bet · GH01KU1 · 1993-10-12 00:00:00 — I betänkandet behandlas åtta motioner som berör frågor omolaga våldsskildring och barnpornografibrott. Sju av motionernaär från den allmänna motionstiden och en är från denallmänna motionstiden . Vidare behandlas en motion, väcktunder den allmänna motionstiden , som gäller videovåldetsnegativa effekter. Utskottet avstyrker samtliga motioner. Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19921991/92:K403 av m.fl. (m) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av en åldersgräns för barnsmedverkan i pornografiska sammanhang.1991/92:K404 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att begreppet"sexuellt våld eller tvång" i pornografiska framställningar börpreciseras ytterligare och att grunden för straffbarhet börskärpas i enlighet med motionens syfte.1991/92:K405 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder gällande lagen om olagavåldsskildringar.1991/92:K406 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att 16 kap.10 b § , om olaga våldsskildring, bör ses över.1991/92:K407 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om fist-fucking.1991/92:K412 av och ()vari yrkas att hos regeringen begär en allmän översynav den lagstiftning och dess tillämpning som berör pornografin.1991/92:Ju711 av m.fl. (v, s, fp) vari yrkas1. att hos regeringen begär en översyn avlagstiftningen enligt vad i motionen anförts om definitionenpornografi.Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19931992/93:K403 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en undersökning av de negativa effekterna avvideovåldet.1992/93:Ju648 av m.fl. (s) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts gällande översyn av lagstiftningar i sambandmed barnpornografi. våldsskildring och barnpornografibrott1.1 MotionernaI motion 1991/92:K403 av m.fl. (m)anser motionärerna att en åldersgräns bör införas för barnsmedverkan i pornografiska sammanhang och att som sinmening skall ge regeringen detta till känna. Enligt motionärernaär det väsentligt att studerar den lagstiftning somfinns t.ex. i , men även i andra länder med liknande förbudpå området, för att se om denna kan appliceras på svenskaförhållanden.Begreppet "sexuellt våld eller tvång" i pornografiskaframställningar bör enligt motion 1991/92:K404 av GullanLindblad m.fl. (m) preciseras ytterligare, och grunden förstraffbarhet bör skärpas i enlighet med motionens syfte. Dettabör som sin mening ge regeringen till känna.Motionärerna anser att våldspornografiska framställningar medkvinnor som "offer", som normalt måste anses skrida överanständighetens gräns, måste kunna medföra straffbarhet.Vad gäller olaga våldsskildring anses i motion 1991/92:K405 avIngegerd m.fl. (s) att snabba åtgärder måste vidtas,så att lagstiftarens intentioner uppnås. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna. Enligt motionen skallmarknaden för våldspornografi inte få utvecklas, därför atttolkningen av begreppet "sexuellt våld eller tvång" tycks varaett tvisteämne i domstolarna.I motion 1991/92:K406 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna attbestämmelsen om olaga våldsskildring i 16 kap. 10 b §brottsbalken bör ses över.I motion 1991/92:K407 av och () yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om fist-fucking. Enligtmotionärerna bör det vara möjligt att genom lagstiftning stoppaspridningen av videogram med fist-fucking och regeringen bör fåi uppdrag att återkomma till med förslag till en lag idetta syfte.Riksdagen bör enligt motion 1991/92:K412 av () hos regeringen begära en allmänöversyn av den lagstiftning och dess tillämpning som berörpornografin. Översynen bör enligt motionärerna göras för attstävja en fortsatt utbredning av förnedrande skildringar av barnoch kvinnor.I motion 1991/92:Ju711 yrkande 1 av m.fl. (v,s, fp) yrkas att hos regeringen begär en översyn avlagstiftningen enligt vad i motionen anförts om definitionen avpornografi. Enligt motionärerna definieras pornografi somsexuella bilder, shower etc. vilkas huvudsyfte är att ge sexuellretning och stimulans, vilket innebär att det blir en flytandegräns gentemot sådant som har vetenskapligt eller konstnärligtvärde. Definitionen av vad pornografi är behöver enligtmotionärerna ses över.I motion 1992/93:Ju648 yrkande 5 av m.fl.