bet · GG01UU21 · 1993-03-25 00:00:00 — Detta förhindrar inte att en våldtäkt ändå ide flesta fall skulle kunna betraktas som krigsförbrytelse pågrund av att den innebär tortyr, omänsklig behandling eller svårskada till kropp och hälsa.Enligt vad utskottet erfarit kommer regeringen att verka föratt i eller vid höstens InternationellaRöda Kors-möte få till stånd en resolution resp. ett uttalandemed innebörden att varje våldtäkt, eller systematiseradevåldtäkter, är att betrakta som en krigsförbrytelse iGenèvekonventionens mening.Skulle en krigsförbrytartribunal inrättas med avsikt attställa personer till svars för brott mot den humanitära rätten idet tidigare finns förutsättningarna för att ställade personer som utfört eller beordrat våldtäkterna inför rätta.Det synes enligt ett av förslagen (Corell-gruppens) finnasmöjlighet att vid lagföring tillämpa de existerande, nationellalagarna.Enligt vad utskottet inhämtat behandlas ett utkast tilldeklaration om våld mot kvinnor vid det pågående ()mötet med FN:s kvinnokommission. Avsikten är att deklarationenskall antas av hösten 1993.Med tanke dels på att kvinnodiskrimineringskonventionensövervakningskommitté (), genom rekommendation 12,själv anser att olika former av våld mot kvinnor ryms inomkvinnodiskrimineringskonventionen (), dels påatt ingen konventionsstat haft invändningar mot detta synsättfinns det, enligt utskottets uppfattning, skäl att befara attett förslag om en konvention rörande våld mot kvinnor snarareurholkar än förstärker . Till detta kommer attöver hälften av konventionsstaterna rapporterar tillkommittén om situationen på området. Enligt utskottets meningbör regeringen i stället aktivt verka för att deklarationenantas och senast till världskvinnokonferensen 1995.Med det anförda får motion 1992/93:U627 (s) yrkandena 1, 2 och5, motion 1992/93:U628 (s) yrkandena 9, 10 och 12, motion1992/93:U640 (fp) yrkande 3, motion 1992/93:U652 (fp) samtmotion 1992/93:A811 (c) yrkande 7 anses besvarade.Utskottet delar motionärernas (motion U648) oro överutvecklingen i Kosovo (Kosova) och konstaterar att Sverigevarit en av de drivande krafterna bakom ESK:s beslut attförstärka ESK-missionen i området. Utskottet noterar att Sverigestöder förslaget att stationera fredsbevarande styrkor där. Endylik utplacering kräver dock medgivande av stationeringslandet,dvs. i detta fall . Mot denna bakgrund utgårutskottet från att regeringen fortlöpande följer möjligheternatill en utplacering av fredsbevarande styrkor.Utskottet konstaterar vidare att i likhet med mångaandra stater fördömt det serbiska förtrycket av den albanskamajoriteten i Kosovo. Den har uppmanatSerbien att engagera sig i en dialog som syftar till ömsesidigförståelse och respekt. har också uttryckt förhoppningenatt demokratiska val med deltagande från alla befolkningsgrupperi området kommer till stånd i Kosovo.Utskottet konstaterar även att ställt sig helt bakomden Internationella konferensen om det tidigare ,vars arbete bl.a. syftar till att återge Kosovo någon typ avautonom status.I likhet med motionärerna konstaterar utskottet att de kravsom från svensk sida anges som nödvändiga för erkännandet av enny stat (ett folk, ett territorium och en regering som effektivtutövar kontrollen över territoriet) inte är uppfyllda vad avserKosovo.Med det anförda får motion 1992/93:U648 yrkandena 1--3 ansesbesvarad.Frågan om erkännande av det område som utgjorde republikenMakedonien inom det tidigare behandlas avvärldssamfundet i ett brett internationellt sammanhang.Vid i , vilket ägde rum isamband med att flertalet EG-stater hade påbörjat processen medatt ratificera , kom man överens om atterkänna området som självständig stat under något namn som ejinnehöll ordet "".Från grekisk sida har man framfört argument med innebörden attnamnet "" är så starkt förknippat med Greklandshistoria att det inte kan användas som namn på en annan stat.Man har också hävdat att utnyttjandet av namnet "" iandra sammanhang måste tolkas som uttryck för