bet · GH01JuU11 · 1993-11-30 00:00:00 — Av denstatistik som redovisas i Väg- och sjöfyllerikommitténsbetänkande framgår att det --1991 förekomsammanlagt 773 fall av vållande till kroppsskada eller sjukdom,varav 77 fall tillsammans med trafiknykterhetsbrott.Inte heller när det gäller vållande till kroppsskada ellersjukdom anges i lagtexten vilka omständigheter som skall beaktasvid bedömningen av om en gärning skall anses utgöra grovt brott.I propositionen anförs att samma bedömningsgrunder därvid måstetillämpas som när det gäller vållande till annans död.ÖvervägandenAllmänna synpunkterSom framhållits i tidigare lagstiftningsärenden hartrafiknykterhetsfrågan stått i förgrunden när detgällt att förbättra trafiksäkerheten i vårt land. fårockså sägas tillhöra föregångsländerna på detta område. Här hartidigare än i de flesta andra länder insetts vikten av att genomen sträng lagstiftning inskärpa respekten för nykterheten itrafiken. Efterlevnaden av trafiknykterhetsbestämmelserna tordei allmänhet vara relativt god, och tillgänglig forskningtalar för att vid en internationell jämförelse har engod situation när det gäller trafiknykterheten. Detta innebäremellertid inte att vi kan slå oss till ro. Dels måstetrafiknykterhetsarbetet bedrivas fortlöpande för att situationeninte skall försämras, dels bör allt som är möjligt göras för attytterligare öka nykterheten i trafiken och minska dealkoholrelaterade trafikolyckorna.Enligt gjorda uppskattningar begås mellan tre ochfyra miljoner trafiknykterhetsbrott, många av dessa brott begåsav personer som tidigare kört berusade. Enligt den officiellastatistiken skadas eller dör mellan 1 500 och 2 000personer vid trafikolyckor där i vart fall en av förarnamisstänks ha varit alkoholpåverkad. Det verkliga antalet dödadeoch skadade vid alkoholrelaterade trafikolyckor torde dock irealiteten vara betydligt större. Trafiknykterhetsbrotten utgörföljaktligen -- trots vidtagna åtgärder -- alltjämt ettbetydande samhällsproblem. är, som ovan antytts,nykterheten i trafiken något som låter sig påverkas avlagstiftningsåtgärder. Den norm- och moralbildande funktion somSveriges relativt sett stränga trafiknykterhetslagstiftning haftskall således inte underskattas.Med hänsyn till det lidande och de kostnader som trafikolyckormed berusade förare vållar framstår ytterligare åtgärder avdetta slag som såväl mänskligt som samhällsekonomiskt mycket välmotiverade.Gränsvärdet för grovt rattfylleriI propositionen föreslås att gränsvärdet för grovt rattfylleriskall sänkas från 1,5 till alkohol i blodet samtfrån 0,75 till alkohol per liter utandningsluft.Utskottet anser i likhet med regeringen att det av flera skälfinns anledning att sänka gränsen för grovt rattfylleri ochtillstyrker regeringsförslaget i denna del.I motion Ju626 (kds) anförs att omräkningsfaktorn förrelationen mellan alkoholkoncentrationen i blodet och iutandningsluften är godtyckligt vald och bör ses över. Likasåanförs att det s.k. säkerhetsavdraget vid alkoholutandningsprovär för generöst tilltaget och att även detta bör ses över.Sedan den 1 juli 1989 är det möjligt att användaalkoholutandningsprov som bevismedel i mål om ansvar förtrafiknykterhetsbrott (prop. 1988/89:118, JuU27, rskr. 314).Gränsen för straffbar alkoholhalt i utandningsluften är i dag0,per liter utandningsluft, och gränsen för grovtrattfylleri går vid per liter utandningsluft.Dessa gränsvärden anses motsvara 0,2 resp. alkoholi blodet.Rikspolisstyrelsen har i en rapport (Alkoholutandningsprov som rättsligt bevismedel, RPS Rapport1991:2 Pb I) på grundval av de resultat som dittills erhållitsinom alkoholutandningssystemet, och efter samråd med experter,dragit slutsatsen att det tillämpade säkerhetsavdraget vidalkoholutandningsprov, per liter utandningsluft,bör bibehållas tills vidare.I rapporten anges vidare att dittills genomförda försökangående relationen luft/blod inte bör föranleda någon ändring igällande lagstiftning. I rapporten redovisas bl.a.undersökningar vid som bekräftatriktigheten