bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Sedan när är den det?Carl Bildt: Sedan regeringsbildningen.Catarina Rönnung: Jag ställer frågan mot den bakgrunden,att massiv kritik har riktats mot regeringens handläggning avflyktingpolitiken.Två svenskar av tre har enligt en undersökning förklarat attde är missnöjda med handläggningen. f.d.generaldirektör har riktat kritik motregeringens senfärdighet i vissa regeringsbeslut och sagt attregeringen har givit fel signaler till omvärlden.Anser statsministern mot den bakgrunden att regeringen behöverytterligare prioritera flyktingpolitiken?Carl Bildt: Det är inte fråga om att prioritera upp ellerned. Flyktingpolitiken är viktig, och den har varit väldigtviktig , vilket har ett starkt samband medutrikespolitiken -- jag tänker på situationen i f.d.Jugoslavien. Det är en fråga som har upptagit såväl statsrådetFriggebos som min egen uppmärksamhet i långt högre grad än jagtror har varit fallet under tidigare regeringar, främst på grundav sambandet med utrikespolitiken och situationen i f.d.Jugoslavien. Sedan är det väl känt att man kan ha delademeningar om flyktingpolitik och att det finns en icke obetydligspännvidd i denna fråga i riksdag. Det finns ocksådelade meningar i folkopinionen, men det har inte att göra medom den prioriteras upp eller ned, utan det är fråga om vilkeninriktning man vill ge den.Catarina Rönnung: Det är problematiskt att det också finnsdelade meningar i regeringen och att man ger dessa delademeningar offentligt uttryck.Det gällde om man skulle se till att visum krävdes förflyktingar från det . talade omparagrafrytteri och byråkrati och sade att man inte skalltillämpa visumtvång. instämde i den kritiken.Birgit förhåller sig avvaktande och säger ingenting.Hon har fått indikationer från FN:s flyktingkommissarie om attkosovoalbanerna, som var ytterligt aktuella då, eftersom det komin 15 000 kosovoalbaner , inte behövde något skydd ochinte skulle betraktas som flyktingar. Det sade FN:sflyktingkommissarie i juni.Sedan dröjde det till oktober innan visumtvång infördes. Detinnebar lidande, och av kosovoalbanerna skickades tillbakatill . Det innebar en enorm kostnad för svenskastaten på 4,5 miljarder.Var verkligen denna handläggning acceptabel? Var detacceptabelt att man gick ut till svenska folket med så delademeningar? Innebar denna senfärdighet en acceptabel handläggningi regeringen?Carl Bildt: tog upp olika aspekter. Detsom sade om delade meningar refererade till ettuttalande av och möjligen också av BengtWesterberg. Det rörde inte kosovoalbanerna, utan bosnier. Vihade viseringsplikt beträffande , ochInvandrarverket tillämpade dessutom avtal med från 1952eller 1954. Det var det som föranledde en debatt mitt isommaren, huruvida det var riktigt att ha visumkrav iförhållande till Bosnien. Där gjorde regeringen i samband medbeslutet en annan bedömning. Men det är kanske ettsidospår, och huvudspåret gällde kosovoalbaner. Låt mig erinraom hur det låg till i den frågan!Vi fick , om jag inte missminner mig, 85 000flyktingar, varav huvuddelen från f.d. . Större delenav dem var från Kosovo, och större delen av dem var självfalletalbaner, huvuddelen då Invandrarverkettillämpade verkställighetsstopp. Det var från den 14 november1991 fram till , då man åter började skickatillbaka flyktingar till Kosovo. Man gjorde alltså då en reellprövning på det sätt som man skall göra. Men mantillämpade verkställighetsstoppet bl.a. på grund av att UNHCRrekommenderade det, hade vi ett betydande inflöde. Jaguppfattade då i den politiska debatten inte några signaler frånden socialdemokratiska oppositionen om att man skulle ändra pådetta, och jag har svårt att se att det skulle ha varit möjligtdå.Sedan inträffade den situation som har nämnts. ijuni sade UNHCR att man inte motsatte sig att vi skickadetillbaka flyktingar. Vi hade mycket noga följt utvecklingen. Detavgörande var om dessa flyktingar skulle ställas inför rätta förvärnpliktsvägran. Anledningen till att de inte hade