tankar,ursprungligen härstammande , på ett större"", omfattande delar av , och dettidigare Jugoslavien.Ledarna i har med emfas förnekat att så skulle varafallet, och de har genomfört konstitutionella förändringar föratt ytterligare klargöra att man inte har några territoriellaanspråk på omkringliggande stater.Samtidigt pågår en process i FN för att pröva republikensansökan om medlemskap i världsorganisationen. De tre EG-staternai säkerhetsrådet (, och ) hardärvid föreslagit att rådet skall rekommendera medlemskapsamtidigt som det noterar att namnfrågan är omstridd. Somtemporärt namn, till dess att namnfrågan definitivt avgjorts,föreslås "the former Yugoslav republic of " ().I anledning av motion U651 (fp) avseende erkännande avMakedonien konstaterar utskottet att det område som utgjorderepubliken inom det tidigare nu uppfyllerde tre traditionella folkrättsliga krav som ställs förinternationellt erkännande som stat, nämligen ett folk, ettterritorium och en regering som effektivt utövar kontrollen överterritoriet. Utskottet utgår därför från att kommer atterkänna republiken har erfarit att -- om säkerhetsrådetrekommenderar medlemskap -- i generalförsamlingen avser röstaför medlemskap i för den tidigare jugoslaviska delrepublikenMakedonien. Detta är i så fall liktydigt med ett svenskterkännande.De nordiska staterna har, med säkerhetsrådets resolution 795(1992) som grund, beslutat sända en gemensam styrka av bataljonsstorlek till det område som utgjorde republiken inomdet tidigare . Det är första gången som FN placerarut fredsbevarande styrkor för att söka hindra att konfliktbryter ut i ett nytt område. Eftersom den nuvarande osäkerheteni erkännandefrågan inte befrämjar stabiliteten i regionen,bedöms det därför också av detta skäl som önskvärt att en snarlösning uppnås. beträffande åtgärder mot Serbien-Montenegroatt förklarar motion 1992/93:U636 besvarad med vadutskottet anfört,2. beträffande våld mot kvinnoratt förklarar motion 1992/93:U627 yrkandena 1, 2 och5, motion 1992/93:U628 yrkandena 9, 10 och 12, motion1992/93:U640 yrkande 3, motion 1992/93:U652 samt motion1992/93:A811 yrkande 7 besvarade med vad utskottet anfört,3. beträffande svenskt agerande avseende Kosovoatt förklarar motion 1992/93:U648 yrkandena 1--3besvarad med vad utskottet anfört,4. beträffande erkännande av Makedonienatt förklarar motion 1992/93:U651 besvarad med vadutskottet anfört.Stockholm den 25 mars 1993På utrikesutskottets vägnarPierre SchoriI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (nyd), (), (), KristinaSvensson (s), (), (), IngbrittIrhammar (c) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Ratificering av konventionen om avskaffande av all slagsdiskriminering av kvinnor (Convention on the Elimination of allForms of Discrimination Against Women, CEDAW) per offentliga utfrågning om situationen i detforna torsdagen den 12 november 1992Bilaga 2Daniel Tarschys, ordförande: Jag ber att få hälsa er allavälkomna till det här öppna utskottssammanträdet medutrikesutskottet.För första gången sedan pågår i ettregelrätt krig. Syftet med dagens sammanträde är att fördjupavåra kunskaper om den här utomordentligt tragiska konflikten. Vivill lära oss mera om konflikten för att därav också draslutsatser om vad vi kan göra som nation -- enskilt, direkt ochmed hjälp av internationella organisationer -- för att bidratill konfliktens lösning och för att lindra det oerhörda lidandesom folket i de drabbade områdena utstår.Vi är mycket glada över att få hjälp av ett stortantal experter från olika håll som kan bidra med sina kunskaper.Vi börjar med en bakgrundsteckning. Därefter går vi in på ettmera historiskt/kulturellt perspektiv. Vi täcker in detinternationella samfundets reaktioner, och slutligen går vi inpå flyktingproblemet som det avtecknar sig på platsen och iövriga länder i , inkl. inleder med att tecknabakgrunden.1. BakgrundHans Magnusson: Ärade utskottsordförande och äradeledamöter! Jag kommer att inleda med en kortfattad politisk