anges i motionen. Motionärernas förslag innebäratt i stort sett hela den svenska utrikespolitiken skulle bli föremål förgranskning.Med hänvisning till ovan citerade överväganden avvisade utskottet ibetänkande 1992/93:UU15 förslaget om tillsättande av en kommission.Utskottet ifrågasätter också i detta fall det fruktbara i en så bred ansatstill översyn som den som föreslås i den här aktuella motionen.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1992/93:U409 (s) yrkandena 2--3.I motionerna 1992/93:U405 (nyd) och 1992/93:U409 (s) framförs olika yrkandenrörande fredsskapande resp. fredsbevarande styrkor. Även om förslagen i debåda motionerna skiljer sig på en rad punkter sammanfaller centralatankeelement.Vid sitt sammanträde fattade utskottet beslut om attbereda försvarsutskottet tillfälle att avge yttrande över motion 1992/93:U409yrkande 4.I ett enhälligt yttrande av , vilket bifogas dettabetänkande, anförde försvarsutskottet bl.a. följande.Utskottet vill inledningsvis framhålla att har en lång tradition avmedverkan i FN:s fredsbevarande styrkor. Betydelsen av dessa insatser är stor.Utskottet kan konstatera att regeringen givit Överbefälhavaren iuppdrag att redovisa vilka konsekvenser och eventuellakostnadsökningar det innebär att utöka det nuvarande resultatkravet till attomfatta en infanteribataljon om ca 700 personer med flexibilitet avseendeuppgifter och 50 militära observatörer/monitorer. Överbefälhavaren skall vidsamma tillfälle redovisa en plan för uppsättning av ett särskilt förband förbeväpnad eskort- och transporttjänst redan under /94.Utskottet finner att det i liksom i andra länder vidtas åtgärder föratt förbättra beredskapen att medverka i FN:s fredsbefrämjande insatser.Regeringens initiativ har enligt utskottets mening rätt inriktning. Enligt vadutskottet har erfarit kommer mer långsiktiga frågor, såsom det föreslagnaupprättandet av en brigad för frivillig FN-tjänst, att behandlas iförberedelserna inför nästa försvarsbeslut.Utskottet anser att motionärernas syfte i betydande utsträckning kan kommaatt tillgodoses genom de olika åtgärder som vidtas. Något uttalande avriksdagen är därför inte påkallat.Utrikesutskottet konstaterar att det i försvarsutskottets yttrande nämndauppdraget numera genomförts och redovisats.Utöver försvarsutskottets yttrande, till vilket utskottet ansluter sig,önskar utskottet framhålla följande.I en rad europeiska länder diskuteras förslag syftande tillatt öka beredskapen för militärt och civilt deltagande i FN:s och ESK:sfredsbevarande insatser.I har den danska regeringen gått längst genom att besluta ominrättandet av en internationell enhet inom den danska försvarsmakten meduppgift att delta i ett brett spektrum av uppgifter varierande frånfredsbevarande och humanitära operationer till direkta stridsuppgifter. Norskaregeringen föreslår att landets FN-beredskapsstyrka utökas. I harnyligen () en utredning tillsatts för att skyndsamt utarbeta underlagför ett framtida ställningstagande.Utskottet utgår från att svenska överväganden i denna fråga sker medbeaktande av internationella erfarenheter, särskilt sådana som vunnits avövriga nordiska stater. Enligt utskottets uppfattning bör övervägandena omfattainsatser inom såväl FN:s som ESK:s ram.Utskottet noterar att det svenska deltagandet i fredsbevarande insatser sedansenare delen av legat på en tämligen nivå (ca 700--1 000man ).FN:s fredsbevarande operationer har en betydligt störreomfattning än bara . Sålunda ökade antaletsoldater och civilpoliser från 11 500 till 45 000 samt övrig, civil personalfrån 700 till 9 000. Behovet av personal för fredsbevarande operationer m.m.inom FN:s ram kan, åtminstone , förväntas ligga kvar påen betydligt högre nivå än och det tidiga 1990-talet.Den markanta ökningen av de civila inslagen synes hänga samman med attinsatserna numera ofta har en integrerad karaktär. De avser ej sällangenomförande av fredsplaner omfattande t.ex. fria val,infrastrukturuppbyggnad, flyktingrepatriering m.m. Även civila insatser iform av medlings- och observatörsmissioner har ökat i omfattning, särskilt inomramen för ESK.Ett nytt element har också varit militära insatser av tvångskaraktär,beslutade under hänvisning till kapitel VII i . Dessa har hittillsgenomförts av nationella förband, vilka uppträtt utan FN-insignier men enligtmandat från säkerhetsrådet (kriget i , ).Utskottet konstaterar att ESK:s konfliktlösande verksamhet inteomfattat insatser genom militära, fredsbevarande operationer. Detta förhållandekan komma att ändras . ESK är dock förhindrat att tillgripa s.k.fredsframtvingande åtgärder.