skickatstillbaka var att många av dem som flytt från Kosovo åberopadeatt de hade vägrat värnpliktstjänstgöring i den serbiska armén,vilken användes för ändamål som vi är väl förtrogna med. Skullede komma tillbaka, skulle de drabbas av stränga fängelsestraff.Vad som då inträffade var att en amnesti kom upp till diskussioni det kvarvarande , och det var uppenbartatt denna amnesti faktiskt tillämpades. Det var detta somföranledde UNHCR att ändra bedömningen.Detta skall inte uppfattas så att UNHCR ville att det skulleinföras viseringsplikt -- det är en helt annan sak. Det dröjdeockså innan , av skäl som jaginte känner till, hävde verkställighetsstoppet och började göraen reell prövning och återsända flyktingar till Kosovo.I överensstämmelse med inriktningen av de två skrivelser frånInvandrarverket som vi fick, en av dem förankrad iInvandrarverkets styrelse, ansträngde sig regeringen under dennatid att åstadkomma en mer samordnad europeisk insats för attklara flyktingproblematiken i f.d. . Det var denförsta punkt som tagit upp. Det tog sig olikauttryck. Jag själv tog upp denna fråga både formellt på deneuropeiska säkerhetskonferensen i Helsingforsoch i de informella samtal som jag hade där med de ledanderegeringscheferna i . Ett resultat av bl.a. detta ochav statsrådet insatser var det möte som ägde rum islutet av juli i UNHCR:s regi i för att få fram merpengar till flyktingmottagande där nere.Det mötet blev en relativ framgång. Jag hade också utförligadiskussioner med mina nordiska statsministerkolleger. Jag tyckteatt det fanns ett betydande värde i att vi försökte samordna detnordiska uppträdandet, både försöken att få fram pengar tillflyktingmottagande där nere och vårt eget hanterande avmottagandet.När Invandrarverket hävde verkställighetsstoppet var detta ensignal. Därefter ser vi också en icke oväsentlig reduktion avinflödet. Det var bra, och det välkomnade jag.Därefter fick vi en fortsatt behandling i FN av frågan omsanktioner mot resterande . Det var väl den 22oktober som FN fattade det formella beslutet, att Jugoslavienicke var att se som successor till . Det föranleddeoss att göra en översyn av den ganska stora mängdavtal som hade ingått med f.d. . Sedanfattade vi det formella beslutet , som trädde ikraft . Vi suspenderade då de facto en stor mängdavtal, bland dessa viseringsfrihetsavtalet.Jag nämnde att min strävan var att åstadkomma både eneuropeisk och en nordisk samordning. Jag ville inte ha eneuropeisk samordning som gick ut på att alla länder automatisktstängde sina gränser -- det var ingen lösning på problemet --utan jag ville ha en europeisk lösning där alla satsade mer därnere och där vi fördelade något jämnare mellan de europeiskaländerna den börda som flyktingströmmen innebar. Det blevåtminstone i viss utsträckning en framgång.Jag strävade också efter att vi skulle få en nordisk samladlösning beträffande viseringsbestämmelserna. Även det blev enframgång. Visserligen införde redan den 29 juliviseringskrav gentemot och , om jag intemissminner mig. Hur det gick till kan göras till föremål för enseparat utredning. Men vi hade utförliga kontakter med denfinska regeringen, och jag sade efteråt till den finskestatsministern att jag inte tyckte att kontakterna hade varit avden art som de borde ha varit, och så var det med den saken. Menvad beträffar , och uppnådde vi de factoett samordnat agerande. Den 8-9-10 oktober fattade ,och det beslut som då var en logisk följd av detbeslut som FN hade fattat. Därmed infördes viseringskrav motSerbien och . fattade vi beslut att motbakgrund inte minst av den debatt som hade varit under sommareninföra viseringsfrihet för Bosnien-Hercegovina.Detta är mycket besvärliga och känsliga avgöranden. Jag harpersonligen försökt att så nära som det över huvud taget gårfölja utvecklingen i f.d. och dess påverkan på bådeutrikespolitik och invandrarpolitik. Jag var själv där neredagen före julafton.För att visa svårigheterna i bedömningen kan jag säga att närjag träffade representanterna