bet · GH01LU1 · 1993-10-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet två motioner vari framställsönskemål om lagstiftning angående friköp av historiska arrenden.Vidare behandlar utskottet en motion om vissa upplåtelser påkronomark.Utskottet avstyrker bifall till motionerna. I frågan omfriköpsrätt till historiska arrenden har en reservation avgettsav ledamöterna från det socialdemokratiska partiet och enmeningsyttring av suppleanten från . 1992/93:L501 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen beslutar att friköp av historiska arrenden skallgenomföras i enlighet med förslag års arrendekommitté.1992/93:L502 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om påskyndande av lagförslag omfriköpsrätt vid s.k. historiska arrenden.1992/93:L503 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder för arrenden inomkronoöverloppsmark. AllmäntArrende föreligger när någon upplåter jord till nyttjande motersättning. Upplåtelse kan ske i form av jordbruksarrende,bostadsarrende, anläggningsarrende eller lägenhetsarrende.Regler om dessa arrendeformer finns i 7--11 kap. jordabalken(JB).Jordbruksarrende är antingen gårdsarrende eller sidoarrende.Gårdsarrende föreligger när arrendet omfattar bostad förarrendatorn. Övriga jordbruksarrenden är sidoarrenden. Medbostadsarrende avses arrendeupplåtelser som sker för annatändamål än jordbruk och som berättigar arrendatorn att uppföraeller bibehålla bostadshus på marken (10 kap. 1 § JB).Anläggningsarrende föreligger när jord upplåts på arrende förannat ändamål än jordbruk samt arrendatorn enligtarrendeupplåtelsen har rätt att för förvärvsverksamhet påarrendestället uppföra eller bibehålla byggnad, som inte är avendast ringa betydelse för verksamhetens bedrivande (11 kap. 1 §JB).Om jord upplåts på arrende för annat ändamål än jordbruk ochupplåtelsen inte är att anse som bostadsarrende elleranläggningsarrende föreligger lägenhetsarrende (8 kap. 1 §andra stycket JB).Friköp av historiska arrendenMed historiska arrenden förstås i huvudsak arrenden somarrendatorn och hans släkt innehaft i ett par generationer.Frågan om friköp av sådana arrenden har åtskilliga gångerbehandlats av . ansåg utskottet (se bet.1989/90:LU6) att en friköpsrätt vid historiska arrenden bordeinföras. Det fick ankomma på regeringen att utforma förslag tilllagstiftning och därefter återkomma till . anfört gav som sin mening regeringen tillkänna (rskr. Med anledning av riksdagsbeslutet tillkalladeregeringen (Ju 1990:06) med uppgift attse över vissa regler inom arrendelagstiftningen. Kommittén, somnumera slutfört sitt arbete, hade som huvuduppgift att utformaförslag till regler som dels skyddar en jordbruksarrendatorsinvesteringar på arrendestället, dels ger arrendatorn vidhistoriskt arrende rätt att friköpa arrendestället.Kommittén behandlade friköpsfrågan med förtur och har idelbetänkandet (SOU 1991:85) Historiska arrenden -- förslag tillfriköpslag föreslagit en särskild lag om friköpsrätt vidhistoriska arrenden. En närmare redogörelse för innehållet ilagförslaget finns i utskottets betänkande 1991/92:LU18.När spörsmålet om friköp av historiska arrenden senastbehandlades av med anledning av motioner iämnet erinrade utskottet i sitt av godkända betänkandeom att förslag till friköpslag bereddes inomregeringskansliet (bet. 1991/92:LU18). Regeringensställningstagande till förslaget borde enligt utskottet inteföregripas genom att gjorde något uttalande i frågan.Med hänsyn härtill avstyrkte utskottet bifall till deifrågavarande motionerna.I motion L501 av m.fl. (s) hemställsatt nu beslutar att friköp av historiska arrendenskall genomföras i enlighet med förslag.Enligt motion L502 av och Sven-OlofPetersson (c) bör regeringen under höstriksdagen 1993 läggafram ett lagförslag