av det i lagen fastställda gränsvärdet 0,10milligram alkohol per liter luft i relation till 0,20 promillealkohol i blod.Varken omräkningsfaktorn eller säkerhetsavdraget har varitföremål för överväganden av Väg- och sjöfyllerikommittén.Utskottet konstaterar att det inte finnsanledning att ändra reglerna i de hänseenden som aktualiseras imotion Ju626, och utskottet avstyrker bifall till den.Maximistraffet för grovt rattfylleriI propositionen föreslås att maximistraffet för grovtrattfylleri skall höjas från ett till fängelse.Motsvarande höjning föreslås beträffande maximistraffet enligt30 § järnvägssäkerhetslagen.I motion Ju15 (s) yrkas avslag på propositionen i denna del.Motionärerna som hänvisar till Lagrådets yttrande anför bl.a.att straffskalans övre del sällan kommer till användning och attden straffskala som finns är tillräcklig.Lagrådet anför i sitt yttrande att det inte finns tillräckligaskäl att höja straffmaximum för grovt rattfylleri. Lagrådetanser att det rent allmänt borde vara en strävan att undvikastraffskalor som är så vida att deras övre del nästan aldrigkommer till användning. Lagrådet anför vidare att det är svårtatt tänka sig enstaka fall av enbart grovt rattfylleri som harså högt straffvärde att den nuvarande ettårsgränsen behöveröverskridas. De särskilt straffvärda fallen torde, enligtLagrådet, vara antingen sådana där föraren har begått flerrattfylleribrott eller sådana där hans framfart utgör även annatbrott, t.ex. grov vårdslöshet i trafik eller vållande tillannans död eller till kroppsskada, och i dessa fall kan straffetför gärningarna sättas högre än . Lagrådetanser vidare att den nuvarande skalan för grovt rattfylleri gertillräckligt utrymme för den i och för sig önskvärdanyanseringen av straffen för rattfylleribrott med olikastraffvärden.I propositionen anförs bl.a. att även om straffskalans övredel sällan kommer till användning kan det förekomma fall därexceptionellt försvårande omständigheter föreligger och där detnuvarande straffmaximum framstår som alltför lågt. Det anförsvidare att en utvidgning av straffskalan även i övrigt germöjligheter till en ökad nyansering vid straffmätningen. Vidareframhålls också att straffskalan för grovt rattfylleri genom denföreslagna höjningen kommer i bättre samklang med straffskalornaför andra jämförbara brott, t.ex. framkallande av fara för annanoch grov vårdslöshet i trafik, vilka brott har ett straffmaximumpå fängelse.I propositionen anförs beträffande straffmätningen attsänkningen av gränsvärdet inte bör medföra den konsekvensen attlängre fängelsestraff än automatiskt utmäts vidalkoholhalter som ligger på i blodet eller däröver.Avsikten är således inte, enligt propositionen, att utöver vadsom kan följa av den nyansering som vidgningen av straffskalanger, påverka den tillämpade straffmätningen vid vad somkan sägas utgöra normala fall av grovt rattfylleri därpromillehalten motsvarar dagens gränsvärde eller strax däröver.Enligt utskottets uppfattning finns allmänt sett skäl att sesträngt på grovt rattfylleri. Utskottet som ansluter sig tillvad som angetts om straffmätningen finner på av regeringenanförda skäl att straffmaximum bör höjas. Utskottet avstyrkerbifall till motion Ju15 i nu aktuell del och tillstyrkerregeringsförslaget.Påföljdsvalet vid grovt rattfylleriI propositionen uttalas att normalpåföljden vid grovtrattfylleri skall vara fängelse och att det bör finnas särskildaskäl för att en icke frihetsberövande påföljd skall väljas samtatt villkorlig dom skall användas med mycket storrestriktivitet. Det sagda innebär i princip en återgång till vadsom gällde års ändringar i trafikbrottslagen.Därutöver sägs i propositionen att yttrande frånfrivårdsmyndighet normalt bör inhämtas i mål om grovtrattfylleri samt att fängelsedömda rattfyllerister underanstaltsvistelsen bör genomgå alkoholavvänjande behandling.I motion Ju15 (s) ifrågasätts det lämpliga i att nu gå ifrånde allmänna principer för val av påföljd som genom 1990 årsreform blev tillämpliga även vid