Överväganden avseende en utökad svensk beredskap att delta med lämpligtutrustade förband -- såsom den föreslagna brigaden för frivillig FN-tjänst samtäven med civil personal i olika typer av fredsbevarande insatser, inom ramenför FN:s eller ESK:s verksamhet -- är av övergripande karaktär. Detta gällerockså förslag om fredsskapande styrkor. Dessa överväganden bör därför främstvärderas i ett långsiktigt perspektiv. Utskottet utgår ifrån att regeringeninleder framtagandet av underlag i form av utrikespolitiska bedömningar så attdessa föreligger inför nästa försvarsbeslut.Därmed får motionerna 1992/93:U409 (s) yrkandena 4--5 samt 1992/93:U405 (nyd)anses besvarade.2 och internationella nedrustningsansträngningar2.1 Fullständigt provstoppsavtalMotionenI motion 1992/93:U404 (s) yrkande 13 begärs att regeringen aktivt arbetar förett stopp för alla kärnvapenprov och för att förhandlingarna omgående inleds omen avtalstext. Det betonas att det är angeläget att förhandlingarna inledsinnan existerande provstoppsmoratorier löper ut.UtskottetUtskottet understryker ånyo att ett fullständigt provstopp är en väsentligoch central nedrustningsfråga. Ett internationellt avtal som förbjuder allakärnsprängningar är ett viktigt medel i icke-spridningsansträngningarna.Utskottet konstaterar att har ägnat stor uppmärksamhetåt försöken att få till stånd ett avtal om fullständigt stopp för allakärnvapenprov (CTBT). Ansträngningarna har koncentrerats tillförhandlingarna vid nedrustningskonferensen i (CD). I juli 1991presenterade i CD ett fullständigt avtalsförslag. Den 18 mars 1993aktualiserade detta förslag men med den betydande skillnaden att allakärnsprängningar, även s.k. fredliga kärnsprängningar, föreslås förbjudna.Sverige var vid höstens generalförsamling i FN, liksom tidigare under en långföljd av år, medförslagsställare till resolutionen om kärnvapenprovstopp.Enligt fördraget om icke-spridning av kärnvapen (NPT) räknas fem stater --, , , och -- som erkändakärnvapenstater. Dessa har samtliga tillverkat och sprängt en kärnladdning före1967. har i detta sammanhang efterträtt . Av övrigastater, som bildats efter , har , Kazakstanoch kärnvapen på sina territorier. tillträdde NPT ifebruari 1993 och väntas följa efter . har hittillsinte velat underteckna fördraget utan kopplat frågan om NPT-tillträde tillandra frågor (främst frågan om ratificering av ). , somtillträdde NPT 1991, har deklarerat att man haft sexkärnladdningar men att dessa nu förstörts. genomförde 1974 en s.k.fredlig kärnsprängning. Denna skedde efter 1967, varför landet inte kan göraanspråk på att vara kärnvapenmakt i NPT:s mening.Fyra av de fem erkända kärnvapenstaterna gör tillfälligauppehåll med sina prov. Den amerikanska kongressen beslöt attinföra ett tillfälligt stopp, ett s.k. moratorium, för alla provsprängningar.Beslutet innebär i korthet att inga amerikanska prov kommer att ske från den 30september 1992 till . Därefter kommer högst 15 prov att få görasmellan och . Av dessa kan ,som gör sina provsprängningar i , få göra tre. Fr.o.m. den 30 september 1996kommer att införa ett permanent och fullständigt provstopp underförutsättning att ingen annan stat genomför en provsprängning efter dettadatum. I sådant fall upphävs det amerikanska provstoppet.Ryssland införde ett ettårigt moratorium, som förlängdes efterdet amerikanska kongressbeslutet och som löper ut som detamerikanska, dvs. i juli 1993.Frankrike deklarerade att inga prov skulle göras . Ibörjan av 1993 förklarade att man inte kommer att göra någraprovsprängningar så länge och tillämpar moratorium.Storbritannien vill ha kvar möjligheten till provsprängningar men tvingas förnärvarande göra uppehåll, eftersom man är beroende av att genomföra eventuellasprängningar i USA.Kina har inte infört något moratorium eller redovisat sina planer. Någonkinesisk provsprängning har inte genomförts sedan införde moratorium.Enligt vad utskottet erfarit avser regeringen att under slutet av innevarandemånad framlägga texten till