bet · GG01KU38 · 1993-05-25 00:00:00 — I detta betänkande behandlas elva motionsyrkanden som ihuvudsak gäller offentlighet, sekretess och meddelarskydd.Utskottet har tillstyrkt två motionsyrkanden omtillkännagivanden till regeringen. I övrigt har motionernaavstyrkts. Tre reservationer (s), ett särskilt yttrande (s) ochen meningsyttring (v) har avgetts. 1992/93:K207 av m.fl. (v) vari yrkas6. att hos regeringen begär förslag till stärktgrundlagsskydd enligt vad i motionen anförts ommeddelarfriheten,8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om offentlighetsprincipen och meddelarskyddeti samband med EG-anpassning.1992/93:K401 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ändring av sekretesslagen.1992/93:K404 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom rätten att få veta vilka ens föräldrar är.1992/93:K406 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen återkommer till med förslag tillhur medborgarnas rätt till insyn enligt offentlighetsprincipenskall säkerställas hos myndigheter med uppdragsverksamhet.1992/93:K409 av () vari yrkas1. att beslutar att upphäva den lag om ändring isekretesslagen som antog med anledning av proposition1992/93:120 om ändring i sekretesslagen i samband medEES-avtalet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet.1992/93:K413 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av reglerna förutrikessekretessen.1992/93:K422 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ändring i sekretesslagenbeträffande föräldraskap.1992/93:K427 av tredje vice talman och () vari yrkas att begär att regeringen låterutreda utrikessekretessens omfång och tillämpning i enlighet medvad som angetts i motionen.1992/93:K428 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av utredning om och förslag till stärkande avsekretess i samband med asyl- och utlämningsärenden. UtrikessekretessenMotionernaI två motioner begärs översyn av reglerna förutrikessekretessen. och (båda fp)framhåller i motion K413 att det finns goda skäl att inför ensvensk anslutning till EG/EU genomföra en översyn avutrikessekretessen. En sådan översyn bör leda fram tillslutsatsen att utrikessekretessen inte gäller för de frågor somgriper in i de inrikespolitiska förhållandena i vårt land. Isammanhanget bör man också allvarligt överväga att formulera omden aktuella paragrafen så att offentlighet blir huvudregelsåväl för regering och utrikesrepresentation som för övrigoffentlig förvaltning. och (bådac) framhåller i motion K427 att frågor rörandeutrikessekretessen bör tas upp till en mer systematisk analys.Det finns mot bakgrund av de vidgade omvärldskontakterna och medhänsyn till kommande debatt och beslut om medlemskap iEG ett behov av en analys som innefattar utrikessekretessensaktuella omfång och innehåll i allmänhet. Det bör enligtmotionärerna särskilt belysas hur ett medlemskap i skullepåverka tillämpningen.Gällande regler om utrikessekretessI 2 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) regleras den s.k.utrikessekretessen. Paragrafen är tillämplig inom all offentligverksamhet som omfattas av sekretesslagen. I första och andrastyckena görs dock skillnad i fråga om sekretessens styrka hosolika myndigheter.Föremålet för utrikessekretessen är först och främst uppgiftersom angår förbindelser med andra stater. I uttrycketSveriges förbindelser ligger att det måste röra sig omförbindelser på nationell nivå. En svensk myndighets kontaktermed en främmande stat ryms normalt inte under uttrycket omförbindelserna avser myndighetens egna angelägenheter.Företräder däremot myndigheten som nation, t.ex. vidkonventionsförhandlingar, ryms det inom ramen för begreppetSveriges förbindelser.Sekretess enligt 2 kap. 1 § första stycket sekretesslagengäller med omvänt skaderekvisit, dvs. presumtionen är försekretess. Sekretess enligt första stycket gäller hos regeringenoch utrikesrepresentationen. Enligt paragrafens andra styckegäller sekretessen hos