rattfylleri. I motion Ju12 (s)ansluter sig motionären till vad Lagrådet i sitt yttrande anförtangående påföljdsval med stöd av motivuttalanden.Lagrådet framför i sitt yttrande beträffande påföljdsvaletkritik såväl mot de skärpningar som regeringens uttalanden kanföranleda som mot metoden att genom motivuttalanden styra valetav påföljd.Lagrådet hänvisar bl.a. till att praxis på området efter ettinledningsskede kommit att utvecklas i restriktiv riktning. Härpekar Lagrådet på att de rättsfall i vilka hartillämpat de nya påföljdsprinciperna ger intryck av attdomstolen är återhållsam med att frånkänna grovarattfylleribrott egenskapen av artbrott samt att andelenfängelsestraff i tingsrätterna ökat , medan antaletvillkorliga domar minskat till 18procent. Redan genom en sådan tillämpning markeras, enligtLagrådets mening, med tillräckligt eftertryck samhälletsbestämda avståndstagande från bilkörning under alkoholpåverkan,och några ytterligare nämnvärda vinster från allmänpreventivsynpunkt torde inte kunna uppnås genom en än strängare praxis.Lagrådets slutsats är att statsmakterna bör avstå från attgenom motivuttalanden förmå domstolarna att i fråga ompåföljdsvalet för grovt rattfylleri ytterligare avlägsna sigfrån normala principer. Det bör, enligt Lagrådet, kunnaanförtros domstolarna att utveckla praxis vidare på grundval avde riktlinjer som har dragits upp genom Högsta domstolens domar.I propositionen anförs i anledning av Lagrådets yttrandebl.a. följande (s. 35 och s. 23).Enligt regeringens mening innebär ett grovt rattfylleribrottalltid ett sådant abstrakt faromoment att fängelse bör varanormalpåföljd. Genom detta synsätt sätts själva beteendet -- attköra påverkad -- mera bestämt i centrum.Det finns därutöver anledning anta att en konsekventupprätthållen sträng påföljdspraxis har positiva effekter förden allmänna laglydnaden. Den förhållandevis regelmässigaanvändningen av fängelsestraff vid rattfylleribrott före den 1juli 1990 motiverades främst av intresset av att upprätthålla enhög allmän laglydnad. Att påföljspraxis hade betydelse i dethänseendet kan knappast betvivlas och framhålls också iförarbetena till ändringar i trafikbrottslagen. Även ombetydelsen av en sträng domstolspraxis inte skall överdrivas-- -- -- anser regeringen att de allmänpreventiva effekterna härgör sig gällande med särskild styrka.Grovt rattfylleri bör således generellt anses vara ett sådantbrott vars art i enlighet med 30 kap. 4 § BrB, talar förfängelse.Regeringen delar vidare i och för sig Lagrådets allmännaanmärkningar mot lagstiftning genom motivuttalanden. Detförtjänar dock att anmärkas att det i förarbetena till 1990 årsändringar i trafiknykterhetslagstiftningen gjordes långtgåendeuttalanden om påföljdsvalet, utan att någon förändring av degrundläggande bestämmelserna härom företogs. Att dessauttalanden ledde till en olycklig uppluckring av påföljdspraxisstyrks också av att, såsom Lagrådet påpekar, påsenare tid sett sig föranlåten att iaktta en allt störrerestriktivitet vid påföljdsvalet för grovt rattfylleri. Det börbetonas att de uttalanden som görs i denna fråga i dettalagstiftningsärende syftar till att, förutom att ge vägledningför straffmätning och påföljdsval på grund av föreslagnaändringar, ge påföljdspraxis den stadga och konsekvens den hadeföre ändringar. I detta avseende tjänar förslagen tillatt öka likformigheten i rättstillämpningen, något som ocksåLagrådet medger.Utskottet delar regeringens bedömning angående valet avpåföljd för grovt rattfylleri. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju12 och Ju15 i aktuella delar och tillstyrkerregeringsförslaget.I motion Ju611 (s) anförs att skyddstillsyn i kombination medbehandlingsprogram bör vara normalpåföljden vidrattfylleribrott.