(s) anses att en översyn bör göras av lagstiftningar i sambandmed barnpornografi och att som sin mening skall geregeringen detta till känna. Motionärerna pekar på att vidspridning av film skall enligt en film vara spriddtill flera personer för att det skall anses ha skett ett brott.Mycket små förändringar i filmer tycks enligt motionen räcka föratt undgå lagen. Förfaringssättet anses av motionärerna varahelt oacceptabelt och bör leda till åtgärder.1.2 Bakgrund1.2.1 våldsskildringDen som i stillbild eller i en film, ett videogram, etttelevisionsprogram eller andra rörliga bilder skildrar sexuelltvåld eller tvång med uppsåt att bilden eller bilderna spridseller som sprider en sådan skildring kan, om inte gärningen medhänsyn till omständigheterna är försvarlig, dömas för olagavåldsskildring enligt 16 kap. 10 b § . Detsammagäller den som i rörliga bilder närgånget eller utdragetskildrar grovt våld mot människor eller djur med uppsåt attbilderna sprids eller som sprider en sådan skildring. Straffetär böter eller fängelse i högst . Det straffbara områdetavser även oaktsam spridning av våldsskildringar, om spridningensker i yrkesmässig verksamhet eller eljest i förvärvssyfte.Bestämmelserna gäller inte filmer eller videogram som Statensbiografbyrå har godkänt för visning och inte heller enupptagning av rörliga bilder med samma innehåll som en filmeller ett videogram som har godkänts av Biografbyrån. Inteheller offentliga förevisningar av filmer eller videogramomfattas av bestämmelserna.Om skildringen avser sexuellt våld eller tvång och finns itryckt skrift kan spridandet av skriften innefattatryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 § 13 tryckfrihetsförordningen(TF), om inte gärningen med hänsyn till omständigheterna ärförsvarlig. Tryckfrihetsbrottet är således begränsat tillvåldspornografiska bilder.Om skildringen sker i form av stillbilder eller rörliga bilderi en film, vilket innefattar även videogram, kan spridandetinnebära yttrandefrihetsbrott. Enligt 5 kap. 1 § första ochandra styckena yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) anses somyttrandefrihetsbrott dels gärningar som anges somtryckfrihetsbrott i bl.a. 7 kap. 4 § TF om de begås i ettradioprogram, en film eller en ljudupptagning, dels även sådanolaga våldsskildring varigenom någon genom rörliga bildernärgånget eller utdraget skildrar grovt våld mot människor ellerdjur med uppsåt att framställningen sprids. Gärningen är inteatt anse som yttrandefrihetsbrott om den med hänsyn tillomständigheterna är försvarlig. Yttrandefrihetsgrundlagenstillämpningsområde preciseras i 1 kap. 10 § till sådana filmeroch ljudupptagningar som sprids till allmänheten genom attspelas upp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt. Deninnebär att obligatorisk förhandsgranskning av videogram fårförekomma endast inom ramen för vad som gäller om granskning avfilmer och videogram som skall visas offentligt.Bestämmelser om förbud mot spridning av filmer och videogrammed våldsinslag infördes genom att antog lagen(1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram medvåldsinslag, den s.k. videovåldslagen (prop. 1980/81:176, bet.KU 1980/81:28 och bet. KU 1981/82:38). Bakgrunden tilllagstiftningen var att den då förhållandevis nya videoteknikenäven kommit att utnyttjas till att sprida våldsskildringar bl.a.till barn och ungdomar på ett sätt som ingav starkabetänkligheter. Lagen var ett provisorium i avvaktan påresultatet av den då arbetande Yttrandefrihetsutredningensöverväganden.Vissa ändringar gjordes 1985 (prop.1984/85:116, bet. KU 1985/86:11). Dessa innebar