övriga myndigheter med raktskaderekvisit; offentlighet är här alltså huvudregel.De olika skaderekvisiten i första och andra styckena innebärenligt vad föredragande statsrådet uttalade i proposition1979/80:2 s. 131 inte att en prövning av sekretessen hos enhandling som kommer in både till regeringen och till en annanmyndighet bör leda till skilda resultat. Detta uttalande harbl.a. i ett avgörande av Regeringsrätten (RÅ82 2:80) bildat enav utgångspunkterna vid prövningen av frågan om utlämnande avdiplomatiska rapporter hos , vilkaöverlämnats dit från . Regeringsrättenförklarade att risken för skadeverkningar för Sverigesdiplomatiska verksamhet begränsar utrymmet för offentliggörandetav sådana uppgifter om förbindelser med andra statereller i övrigt om andra stater som utrikesförvaltningenöverlämnat till andra myndigheter.Paragrafens skadebegrepp skall inte ges alltför vid innebörd.Det måste röra sig om någon olägenhet för landet för att skadaskall anses föreligga. Motsvarande gäller i fråga om störningarav de mellanfolkliga förbindelserna. Att mindre störningar ellerirritationer inom ett annat lands ledning inte kan uteslutas omuppgifter lämnas ut skall i regel enligt ovannämnda propositioninte föranleda sekretess.Tidigare riksdagsbehandling m.m.Vid behandlingen av regeringens proposition 1992/93:120 omändring i sekretesslagen med anledning av togutskottet upp frågan om utrikessekretessen (1992/93:KU11).Utskottet framhöll att internationellt förhandlingsarbeteställer krav på viss sekretess. Utan sekretess kan egnaförhandlingspositioner bli tillgängliga för motparter i sådanasammanhang att de svenska intressena inte kan drivas på bästasätt. Det kunde enligt utskottet inte heller bortses från i internationella förhandlingar brukar ta vederbörlig hänsyntill förhandlingsmotparten. Det var emellertid enligt utskottetsmening angeläget att man från svensk sida verkar för störstamöjliga öppenhet i förhandlingarna. Utrikessekretessen börsåledes tillämpas med återhållsamhet. Liksom EES-utskottettidigare uttalat (1992/93:EU1) förutsatte konstitutionsutskottetatt regeringen mot bakgrund av frågans vikt följer utvecklingenoch tar de initiativ som behövs för att offentlighetsprincipeninte skall urholkas på det sättet att uppgifter med anknytningtill nya EES-regler kommer att skyddas av sekretess medanmotsvarande uppgifter som gäller ett internt lagstiftningsärendeär offentliga.Även när det gäller andra områden som behandlas i detfortsatta integrationsarbetet inom ramen för EES och vid ettframtida EG-medlemskap förutsatte utskottet att frågorna kringbl.a. offentlighet och sekretess blev noggrant belysta ochanalyserade.I en reservation (s) föreslogs att skulle geregeringen till känna bl.a. att det ankommer på regeringen attnoga bevaka att bestämmelserna om utrikessekretess intetillämpas slentrianmässigt på det material som kommer att liggatill grund för lagar och andra författningar i vårt land.Grundlagsutredningen inför EG har i betänkandet (SOU 1993:14)EG och våra grundlagar tagit upp frågan om utrikessekretess.Enligt utredningen kan det t.ex. övervägas om det inte vorerimligt att under de inledande stadierna av den internaberedningsprocessen behandla sekretessfrågorna enligt de reglersom gäller i ett vanligt inhemskt lagstiftningsärende. Däremotmåste det enligt utredningen naturligtvis vara fråga om en äveni strikt mening utrikespolitisk bedömning när regeringen tillslut skall bestämma en svensk hållning.Aktuellt utredningsarbeteRegeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare för att se över bestämmelserna omutrikessekretess i sekretesslagen. Syftet med utredningen ärenligt direktiven (dir. 1993:32) främst att närmare analyserautrikessekretessens innehåll och tillämpning inför ett svensktmedlemskap i har bestämmelserna om den svenskautrikessekretessen kommit till i då Sverigesinternationella samarbete skedde i hävdvunna former. Med hänsyntill utvecklingen mot ökad integration