i frågan.I slutbetänkande (SOU 1992:109)Investeringar i arrendejordbruket och andra arrenderättsligafrågor lämnar kommittén förslag till regler omskydd för jordbruksarrendatorns investeringar på arrendestället.Kommittén, som i betänkandet betonar att frågor med anknytningtill investeringar på arrendestället i första hand bör lösasgenom överenskommelse mellan parterna, lämnar förslag tillregler som avser situationen då någon sådan överenskommelse intekan nås. Reglerna innebär att en arrendator som vill utföra eninvestering skall kunna vända sig till arrendenämnden med enbegäran om tillstånd till investeringen. Förslaget reglerarockså frågor om bl.a. överlåtelse av arrenderätten dåarrendatorn utfört investeringen och om möjlighet för jordägarenatt därvid inlösa investeringen.Arrendekommitténs båda betänkanden har remissbehandlats i ettsammanhang, och frågorna bereds iregeringskansliet. I linje med vad utskottet tidigare uttalat(se bet. 1991/92:LU18) bör regeringens ställningstagande tillspörsmålen inte heller nu föregripas genom något uttalande frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotionerna L501 och L502.Vissa upplåtelser på kronomarkNorra delen av utgjorde i äldre tider till störstadelen ödemarker utan fast bebyggelse. I vissa delar av inlandetidkade samerna renskötsel tämligen ostört. Fast bebyggelse komförst till stånd längs kusterna och i dalgångarna efter de storaälvarna. Kungamakten började verka för att Norrlandbefolkades i större utsträckning. Genom att öka den odladejorden kunde kronan få in mera skatt. I syfte att uppmuntra ochkontrollera kolonisationen av inland gjorde kronananspråk på äganderätt till all ohävdad mark. För delkom kungamaktens strävanden och anspråk på äganderätt tilluttryck under slutet av 1600-talet.Vid kolonisationen av uppstod ett behovav att skapa klarhet i hur långt byarnas och nybyggarnas markersträckte sig och var kronans marker tog vid. Detta varbakgrunden till de avvittringsförrättningar som genomfördes iNorrland till början av 1900-talet.Genom "avvittring" skulle de enskilda byarnas och hemmanensområden -- framför allt skogsmarken -- avgränsas från kronansmarker. Fram till avvittringen hade nybyggarna haft en någotosäker rätt till marken. De hade haft rätt att utnyttja vissainägoområden och att tillgodogöra sig vad den omgivande naturengav. Genom avvittringen byttes denna rätt ut mot en bestämd rätttill särskilda skiften med de rättigheter som enligt lag hörtill en självständig fastighet. I samband med avvittringenföretogs även en slutlig skattläggning av nybyggen och hemman.I och läns lappmarker påbörjadesavvittringarna men kom i gång på allvarförst sedan 1873 års avvittringsstadga kommittill. Beslut om avvittring fattades av eftersärskilda lantmäteriförrättningar. Avvittringsutslagen kundeöverklagas och när de vunnit laga kraft skulle de nya gränsernautstakas.Den skog som inte lades ut till enskilda fastigheter ellerandra särskilda ändamål behölls av kronan. Enligtavvittringsstadgan skulle skogsmark avsättas till särskildakronoparker. kunde även avsättas till kronan för s.k.strömfallsutmål, mark för virkesupplag m.m. Den återståendedelen av kronans skogsmark kom i regel att kallaskronoöverloppsmark. På den mark som sålunda förbehöllskronan utsläcktes -- med vissa undantag -- de rättigheter somden bofasta befolkningen tidigare ansetts ha.Avvittringarna innebar även att äganderätten till vattnen ilappmarkerna delades upp mellan enskilda och kronan. Däremotinnehöll avvittringsstadgan inte några bestämmelser omavvittringens följder för den bofasta befolkningens jakt- ochfiskerätt. Frågor om jakt- och fiskerätt behandlades som regelinte heller i avvittringsutslagen.Beträffande dessa rättigheter innebär gällande rätt attfastighetsägaren -- som huvudregel -- har jakträtten på som hör till fastigheten, 10 § jaktlagen (1987:259).Jaktlagen innehåller också bestämmelser om bl.a. upplåtelse avjakträtt, uppsägning av sådant avtal och rätt till förlängningav upplåtelsen. Motsvarande bestämmelser finns för fiskerättensdel i lagen (1957:390) om fiskearrenden. Det är att märka attdet inte är fråga om arrende om fastighetsägaren upplåter rättatt t.ex. jaga eller fiska på fastigheten men behållerdispositionen över fastigheten i övrigt. Sådana upplåtelser är istället att anse som nyttjanderätt (7 kap. 3 § JB).I motion L503 av och () anförsatt det inom och finns ettstort antal tomter utarrenderade på kronoöverloppsmark.Motionärerna anser arrendeformen fördelaktig eftersom den gerrennäringen erforderligt inflytande över markanvändningen,markspekulation i fjällvärlden försvåras och ortsbefolkningensmöjligheter att skaffa sig fritidshus förbättras. Emellertidmedför arrendeförhållandena enligt motionärerna också vissaproblem för arrendatorerna. Det största problemet är attarrendatorerna upplever en betydande osäkerhet vad gällermöjligheterna till förlängning av arrendeavtalet, vilket gerupphov till oro för de investeringar som arrendatorerna gjort.Enligt motionärerna bör i arrendelagstiftningen införas en regelsom anger på vilka grunder skall kunna nekafortsatt upplåtelse av ett arrende. Möjligheterna till att ärvaett arrendeavtal bör också klarläggas. Motionärerna hemställeratt ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom åtgärder för arrenden inom kronoöverloppsmark.Utskottet vill till att börja med erinra om att icivilrättsligt hänseende JB:s regelsystem beträffande arrendenaturligtvis är tillämpligt även på arrendeupplåtelser påkronomark. Är det fråga om gårdsarrende (9 kap.) ellerbostadsarrende (10 kap.) gäller sålunda att arrendatorn harbesittningsskydd, dvs. en principiell rätt till förlängning avavtalet vid arrendetidens utgång. Denna rätt bryts endast undervissa i lagen närmare angivna förutsättningar, t.ex. omarrenderätten är förverkad på grund av dröjsmål vid betalning avarrendeavgiften. Besittningsskyddet gäller i viss utsträckningäven för dödsboet efter arrendatorn, om denne dör underarrendetiden. Vid såväl gårdsarrende som bostadsarrende måstearrendeupplåtelsen också ingås . Rördet sig om arrendeställen med enklare bebyggelse förfritidsändamål, t.ex. jakthyddor och fiskekojor, är detemellertid fråga om lägenhetsarrende (se 8 kap. 1 § andrastycket JB). Vid denna arrendeform förekommer inte någotbesittningsskydd utan arrendatorn är skyldig att avträdaarrendestället om jordägaren säger upp arrendeavtalet. Någrasärskilda regler i JB om arrendetid finns inte heller förlägenhetsarrendes vidkommande. Parterna är således fria attbestämma den tid de vill.De förhållanden på kronomark som den nu ifrågavarande motionenaktualiserar är emellertid enligt utskottets mening främstupplåtelser ovanför odlingsgränsen av jakt- ochfiskerättigheter. Det torde här inte vara fråga om rätt att äveni övrigt nyttja fastigheten varför upplåtelserna inte är attbetrakta som arrenden i JB:s mening. Enligt vad utskottetinhämtat avser dessa upplåtelser snarare olika typer avtillstånd. Direkta upplåtelser sker till den enskilde jägareneller fiskaren för . För vissa områdenhar upplåtelse skett till jakt- och fiskevårdsföreningar,hotell, sammanslutningar av samebymedlemmar och liknande. Jaktenoch fisket upplåts därefter till enskilda genom s.k.underupplåtelser.På sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som står understatens omedelbara disposition och på renbetesfjällen gällerenligt 32 § rennäringslagen (1971:437) att nyttjanderätt fårupplåtas endast om det kan ske utan avsevärd olägenhet förrenskötseln. Avser upplåtelsen