för UNHCR på platsen och var utevid gränsövergångarna gav alla mig den entydiga bilden, att enny flyktingvåg var på gång, för den bosniska serbiska arméngenomförde en slutrensning i de västra delarna av Bosnien. Dåvidtog mycket omfattande förberedelser i för att hanterasituationen. Det visade sig att uppgifterna var felaktiga ochatt detta inte inträffade. , i maj-juni-juli, hade vi ensituation där man inte bedömde att det skulle komma särskiltmånga flyktingar, men då kom det avsevärt mycket fler. Eftermitt besök där nere har vi förbättrat rapporteringsrutinerna ochhar en större känslighet för vad som kan inträffa. Jag får t.ex.varje dag på mitt skrivbord dagsrapporten från det som heterECMM -- European Community Monitory Mission -- som dag för dagföljer upp läget i de olika delarna av f.d. Jugoslavien.Jag är ledsen att min framställning blev lång, men avsiktenvar att visa att detta sannerligen inte är någon nedprioriteradfråga.Catarina Rönnung: Det var intressant, och jag tycker attdet är bra att statsministern lämnade denna långa redogörelse.Min kritik gäller inte alls de europeiska kontakterna -- de ärtvärtom positiva -- inte heller de nordiska kontakterna, även omman kan tycka att inte har skött flyktingmottagandet såsynnerligen väl.Jag vet att det är grannlaga överväganden när man skall införavisumtvång för en grupp. Men Invandrarverket hade redan i majindikationer på att inkallelseorder inte utgick till de ungakosovoalbanerna. Flyktingkommissarien hade kommit med ettbesked. Då tycker man att det dröjde onödigt fram tilloktober innan avtalet sades upp, eftersom man vet att det kostarsvenska staten miljarder att ha kosovoalbanerna här. Jag är dockmedveten om att det är svåra beslut att fatta och att det ärlätt att vara efterklok.Jag vill ställa en annan fråga. Statsministern säger attinvandrarpolitiken är prioriterad. Invandrarministern har detyttersta ansvaret för opinionsbildningen och för deinternationella kontakterna, och hon har på sitt bord ärendensom gäller tiotusentals människors väl och ve. Är det då entillfredsställande ordning att vi har en minister som intesköter de här mycket viktiga, svåra och grannlaga uppgifterna påheltid? Man kan få för sig att ministern själv inte prioriterarde här ärendena. Det är viktigt hur reagerar i dettafall.Carl Bildt: Jag börjar med den första delen av frågan,nämligen när man bör fatta beslut om att införa eller upphävaviseringskrav.Jag tycker att det hade varit omöjligt för oss att återinföraviseringskrav så länge inte verkställdeutvisningar. refererade till att vi fickinformation . Det stämmer med all sannolikhet -- jagkan inte erinra mig exakt när det var. Det var då vi börjadediskussionen och konstaterade att det torde bli någon typ avformell eller faktisk amnesti. Men det dröjde innan UNHCR komtill denna slutsats, och därefter dröjde det, om jag intemissminner mig, innan denna UNHCR:sslutsats ledde till att började verkställautvisningar. Det hade varit orimligt om vi införde viseringskravi en situation där fortfarande tillämpadeverkställighetsstopp. Det hade inte varit någon logik ellernågot sammanhang i en sådan politik. Diskussionen gällde vältiden fram . konstaterade vi att vi fick den av Invandrarverketsannolikt eftersträvade signaleffekten. När invandrarstoppethävdes gjordes det klara uttalanden av både ochregeringen om att detta innebar en förändring. Vi såg då ocksåhur antalet gick ner. Därefter kom behandlingen i FN, ochdärefter kom det -- med undantag för -- samordnadebeslutet.Sedan till frågan om statsrådet möjlighet att skötadessa ärenden.Till en början vill jag säga -- också till -- att även här ligger det formella ansvaret för fördelningen avärenden mellan statsråden på statsministern, inte på exempelvisstatsrådet . Det hindrar inte att jag tar betydandehänsyn till vad mina partiledarkolleger och enskilda statsrådsäger, men det formella ansvaret för ärendefördelningen liggerpå statsministern.Jag tror, utgående från den möjlighet jag haft att under enlång