bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Men jag vet att resultatet var, att dettaönskemål fördes fram av den polska regeringen. Om vi inte hadenappat då, undrar jag verkligen om något annat företag i ordern. Snarare tror jag att ordern gått till något annatland.Ylva : Med erfarenhet har välLena upplevt att mottagarländerna ärganska tacksamma för tips om hur de kan få ut mer av sinabiståndspengar, exempelvis genom konkurrensupphandling, ellerhur?Lena : Det är något som vi framhåller och somockså låg i BITS hantering av detta. Man skall komma ihåg attBITS beslut, och det trepartskontrakt som upprättades mellan densvenska och den polska samarbetsparten och BITS, är ämnat att fåut så mycket som möjligt av pengarna.Ylva : Tycker att det hadevarit rimligare med en konkurrensupphandling, dvs. att man gåtttill väga på ett mer vanligt sätt?Lena : I den här situationen förstod jag attdet var direktupphandling som gällde. Det fanns från polsk sidaingen annan önskan, vilket i biståndssammanhang inte alls ärovanligt. För mig var det här ingen stor fråga.Thage G : Anser att ni fickbereda ärendet på ett självständigt sätt innan ärendet föredrogsi regeringen?Lena : Ja.Thage G : Framförde BITS direktör några klagomåltill att dåvarande finansminister lade sig i ärendet?Lena : Nej.Thage G : Tyckte medarbetare påU-avdelningen att dåvarande finansminister ladesig i ärendet?Lena : Nej, man tyckte inte att han lade sig iärendet. Men man noterade att han var positivt intresserad ochengagerad.Thage G : Fanns det någon irritation på LenaHjelm-Walléns departement med anledning av detta?Lena : Nej, men däremot uppstod vissirritation när vi fick klart för oss att det förekommitskriftväxling direkt mellan svenska ambassaden ochFinansdepartementet, utan att vi hade fått ta del av den.Det felet -- om det betraktas som fel -- var i så fall inteFinansdepartementets utan den svenska ambassadens.Thage G : Hade ni någon direktkontakt medambassadör i det här ärendet?Lena : Vi hade ingen kontakt efter maj månad,då jag var på besök där.Thage G : Efter gemensam beredning med berördadepartement, förde ni upp ärendet till allmän beredning ellertill lunchberedning, för diskussion i regeringen?Lena : Tyvärr måste jag erkänna att jag inteminns det. Men någon allmän beredning var det inte fråga om.Huruvida det förekom en lunchberedning eller om jag endastinformerade regeringen i samband med att beslut fattades iärendet kan jag inte med bestämdhet uttala mig om.Thage G : sade att denbeslutsprocedur som valdes senare visade sig bli vanlig både iden dåvarande och i den nuvarande regeringen. Kan något förtydliga vad menar meddet uttalandet.Lena : Det är vanligt med direktupphandling ibiståndssammanhang. Mycket bygger på förtroende mellan parterna.Man måste lyssna på mottagarlandets åsikt. De vill ibland ha ettspecifikt företag eller en specifik person -- de önskar ingetannat. Det är alltid en avvägningsfråga hur den situationenskall hanteras. Förhållandevis ofta blir det direktupphandling.Det är min erfarenhet som minister.Jag har noterat att den nuvarande regeringen tydligen ganskaofta -- oftare än vad jag var med om -- gör direktupphandlingar.Thage G : Den beredningsprocess som ni valde harsedan blivit vanlig i biståndssammanhang?Lena : Den tycks i alla fall vara vanlig justnu. Just sådana uppdrag om studier ges till personer direkt avregeringen utan att det har förekommit konkurrensupphandling.Thage G : Jag får förtydliga min fråga. Det somvar ovanligt då är vanligt nu?Lena : Jag har inte systematiskt följtbiståndsområdet sedan jag lämnade det arbetet. Men jag harsnubblat över en del ärenden där jag har blivit förvånad överatt man inte har använt sig av konkurrensupphandling där dethade varit naturligt.Bengt : När vi behandlade dessa frågor för förstagången i budgetsammanhang var presentationen avinriktningen av verksamheten något oklar. I betänkandet frånutrikesutskottet sades det att de planeradeinsatserna i och skulle