Även om normalpåföljden för grovt rattfylleri, som ovanframgått, föreslås bli fängelse utesluter detta enligtregeringens mening inte att en icke frihetsberövande påföljd kanväljas. I propositionen anförs bl.a. att domstolen vid valet avpåföljd skall fästa vikt inte bara vid brottets art utan ävenvid om det i det enskilda fallet finns omständigheter som talarför en lindrigare påföljd än fängelse. Främst avses då sådanaomständigheter som anges i 29 kap. 5 § och 30 kap. 9 § andrastycket BrB. Förutom kontraktsvårdsfallen är det fråga omsituationer där den bedömningen görs att en framgångsriktpåbörjad rehabilitering avseende missbruk eller annatförhållande som kan antas ha haft samband med brottsligheten,skulle kunna spolieras eller allvarligt försvåras genomverkställigheten av ett fängelsestraff. Finns ett sådantsärskilt skäl bör den tilltalade, trots att fängelse bör följapå grund av brottets art, kunna erhålla skyddstillsyn.Utskottet ansluter sig till regeringens synpunkter i dennadel. Motion Ju611 bör inte härutöver föranleda något uttalandefrån sida. Motionen avstyrks.I motion Ju623 (s) framhålls vikten av att rattfyllerister kannås med medicinsk rehabilitering i samband med brottet.I propositionen uttalas i denna del att alla personer som tasin i kriminalvårdsanstalt med ett trafiknykterhetsbrott somhuvudbrott under verkställigheten bör genomgå enalkoholavvänjande behandling. Denna behandling är enligtpropositionen att se som ett första steg i ettrehabiliteringsprogram. Ambitionen bör vara att lägga en grundså att den dömde efter frigivningen av egen kraft skall kommaatt vilja fortsätta med behandling eller andra åtgärder för attkomma till rätta med sina alkoholproblem. Särskild uppmärksamhetbör därför, enligt propositionen, ägnas åt att den dömde underfängelsevistelsen får hjälp med att knyta de kontakter sombehövs för en sådan uppföljning.Önskemålet i motion Ju623 får genom den nu föreslagnaordningen anses tillgodosett, och utskottet avstyrker bifalltill motionen i denna del.I motion Ju638 (nyd) framförs ett flertal förslag angåendeåtgärder mot rattfylleri.I motionen föreslås att rattfyllerister omgående skallfrihetsberövas i avvaktan på en lämplig vårdform.Frihetsberövandet bör enligt motionen ske i form av obligatoriskhäktning för rattfyllerister med mycket hög promille samt vidåterfall.Regler om obligatorisk häktning finns i 24 kap. 1 § andrastycket (RB). Om det för ett brott inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse , skall häktningske, om det inte är uppenbart att skäl till häktning saknas.Utskottet har , i betänkandet om processrättsligafrågor (1993/94:JuU4, s. 11), behandlat en motion med liknandeinnehåll. Utskottet avstyrkte då bifall till den då aktuellamotionen med hänvisning till att det saknades anledning attutvidga nu gällande häktningsgrunder. Utskottet har fortfarandesamma uppfattning och avstyrker bifall till motion Ju638 i dennadel.I motion Ju638 (nyd) anförs vidare att rattfyllerister bör haett personligt ansvar för ett positivt vårdresultat och att densom inte är mottaglig för vård eller av annat skäl inte kan fåannan påföljd än fängelse skall ådömas ett kännbart ochavskräckande fängelsestraff. Det anförs vidare att straffen vidåterfall bör vara starkt progressiva.Enligt propositionen skall den alkoholavvänjande behandlingsom rattfyllerister avses undergå under anstaltsvistelsen byggapå frivillighet. Detta innebär således att ett personligt ansvarläggs på den dömde. Däremot avses inte fängelsestraff bli längreav den anledningen att vederbörande inte kan eller vill bliföremål för alkoholavvänjande behandling.Beträffande återfall i brott är detta enligt gällande regler iBrB en omständighet som talar för fängelse. I propositionen sägsvidare att det vid upprepade återfall i grova rattfylleribrottkan finnas skäl att i något utökad utsträckning låta dettapåverka straffmätningen.Enligt utskottets mening saknas anledning till någotriksdagens uttalande med anledning av nu behandlade yrkanden.