både inom ramen förEES-avtalet och i perspektivet av ett svenskt medlemskap i ärdet naturligt att i den fortlöpande uppföljningen och översynenav sekretesslagstiftningen utreda om de regler som rörutrikessekretessen är anpassade till dagens och morgondagenssituation. Utredaren bör enligt direktiven ha frihet att ta uppalla de frågor som kan behöva övervägas inom ramen för en sådanöversyn. Exempel på frågor som kan behandlas finns enligt vadsom sägs i direktiven i bl.a. de motioner som väckts i frågan(K413 och K427). Vidare bör utredaren studera betänkandet avGrundlagsutredningen inför EG.Utgångspunkten för utredningsarbetet skall enligt direktivenvara att den svenska anpassningen till EG skall bedrivas på ettsätt som är förenligt med den tradition av betydande öppenhetsom så länge präglat svensk förvaltning. En allmän utgångspunktför arbetet bör vara att offentlighetsprincipen inte skallförsvagas utan helst stärkas. Således bör inriktningen påarbetet vara att förslagen skall leda till ökad öppenhet.Exempel på frågor som utredaren särskilt bör studera är enligtdirektiven sekretessen i förhandlingsarbete och de olikaskaderekvisiten i 2 kap. 1 § sekretesslagen. Utredaren kandärvid ha anledning att pröva om det skulle vara lämpligt attinföra en särskild bestämmelse i sekretesslagen som tar sikte påuppgifter i EG-samarbetet och låta 2 kap. 1 § gälla övrigainternationella förbindelser.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar med tillfredsställelse att en utredningnumera tillsatts för att se över bestämmelserna omutrikessekretess. Utskottet vill understryka vikten av attutredningens arbete slutförs, i enlighet med vad som sägs idirektiven, med en inriktning mot en ökad öppenhet och helst enförstärkning av offentlighetsprincipen.Motionerna K413 och K427 är således tillgodosedda och avstyrksföljaktligen.Offentlighetsprincipen och meddelarskyddetMotionernaEtt par motioner tar upp frågan om offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet i samband med EG-anpassning. I motion K207 avGudrun m.fl. (v) framhålls att det finns avsevärdaproblem med anpassningen av svensk lagstiftning och desstillämpning till när det gäller meddelarskyddetoch offentlighetsprincipen. bör enligt motionärernaslå fast att någon försämring av offentlighetsprincipen ochnågon ytterligare försvagning av meddelarskyddet inte får skesom ett led i EG-anpassningen (yrkande 8). Vidare begärs imotionen ett förslag om förstärkt grundlagsskydd förmeddelarfriheten (yrkande 6). Också i motion K409 av BirgittaHambraeus (c) understryks att bör slå fast attoffentlighetsprincipen inklusive bl.a. meddelarskyddet inte fårurholkas. Detta bör enligt motionären ges regeringen till känna(yrkande 2). begär också att riksdagenupphäver sitt beslut med anledning av proposition 1992/93:120 omändring i sekretesslagen i samband med (yrkande 1).BakgrundOffentlighetsprincipen kan definieras som den grundsats enligtvilken samhällsorganens verksamhet skall ske under allmän insynoch kontroll. Yttrandefriheten och principen om allmännahandlingars offentlighet är inslag i offentlighetsprincipen.Meddelarfriheten, dvs. rätten för var och en att utom i vissaundantagsfall lämna uppgifter i vilket ämne som helst förpublicering, kan också ses som en del av det regelverk somförverkligar offentlighetsprincipen.Yttrandefriheten, dvs. friheten att i tal, skrift eller bildeller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar,åsikter och känslor, garanteras i regeringsformen,tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen.Meddelarfriheten skyddas i tryckfrihetsförordningen, vars 1 kap.1 § tredje stycket föreskriver att det står envar fritt att, ialla de fall då ej annat är i förordningen föreskrivet, meddelauppgifter och underrättelse i vad ämne som helst föroffentliggörande i tryckt skrift. En motsvarande bestämmelsefinns i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen.Grundlagsutredningen inför EG