representera en betoningav miljöskydd, utbildning och kunskapsöverföring -- somefterlyses av flera motionärer i . Det gällde attinrikta sig på att stärka mottagarlandets förmåga att över huvudtaget göra ekonomiska kalkyler och rationella värderingar.Vidare hade man gett BITS i uppdrag att planera biståndet tillPolen. BITS föreslog en beredningsplan, som regeringenfastställde. Där betonades återigen kraftigt miljösamarbetet.Dessutom betonades det att på utbildningsområdet skulle mansyssla med förvaltningsutveckling, företagsledningindustriutveckling och finansiering av bankväsendet.Mot bakgrund av dessa allmänna ställningstaganden som delsriksdagen, dels regeringen har gjort, gör du den bedömningen attjust detta projekt med ABoch NLK-Celpap passar in i dessa målsättningar?Lena : Jag gör bedömningen att det passar in isåväl miljöinriktningen på det vi önskade av samarbetet somnaturligtvis i tillväxtperspektivet. Det handlade också om attfå i gång industrin på ett sätt att den gav resurser till Polen.Bengt : I det avtal du skrev på med den polskaregeringen skulle motparten på den polska sidan varaministeriet för miljöskydd, nationella resurser ochskogsnäringen och den nationella fonden för miljöskydd. Dessutomvar det ministern för nationell utbildning. Du anser att detprojekt som sedan genomfördes passar in i det avtal som skrevs imaj 1990?Lena : Ja.Bertil Fiskesjö: När den här frågan hamnade på ditt bordoch blev, enligt din terminologi, ett ärende, kände du till attdet fanns andra svenska företag i som hade arbetat längemed liknande frågor?Lena : Jag kände till att hadevarit där.Bertil Fiskesjö: Men du reflekterade inte över att dekunde ha varit en intressant partner för de svenska och polskaregeringarna i det här sammanhanget?Lena : Det finns ofta flera olika upplägg avprojekt och flera företag inblandade när ett land visarintresse. Sedan bestämmer man sig för någon. Jag ägnade dettainte så mycket övervägande. Det påtagliga för mig var snarareatt andra länders intressenter låg väl till för att komma ifråga för studien, och många länder visade ett stort intresse avatt få ta del av den.Bertil Fiskesjö: Kände du till av rapporter frånambassadör att han hade lagt ner mycket energi på atthjälpa fram och Spin-Off i ?Lena : Jag kände inte till det från någrarapporter. Jag hade inte läst några rapporter från honom i dendelen.Bertil Fiskesjö: Du fick ingen rapport från ambassadörÖberg om att de sedan plötsligt fördes åt sidan till förmån förBjörn ?Lena : Nej.Bertil Fiskesjö: Det kom alltså ingen redovisning till dinavdelning på UD från vår svenska ambassad om att det hade kunnatgå att hitta andra svenska företag som hade kunnat klarauppgifterna?Lena : I den mån information mera i detalj omdessa företag har givits till U-avdelningen vet jag inte. Menrapporterna som kom från ambassadör fickjag inte del av. Dem fick jag tillägna mig först senare.Bertil Fiskesjö: Kände du till något om t.ex.Scandiaconsults framgångsrika arbete i andra östeuropeiskaländer?Lena : Jag är osäker på om jag gjorde det justdå. Jag kände mer från u-världen än frånÖsteuropa.Bertil Fiskesjö: Du kände inte till att dåhade fått ett mycket omfattande och betydelsefullt uppdrag iUngern i konkurrens med internationella företag?Lena : Jag vet ju det . Men jag kan intesäga att när detta var aktuellt i augusti-90 att jag då hade denkännedomen. Det minns jag inte.Bertil Fiskesjö: Några alternativ till således aldrig dig?Lena : Jag svarade på ett önskemål uttryckt avden polska regeringen. Därför handlade jag inte frågan på detsättet att jag jämförde olika svenska företag i sammanhanget.Bertil Fiskesjö: Du kunde inte dra slutsatsen att denomständigheten att den polska regeringen fastnade för BjörnWahlström egentligen berodde på att polackerna trodde att loppetvar kört från svensk sida, dvs. att det var somhade regeringens uppbackning redan innan något avtal varskrivet?Lena : Jag hade ingen anledning att tro någotsådant.Bertil Fiskesjö: De meddelanden