bet · GH01SoU8 · 1993-10-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet ett fyrtiotalmotionsyrkanden från den allmänna motionstiden omolika socialtjänstfrågor. Samtliga motioner avstyrks.Nyd-ledamoten har avgett två reservationer ochv-suppleanten en meningsyttring. 1992/93:So204 av () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vård, behandling ochrehabilitering av spelberoende,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till anhöriga tillspelberoende m.fl.,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om finansiering av insatser motspelberoende.1992/93:So211 av och () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av enlagändring för att möjliggöra återkrävande av utbetaldasociala biståndsmedel.1992/93:So216 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om främjande av nordiska insatser försocialt utsatta grupper.1992/93:So223 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tvångsvård av vuxnanarkotikamissbrukare.1992/93:So227 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att beslut och handläggning avunderhållsbidragen bör överflyttas från kommunerna tillförsäkringskassan.1992/93:So228 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om kartläggning, forskning ochfolkrörelsebaserad informationskampanj motnarkotikamissbruket främst bland nya missbrukargrupper.1992/93:So229 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om frivilligcentraler ikommunerna.1992/93:So235 av m.fl. (fp) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information och opinionsbildningom homosexualitet.1992/93:So238 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av idé- och utvecklingsarbetepå området gatulangnings- och ungdomsfylleribekämpning.1992/93:So240 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att beslut om bidragsnivåer inteskall fattas av domstolarna.1992/93:So242 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en inventering bör göras när det gäller bostadslösa ochuteliggare i för att kunna beräkna hjälpbehovet.1992/93:So243 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär sådana lagändringar attkommunerna åläggs att se till att ingen skall behöva ståutan tak över huvudet nattetid.1992/93:So246 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att följa upp, stödja ochsprida erfarenheter om den kooperativa missbruksvården.1992/93:So255 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en narkotikakommission.1992/93:So260 av (-) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder mot narkotika.1992/93:So261 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en försöksverksamhet med jourhavandekurator i hela landet.1992/93:So269 av () vari yrkas attriksdagen beslutar om sådan ändring i socialtjänstlagen attskadeverkningar av bidragsmissbruk undanröjs.1992/93:So273 av och () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder inom missbrukarvården.1992/93:So274 av (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att göra sådan ändring isocialtjänstlagen att det inte råder någon tvekan om attden s.k. Hallstahammarmodellen är helt laglig,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bredda förutsättningarna förden s.k. Hallstahammarmodellen till att även omfattaenskilda företag och det privata näringslivet, och att låtaföretagare och näringsliv föreslå och anvisaarbetsuppgifter samt ställa arbetsplatser till förfogande.1992/93:So278 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vistelsebegreppet i socialtjänstlagen.1992/93:So284 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inrättande av nykterhets- ochnarkotikanämnder i kommunerna.1992/93:So296 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om socialutredningar påentreprenad.1992/93:So299 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av rättvisaresocialbidragsgivande,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ungdomars rätt till egen bostad,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av förtydligande avbegreppet skälig levnadsnivå.1992/93:So303 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utredning av skyddsförutsättningar försocialtjänstens personal.1992/93:So313 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avsättning av medel frånspelintäkter till de i motionen anförda områdena,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sociala konsekvenser av ettutökat spelutbud.1992/93:So315 av m.fl. (nyd) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag till sådanaändringar i socialtjänstlagen och andra författningar somerfordras