ett förslag om ett fullständigt stopp för allakärnsprängningar för att därmed, innan moratorierna utlöper, skapa gynnsammastmöjliga förutsättningar för ett igångsättande av förhandlingar.Den tekniska utvecklingen har visat att ett provstopp inte är en fullständiggaranti mot spridning av kärnvapen till nya länder, eller mot attkärnvapenmakterna utvecklar mera sofistikerade vapen. Dagens teknik kan göradet möjligt för ett land att driva ett visst kärnvapenprogram utan attprovspränga. Det faktum att ett land inte företagit en provsprängning ärsåledes inte ett avgörande bevis för att det inte har kärnvapenkapacitet.Därmed får motion 1992/93:U404 (s) yrkande 13 anses besvarad.2.2 Studiet av de miljömässiga konsekvenserna av kärnvapenMotionenI motion 1992/93:U404 (s) yrkande 14 konstateras att FN:s kärnvapenstudie1990 kunde visa på en del medicinska och miljömässiga effekter avkärnvapenproduktion och -prov. bör i FN kräva en oberoendeinternationell vetenskaplig undersökning som djupare granskar kärnvapenprovensmedicinska och miljömässiga konsekvenser.UtskottetSom utskottet understrukit i en rad betänkanden (senast i bet. 1991/92:UU19)är det angeläget att kärnvapenprovens effekter på hälsa och miljö undersöksnoggrant.Sverige deltar aktivt i det arbete som bedrivs inom FN:s ram för attkartlägga effekterna av joniserande strålning från radioaktivt material. Dettaarbete bedrivs framför allt inom ramen för FN:s vetenskapliga kommitté för attstudera effekterna av strålning (UNSCEAR).I det klimat av kärnvapennedrustning som råder synes det bli allt lättareför forskare att få tillgång till material om kärnvapenprovens effekter påhälsa och miljö. Ett första krav måste vara en uppmaning till kärnvapenstaternaatt göra sitt material tillgängligt för internationella organ och forskarevärlden över.Utskottet förutsätter att regeringen aktivt deltar i den fortsattainternationella diskussionen i denna fråga och därvid tar de egna initiativ somenligt regeringens bedömning kan vara motiverade.Därmed får motion 1992/93:U404 (s) yrkande 14 anses besvarad.2.3 Kärnvapen till sjössMotionernaI motion 1992/93:U404 (s) yrkande 16 konstateras att och Sovjetunionendragit tillbaka taktiska kärnvapen från sina fartyg. Detta innebär dock inteatt dessa kärnvapen förstörts, utan de finns tillgängliga i land för eventuellsenare utplacering. Motionärerna menar att tillbakadragandet inte ärtillräckligt, utan att ett förbud mot dessa vapen bör komma till stånd och attde bör förstöras under internationell kontroll. bör verka aktivt fördetta.I motion 1992/93:U406 (v) yrkande 2 föreslås att tar initiativ i ESKtill en överenskommelse om att kärnvapenmakterna skall utfästa sig att ickemedföra kärnvapen vid örlogsbesök i kärnvapenfria länder. I samma motion,yrkande 1, krävs att som sin mening ger regeringen till känna att densom villkor för främmande örlogsbesök bör begära skriftliga garantier för attde gästande fartygen ej är utrustade med kärnvapen.UtskottetI ett antal yrkanden berörs olika aspekter på frågor rörande kärnvapen ochörlogsbesök och förbud mot icke-strategiska kärnvapen till sjöss.Utskottet är av uppfattningen att frågan om sjöburna kärnvapen i alltväsentligt är av global karaktär. Av detta men också av andra skäl kan inte ESKanses vara ett primärt forum för behandling av frågor om medförande avkärnvapen vid örlogsbesök i kärnvapenfria länder.Örlogsbesök i är en del i ett större och viktigt mönster. Militärtutbyte ökar förtroendet mellan länder. Förtroende är ett av deväsentliga elementen i vårt arbete för fred och nedrustning. ärinternationellt vatten, och örlogsbesök från alla länder bör välkomnas så längesvensk lag respekteras. Besöken har av bl.a. dessa anledningar en funktion attfylla i svensk utrikes- och säkerhetspolitik.Utskottet har tidigare, senast i betänkande 1990/91:UU18, haft anledning attpåpeka att det är förbjudet att medföra kärnvapen vid besök i svenska hamnar.Besökande kärnvapenmakter erinras om detta inför varje besök. Utskottetkonstaterade att detta sker med följande formulering: "Det råder generelltförbud att medföra kärnvapen vid besök i . utgår frånatt detta förbud strikt iakttages. "Den besökande staten avkrävs inga garantier. Om emellertid sådana garantierskulle begäras och lämnas, föreligger ingen rätt att