serie av år följa frågor som har handlagts av statsråden iborgerliga såväl som socialdemokratiska regeringar, att vi nuhar en situation där statsrådet har större reellmöjlighet att ägna sig åt faktisk invandrar- och asylpolitik änhennes företrädare haft. Bakgrunden är att tidigareinvandrarministrar har ägnat huvuddelen av sin tid åtöverklagningsärenden. Det kan tas fram information om att de harsuttit dygn efter dygn med enskilda ärenden. Om man ser istatistiken, tror jag man finner att det lågtiotusen ärenden på invandrarministern, medan antalet nu är nerei ett par hundra. Detta har gjort det möjligt förinvandrarministern att koncentrera sig på de viktiga politiskaavgörandena. Trots att hon också handlägger andra frågor,exempelvis kulturfrågor, tror jag att den faktiska tid som honkan disponera för invandrarpolitiken egentligen har ökat iförhållande till vad som varit fallet tidigare.Jag har sett på hur dessa ärenden handläggs i andra länder --sådant är nyttigt, eftersom man alltid kan få inspiration ochuppslag -- och funnit att de har en liknande situation. Ingetland har ett statsråd som bara sysslar med dessa frågor. AttSverige hade det tidigare ser jag som en konsekvens av att mankunde gå till regeringen med alla enskilda ärenden. har vigjort den förändringen, att man kan det, eftersomprövningen ligger i . Därmed frigör vistatsrådet för de reella politiska frågorna.Catarina Rönnung: Tragiskt att säga finns detflyktingfientliga stämningar i . Borde inteinvandrarministern och hela regeringen ägna en stor del av sinverksamhet åt opinionsbildning i den frågan? Denflyktingfientlighet som vi upplever med bl.a. nedbränning avbaracker förstör anseende i världen. Är det inteviktigt att se till att invandrarministern har tid att ägna sigåt denna mycket viktiga uppgift?Carl Bildt: Jo, och den möjligheten har hon också i ochmed att hon inte längre har hand om alla de här ärendena. Jagkan hålla med om att detta tillhör de frågorsom man borde ägna mer tid än dygnet tillåter.Men jag tycker att vi inte skall måla bilden av idetta hänseende som mer problematisk än den är. Jag vill erinraom att regeringen och statsrådet -- eller låt oss sägaSverige -- fick det ansedda tyska Bertelsmannpriset på någramiljoner kronor för den tolerans och vidsynthet som utmärkersvensk flyktingpolitik. Statsrådet var med vid enceremoni och hämtade priset.När jag är ute i landet och talar -- och det är jag åtminstonevarje måndag, jag var i går i -- talar jag naturligtvisom ekonomin och inte minst om vikten av att helt ochfullt blir en del av det europeiska samarbetet, men detta ärockså alltid en del av det jag har att säga, och samma sak trorjag gäller större delen av regeringen.Harriet : Jag återvänder till viseringsbeslutetden . sade attregeringen i sin helhet hade diskuterat undersommaren och att detta var en prioriterad del av verksamheten.Statsministern har också talat om detta.På vilket sätt har regeringen berett viseringsärendet? Kanstatsministern svara på den frågan?Carl Bildt: Det är möjligt att jag har fel om jag sägeratt detta var den enstaka fråga som jag sysslade mest med undersommaren, men jag kan säga att det var en av de två eller tresom jag kontinuerligt arbetade mest med under sommarmånaderna.Detta är väl en formell beredning. Att säga att jag hade kontakt är att överdriva, men det varflera gånger . Jag hade också en löpande kontakt medutrikesministern och med och de andradelar av som handlägger dessa frågor för attfortlöpande värdera situationen. Jag hade också, såsom detgäller i en koalitionsregering, löpande kontakt med minapartiledarkolleger om hur vi skulle värdera situationen.Harriet : Var det en gemensam beredning omviseringsärendet?Carl Bildt: Jag antar att det i formell bemärkelse var engemensam beredning. Det måste det rimligtvis ha varit. Formelltär det ett UD-ärende. Det var , inte BirgitFriggebo, som var föredragande statsråd, eftersom det rörde sigom att suspendera ett existerande avtal mellan ochJugoslavien. Men det