för att kommunerna skall kunna arbeta efter imotionen angivna principer.1992/93:So316 av (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en beräknad rimligbostadskostnad, oberoende av den verkliga hyran, bör ingå isocialbidragsnormen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att socialbidraget utformas såatt den stimulerar förmånstagarens intresse att bo i enbostad till låg kostnad.1992/93:So317 av (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en förmånstagarpool börinföras i varje kommun,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att alla förmånstagare måstefullgöra en motprestation för att få bidrag ellerersättning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förmånstagare som svartjobbarej bör erhålla bidrag eller ersättning av samhället.1992/93:So318 av m.fl. (s) vari yrkas10. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att det behövs flerEWA-enheter på olika håll i landet, där kvinnor snabbt kanfå behandling.1992/93:So475 av m.fl. (fp) vari yrkas15. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om åtgärder motalkoholmissbruk bland kvinnor.1992/93:So513 av (-) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att prostitutionen bör bekämpaseffektivt och att de prostituerade skall ha skyldighet attställa upp i ett effektivt rehabiliteringsprogram.1992/93:Sf632 av m.fl. (nyd) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en särskildasocialitetslagstiftning i huvudsaklig överensstämmelse medden tidigare gällande lagen om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet.1992/93:A811 av m.fl. (c) vari yrkas30. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om vårdmöjligheter för kvinnormed alkoholberoende,31. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förstärkning avmödravårdens resurser. Bistånd enligt socialtjänstlagenNytt socialbidragssystemI motion So274 av (nyd) föreslås enförändring av nuvarande bidragssystem. Motionären begärtillkännagivanden om vad som i motionen anförts dels om attändra socialtjänstlagen på så sätt att det blir möjligt attinföra Hallstahammarmodellen i landets kommuner (yrkande1), dels om att bredda förutsättningarna förHallstahammarmodellen till att omfatta enskilda företag ochdet privata näringslivet, så att företagare och näringslivkan föreslå och anvisa arbetsuppgifter samt ställaarbetsplatser till förfogande (yrkande 2).I motion So315 av m.fl. (nyd) yrkasatt hos regeringen begär förslag till ändringar isocialtjänstlagen och andra författningar så att kommunernaskall kunna arbeta efter de i motionen angivna principerna(yrkande 2). Motionärerna föreslår att det nuvarandesocialbidragssystemet avskaffas och ersätts av ekonomisksocialhjälp i form av sociallön och sociallån. Sociallönenär avsedd för arbetslösa medborgare som vill och kanarbeta. Rätten till sociallön är kopplad till en skyldighetatt arbeta med av kommunen anvisade arbetsuppgifter.Sociallån är avsedda för medborgare som hamnat i ekonomiskttrångmål av temporär natur och skall betalas tillbaka närvederbörande är på grön kvist. Vidare föreslås attbidragsnormerna skall bestämmas av kommunerna själva ochinte av eller annat centralt organ.I motion So317 av (nyd) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i motionen om att införa en förmånstagarpool ivarje kommun (yrkande 1) och vad som anförts om attalla förmånstagare måste fullgöra en motprestation för attfå bidrag eller ersättning (yrkande 2). Vidare begärsett tillkännagivande om att förmånstagare som svartjobbarej bör erhålla bidrag eller ersättning från samhället(yrkande 3). Enligt motionären finns det alltför mångaförmånstagare per arbetstagare. För att motverkaöverutnyttjande av förmåner skall alla förmånstagare förastill en s.k. förmånstagarpool i varje kommun. Genom dennapool skall medborgare som behöver tillsyn, hjälp ellerservice kunna få det. Bidragssystemet måste ändras eftersombidrag utan meningsfull motprestation bryter ned människor.Gällande rättDen enskildes rätt till bistånd framgår av 6 §socialtjänstlagen (1980:620) (SoL). Den enskilde har rätttill bistånd av försörjning och sinlivsföring i övrigt, om hans behov inte kan tillgodoses påannat sätt. Den enskilde skall genom biståndettillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skallutformas så att det stärker hans resurser att leva ettsjälvständigt liv.Rätten till bistånd enligt 6 § SoL avser inte enbartekonomisk hjälp till försörjningen utan även insatser förlivsföringen i övrigt, t.ex. när äldre eller människor medfunktionshinder behöver andras