bl.a. attkriterierna i lagen för vad som skulle anses vara otillåtnavåldsskildringar skärptes. Avsikten var att bestämmelsernaskulle komma i närmare överensstämmelse med Biografbyråns praxisi fråga om förbud mot offentlig visning. Det krav som tidigarefunnits i 1 § videovåldslagen på att skildringarna skulle varanärgångna eller långvariga utgick nu när det var fråga omsexuellt våld. Bestämmelsen skulle också omfatta annat sexuellttvång än sådant som är att hänföra till våld. En utvidgning avbestämmelsen skedde också till att omfatta även skildringar avvåld mot djur och våld som inte har någon människa som direkteller indirekt upphov. Vidare formulerades bestämmelsen om, såatt förbud mot extremvåld blev huvudregeln och undantag kom attgälla, om spridandet var försvarligt med hänsyn tillframställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna iövrigt.År 1988 beslutade (prop. 1986/87:151, bet.1987/88:KU36) att bestämmelserna i videovåldslagen -- med vissaändringar -- skulle överföras till 16 kap. och attvideovåldslagen skulle upphävas. Reglerna om olagavåldsskildring avseende sexuellt våld eller tvång gjordestillämpliga även på stillbilder och på bilder i tryckta skrifteroch i televisionsprogram och andra rörliga bilder. Ändringarnaträdde i kraft den 1 januari 1989.Genom lagändringar, som beslutades (prop.1989/90:70, bet. 1989/90:KrU30) och som trädde i kraft den 1januari 1991, skärptes det i föreskrivna straffetför olaga våldsskildring från sex månaders fängelse tillfängelse i högst . Det straffbara området utvidgades tillatt avse även oaktsam spridning av våldsskildringar omspridningen sker i yrkesmässig verksamhet eller eljest iförvärvssyfte. Ändringarna ingick i ett åtgärdsprogram i syfteatt komma till rätta med skadeverkningarna av våldsskildringar ifilmer och videogram. Åtgärdsprogrammet innefattade även en nylag (1990:886) om granskning och kontroll av filmer ochvideogram. Inrättandet av ett råd mot skadliga våldsskildringar(våldsskildringsrådet) ingick också i programmet. Biografbyrånfick i uppdrag att ha tillsyn över videogrammarknaden. Ipropositionen (s. 33 f.) anförde departementschefen att för attkomma till rätta med de problem som hela utbudet avvåldsskildringar på biograf, video och TV, däri inbegripetsatellit- och kabel-TV, kunde medföra, behövdes andra insatserän censur av extrema våldsskildringar.I proposition 1990/91:64 om yttrandefrihetsgrundlag m.m.anförde departementschefen beträffande våldsskildringar irörliga bilder (s. 75 f.) att det under behandlingen av detärende som lett fram till programmet för åtgärder mot skador avvåldsskildringar i filmer och videogram hade uttalats att detfanns anledning att räkna med att åtgärdsprogrammet skulle få enstörre effekt än vad en obligatorisk förhandsgranskning skullekunna få. Departementschefen ansåg att det självfallet inte varmöjligt att då förutsäga hur snart verkningarna av programmetskulle komma att visa sig. Sakligt sett fanns det enligt hennegoda skäl att hoppas att det skulle komma att ske ganska snart.Enligt departementschefen var det å andra sidan inteorealistiskt att räkna med att den fulla effekten av de olikaåtgärderna kommer att visa sig först när verksamheten hunnitpågå och utvecklat sina former. Hon ansåg därför att detfanns anledning att avvakta den något mera långsiktigautvecklingen på videogrammarknaden innan frågan om eventuellaytterligare åtgärder mot våldsvideogrammen togs upp till nyaöverväganden. I detta läge saknades det enligtdepartementschefen tillräckligt starka skäl för att en nygrundlag skulle medge censur i vidare omfattning än denexisterande. Den nya grundlagen borde däremot lämna utrymme försådana åtgärder som hade beslutats mot våldsskildringarna.Konstitutionsutskottet (1990/91:KU21) tillstyrkte propositionensförslag i denna del.1.2.2 BarnpornografibrottDen som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt attbilden sprids eller som sprider sådan bild av barn kan, om integärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig, enligt16 kap. 10 a § dömas för barnpornografibrott.Straffet är böter eller fängelse i högst två år.Ett barnpornografibrott som begås genom tryckt skrift skallenligt 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen anses somtryckfrihetsbrott. Om barnpornografibrott i stället begås i ettradioprogram, en film (vilket avser även videogram) eller enljudupptagning skall det enligt 5 kap. 1 § första stycketyttrandefrihetsgrundlagen anses som yttrandefrihetsbrott. Omgärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig är detinte fråga om brott enligt tryckfrihetsförordningen elleryttrandefrihetsgrundlagen.I 16 kap. 10 a § anges inte någon bestämdåldersgräns när det gäller att avgöra vad som avses med barn.Yttrandefrihetsutredningen anförde i sitt delbetänkande (Ds JuU1978:8) Barnpornografi beträffande vad som skulle förstås medbarn att bestämmelsen syftar till att skydda unga människorvilkas könsmognadsprocess inte är avslutad, att någonåldersgräns inte bör anges samt att den närmare gränsdragningenfår ankomma på rättstillämpningen. RÅ påpekade i sitt remissvaratt det skulle medföra stora olägenheter att använda sig av enbestämd åldersgräns, bl.a. därför att det skulle leda till attbarnets identitet skulle behöva fastställas. Detta skulle i sintur kunna orsaka ytterligare kränkning av det avbildade barnetsintegritet. Bl.a. på de skäl som RÅ hade anfört anslöt sigföredragande departementschefen till Yttrandefrihetsutredningensuppfattning på denna punkt (prop. 1978/79:179 s. 9).Riksdagen godkände en av antagen konvention ombarnens rättigheter (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28,rskr. 1989/90:350). Enligt artikel 1 i konventionen avses medbarn varje människa under , om inte barnet blir myndigttidigare enligt lag som gäller för barnet. Konventionsstaternaåtar sig i artikel 34 att skydda barnet mot alla former avsexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. För detta ändamålskall enligt artikeln konventionsstaterna särskilt vidta allalämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder föratt förhindra att barn utnyttjas i pornografiska föreställningaroch i pornografiskt material.I propositionen gjordes vissa uttalanden om behovet av enöversyn av de straffrättsliga reglernas utformning.Föredraganden anförde att det kunde finnas anledning att göra enöversyn av de dåvarande reglerna på det område som omfattas avden aktuella konventionsbestämmelsen. Vid sin behandling avpropositionen förklarade socialutskottet -- i överensstämmelsemed yttranden från och justitieutskottet-- att det straffrättsliga skyddet mot att barn utnyttjas ibarnpornografi kunde behöva utvidgas. ansåg dockatt övervägandena lämpligen kunde ske i samband med den översynav de straffrättsliga reglernas utformning som aviserats ipropositionen. Utskottet avstyrkte motioner med yrkanden om enfastställd åldersgräns för barn i pornografiskasammanhang. följde utskottet.Våren 1991 avslog (1990/91:KU21) en motion (fp)enligt vilken det borde övervägas ett införande av enåldersgräns vid sidan av den nuvarande objektivakönsmognadsgränsen i bestämmelsen om barnpornografibrott. Medhänsyn till de uttalanden som gjorts under föregående riksmötevid behandlingen av propositionen om godkännande av konventionenom barnens rättigheter, fann att det intevar påkallat med någon åtgärd från sida med anledningav motionen.1.3 Utredningar m.m.Justitiekanslern () har på regeringens uppdrag utrettbehovet av åtgärder rörande bestämmelserna om olagavåldsskildring. Uppdraget redovisades i en promemoria den 23december 1992 (dnr ). I promemorian ges en beskrivningav hur föreskrifterna för att motverka förekomsten avvåldspornografi har tillämpats. JK redogör för vissaiakttagelser om våldspornografins omfattning och spridning.Slutligen redogörs för utredningens resultat vad gäller fråganom behovet av åtgärder rörande bestämmelserna om