ochallmän lägesrapport. Eftersom vi under nästa punkt pådagordningen får höra mer om den historiska och kulturellabakgrunden till konflikten, skall jag här nöja mig med någrakorta konstateranden när det gäller den i tiden närmast liggandeförhistorien och sedan gå in på dagsläget.Vi kan alla erinra oss de pessimistiska spådomarna omJugoslaviens överlevnadsmöjligheter i samband med Titos död1980.Anledningarna till att landet kunde hållas ihop i ytterligaredrygt ligger troligen främst på två plan. Det ena är attrepublikerna konstitution redan hade beviljats rättstor autonomi, så att centralmakten var relativt svag -- även omman inte får blunda för den starka serbiska dominansen inomkrigsmakt och polis. hade, som vi alla vet,kommunistförbundet den politiska makten i hela landet.Det andra planet har att göra med Jaltaöverenskommelsen ochförhållandet mellan öst och väst. Varken eller Sovjetunionenskulle ha accepterat en förändring av status quo i Jugoslavienunder det . började dessafaktorer att undermineras. Detta berodde på allt starkarenationalistiska strävanden i flera republiker. Till en börjanvar det i Kosovo, därefter i -- där vid detlaget hade kommit till makten --, senare också i ochSlovenien -- där man nog oroades av att 1990 upphävdeKosovos och autonoma status. En annan bakomliggandeorsak var perestrojkan i och upplösningen av detkommunistiska blocket.Jag vill också erinra om förekomsten av planer på ettStorserbien utarbetade i den serbiska vetenskapsakademiensmemorandum 1985. Många anser att de planerna nu håller på attförverkligas.Några år senare, våren och , skärptes lägetbetydligt. Ordkriget mellan och trappades upp. konstitution i hade berövat serberna deras statussom nation och förvandlat dem till minoritet. Dessutom hade dekroatiska myndigheterna börjat reducera den serbiskaöverrepresentationen inom viktiga samhällsfunktioner. I Zagrebmenar man dock att var berett att beakta den serbiskabefolkningens bekymmer och ge områden med serbisk majoritet rättlångtgående autonomi. Icke desto mindre förklarade sig fleraserbiska regioner i självständiga och satte upp egnamilitära förband. Innan det utbröt mer omfattande strider iKroatien kom dock att förklarasig självständigt. Den federala armén grep in, och striderpågick ungefär varefter trupperna successivt drog sigtillbaka. Därefter har det i stort sett varit lugnt iSlovenien.Det var , sommaren och , de federalajugoslaviska organen bröt samman och även presidentrådet, dethögsta beslutande organet, upphörde att fungera.Västvärlden stödde dock, i stort sett, in i det sista ett enatJugoslavien, trots att sönderfallet började te sig alltmeroundvikligt. Man kan spekulera i om mer resoluta ingripandenfrån väst 1991 hade kunnat förhindra den tragedi som senare komatt utspela sig. Jag tror att det är omöjligt att avge ettsäkert omdöme härvidlag. Vi vet dock att endast bräckligalösningar nåddes när det internationella samfundet väl satte instörre ansträngningar.Jag berör inte närmare här den fortsatta utvecklingen iKroatien , mer än att jag vill erinra om attden vapenvila, den femtonde i ordningen, som undertecknades den2 januari , visat sig någorlunda hållfast.I och med att och brutit sig loss frånJugoslavien och vunnit internationellt erkännande, var det välegentligen endast en tidsfråga innan skulleförklara sig självständigt. Om det var något experterna hadevarnat för så var det de utomordentligt små utsikterna för ettsjälvständigt, sammanhållet . Muslimernautgör av republikens befolkning, är serber och ärkroater. Till skillnad från i är dock folkgruppernautspridda över hela republiken och lever i stor utsträckning iblandade områden. Att dela upp Bosnien i t.ex. kantoner efterschweizisk modell med utgångspunkt för hur befolkningen bodde ivåras var därför en praktiskt taget ogenomförbar uppgift. Hursom helst kan man fråga sig om serberna under någraförhållanden, efter striderna i , skulle ha varitberedda att leva i en stat som inte på något sätt var förenadmed eller