är väl rimligt, även om jag är något osäkerpå denna punkt, att anta att det var föremål för gemensamberedning med . Reellt var det i hög gradgemensam beredning.Harriet : Kan en orsak till att det dröjde sålänge innan man gjorde någonting åt saken vara att det varutrikesministern som hade hand om ärendet? förekom detorganiserade bussresor hit, och hela byar i Kosovo tömdes.Invandrarverket ville få till stånd viseringsplikt, och man hadeockså kunnat införa det med tämligen gott samvete i varje fall ijuli månad, men det dröjde. Vems ansvar är det att det intehände någonting?Carl Bildt: Ansvaret är regeringens, inklusive mitt.Ärendet var besvärligt och inkluderade utrikesministern av lättinsedda skäl -- det var en utrikespolitisk fråga, och hon hadedet formella ansvaret -- vidare i ännu högre gradinvandrarministern och likaså mig själv, inte bara på grund avatt jag är statsminister, utan också på grund av att frågan hadesådan dignitet inte minst vid de kontakter jag hade med minanordiska statsministerkolleger och mina europeiska kolleger. Detvar ett nära samarbete och en löpande dialog.Jag uppfattade aldrig något explicit krav från Invandrarverketpå att vi skulle införa viseringstvång. Hade verket begärt det,skulle jag ha svarat att det var lämpligt att först hävaverkställighetsstoppet -- annars hade vi hamnat i en underligsituation.Det var först som hävdeverkställighetsstoppet. Då fick vi en nedgång. Vi satsade merapå de internationella kontakterna och fick framgång vidkonferensen i . Sedan kom FN-beslutet islutet av september. Då fick vi också det samordnade agerandetmellan , och . Det kunde ha gått till påannat sätt, men det var så här det gick till.Harriet : Det var alltså utrikesministern somreste frågan, om viseringstvång skulle införas?Carl Bildt: Nej, det var en löpande diskussion som fördes,framför allt i regeringskretsen i dess helhet vid olikatillfällen och även , när jag formellt sett intedeltog -- det var ett regeringssammanträde som jag inte deltogi.Det var en löpande diskussion, men kontakterna hölls framförallt med under sommarmånaderna.Harriet : Så beslutet fördröjdes inte av att detvar utrikesministerns ärende?Carl Bildt: Nej. Det fördröjdes av FN:s hantering i denmeningen att FN-beslutet inte kom förrän den 22 september.Sedan tyckte jag att det var viktigt att göra en europeiskansträngning. När jag talade om vikten av en europeisk lösningtyckte jag att det skulle vara otillfredsställande att ha enlösning som bara innebar att man stängde dörrarna. Det hadevarit lätt att åstadkomma en lösning som innebar attalla med ett brak slängde igen sina dörrar, men det hade intelöst problemet utan hade gjort problemet där nere ännu större.Enligt min uppfattning borde ett förslag till lösning innehållatvå komponenter. Den första var: mer pengar till UNHCR. Det vardärför vi tog upp frågan i ESK, och det var därför BirgitFriggebo tog initiativ till den konferens som gav en betydandeutdelning.Den andra komponenten var att bördorna skulle fördelas någotjämnare mellan de europeiska länderna. I den delen kanframgången inte sägas ha varit speciellt stor. Vi har också haftmycket frekventa löpande kontakter med inte minst UNHCR. Jag harträffat flyktingkommissarien tre-fyra gånger det senasteåret för att diskutera med henne. Jag har träffat UNHCR:sutomordentligt kompetente chef i f.d. och försökt fåtill stånd en europeisk lösning.Harriet : Jag vill ställa en fråga om de medelsom behöver för flyktingförläggningar. Hurbereder regeringen ärenden om förläggningar?Carl Bildt: Jag utgår från att de bereds i sedvanligordning.Harriet : ... och det innebär?Carl Bildt: Anledningen till att jag ger ett mer oklartsvar på den frågan är att jag inte har varit inblandad i detta.Det är en budgetfråga.Harriet : Var det föremål för gemensamberedning?Carl Bildt: Budgetfrågor är alltid föremål för gemensamberedning med . Här måste det ha varit engemensam beredning mellan ochFinansdepartementet. Men konkret är detta någonting somInvandrarverket