olagavåldsskildring.Under avsnittet som gäller våldspornografi i filmer ochvideogram m.m. från till den 31 december1991, redogör JK bl.a. för en frikännande dom som gälldevideogram i vilka det förekom att en hand eller handen och delarav armen fördes in vaginalt eller analt, s.k. fist-fucking. JKanför (s. 17) att det av den med riksåklagarens hjälp inhämtaderedovisningen för rättstillämpningen framgått att denna dom harföranlett att ett antal brottsanmälningar avseende videofilmermed skildringar av likartat handlande inte har lett tillförundersökning eller åtal. Han anser emellertid inte attmöjligheterna att med stöd av den nu gällande regleringen uppnåfällande domar i sådana fall måste bedömas som uttömda. I detavsnitt i promemorian som behandlar behovet av åtgärder rörandebestämmelserna om olaga våldsskildring anför JK (s. 30) att detinte är någon uppgift för honom att i förevarande sammanhang gåin på en närmare värdering av domen. Han vill för egen delendast framhålla att domen enligt hans mening knappast tvingartill den slutsatsen att varje framställning av likartat innehållskall anses straffri.JK överväger i promemorian (s. 31 f.) bl.a. om formuleringen i16 kap. 10 b § BrB om våldspornografisk olaga våldsskildringborde jämkas något så att de fall den är avsedd att belägga medstraff med större säkerhet kan beivras genom åtal. En sådanåtgärd synes enligt JK:s uppfattning emellertid krävagrundlagsändring. Den grundlagsbestämmelse som JK avser i dettasammanhang i promemorian är 7 kap. 4 § 13tryckfrihetsförordningen. Vidare kan det enligt JK:s mening intehävdas att det i rättspraxis ännu har blivit helt klart att dennu gällande lydelsen av den ifrågavarande bestämmelsen inteskulle vara tillräcklig för sitt ändamål. JK anser emellertidatt frågan är värd att överväga närmare till dess erfarenheternahar blivit större.I promemorian (s. 27 och 41) redogör JK för problemen kringdistributionen av "piratkopierade" videogram som innehållerkopior av ett eller flera videogram eller utdrag ur fleraförlagor och som ibland är "skräddarsydda" för en enda enskildmottagare. De svårigheter som uppkommer är enligt JK väsentligenhänförliga till det s.k. spridningsrekvisit som finns ibrottsbalkens bestämmelser om barnpornografibrott och olagavåldsskildring. Innebörden härav är att en förutsättning förstraffbarhet är en avsikt att sprida det framställda materialet.JK anför att innebörden av det nu berörda rekvisitet i vissafall kan vara svårbedömd, särskilt vid en prövning mot bakgrundav vad som föreskrivs i 1 kap. 10 § YGL om spridning tillallmänheten som en förutsättning för grundlagens tillämplighet.JK uppger att han ännu inte tagit ställning i alla uppkommandefrågor som hänger samman med det nu berörda problemet och atthan därför tills vidare inte har grund för att lägga fram någonslutlig bedömning eller något förslag. Frågan kan dock enligt JKfå en betydande praktisk vikt, varför han velat peka på den isin rapport.Erfarenheterna av de ärenden som efteryttrandefrihetsgrundlagens ikraftträdande den 1 januari 1992förekommit beträffande våldspornografiska skildringar i filmeroch videogram visar enligt JK:s mening (s. 43 f.) att man intekan bortse från en del praktiska tillämpningsproblem. JK anseremellertid också att dessa inte har visat sig varasvårare än vad man kunnat vänta sig när ett så omfattande nyttregelverk har antagits. Enligt JK:s mening befinner vi oss isjälva verket fortfarande klart i det skede då verksamheten ännutill vissa delar söker sina former. En lagstiftningsprodukt avyttrandefrihetsgrundlagens omfattning och komplexitet behöverenligt JK självfallet få verka under en ganska avsevärd tidinnan man kan uttala sig om dess effekter med någon störresäkerhet. Enligt JK:s bedömning är det knappast på sin plats attännu ta upp frågor om att ändra de regler som gäller omproceduren vid ingripanden mot våldspornografiska skildringarsom sprids genom filmer och videogram eller eljest