kopplad till Serbien.Det är också svårt att säga om de muslimska ledarna iBosnien verkligen trodde att självständighet skulle gå attförverkliga med bibehållen territoriell integritet. Kanskeöverskattade de omvärldens möjligheter att förhindra en tragedi.Så till dagsläget med några framåtblickande kommentarer.Först och främst läget i . Allmänt sett kandetta beskrivas som dramatiskt -- kanske katastrofalt om man serpå det från humanitär utgångspunkt. Man beräknar att nära 3miljoner människor, dvs. av befolkningen, förnärvarande är direkt berörda, antingen som flyktingar eller sommer eller mindre belägrade och utsatta för beskjutning istäderna. Tiotusentals människor befinner sig under mycket svåraförhållanden i läger. Ett antal krigsfångar har dock fått lämnalägren, men det gäller att hitta en för de kvarvarande.Den senaste veckan har läget dramatiserats ytterligare, sedanbosnisk-serbiska styrkor erövrat staden i centralaBosnien. Därifrån har flyktingar begett sig till bl.a. Travnik,som mycket väl kan vara nästa mål för de serbiska styrkorna.Läget har förvärrats av att stoppar flyktingar vidgränsen och endast är berett att släppa in dem om de garanteratsuppehållstillstånd i annat land.FN-styrkorna i , UNPROFOR, tvingas tyvärr också attvisa tillbaka flyktingar eftersom det inte är möjligt att släppain dem i de av FN skyddade områdena i . Om inte deinternationella hjälpansträngningarna utökas kan man räkna medatt tusentals människor dukar . Även i ärläget alltmer desperat, och de bosniska myndigheterna ser integärna att stadsborna flyr -- detta i syfte att hålla moralenuppe. FN-styrkorna, i sin tur, drar sig för att uppmuntra tilletnisk rening. I Röda korsets regi är dock 6000 personer understora svårigheter på väg att lämna staden.Man kan dock konstatera att flyg- och landtransporter avhumanitära förnödenheter till fungerar av och tillsedan även vägen --öppnats. Hur länge vet maninte. Ideliga avbrott förekommer. Det tycks ligga i alla partersintresse att först ge klartecken till hjälpsändningar men sedansätta stopp för dem så att hjälpbehoven aldrig kan tillgodosesfullt ut.Grova, massiva kränkningar av de mänskliga rättigheternafortsätter, liksom de etniska utrensningarna. Debosnisk-serbiska styrkorna tycks vara nära sitt mål att upprättaetniskt rena områden. beräknas serberna behärska minst tvåtredjedelar av territoriet. Bosniska serber och serber i Krajinai -- ett område som ligger väster om -- har gemensamt utropat en stat. De kroatiska styrkornakontrollerar i sin tur , medan bosnisk-muslimska styrkorär instängda i större städer och områden i samti en ficka i den nordvästligaste delen kring staden senare tid har det funnits tecken på att den kroatisk-muslimska alliansen knakar i fogarna. På de flesta håll bekämpardenna gemensamt serbiska styrkor, medan det på andra håll haruppstått sammandrabbningar mellan kroater och muslimer. Det kanfinnas flera förklaringar. Somliga tror på en serbisk-kroatiskuppgörelse om uppdelning av . De nationellagrupperna skulle då vilja kapa åt sig så stora områden sommöjligt inför en politisk uppgörelse. Det kan även varaextremistiska grupper på båda sidor som ligger bakom. En teoriär att det hela också kan vara förknippat med presidentskifteti . Enligt gällanderotationsordning skall den nuvarande presidenten, som är ,ersättas av en kroat. förnekar dessa anklagelser ochmedger bara att extremistiska grupper har slagits medmuslimerna. Som vi vet har också erkäntBosnien-Hercegovina som stat.De internationella fredsansträngningarna fortsätter, främstinom ramen för , vilket vi kommer att få höramera om sedan. Många överenskommelser har uppnåtts, men färrehar hållits. Vad som fungerar är att flyg som utnyttjas för attstödja Bosnienserberna kan genomföra anfall sedan FNinfört flygförbud över hela Bosnien-Hercegovina.En överenskommen insamling av tunga vapen har genomförts högstofullständigt. Vad som framöver kan krävas är att upprättaskyddszoner för den utsatta befolkningen och flyktingar, ettförsök