har inte föreslagit någongrundlagsändring såvitt gäller principerna om allmännahandlingars offentlighet och meddelarfrihet. Inte heller harnågon ändring i sekretesslagen föreslagits. När det gällermeddelarfriheten är det enligt utredningen inte möjligt att medvisshet uttala sig om huruvida den kan behållas utaninskränkningar. Utredningen anser dock att det inte bör komma ifråga att begränsa meddelarfriheten. Om den kommer att utsättasför påfrestningar måste den aktivt försvaras (SOU 1993:14 s.185).Utredningen noterade att regeringen tycktes dela dennainställning. I sitt inledningsanförande vid öppnandet avSveriges förhandlingar om EG-medlemskap den 1 februari 1993uttalade statsrådet bl.a. att Sverigevälkomnar den ökade betoning som Gemenskapen lägger vid öppenhetoch insyn. Denna utveckling ligger enligt statsrådet i linje medden svenska förvaltningens traditionellt stora öppenhet.Offentlighetsprincipen och meddelarfriheten utgör fundamentalaprinciper som är förankrade i den svenska grundlagen och somgaranterar medborgarna tillgång till information om denoffentliga förvaltningens verksamhet. Statsrådet betonade attdessa principer är en omistlig del av vårt politiska ochkulturella arv. De främjar den demokratiska processen,rättssäkerheten och effektiviteten i den offentligaförvaltningen, vilket också är viktiga mål för Gemenskapen.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade (1992/93:KU11)regeringens proposition 1992/93:120 om ändring i sekretesslagen(1980:100) med anledning av . Utskottet underströkdärvid betydelsen av offentlighetsprincipen för den demokratiskaåsiktsbildningen. Utskottet framhöll också att det visserligenär självklart att skall uppfylla de åtaganden som följerav , men att den svenska anpassningen måste ske påett sätt som är förenligt med offentlighetsprincipen.Grundregeln måste vara att offentlighet gäller och att sekretessär undantag. Enligt utskottet innebar de förslag till ändringarsom lades fram i propositionen förhållandevis begränsade ingreppi offentligheten, och följderna för meddelarfriheten varmarginella. Utskottet tillstyrkte propositionens förslag.I en reservation (s) begärdes ett tillkännagivande tillregeringen rörande offentlighetsprincipen. Enligt reservationenvar det nödvändigt att regeringens förhandlare redan innanintegrationsarbetet inom ramen för EES och EG startade gjorde endeklaration med innebörd att den svenska offentlighetsprincipeninte är förhandlingsbar. Tillkännagivandet avsåg enligtreservationen också ett krav på kraftfullt agerande frånregeringens sida för att försvara offentlighetsprincipen.Utskottets bedömningSom utskottet framhållit i det ovannämnda betänkandetförutsätter utskottet att frågorna kring offentlighet, sekretessoch meddelarskydd blir noggrant belysta och analyserade i detfortsatta integrationsarbetet inom ramen för EES och vid etteventuellt framtida medlemskap i bakgrund av regeringensgrundåskådning som den tecknats i proposition 1992/93:120 ansågutskottet vid behandlingen av propositionen emellertid att någottillkännagivande till regeringen inte behövdes. Utskottetvidhåller denna bedömning. Som framgår av regeringens direktivangående översyn av utrikessekretessen (dir. 1993:32) är enutgångspunkt att den svenska anpassningen till EG skall bedrivaspå ett sätt som är förenligt med den tradition av betydandeöppenhet som så länge präglat svensk förvaltning.Meddelarfriheten är enligt direktiven en unik svensk, rättsligprincip som det enligt det föredragande statsrådet finns utrymmeför i EG-samarbetet och i andra mellanfolkliga sammanhang. Enallmän utgångspunkt för utredningens arbete bör enligtdirektiven vara att offentlighetsprincipen inte skall försvagasutan helst stärkas. Inriktningen bör vara att utredningensförslag skall leda till ökad öppenhet.Mot bakgrund av detta synsätt saknas enligt utskottets meninganledning för att göra ett sådant tillkännagivandetill regeringen som begärs i motionerna K207 