insatser för sin dagligalivsföring. I rätten till bistånd kan vidare ingåfärdtjänst, social hemhjälp, plats i förskola, vård ochbehandling. Som förutsättning för rätten till biståndgäller att den enskilde själv saknar förmåga att tillgodosebehovet. När rätten till bistånd prövas skall det vägas ini vilken omfattning den enskilde själv genom egna åtgärderkan tillgodose sina behov (prop. 1979/80:1 Del A s. 526).Den som är arbetsför och som kan beredas lämpligt arbete ärendast tillfälligt och till dess han kan klara sinförsörjning berättigad till bistånd.En grundtanke i socialtjänstlagen är att den som sökersocialbidrag för behov som är nödvändiga för uppehälletinte skall behöva samtycka till åtgärder som inte direkthar med hans ansökan att göra, t.ex. att som villkor föratt få ekonomisk hjälp lämna urinprov, utföra arbete åtkommunen eller liknande. De krav man kan ställa i sambandmed en sådan ansökan måste ha samband med försörjningen,t.ex. att stå till arbetsmarknadens förfogande ellerliknande.SocialtjänstkommitténPå initiativ av tillsatte den förra regeringeni en parlamentarisk kommitté,, för att göra en allmän översynav socialtjänstlagen (dir. 1991:50). I uppdraget ingårbl.a. att se över socialtjänstlagens regler om rätten tillbistånd. Kommittén överlämnade delbetänkandetRätten till bistånd inom , SOU 1993:30. Ibetänkandet lämnas förslag som bl.a. innebär preciseringari fråga om den enskildes rätt till bistånd inomsocialtjänsten och förtydligande av ansvarsfördelningenmellan kommunerna. En gemensam reservation har avgettsav fyra av kommitténs ledamöter. Betänkandetremissbehandlas för närvarande.I betänkandet föreslår kommittén att rätten till biståndäven i fortsättningen regleras i 6 § SoL menkompletteras med tilläggsbestämmelser, som preciserar delsrätten till försörjningsstöd, dels rätten till annatbistånd.En grundläggande fråga för rätten till bistånd är enligtkommittén vilken ansvarsfördelning som skall gälla mellanden enskilde och samhället. Kommittén finner det därförsärskilt angeläget att stryka under vad som isocialtjänstpropositionen (prop. 1979/80:1) anfördes omsocialtjänstens uppgift, nämligen att förstärka ochkomplettera människans egna resurser, inte att begränsahennes ansvar för sin egen situation. fårinte heller ta över den enskildes ansvar för sin situation.Det ligger i människans natur att så långt möjligt vilja taansvar för sitt liv. Denna grundsyn bör ävenfortsättningsvis gälla för den enskildes rätt till bistånd,uttalar kommittén.Kommittén anför vidare att frågan om den enskildes ansvarför sin situation inte får förväxlas med frågan om"villkorat bistånd". Kommittén anser att de krav påmotprestationer i form av samhällstjänst eller arbetspliktsom rests i den allmänna debatten strider mot lagensgrundläggande värderingar om frivillighet ochsjälvbestämmande. Den enskilde bör som vara skyldig attstå till arbetsmarknadens förfogande och att antaerbjudanden om lämpligt arbete. Kommittén är inte bereddatt föreslå lagregler som vidgar kommunens möjligheter attställa andra krav på den enskilde när han ansöker ombistånd till sin försörjning.Kommittén föreslår en preciserad lagreglering av rättentill bistånd i den del som avser den enskildes försörjning.Förslaget innebär en begränsning av kommunernas inflytandeöver socialbidragets nivå och innehåll. Ett detaljeratförslag lämnas i kapitel 7 i delbetänkandet. Utskottetåterkommer till denna fråga under avsnittet Bidragsnormer,m.m.Socialnämnden i har sedan några år tillbakaerbjudit framför allt arbetslösa bidragsberoende ungdomarsysselsättning, som kommunen ordnar. De som antarerbjudandet erhåller stimulansbidrag utöversocialbidragsnorm.Justitieombudsmannen () har i ett yttrande (JO 87ärende 2392-1986) behandlat förutsättningarna för den s.k.Hallstahammarmodellen. Enligt JO står det helt klart attbistånd enligt skall utgå med frivillighetensom grund. JO hänvisar till uttalanden isocialtjänstpropositionen om att inte fårbli kravlös. Hallstahammarmodellen ställer enligt JO storakrav på politiker och tjänstemän att handlägga enskildaärenden med stort omdöme. JO menar vidare att det ligger enfara dels i att kommunen lockar till sig "billigarbetskraft", dels att man ställer högre krav på denenskilde än denne på grund av medicinska eller andra skälkan leva upp till. JO hänvisar till socialtjänstensskyldighet enligt 5 och 7 §§ SoL att i samråd med andramyndigheter verka för att enskilda bereds arbete. Nämndensmöjligheter att genom ett sådant samarbete kunna bereda dearbetslösa anställning måste dock