att uppnå eldupphör med början kring , endemilitarisering samt att garantera fri lejd för alla humanitäratransporter. Det sista har uppdragits åt FN-trupper, förnärvarande 6000 från huvudsakligen NATO-länder, som håller påatt utplaceras. På måste man naturligtvis garanteraatt flyktingarna tillåts återvända.De nya FN-styrkorna har dock en mycket svår uppgift och harredan beskjutits. En vapenvila framförhandlad inom ramen förGenèvekonferensen trädde i kraft . Men det återstår att seom den håller. Utsikterna är väl inte så goda.Förslag har också framlagts om en ny konstitution förBosnien-Hercegovina, enligt vilken landet skulle uppdelas i ettantal självstyrande områden under en federal regering. Dessaområden skall i princip inte följa etniska gränser. SåvälRestjugoslavien som president har i princip uttalatsig för detta förslag, men de bosniska serberna vill ha etnisktrena kantoner eller en självständig bosnisk-serbisk stat mednära anknytning till Serbien.Jag går vidare till Kroatien.Sedan vapenvilan undertecknades i början av detta år har det iKroatien inte förekommit mer omfattande strider. Detta betyderdock inte att det har varit helt fritt från skärmytslingar elleratt problemen skulle vara lösta. 14000 FN-soldater, UNPROFOR,finns utplacerade i fyra sektorer.Sektor öst omfattar östra delen av på gränsen tillVojvodina, bl.a. staden . Förhållandena här betecknas somde besvärligaste med mord, överfall, våldtäkter ochterroristangrepp.Sektor syd ligger längst i söder väster om , provinsenKrajina. Även här beskrivs läget som mycket instabilt ochsvårlöst.Situationen är något bättre i sektorerna väst och nord, där FNlyckats inleda några smärre förtroendeskapande åtgärder.Bland de problem som uppstått kan nämnas brott mot eldupphör,försenad demobilisering av militära förband, t.ex. har 16000soldater tillhöriga jugoslaviska armén helt enkelt omvandlatstill specialpolisstyrkor med bibehållen beväpning. Detförekommer terroristhandlingar och fortsatta hot om etniskrensning samt desinformation från båda sidor. Från kroatisk sidaföreligger ett mycket starkt tryck om att flyktingar skall fååtervända till de nu serbisk- och FN-kontrollerade områdena. Manhotar med att ej förlänga UNPROFOR:s mandat när det löper ut islutet av om inte FN kan ordna så att detta sker.I de s.k. skära zonerna, dvs. områden i anslutning till deFN-kontrollerade sektorerna, som tidigare kontrollerats avjugoslaviska armén, finns en stor serbisk befolkning, och därhar FN lyckats upprätta i någon utsträckning gemensammakommissioner för återställande av den kroatiska regeringensauktoritet. Vissa smärre positiva åtgärder har man lyckatsgenomföra.Det finns också framsteg att rapportera i förhållandet mellanKroatien och det f.d. . Presidenterna ochCosic har träffats och kommit överens om principerför de bilaterala relationerna. De har också enats om attupprätta representationskontor i och , att öppnamotorvägen mellan de två huvudstäderna -- ett första försökstoppades dock av serbiska milisförband -- samt att upprätta enmellanstatlig kommitté för reglering av problem. Ettjugoslaviskt erkännande av torde dock dröja till eftervalet . Det kan understrykas att den kroatiskaregeringen är fast besluten att återta alla erövrade områden iKroatien. Eftersom Krajinaserberna inte torde vara beredda attge upp sina områden, kan man fråga sig hur serbisk ochjugoslavisk militär kommer att agera.Det finns ytterligare en positiv händelse, nämligen attjugoslaviska armén har utrymt Prevlakahalvön söder om är en halvö varifrån man kan kontrollera inloppet tillKotorbukten i . Där finns nu en FN-trupp.Läget i och Serbien-Montenegropräglas av fortsatt maktkamp mellan å ena sidan Serbienspresident och å den andra sidan federale presidentenCosic resp. premiärministern . Panic har klarat tvåmisstroendeomröstningar. Den senaste med endast en röstsmarginal -- tack vare stöd från . Problemet för denfrån inlånade Panic är att han saknar egen maktbas och ejkontrollerar media. Han är