inspektera örlogsfartygför att klarlägga det verkliga förhållandet.Regeringen utgår från att gästerna respekterar våra bestämmelser.Utskottet menar att dess tidigare, ovan återgivna överväganden alltjämt ägergiltighet.Som utskottet med tillfredsställelse konstaterade i sitt föregåendebetänkande (bet. 1991/92:UU19) beträffande icke-strategiska kärnvapen tillsjöss, deklarerade president att alla taktiska kärnvapenmed undantag för ett begränsat antal flygburna bomber skulle dras tillbaka ochatt en del av dessa vapen skulle förstöras. president svarade pådet amerikanska initiativet med att deklarera motsvarande åtgärder beträffandede sovjetiska vapnen.Innebörden av de gjorda utfästelserna är att samtliga sjöbaserade taktiskakärnvapen tas bort från fartygen och att de två makternas ytfartyg ochattackubåtar blir kärnvapenfria. Som en följd av den generella amerikanskautfästelsen har den tidigare doktrinen att vare sig bekräfta eller förnekaförekomsten av kärnvapen ombord ej längre aktualitet.Förhandlad rustningskontroll av traditionellt snitt har bedömts vara ensvårframkomlig väg när det gällt just flottstyrkor och kärnvapen. I etttidigare skede har geografiska skillnader mellan pakterna samt de marinastyrkornas globala rörlighet minskat möjligheterna till balanserade åtgärder.Några förslag till verifierbara åtgärder kunde heller inte presenteras.Utfästelserna i president utspel om åtaganden på det området kanmot denna bakgrund ses som en bekräftelse på förändringen i de globalastyrkeförhållandena. Amerikansk, marin kärnvapennedrustning blev möjlig därföratt vapnen inte längre svarade mot något sovjetiskt hot. Det finns nu starkaförhoppningar om fortsatta åtaganden enligt det mönster som etablerats.Ytterligare åtgärder beträffande taktiska kärnvapen, såväl kontroll och säkerhantering som skrotning av vapnen, är föremål för intensivasamtal mellan och företrädare för och andraOSS-stater.Utskottet är av uppfattningen att frågan om kärnvapen och örlogsbesök kommiti ett annat ljus till följd av den pågående utvecklingen mot en minskning avantalet kärnvapen. Utskottet konstaterar mot denna bakgrund att det förnärvarande inte finns särskilda skäl att specifikt driva frågan om ett förbudmot sjöbasering av dessa vapen i internationella fora. Enligt vad utskotteterfarit följer regeringen emellertid noga utvecklingen på området, och densöker därvid särskilt få klarlagt att står fast vid de åtaganden somgjorts av den tidigare sovjetiska regeringen.Därmed får motion 1992/93:U404 (s) yrkande 16 anses besvarad.Utskottet avstyrker motion 1992/93:U406 (v) yrkandena 1 och 2.2.4 Internationella åtgärder mot och kontroll av kärnvapenMotionernaI motion 1992/93:U404 (s) yrkande 18 begärs att regeringen framlägger förslagi FN om olagligförklarande av kärnvapnens användning. Ett sådantinternationellt förbud skulle utgöra bas för vidare kärnvapennedrustning,ledande till fullständigt avskaffande av alla kärnvapen.I motion 1992/93:U404 (s) yrkande 19 påpekas att FN, åren efter andravärldskriget, på initiativ av diskuterade ett förslag om att ställakärnvapnen under internationell kontroll. Avsikten var att förhindra enokontrollerad kärnvapenkapplöpning. Grundtankarna i planen bör nu tas upp tillförnyad diskussion. En början kan göras genom att ett internationelltkärnvapenregister i FN:s regi snabbt upprättas, omfattande alla nationellaarsenaler. Motionärerna begär att regeringen i FN lägger fram ett sådantförslag.UtskottetDet är väsentligt att i sin politik visar respekt för andra staterssäkerhetspolitiska lösningar, på samma sätt som vi förväntar oss att omvärldenvisar respekt för våra säkerhetspolitiska lösningar.Ett förbud mot användning av kärnvapen och den därmed nära sammanhängandefrågan om icke-första-användning har under en lång följd av år stått pådagordningen i internationella nedrustningsfora (bl.a. i FN:sgeneralförsamling) utan att i sak kunna föras framåt. Kärnvapenmakterna har nui stället valt en metod i den kärnvapennedrustning som äntligen inletts,innebärande successiva minskningar i arsenalerna. Utskottet ser det somväsentligt att dessa ansträngningar, som medfört påtagligaframsteg, stöds och uppmuntras.I sitt anförande inför generalförsamlingen vid FN:s 40-årsjubileum togstatsminister upp frågan om bruk av kärnvapen.