i former somfaller under yttrandefrihetsgrundlagen.JK anför avslutningsvis (s. 44 f.) att han således inte hargrund för att nu föreslå några författningsändringar för attföreskrifterna om straff för våldspornografisk olagavåldsskildring bättre skall kunna fylla sitt ändamål. Detbetyder emellertid inte att JK anser att man skulle kunna slåsig till ro med vad som gjorts. JK räknar med att underåtskillig tid framåt få ta ställning till olika praxisfrågor somuppkommer inom ramen för det nu gällande regelsystemet påområdet. Han är vidare medveten om att det kan vara enskyldighet för honom att underrätta regeringen om behov avregelförändringar som kan komma att visa sig under det fortsattaarbetet med hithörande frågor.Med anledning av uttalanden beträffande frågor omsexualbrott mot barn m.m., utarbetas inomJustitiedepartementet en promemoria avseende sådana frågor.Promemorian kommer också att behandla frågan om det straffbaraområdet vad gäller barnpornografibrott. I det sammanhangetkommer överväganden såvitt gäller möjligheten till enkriminalisering av innehav av barnpornografi att redovisas.Justitieutskottet behandlade (1992/93:JuU16)regeringens proposition 1992/93:141 med förslag bl.a. om ändradeoch i huvudsak skärpta straff för vissa brottsbalksbrott.Utskottet tillstyrkte bl.a. propositionens förslag om attstraffmaximum för barnpornografibrott skulle höjas till fängelsei . I samband härmed behandlade utskottet även ett flertalföljdmotioner. I flera av dessa togs upp frågan om hur vissavåldsskildringar, bl.a. sådana som kan innebära olika former avvåld mot kvinnor vid sexuellt umgänge, skall bedömasstraffrättsligt. Mot denna bakgrund yrkades i tre motioner enöversyn av bestämmelserna om olaga våldsskildring. I en av dessamotioner (s) yrkades tillsättande av en parlamentarisk utredningoch enligt en av motionerna (nyd) borde lagstiftningen skärpasså att fist-fucking omfattades av förbudet mot olagavåldsskildring. I den tredje motionen (c) framhölls behovet aven översyn och kontroll av bestämmelserna om olagavåldsskildring samt behovet av kontroll av spridningen av olagavåldsskildring. Spridningen av videofilm med barnpornografisktinnehåll borde enligt en motion (s) uppmärksammas. Motionärernamenade att det var möjligt för den som framställerbarnpornografi att, genom att på olika sätt redigerabildmaterialet så att varje film blir unik, undgå ansvar förbrott på grund av de nuvarande bestämmelsernas utformning.Justitieutskottet redogjorde i sitt betänkande förJustitiekanslerns promemoria (se ovan) och angav att dennabereddes i . Enligt justitieutskottetsuppfattning fanns det skäl att se mycket allvarligt på denbarnpornografi och det sexuella våld som förekom i en av alltatt döma inte obetydlig omfattning i främst videofilmer.Justitieutskottet framhöll att bestämmelserna om barnpornografioch olaga våldsskildring var föremål för uppmärksamhet såväl iJustitiedepartementet som av JK och att ien promemoria skulle ta upp frågan om det straffbara områdetbeträffande barnpornografibrott. Utskottet ansåg att detpågående beredningsarbetet borde avvaktas och utgick i övrigtfrån att berörda myndigheter noga följde utvecklingen påområdet. Med det anförda avstyrkte justitieutskottet de fyramotionerna. Reservation avgavs av ledamoten för Ny demokrati,som ansåg att det pågående beredningsarbetet borde inriktasbl.a. på att tillämpningsområdet för bestämmelsen om olagapornografisk våldsskildring skulle utvidgas så att det klartframgår att bestämmelsen omfattar även vissa former avpornografiska skildringar såsom s.k. fist-fucking och liknande.Justitieutskottet behandlade i sitt betänkande även motionerom frågor om sexualbrott mot barn m.m. Utskottet hänvisade tillden promemoria som skulle utarbetas hos Justitiedepartementetoch till att denna även skulle behandla frågan om enkriminalisering av innehav av barnpornografi och frågan omeventuella ändringar i bestämmelsen om sexuellt umgänge medbarn.