populär huvudsakligen i ochde större städerna, medan behärskar landsbygden. Desenaste dagarna har president något distanserat sig frånPanic, möjligen är det taktiskt.Det tycks nu bli val såväl i som federaltden . Ingen kandidat har ännu meddelat officiellt atthan ställer upp, men detta torde vara sista chansen för Panicatt vinna överhanden. Oppositionen är dock rätt splittrad. Isyfte att stärka sin position reser Panic runt i olika länderför att få stöd och för att få sanktionerna uppmjukade.Gensvaret är något försiktigt, och frågan är vilken verkan ettlättande på sanktionerna skulle få. har dessasanktioner fått en alltmer kännbar effekt. Många företag tvingasinställa produktionen och arbetslösheten stiger brant. Pålandsbygden klarar man sig dock bättre.Som bekant finns det varningar för inbördeskrig i Storserbienom motsättningarna mellan de två politiska huvudgrupperingarnadrivs till ett avgörande.Jag vill också erinra om att Restjugoslavien, dvs. denfederala , ej tillåts delta i FN:sarbete , då någon automatisk succession tillJugoslavien ej medgivits, samt att Belgradregeringen harsuspenderats från ESK.Några ord om Kosovo, som många betecknar som den potentielltallvarligaste krishärden. Om ett väpnat uppror äger rum här kanlätt en internationalisering av den jugoslaviska konflikten bliföljden. I varje fall torde ett uppror, alternativtintensifierad serbisk repression, leda till massflykt.Kosovoalbanerna är dock inte väl beväpnade och den serbisk-jugoslaviska övermakten massiv.Kosovo, med albaner, är ju en autonom republikinom , men 1990 suspenderades Kosovos autonoma status ochhård kontroll från infördes. Kosovo bojkottade defederala och serbiska valen , men i stället genomfördesinofficiella val som ej godkändes av , i vilka Rugova,ledare för demokratiska förbund, valdes till president.Enligt rapportörer utsända av FN förekommer en omfattandediskriminering på utbildningsområdet och arbetsmarknaden --särskilt av lärare och läkare. kräver att serbiskaläroplaner tillämpas, och från kosovoalbansk sida har man svaratmed en bojkott av undervisningen. fungerar högst50% av grundskolorna -- möjligen färre. Kanske 200000 albanerhar lämnat Kosovo . Massmedia är utsatta föromfattande kontroll. Endast några få tidningar på albanskautkommer, och TV har få utsändningar på albanska. Däremotförefaller det som om kosovoalbaner inte inkallastill den jugoslaviska krigsmakten.Den federale premiärministern besökte nyligenhuvudstaden tillsammans med och lovade då att de albanska skolorna åter skulle öppnas samtatt den diskriminerande lagstiftningen skulle upphävas föredecember. Serbiska företrädare i Kosovo hävdar dock att dettautgör en intern serbisk angelägenhet, inte en federal, ochhittills har några nämnvärda lättnader ej genomförts.Kosovoalbanerna, i första hand president och hansparti, vill att Kosovo skall bli en neutral självständig stat,alternativt ett FN-protektorat. Som ett första steg skallsjälvstyret enligt författning återinföras. De sägsockså vara för en förhandlingslösning men har inte bestämt om deskall delta i valen . Svårigheten att få tillstånd en dialog ligger icke minst i att Belgradmyndigheternakräver att den sker inom ramen för konstitution från1990.Slutligen några ord om den andra autonoma republiken iSerbien, , som gränsar mot . Där bor serber,kroater och ungrare. Läget är här bättre än i Kroatien.Men ett stort antal serbiska flyktingar ökar trycket på andraetniska minoriteter. Kroater, liksom ungrare och slovaker,känner sig pressade att lämna . Man kan tala om en"mjukare" form av etnisk rensning och en förstärkt serbiskkontroll av utbildningssystemet och massmedia.Sandjak utgör ett område som ligger på båda sidor om gränsenmellan och . Där bor en stor andel muslimeroch en hel del turkar. Flera våldsamma incidenter har inträffat,och muslimerna, som känner sig befryndade med trosbröderna iBosnien, upplever sig som hotade av serberna ochmontenegreninerna. De lokala myndigheterna vill dock tona nedproblemen.