av olika slag som gicktill finansministern från ambassadör , vidarebefordrades detill UD och till dig?Lena : Nej, det var det som inte skeddeunder sommaren. Jag kan föreställa mig att flera ministraragerar så att när de får sig tillsänt sådant som är "personligtför" är det ett uttryck för att det är för den ministern. Det ärmöjligt att det är vanligt att man gör så. Jag kan inte uttalamig om hur olika ministrar gör. Vi fick inte del av dessameddelanden.Bertil Fiskesjö: Skulle inte alla handlingar som tillhördeett ärende föras till akten, dvs. samlas på ett ställe?Lena : Vi hade ingen akt på detta. Det blevinte något ärende förrän . Då var det naturligt attsamla in det material som fanns och som till äventyrs fanns ävenpå andra departement. I varje fall att få in kunskap om det somsedan kunde föredras för mig och för regeringen i sin helhet.Bertil Fiskesjö: Slutligen har vi frågan om uppdraget tillBITS. Det var väl egentligen -- det är väl också din uppfattning-- bara ett uppdrag att verkställa ett beslut som regeringenredan hade fattat?Lena : Jag ber KU:s ledamöter att skilja pådet som är det principiella i beslutet. Det är i och för sig ettuppdrag att bereda ett ärende. Allt som har att göra medvillkor, upplägg, kostnader osv. är det vanligamyndighetsansvaret. Det var precis som vanligt.Det ovanliga i sammanhanget var att det bilades ett protokollfrån ett möte mellan en representant för den polska regeringenoch en för den . Man uttalade där direktvilket företag som skulle komma i fråga. Det skedde på begäranav den polska regeringen -- som det står i protokollet.Företaget som sådant skulle BITS inte ifrågasätta, men välallt det som hade med villkoren i övrigt att göra. Det ärviktigt att veta att det är fråga om två delar och ha klart försig vilket beredningsansvar som BITS fick av regeringen.Simon Liliedahl: En av orsakerna till varför vi sitter härär att Celpap gick i konkurs och inte kunde fullfölja sinaåtaganden. När blev du informerad om att Celpap var ett bolag påobestånd?Lena : Jag minns inte när jag blev informeradom det. Det var ju inte något som jag kunde göra något särskiltmycket åt. I den delen var det helt och hållet BITS ärende somde fick hantera så att det gick att få fram de rapporter somfortfarande saknades.Jag är alldeles säker på att jag inte fick någon informationom Celpap innan det stod något i tidningarna.Simon Liliedahl: Kände du till att när BITS skullegodkänna fas B, rådde det stor tveksamhet om lämpligheten i fasB? BITS egen konsult förordade inte detta.Lena : I det läget var det, återigen, ettärende för BITS, inte för regeringen. Där har jag inga närmaredetaljer.Simon Liliedahl: Det var fråga om stora pengar, 22miljoner kronor, som skulle betalas ut i fas B och som kändes ibiståndsbudgeten. Du visste inget om detta?Lena : Om BITS har varit tveksamma över någothar den naturliga gången varit att överlämna ärendet tillregeringen för ett slutligt ställningstagande. Så skedde inte.Hans Göran : Det har från flera håll framförtskritik om att det var en viss brådska i handläggningen avärendet. Å andra sidan har det också sagts att det var enfördel.Var vice minister inställd på att ett avtal skulleundertecknas när han kom hit? Eller hade det gått att uppskjutadet för att skaffa sig ännu meraunderlag?Lena : Min allmänna bild av detta var attunder augusti månad var den polska regeringen mycket mån om attvi snabbt skulle komma till skott. Det var ett begynnandemissnöje att det inte fattades några beslut om större projekt.Administrationen arbetar långsamt i . Jag tror att det varderas utgångspunkt att ett ministerbesök skulle skynda på dethela. Dessutom hade jag det skriftliga beskedet, som bifogadestill brevet från Trzeciakowski, att han bemyndigade viceminister att företräda den polska regeringen och skrivaett avtal på området. Det var alldeles klart att det var med denavsikten Kania reste till . Om jag hade omöjliggjortdetta genom att använda mig av en annan beredningsprocess