rätt till jakt eller fiske krävsdessutom att upplåtelsen är förenlig med god jaktvård ellerfiskevård och kan ske utan besvärande intrång isamebymedlemmarnas rätt till jakt och fiske. , somförvaltar statens mark ovanför odlingsgränsen och pårenbetesfjällen, beslutar om dessa upplåtelser.Utskottet vill i sammanhanget peka på att hösten1992 behandlade frågan om upplåtelse av rätt till jakt och fiskepå statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällenvid behandlingen av regeringens proposition 1992/93:32 omsamerna och samisk kultur m.m. I propositionen föreslogs enkraftig utökning av möjligheterna till sådana upplåtelser. Detanfördes bl.a. att den som är bosatt ovanför odlingsgränseneller på renbetetsfjällen och som är beroende av jakt ellerfiske för sin försörjning skall kunna påräkna upplåtelse av rätttill jakt eller fiske på statens mark. Sådan upplåtelse skallvidare utvidgas till att i princip omfatta all mark där intenågon olägenhet av betydelse uppkommer för rennäringen eller därsamebymedlems rätt till jakt eller fiske inte träds för när. Densom för sin försörjning jagar eller fiskar långt från körbar vägborde enligt propositionen kunna få tillstånd av länsstyrelsenatt uppföra en enklare koja och att ta ved för uppvärmningen avden. Vid behandlingen i av propositionen hadebostadsutskottet, mot bakgrund av vad som i propositionenanförts om bl.a. hänsynstagande till samernas och renskötselnsintressen, inte något att erinra mot att de möjligheter somfinns för jakt och fiske utnyttjas på ett effektivare sätt änhittills (bet. 1992/93:BoU8).Utskottet anser, mot bakgrund av den lämnade redogörelsen, attnågra åtgärder från sida inte är påkallade medanledning av vad som framkommit beträffande de nu aktuellaupplåtelserna på kronomark i fjällvärlden. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motion L503. beträffande friköp av historiska arrendenatt avslår motionerna 1992/93:L501 och 1992/93:L502,res. (s)2. beträffande vissa upplåtelser på kronomarkatt avslår motion 1992/93:L503.Stockholm den 12 oktober 1993På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), (), (), BengtHarding (), (), (),(), (nyd), (),(), (), Per ()och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Friköp av historiska arrenden (mom. 1), , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 3 som börjarmed "båda" och slutar med "och L502" bort haföljande lydelse:Som framgår av redogörelsen ovan har särskilt spörsmålet om enfriköpsrätt vid historiskt arrende utretts ordentligt vid fleratillfällen, och lämnade sedanett detaljerat och välmotiverat förslag till en friköpslag. Detkan visserligen hävdas att friköpsrätten har samband med fråganom skyddet för arrendatorns investeringar i allmänhet, vilkenfråga utgjorde andra huvuduppgift. Kommitténsbåda betänkanden i dessa huvudspörsmål har ocksåremissbehandlats i ett sammanhang. Enligt utskottets mening äremellertid skälen för en friköpsrätt så starka att omedelbaralagstiftningsåtgärder är påkallade i denna fråga utan att manbör avvakta eventuella ytterligare överväganden beträffandeskyddet för arrendators investeringar. Utskottet anser därföratt regeringen möjligt bör förelägga ettförslag till friköpslag på grundval av Arrendekommitténsbetänkande i ämnet och de synpunkter som framkommit underremissbehandlingen. Vad utskottet sålunda anfört bör riksdagenmed anledning av motionerna L501 och L502 som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande friköp av historiska arrendenatt med anledning av motionerna 1992/93:L501 och1992/93:L502 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Elisabeth () anför: Friköp av historiska arrenden (mom. 1)Jag ansluter mig till den reservation som avgetts avledamöterna från det socialdemokratiska partiet.