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju638 i dessa delar.I motion Ju638 (nyd) anförs vidare att vid allvarligatrafikbrott bör bötesstraff bara ådömas, som ensam påföljd elleri förening med annan påföljd, om det är sannolikt att de kandrivas in. I annat fall skall, enligt motionen, en meringripande påföljd väljas.När det gäller grovt rattfylleri ingår inte böter istraffskalan. Böter kan i dessa fall endast bli aktuellt isamband med en villkorlig dom. Villkorlig dom skall enligtpropositionen användas mycket restriktivt och komma i frågaendast i klara undantagsfall. I dessa fall bör den villkorligadomen enligt förslaget kombineras med ett kraftigt bötesstraff.När dagsböter utdöms skall dagsbotens belopp bestämmas eftervad som är skäligt med hänsyn till den tilltalades ekonomiskaförhållanden (25 kap. 2 § BrB).Enligt utskottets uppfattning strider förslaget om att utdömaen mer ingripande påföljd av det skälet att den tilltalade haren svag ekonomi mot grundläggande straffrättsliga principer.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju638 i denna del.Vållande till annans död och vållande till kroppsskada ellersjukdomI propositionen föreslås att om någon vid förande avmotorfordon gör sig skyldig till vållande till annans död underpåverkan av alkohol eller något annat medel skall denomständigheten att gärningsmannen varit påverkad särskiltbeaktas vid bedömande av om brottet är grovt. Motsvarandeföreslås gälla beträffande vållande till kroppsskada ellersjukdom.Vidare föreslås att straffmaximum för grovt vållande tillannans död och grovt vållande till kroppsskada eller sjukdomskall höjas till fängelse sex resp. fyra år.Någon översyn av brotten vållande till annans död och vållandetill kroppsskada eller sjukdom ingick inte i Väg- ochsjöfyllerikommitténs uppdrag. Kommittén uttalade dock i sittbetänkande att det kan ifrågasättas om inte brotten vållandetill annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom, sominte sällan förekommer i samband med onykterhet i trafik, bedömsmildare än vad som kan anses rimligt. Enligt kommittén skulle ensträngare bedömning av dessa i egentlig mening grova brott kunnafrämjas om det i lagtexten angavs vilka omständigheter somsärskilt bör beaktas vid bedömningen av om ett sådant brottskall anses som grovt och om det förhållandet att brottetbegåtts i trafik eller annan därmed jämförbar verksamhet undersjälvförvållat rus angavs som en av dessa omständigheter.Kommittén anförde vidare att även om straffmaximum kanöverskridas när fängelse ådöms som gemensamt straff för flerabrott, t.ex. om gärningsmannen också gjort sig skyldig tilltrafiknykterhetsbrott, borde det övervägas att höjastraffmaximum för brotten grovt vållande till annans död ochgrovt vållande till kroppsskada eller sjukdom.Mot bakgrund bl.a. av att Väg- och sjöfyllerikommittén i sittbetänkande redovisat uppskattningar enligt vilka mellan 1 500och 2 000 personer dör eller skadas svårt vidtrafikolyckor där i vart fall en av förarna misstänks ha varitalkoholpåverkad har regeringen funnit det angeläget att snarastmarkera det allvarliga i den nu aktuella typen av vållandebrott.I propositionen framhålls att det finns möjlighetatt beakta berusning som ett försvårande moment vid vållandetill annans död i samband med trafiknykterhetsbrott. Enligtpropositionen bör dock denna princip komma till klart uttryck ilagtexten, och regeringen föreslår därför att det i lagtextenuttryckligen anges att det är en försvårande omständighet attden som orsakat en trafikolycka varit berusad.Till grund för förslagen i denna del ligger, som ovan nämnts,en inom utarbetad promemoria -- Ansvar förgrovt vållande till annans död, m.m. samt förverkande av fordon.Ytterligare åtgärder mot de grova trafiknykterhetsbrotten.Promemorian var föremål för en hearing iJustitiedepartementet.Lagrådet har i sitt yttrande angående förslaget om berusningsom ett kvalificerande rekvisit anfört att det är beklagligt atten så principiellt viktig lagändring inte varit föremål försedvanligt remissförfarande utan endast beretts genom en hearingi Justitiedepartementet.I motion Ju15 (s) anförs att regeringsförslaget i denna del ärotillräckligt berett och att det inte bör leda tilllagstiftning.Till hearingen i var ett flertalinstanser