anses begränsade.Sammanfattningsvis säger att det framstår som rimligtatt tänka sig att socialnämnden ges möjlighet att på olikasätt intressera arbetslösa att följa det program somnämnden i samråd med den enskilde och inom ramen förHallstahammarmodellen kan utforma. JO utesluter inte attsocialnämnden med ekonomiska medel stimulerar de arbetslösaatt aktivt ta del i programmet. Detta får dock inte ledatill att socialnämnden inte tar sådant ansvar för allaenskilda att deras grundläggande behov blirtillgodosedda.Bidragsnormer, m.m.I motion So240 av () begärsett tillkännagivande om att beslut om bidragsnivåer inteskall fattas av domstolarna. Motionären anser attbidragsnivåermåste tillhöra de beslut som skall fattas på politisk nivåoch ligga hos den som finansierar verksamheten.I motion So299 av m.fl. (s) begärstillkännagivanden om vad som i motionen anförts om behovetdels av rättvisare socialbidragsgivande (yrkande 1),dels av att förtydliga begreppet skälig levnadsnivå(yrkande 3). Motionärerna påpekar att besparingarnainom den kommunala sektorn bl.a. inneburit attsocialbidragsnormerna lagts på en nivå som understiger denskäliga levnadsnivå som anges i socialtjänstlagen. För atterhålla högre bidrag krävs att bidragstagaren överklagar.Enligt motionärerna är ett sådant system tveksamt ochorättvist samt medför en ökad belastning på rättssystemet.Har en domstol funnit att en kommuns socialbidragsnormerligger på en för låg nivå bör kommunen enligt motionärernaåläggas att generellt lägga sig på en högre nivå.Kommunernas brott mot socialtjänstlagen måste beivras.Vidare påpekar motionärerna att det är domstolarna som idagsläget avgör vad som är skälig levnadsnivå. Detta börupphöra, och motionärerna efterlyser en större tydlighetkring begreppets innebörd. I samma motion begärs etttillkännagivande om vad som anförts om ungdomars rätt tillegen bostad (yrkande 2). Motionärerna påpekar att ettflertal kommuner vägrat ungdomar socialbidrag dådessa velat bosätta sig utanför hemmet. Lagstiftningen inomberörda områden bör enligt motionärerna konkretiseras såatt rätten till ett eget boende för dessa ungdomar klartframgår.I motion So316 av (nyd) begärstillkännagivanden om att en beräknad rimlig boendekostnad,oberoende av den verkliga hyran, bör ingå isocialbidragsnormen (yrkande 1) och om attsocialbidraget bör utformas så att det stimulerarförmånstagarens intresse att bo i en bostad till lågkostnad (yrkande 2).Gällande rättSom tidigare nämnts har den enskilde enligt 6 § SoLrätt till bistånd av försörjning ochlivsföring i övrigt, om hans behov inte kan tillgodoses påannat sätt. Genom biståndet skall den enskildetillförsäkras en skälig levnadsnivå. Av 67 § SoLframgår bl.a. att till ledning förtillämpningen av lagen utfärdar allmänna råd. Vidtillkomsten av lagen uttalade departementschefen attstyrelsen efter samråd med skulleutforma allmänna råd om bruttonormer för socialbidragenoch att dessa skulle motverka alltför stora skillnader inormnivåerna (prop. 1979/80:1 Del A s. 186 och 204--205).Riksdagen anslöt sig dessa uttalanden (SoU 1979/80:44 s.26). har utarbetatbruttonormer som räknats upp i samband med basbeloppetshöjning. rekommenderar enbruttonorm för ensamstående om , (116), försammanboende (192), för barn 0--(56), för barn 4--(66) och för hemmavarandeskolungdom (76). Siffrorna inom parentes ärprocent av basbeloppet.Regeringsrätten har i en nyligen avkunnad dom (RÅ1993 ref. 11) ansett att bruttonormer börläggas till grund för bedömningen av vad som är skäliglevnadsnivå enligt 6 § SoL. Regeringsrätten gjordeföljande bedömning av vad som skall förstås med begreppetskälig levnadsnivå.Av socialtjänstlagen framgår inte vad som skall förståsmed begreppet skälig levnadsnivå. Vid bedömning härav börvägledning i första hand sökas i de av Socialstyrelsenutfärdade allmänna råden. De bruttonormer för socialbidragsom ingår i dessa har vägts mot Konsumentverketshushållsbudgetar och mot förbehållsbeloppet enligtutsökningsbalken. Normerna har knutits till gällandebasbelopp och 1992 har hänsyn tagits till konsekvenserna avskatteomläggningen. Normerna omfattar de flesta vanligalevnadskostnader utom bostadskostnad. Beloppen iSocialstyrelsens normer 1992 kan inte anses innebära någonöverstandard. Här bör också framhållas att vederbörandekommuns egna ekonomiska förhållanden inte kan tillmätasnågon betydelse i sammanhanget, eftersom den enskildegivits en lagstadgad rätt till bistånd som tillförsäkrarhonom en skälig levnadsnivå.Regeringsrätten finner med hänsyn till det anförda att deav utarbetade