somhade förlängt ärendet, skulle det naturligtvis ha påverkat detsvensk-polska samarbetet menligt. Det var min bedömning.Birger Hagård: Det har sagts från olika håll att när manfick vetskap om det beslut som fattades i regeringen, nämligenatt och Spin-Off inte skulle få vara med, blevman åtskilligt upprörd. Per i Scandiaconsulttalade om att skulle ha avlåtit etttelegram till där han uttryckte att så får man intehandla mot svenska företag.Känner du till något om detta telegram, som i det här falletborde ha nått dig men kanske inte finansministern?Lena : Jag känner inte till det.Birger Hagård: Det har riktats en hel del kritik frånbl.a. departementsrådet , men också från ambassadrådetEmptén i , över handläggningen av ärendet. Har denkritiken nått fram till dina öron?Lena : Jag kan ju läsa tidningar! Det har jagnoterat. Men det har inte förändrat min syn på detta.Birger Hagård: Men kritiken nådde inte fram när den varaktuell i själva handläggningsögonblicket ? Det är iefterhand som du har blivit underkunnig om detta?Lena : Just det. hörde jaginget om detta.Thage G : Vill lägga till någotsom inte har framkommit i frågorna och svaren men som kan habetydelse för KU:s handläggning av frågan?Lena : Jag vill understryka att det i debattenhar verkat som om polackerna i fråga om vår finansiering avskogsindustristudier hade att välja mellan det ena eller detandra svenska företaget. Min bedömning var att det var fråga omman över huvud taget skulle välja ett svenskt företag isammanhanget och att det fanns ett stort intresse från andraländers företag. Det var ett av skälen till att vi faktisktville gå fram ganska snabbt med beslut. Vi blir litet försvenskcentrerade i den här diskussionen och glömmer bort att detfanns en omvärld.Thage G : Jag vill på KU:s vägnar tacka för att ni ville ställa upp och svara på vårafrågor.Konstitutionsutskottet1993-04-16kl. 15.25--17.30Bilaga B 20Offentlig utfrågning av f.d. finansministern regeringens handläggning av svensk hjälp tillskogsindustrin m.m. i PolenThage G : fortsätter konstitutionsutskottetsoffentliga utfrågning i granskningsärende nr 6, dvs. regeringenshandläggning av svensk hjälp till skogsindustrin i Polen.Utfrågningen äger nu rum med förre finansministern,riksdagsledamoten , som jag hälsar välkommen tillKU. kommer att utnyttja sin möjlighet att ge ettinledningsanförande till KU innan vi startar med våra frågor.Varsågod, !Allan : Jag vill först säga att jag sätter mycketstort värde på att för KU få redovisa min roll i det ärende somnu granskas.Jag har varit föremål för en intensivkvällstidningskampanj. Dagens utfrågning är det förstatillfället för mig att få ge min bild, en samlad bild, av minroll och mina insatser i denna fråga.Jag har verkligen sett fram emot att få komma tillkonstitutionsutskottet, få lämna min redogörelse och svara påfrågor.Den som engagerade mig för det polsk-svenskaindustrisamarbetet var . Det gjorde hanlångt innan det nu aktuella ärendet kom upp.Jean-Christophe tog kontakt med mig redan sommaren 1988.Han var hemma i , och han berättade för mig om sin syn påden politiska och ekonomiska utvecklingen i . Han väntadesig att det skulle ske stora förändringar, och han såg attpolackerna hade ett väldigt behov av att modernisera sin slitnaindustri. Han såg som sin uppgift att medverka till att skapakontakter mellan det polska näringslivet och det svenska, mellanpolska myndigheter och svenska myndigheter.Jag var då chef för , och jag hade iett par perioder, och mitten av 80-talet,medverkat dels i tillkomsten av , , dels iomstruktureringen av den svenska stålindustrin. ansåg attde svenska erfarenheterna av att hantera stora omställningar ibasindustrin skulle vara av stort värde för polackerna, när denu tvingades att lägga ner gamla enheter och bygga upp nya.Jag hade känt , och jag hadeföljt hans karriär i UD. Han var en person med starktengagemang, och jag var glad över att kunna hjälpa honom i hansnya uppgifter som ambassadör i . Jag har till dennaredogörelse bifogat ett brev från , som redovisar den typenav kontakter som vi hade på detta stadium. Jag överlämnar dehandlingarna till utskottet.