handlägger inom ramen för den budget som man harfått sig tilldelad av riksdagen.Harriet : räckte inte ramen.Carl Bildt: Då kommer man tillbaka på tilläggsbudget.Formellt har regeringen inga pengar alls, utan det är riksdagensom har alla pengar. Regeringen lägger fram förslag om enbudget, och beslutar. Regeringen utfärdar sedan ettregleringsbrev om hur pengarna skall användas. Om pengarna tarslut -- och det gjorde de i det här fallet -- återkommer mantill regeringen. Regeringen lägger sedan fram ett förslag påtilläggsbudget, och anvisar pengarna.Hans Göran : , då frågorna omflyktingpolitik, flyktingströmmar, rasism ochfrämlingsfientlighet var som mest allvarliga, aviseraderegeringen att man skulle ordna partiöverläggningar för att fåen större bredd. I samband med statsrådet famösauttalande i TV om kosovoalbanernas brottslighet avlystes de avnågon underlig anledning, och i stället ordnades bara ettsammanträde med Flyktingrådet.Var statsministern införstådd med att man skulle hanterafrågan på detta förenklade sätt?Carl Bildt: Jag var delaktig i beslutsprocessen så tillvida att vi beslutade ta upp överläggningar i . Om jag inte missminner mig -- men jagkan ha fel på den punkten -- var vi överens med densocialdemokratiska oppositionen om att detta var den lämpligaordningen. I stället för att ha partiledaröverläggningar mitt isommaren tyckte vi att det var lämpligt att ha överläggningarmed sådana företrädare för de olika partierna som -- jag hoppasatt mina partiledarkolleger ursäktar mig -- kan betraktas som igenuin mening sakkunniga.Hans Göran : Det som statsministern säger nu är ennyhet. Men det ena utesluter inte det andra, eller hur?Carl Bildt: Nej. Jag håller med om att det ena inteutesluter det andra. Om jag skall vara alldeles ärlig,uppfattade jag inte att det fanns något starkare tryck om skulle ha partiledaröverläggningar. Hade sådana förslagkommit, hade vi självfallet anordnat partiledaröverläggningar.Det är ingen tvekan på den punkten. Men den bedömning somgjordes var att överläggningar i var detlämpligaste.Hans Göran : Men regeringen aviserade själv att manskulle ha partiledaröverläggningar och avlyste dem.Carl Bildt: Det kan vara en skillnad i ord.Partiöverläggningar har man inom ramen för det flyktingpolitiskarådet. Där är samtliga partier företrädda.Hans Göran : I det här fallet var det fråga omsärskilda partiöverläggningar. Men vi får inte mer svar på denfrågan, och jag går över till min andra fråga.Det har gått regeringsdeklarationen. Därfinns ståndpunktstaganden av betydelse mot rasism ochfrämlingsfientlighet. Detta har gång på gång ansetts vara enytterligt angelägen fråga, men fortfarande saknar vipropositionen om skärpt lagstiftning mot rasism ochfrämlingsfientlighet. Den skall enligt noteringar komma i slutetpå det här riksdagsåret. Vad är anledningen till att det hardröjt?Carl Bildt: Anledningen är väl att beredningen fortsätter.Detta är en mycket besvärlig fråga, där det också föreliggerdelade meningar.Hans Göran : I regeringen?Carl Bildt: Nej, i största allmänhet, i debatten sombekant. Huruvida man skall lagstifta i de här frågorna ärföremål för en omfattande debatt, som har bl.a.tryckfrihetsrättsliga aspekter. Min egen ståndpunkt har varitatt arbetet mot invandrarfientlighet, mot främlingsfientlighetoch mot rasism är ett arbete som vi i första hand skall vinna påtorg, på möten och i dialog med människorna. Jag tror inte attdet vinns med domstolar och fängelse.Hans Göran : Det finns andra saker än domstolar. Vadvinner man på långhalningen?Carl Bildt: Man vinner ingenting på långhalning, men isådana här känsliga frågor som har att göra med tryckfrihet ochyttrandefrihet vinner man alltid på att vara noggrann.Ingela : På beskrivningen här förstår jagatt statsministern engagerar sig starkt för flyktingpolitiken.Hur stor del av tiden tar den jämfört med andra enskilda frågor?Carl Bildt: Det är högst varierande. Om man vill beskrivavardagen för en statsminister, finner man att någon sådan inteexisterar.