bruttonormerna bör läggastill grund för bedömningen av vad som är en skäliglevnadsnivå, om inte särskilda omständigheter föranlederannat. En bidragsnorm som ligger under dessa normers beloppkan normalt inte anses tillförsäkra den enskilde en sådanlevnadsnivå.SocialtjänstkommitténSocialtjänstkommittén har avlämnat enkartläggningsrapport om kommunernas socialbidrag (SOU1992:98). Kartläggningen av kommunernassocialbidragsnormer, som avser förhållanden i februari1992, visar att normerna i allmänhet ligger lägre änSocialstyrelsens norm. I delbetänkandet SOU 1993:30anför kommittén att de låga normer som tillämpas i vissakommuner inte kan anses motsvara lagens krav på en "skäliglevnadsnivå". Kommittén påpekar att antalet besvärsärendenhar ökat och att majoriteten ärenden rör kommunernassocialbidragsnormer. Den praxis som utvecklats iförvaltningsdomstolarna innebär att enskilda som överklagarett beslut om socialbidrag beräknat enligt en norm somligger under den av rekommenderade kanräkna med ett belopp motsvarande norm.Enskilda domar i socialbidragsmål tycks generellt sett intepåverka kommunernas socialbidragsnormer. Den som inteöverklagar får nöja sig med det lägre beloppet. Dennasituation är enligt kommitténs mening oacceptabel och harövertygat kommittén om nödvändigheten att lägga fast enlägsta nivå för stödet till den enskildes försörjning.Riksdagen bör enligt kommittén besluta om principerna förförsörjningsstödets utformning. Kommittén föreslår enpreciserad lagreglering av rätten till bistånd till den deldet avser försörjningsstöd. En sådan av riksdagenfastställd rätt till bistånd måste enligt kommitténs meningockså innefatta att staten garanterar vilken substans dennarätt skall innehålla. Förslaget innebär en begränsning avkommunernas inflytande över socialbidragens nivå ochinnehåll och ger staten ett ansvar för att den service somerbjuds medborgarna inte understiger en viss grundnivå.Kommitténs förslag till försörjningsstöd innebär ikorthet att stödet omfattar en schabloniserad del samt iförekommande fall en rätt till ersättning motsvarande defaktiska kostnaderna för ett antal andra behovsposter. Denschabloniserade delen är avsedd att täcka hushålletsnormala kostnader för livsmedel, lek och fritid,förbrukningsvaror, kläder, dagstidningar, telefon,TV-licens och liknande. för den schabloniseradedelen av försörjningsstödet uttrycks i procent avbasbeloppet och är för ensamstående 100, för sammanboende85, för barn 0--50, för barn 4--60 och förhemmavarande skolungdom 11--. Därutöver föreslåsersättning i förekommande fall utgå motsvarande denfaktiska kostnaden för bl.a. boende, hushållsel, lokalaresor, barnomsorg, hemtjänst, hemförsäkring, läkar- ochtandvård. Beträffande boendekostnaden uttalar kommittén attden faktiska kostnaden bör accepteras om det rör sig om ettkortvarigt hjälpbehov. Är behovet mer långvarigt kanvägledning för vad som är ett acceptabelt belopp hämtasfrån de regler om högsta godtagbara bostadskostnad vidfastställande av underhållsbidrag som Socialstyrelsenårligen utger i form av meddelandeblad. Krav på att densökande skall flytta till billigare bostad kan ocksåställas, men måste ske med hänsynstagande till de socialakonsekvenserna för familjen.Återkrav av socialbidragI motion So211 av och (s) begärs ett tillkännagivande om behovet aven lagändring för att möjliggöra återkrav av socialbidrag ide fall bidrag erhållits på uppenbarligen felaktig grund.I motion So269 av () yrkas attriksdagen beslutar om ändringar i socialtjänstlagen så attskadeverkningar av bidragsmissbruk undanröjs. Motionärenanför att i många fall används erhållna bidrag till annatän de uppgivna ändamålen. Detta innebär i praktiken atttredje part, ofta en hyresvärd eller varuleverantör,indirekt fått överta betalningsskyldigheten försocialbidraget. Den drabbade tredje parten får inte någonhjälp från socialmyndigheten utan hänvisas till möjlighetenatt väcka skadeståndstalan i civilmål vid tingsrätten.Detta är ofta en arbetskrävande utväg med en illusoriskeffekt, även vid ett bifall till talan. För att råda bot pårådande missförhållanden föreslår motionären att 37 § SoLavskaffas, att 34 § SoL kompletteras med ett stadgande attärendet obligatoriskt överlämnas till kronofogden efteranmälan från den tredje part (t.ex. hyresvärd) som bidragetenligt uppgivet ändamål skulle ha betalats till samt attöverklaganderätten enligt 73 § utsträcks till tredje partsom berörts av socialmyndighetens beslut.Gällande rättSocialnämndens möjligheter att återkräva utgivet biståndregleras i 33 § SoL.