Öberg medverkade till att polska ekonomer, politiker ochjournalister reste till för att studera industriellomstrukturering i en öppen ekonomi. På UD:s uppdrag medverkadejag i seminarier, samtal och intervjuer för att redovisa svenskaerfarenheter. planerade ett större seminarium i ,som vi inte hann genomföra innan jag utsågs tillfinansminister.Jag började mitt arbete i regeringen med att träffaföreträdare för oppositionen, arbetsmarknadens parter, bankeroch näringsliv. Vi diskuterade då de akuta ekonomiska problemeni , överhettningen på arbetsmarknaden,löneförhandlingarna m.m. I många av samtalen diskuterade vi deinternationella frågorna. Näringslivets folk tog ofta uppSveriges förhållande till EG, men också utvecklingen iÖsteuropa. hade fallit , ochdet fanns ett intresse från svenskt näringsliv för vad som nuskulle ske i de nya demokratierna.Som finansminister var jag ansvarig för de internationellafinansiella frågorna. De innefattar bl.a. ochValutafonden. På mitt ansvarsområde pågick internationellaförhandlingar om att bygga upp en europeisk bank föråteruppbyggnad och utveckling. I dessa förhandlingar deltogSverige aktivt. Den företräddes av minstatssekreterare . Förhandlingarna slutfördes påvåren 1990, och en överenskommelse träffades mellan 40 länder omatt bilda , for Reconstruction andDevelopment.Syftet med banken är i första hand att främja den industriellaförnyelsen i Öst- och och att främja samarbetetmed genom att låna ut pengar till projekt där ocksåvästeuropeiska företag satsar kapital.I samband med ordnadesen särskild sammankomst med företrädare för de 40 regeringarnaför att underteckna överenskommelsen. Jag hade som ansvarig fördessa frågor regeringens uppdrag att underteckna avtalet.Det fanns vid en stark optimism införutvecklingen i . Det pågick en stor aktivitet för attfå till stånd samarbetsprojekt mellan öst och väst. Den nyabanken sågs som en hävstång för utvecklingen av det nya privatanäringslivet i de forna planekonomierna.Det var angeläget att också det svenska näringslivet kom ifråga som samarbetspartner. Från det svenska näringslivet visademan ett aktivt intresse för de möjligheter som skulle komma attskapas genom tillkomst. Detta intresse sammanföll i mångafall med en önskan från de nya statsledningarna i Öst- ochCentraleuropa att balansera inflytandet från de störrevästeuropeiska länderna genom att utveckla samarbetet med bl.a.Sverige.Vid en middag , i anslutning till undertecknandet avavtalet, blev jag placerad bredvid den polska regeringensrepresentant, vice utrikesministern . Eftersom jag hadehaft en rad samtal och överläggningar med polska ekonomer ochpolitiker --1989 om omstruktureringen av den polskaindustrin, var detta en naturlig utgångspunkt för våra samtal.Jag redovisade också det intresse som man från den svenskaindustrins sida visade för att medverka i omstruktureringen, ochvi samtalade om hur samarbetet skulle kunna utvecklas. Vidiskuterade vilka olika initiativ som kunde tas för att få desvenska företagen på hög nivå att engagera sig. När det gälldestålindustrin, som den polska regeringen tillmätte stor vikt,ansåg jag, med mina erfarenheter från den svenska stålindustrin,att och dess ordförande , med hanserfarenhet av omstruktureringen av stålindustrin, skulle kunnagöra en viktig insats. Jag hade träffat BjörnSvedberg och , och den senare hade då sagt attsvensk industri borde vara med i och att han själv varberedd att göra en insats.Jag hade , , också en informellöverläggning med den blivande chefen för , ,som då fortfarande var rådgivare åt president . Jagvar mån om att den nya banken inte skulle bli en angelägenhetför de stora länderna, , och , utan atthänsyn också skulle tas till svenska intressen, både när detgällde rekrytering till banken och när det gällde bankenskreditgivning till omstrukturering av