yrkande 8 och K409yrkande 2. Inte heller bör upphäva sitt beslut medanledning av proposition 1992/93:120. Motion K409 yrkande 1avstyrks följaktligen också.När det gäller motion K207 yrkande 6 får utskottet hänvisatill att utskottet uttalat attfrågan om meddelarfriheten i samband med skyddet förföretagshemligheter borde ägnas fortsatt uppmärksamhet, men attnågot särskilt uttalande från sida inte var påkallat(1990/91:KU21 och 1992/93:KU2). Utskottet anser inte heller nuatt något särskilt uttalande är påkallat. Motion K207 yrkande 6avstyrks följaktligen.Myndigheternas uppdragsverksamhet och offentlighetsprincipenMotionenOffentlighetsprincipen tas upp i motion K406 av YlvaAnnerstedt (fp). Motionären pekar på de problem som uppstår närmyndigheter med uppdragsverksamhet inte anger att handlingar kanlämnas ut mot en lägre avgift enligt offentlighetsprincipen änom de lämnas ut i uppdragsverksamheten. bör enligtmotionären hos regeringen begära ett förslag till hurmedborgarnas rätt till insyn enligt offentlighetsprincipen skallsäkerställas hos myndigheter med uppdragsverksamhet.BakgrundJO har i ett beslut (JO 1991/92 s. 418)prövat frågan om förhållandet mellan offentlighetsprincipen ochmyndigheternas uppdragsverksamhet. Kritik riktades därvid motPatent- och registreringsverkets bolagsavdelning för att manhänvisat en person, som per telefon begärt uppgift ur allmänhandling, till att mot avgift enligt uppdragstaxa erhållautskrift av handlingen. JO behandlade också vad som allmäntgäller om s.k. offentlighetsuttag inom försäljningsverksamhet.JO uttalade att den enskilde har en direkt på grundlag vilanderätt att -- i förekommande fall mot fastställd avgift -- fåavskrift eller kopia av allmän handling. En sådan begäraninnefattar inget "uppdrag" för vilket myndigheten kan betingasig full kostnadstäckning. Även om avgiften i visst fall och vidviss tidpunkt bestämts till ett relativt lågt belopp syntes detenligt JO inte bara principiellt felaktigt utan också urpraktisk synpunkt äventyrligt att karaktäriseratillhandahållandet av kopia av allmän handling (utskrift avADB-upptagning) som uppdragsverksamhet; det föreligger en latentrisk för att aspekter främmande för offentlighetsprincipentillåts influera på avgiftssättningen. Enligt JO:s mening kräverdet konstitutionella systemet att man klart skiljer mellan å enasidan det fall att sökanden med åberopande avoffentlighetsprincipen önskar en kopia av allmän handling och åandra sidan situationer där någon önskar få ett särskilt uppdragutfört. JO hänvisade vidare till att han i enframställning till regeringen väckt frågan om översyn avregelsystemet beträffande lantmäteriets verksamhetsområde, ochhan beslöt göra samma framställning beträffande Patent- ochregistreringsverkets verksamhetsområde.Den 1 juli 1992 trädde en ändring i förordningen (1980:900) omstatliga myndigheters serviceskyldighet, m.m. i kraft. Enligt 10§ skall, om någon begär upplysningar om ett förhållande somenligt en författning eller ett särskilt beslut av regeringeneller en myndighet som regeringen bestämmer skall tas upp i ettavgiftsbelagt bevis eller registerutdrag, myndigheten, om denlämnar upplysningarna skriftligt, göra detta genom ett sådantbevis eller registerutdrag. Bestämmelserna innebär dock enligtparagrafen ingen inskränkning i rätten att ta del av och motfastställd avgift få kopia eller utskrift av allmän handlingenligt tryckfrihetsförordningen.Av 4 § förvaltningslagen (1986:223) framgår att varjemyndighet skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annansådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetensverksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning somär lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov avhjälp och myndighetens verksamhet.Utskottets bedömningFrågan om myndigheternas utlämnande av allmänna handlingarantingen i uppdragsverksamhet eller i enlighet medoffentlighetsprincipen har fått ett klargörande genom