inbjudna och vid hearingen närvarade representanterfrån -- förutom ochKommunikationsdepartementet -- Riksåklagaren,i , iStockholm, , Hovrätten för Nedre ,, (), SverigesAdvokatsamfund, och Svenskapolisförbundet.Skriftliga yttranden över promemorian har avgivits avDomstolsverket och . Därutöver har muntligayttranden, vilka antecknats i ärendet, avgivits från Länsrätteni och vid Lunds universitet.Utskottet delar i och för sig Lagrådets uppfattning om viktenav att regeringsförslag blir föremål för ett sedvanligtremissförfarande. Utskottet anser sig dock kunna godta denberedning som förevarit i den nu aktuella delen av regeringensförslag.Utskottet delar på de av regeringen anförda skälenuppfattningen att det är angeläget att markera attberusning särskilt skall beaktas vid bedömningen av om nuaktuella vållandebrott skall anses som grova.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju15 i nu behandlad deloch tillstyrker regeringsförslaget.I motion Ju610 (nyd) önskas ett lagförslag om ett nytt brott,bildråp. Ansvar för sådant brott skall, enligt motionen, ådömasen förare som på grund av sitt körsätt eller andraomständigheter framstår som likgiltig för andra människors livoch hälsa. Om körningen skett under inverkan av alkohol ellerannat berusningsmedel bör detta tillmätas särskild betydelse.Brottet bör, enligt motionen, betraktas som ett mellantingmellan uppsåtligt dödande och grovt vållande till annans död.Enligt utskottets uppfattning tillgodoser utskottets nyssgjorda ställningstagande beträffande grovt vållande till annansdöd m.m. i stort motionsönskemålet. Motion Ju610 bör inteföranleda någon ytterligare åtgärd och utskottet avstyrkerbifall till den i denna del.AlkoholutandningsprovI propositionen föreslås att polisens möjligheter att taalkoholutandningsprov skall utvidgas.Polisen har enligt lagen om alkoholutandningsprovmöjlighet att genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov utanatt det föreligger misstanke om trafiknykterhetsbrott. Dennamöjlighet föreligger vid beordrad trafikkontroll, vidtrafikolyckor samt i samband med misstanke om vissa trafikbrott.För att alkoholutandningsprov skall få tas rutinmässigt vid entrafikkontroll krävs att kontrollen har beslutats av en polismani befälsställning.Polisen har successivt ökat antalet rutinmässigaalkoholutandningsprov; från cirka 250 000 prov till över900 000 prov . I Trafikpolisens betänkande anges attdenna verksamhet bör prioriteras så att det fr.o.m. budgetåret1993/94 i landet tas 1,8 miljoner särskilda alkoholutandningspovper år.I propositionen föreslås att enskilda polismän skall ges engenerell rätt att ta alkoholutandningsprov utan att någontrafikkontroll har beordrats. Syftet med den föreslagnaändringen är att öka upptäcktsrisken vid trafiknykterhetsbrott.De alkoholutandningsprov det här är fråga om får endast avses.k. sållningsprov, vilket innebär att bara instrument som kanbrukas utan dröjsmål och som endast anger om eventuellalkoholkoncentration överstiger ett visst gränsvärde fåranvändas.I motion Ju13 (m) aktualiseras en fråga om bl.a.protokollföring vid alkoholutandningsprov.Denna fråga bör enligt utskottets mening regleras. Regleringenbör ske i lagen om alkoholutandningsprov och utformas i enlighetmed vad som framgår av utskottets hemställan.Ekonomiska konsekvenserI motion Ju15 (s) anförs kritik mot redovisningen av kostnadenför och finansieringen av reformen. Vidare föreslås att det /95 skall satsas extra påtrafikövervakning och ökat antal alkoholutandningsprov.I propositionen anges att de direkta kostnaderna förgenomförandet av reformen har beräknats uppgå till cirka 130miljoner kronor för /95. Någon finansieringanvisas inte nu utan regeringen avser att återkomma till dessafrågor budgetproposition.I propositionen uppges vidare att reformen sammantagetberäknas leda till vinster för samhället totalt sett. Med hänsyntill att det är svårt att förutse reformens konsekvenseravser regeringen att återkomma till denna fråga i senaresammanhang.