industrin i Öst- ochCentraleuropa.Jag ville markera intresse för att aktivt medverka ibankens verksamhet, att den svenska hade avsattsärskilda medel för tekniskt bistånd och att vi fördediskussioner med bl.a. om medverkan i omstruktureringen avstålindustrin.När jag kom tillbaka till ringde jag upp ambassadörJean-Christophe i för att informera honom ochtill honom överlämna de fortsatta kontakterna. Jag informeradeom bankens tillkomst och de beslut vi hade fattat och dekontakter jag hade haft. Jag tog också kontakt medstatssekreterare i UDH för att orientera honomom de samtal jag hade haft med minister och med Öberg.Jag ringde också och informerade honom omsamtalen och att skulle ha de fortsatta kontakterna medden polska regeringen.I den mån som kontakterna skulle komma att utvecklas skullefrågan därmed komma att handläggas av ambassaden och UD. Jagdeltog inte i någon fortsatt beredning, utan följde ärendetgenom den rapportering som jag då och då fick del av frånambassaden. Jag fick också muntlig information av BjörnWahlström. Jag kunde genom dessa rapporter konstatera att fleraandra länder var aktivt engagerade i diskussioner omutvecklingsinsatser. Som exempel kan jag nämna att polskadelegationer från stålindustrin hade besökt bl.a. ochStorbritannien. Jag fick intrycket att andra länder var väl såaktiva som när det gällde att bygga upp de framtidaaffärsförbindelserna. fokuserades det polskaintresset för svensk medverkan alltmer på skogssektorn. Desvenska insatserna inom stålindustrin kom att begränsas tillviss rådgivning inför de uppdrag som tillföll företag ochmyndigheter från andra länder.Nästa gång som jag deltog i behandlingen av ärendet var den 13september 1990. Då fattade regeringen -- på föredragning avbiståndsministern -- beslut om det uppdrag till BITS som ärföremål för granskning. Ärendet gick på gemensam beredning påtjänstemannanivå mellan berörda departement. Jag fick i förvägen muntlig information av biståndsministern om hur hon såg påärendet och hur hon hade tänkt att lägga upp förslaget tillbeslut.Utöver denna redovisning av händelseförloppet skulle jag viljabelysa ett par principiella frågor som aktualiseras avanmälningarna till KU och den omfattande uppmärksamheten imedia.Den första frågan är om det är rätt eller fel av enregeringsledamot att ta initiativ till att utveckla samarbetetmellan svenska företag och andra länder.Den andra frågan gäller om detta ärende är ett utslag av"ministerstyre".Min uppfattning är att det inte bara är en rätt utan också enskyldighet för ett statsråd att ta initiativ för att främjasamarbetet mellan svenska företag och företag i andra länder.Det har i debatten ifrågasatts om jag som finansminister hadeanledning att lägga mig i ett biståndsärende. Denna invändningbygger på ett missförstånd. Jag var den i regeringen som hadeansvar för frågor om internationellt finansiellt samarbete. EBRDvar en del av detta ansvarsområde.Det fanns dessutom ett formellt regeringsbeslut från den 17maj 1990 att jag skulle underteckna avtalet om banken. Jagbilägger detta regeringsprotokoll, eftersom det inte finns med iKU:s handlingar.När jag diskuterade industrifrågor med den polske viceutrikesministern, var det som en del av ett framtida engagemangfrån sida. Vi hade just samlats vid det tillfället --finansministrar, utrikesministrar, ekonomiministrar från 40länder -- för att resonera om hur vi med banken som instrumentskulle utveckla samarbetet.Det var också detta som var skälet till att jag tog kontaktmed för att markera att inte bara skullevara med och finansiera den nya banken, utan att vi också villeutveckla affärerna mellan näringslivet i och det nyaprivata näringslivet i Östeuropa.EBRD:s tillkomst var ett viktigt tillfälle för kontaktermellan regeringar i olika länder. Det var för mig självklart attundersöka hur jag skulle kunna främja svenska intressen. Jagskulle kunna förstå om jag får kritik för att jag inte har gjorttillräckligt för att främja svenska intressen.