denändring av förordningen om statliga myndighetersserviceskyldighet m.m. som trädde i kraft den 1 juli 1992.Mycket talar dock för att ändringen inte nått fram till destatliga myndigheter som i sin uppdragsverksamhet försäljeruppgifter ur allmänna handlingar. Mot bakgrund avvägledningsskyldigheten enligt 4 § förvaltningslagen åligger detmyndigheterna att -- utan att det särskilt begärs -- informeraom möjligheten att få kopia av allmän handling enligttryckfrihetsförordningen om detta är billigare än om uppgiftentillhandahålls i myndighetens uppdragsverksamhet. Det är enligtutskottets mening angeläget att så sker. Detta för attsäkerställa att myndigheterna lämnar de aktuella uppgifternautan att det särskilt begärs. Detta bör med anledning av motionK406 ges regeringen till känna.Uppgift om föräldraskapMotionernaBjörn () framhåller i motion K404 att det ärangeläget att det görs en översyn av sekretesslagensbestämmelser i syfte att göra rätten att få del av uppgifter omvem som är ens far eller mor ovillkorlig hos olika myndigheter.Trots att med anledning av tidigare motioner i dennafråga uttalat att lagstiftning borde ske vid lämpligt tillfällehar ännu inget regeringsförslag lagts fram. Enligt motionärenbehövs därför ett tillkännagivande till regeringen i dennafråga. Samma fråga tas upp i motion 1992/93:K422 av IngridAndersson och (båda s). Enligt motionärernaframstår det som märkligt att sekretesslagen lämnar utrymme förhemlighållande av faderskap i vissa fall. Motionärerna finnerdet oacceptabelt att eventuellt men för fadern skall ha störrevikt än en människas intresse att få veta sitt biologiskaursprung. Ett tillkännagivande till regeringen begärs också idenna motion.BakgrundI 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) finns bestämmelser omsekretess inom . Inom gällersekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden, omdet inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närstående lider men. Regeringsrättenhar med stöd av denna bestämmelse i en dom den 7 juni 1989vägrat en vuxen person att få del av uppgifter i enbarnavårdsakt som utvisar vem som kunde vara personens fader.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet har vid fyra tidigare tillfällen under de senasteåren behandlat den fråga motionärerna tar upp. I ett yttrandetill socialutskottet anfördes att det är angelägetatt intresset av att person skall kunna få tillgång tilluppgifter om sin börd i möjligaste mån kan tillgodoses.Utskottet hänvisade till att barnets intresse av att få en sådanvetskap beaktats i inseminationslagen (1984:1140) och uttaladeatt det fanns anledning för regeringen att i lämpligt sammanhangöverväga en ändring av sekretesslagen för att tillgodose detnämnda intresset (1989/90:KU8y). deladekonstitutionsutskottets bedömning (1989/90:SoU28). Frågan togsupp vid påföljande riksmöten (1990/91:KU10, 1991/92:KU11 och1992/93:KU11). Utskottet har vid de två senaste tillfällenahänvisat till att frågan bereds inom regeringskansliet.Utskottets bedömningEnligt vad utskottet inhämtat tas den aktuella frågan upp i enpromemoria som håller på att upprättas inom regeringskansliet.Så snart promemorian färdigställts kommer den att bli föremålför remissbehandling.Enligt utskottets mening bör det pågående utredningsarbetetavvaktas. Motionerna K404 och K422 avstyrks följaktligen.Sekretess i samband med asyl- och utlämningsärendenMotionenI motion K428 av () begärs en utredning omoch förslag till stärkande av sekretess i samband med asyl- ochutlämningsärenden. Motionären tar upp dels frågan omskyldigheten att vittna i mål mot asylsökande, dels frågan omutlämnande av asylhandlingar till andra länder. Vidare behandlarmotionen frågan om information till asylsökande ominskränkningen i sekretesskyddet.Gällande reglerEnligt 36 kap. 5 § får bl.a. advokat hörassom vittne om vad som anförtrotts denne i yrkesutövningen endastom det är medgivet i lag eller om den berörda personensamtycker.