bet · GG01LU40 · 1993-04-15 00:00:00 — Vidare bör fristdagen i konkursefter likvidation vara dagen för ansökan om likvidation.Utskottet vill erinra om att i en skrivelse den 19 september1991 till föreslog vissa ändringar i delgivningslagen ochkonkurslagen i syfte att förhindra missbruk av aktiebolagsformen. I skrivelsenföreslogs bl.a. att den som är registrerad företrädare för en juridisk personalltid skall vara behörig att för den juridiska personens räkning ta emothandlingar som skall delges denna. Saknar en juridisk person registreradbehörig företrädare bör delgivning få ske genom kungörelse. Verket föreslogvidare att en ny bestämmelse införs i 4kap. 2§ konkurslagen av innebörd attfristdagen i konkurs skall vara dagen för ansökan om likvidation. Detta skallgälla under förutsättning att konkursansökan görs från den dagdå beslutet om likvidation vann laga kraft. Skrivelsen remissbehandlades.I den förenämnda propositionen 1992/93:68 om ändringar i aktiebolagslagenm.m. föreslogs bl.a. -- med anledning av skrivelse -- enändring i delgivningslagen för att göra det möjligt att genom kungörelse delgeen juridisk person som saknar registrerad företrädare. För sådankungörelsedelgivning borde det enligt propositionen krävas att uppgifter saknasi bolagsregistret om vem som är behörig att företräda bolaget eller attuppgifterna är felaktiga eller ofullständiga och det av den anledningen integår att fastställa vem som är behörig att företräda bolaget.Kungörelsedelgivning får inte ske om den juridiska personen har bemyndigat ochanmält någon i bosatt person att ta emot delgivning på den juridiskapersonens vägnar. Däremot var föredragande statsrådet kritisk motRiksskatteverkets förslag, att den som är registrerad företrädare för enjuridisk person alltid skall vara behörig att för den juridiska personensräkning ta emot handlingar som skall delges. Under hänvisning till attAktiebolagskommittén kommer att behandla olika problem med anknytning tillaktiebolag som saknar företrädare och till frågor som gäller registrering avbolagets företrädare, ansåg föredraganden att man bör avvakta de förslagkommittén kommer att lämna innan slutgiltig ställning tas till vilka åtgärdersom bör sättas in för att förhindra det missbruk som påtalas iRiksskatteverkets skrivelse.Också när det gällde förslag om fristdagen i konkurs efterlikvidation var föredragande statsrådet kritisk. Hon framhöll att om det blirmöjligt att på det sätt som föreslogs i propositionen genom kungörelse delgejuridiska personer som saknar registrerad behörig ställföreträdare, kommer denbetydligt omständligare vägen över ett likvidationsförfarande sannolikt intealls att utnyttjas eller utnyttjas endast tillfälligtvis. Det fanns enligtföredragandens mening redan av det skälet anledning att ställa sig tveksam tillbehovet av en sådan lagändring. Föredraganden var därför inte beredd attföreslå den ändring i konkurslagen som förespråkat.Vid utskottets behandling av propositionen behandlades också en motion,likalydande med den nu aktuella (se bet. 1992/93:LU14). Utskottet tillstyrkteförslaget i propositionen om att införa en möjlighet att genom kungörelse delgeen juridisk person som saknar registrerad företrädare, vilket också låg i linjemed önskemålen i motionen. Motionen fick således i detta avseende anses varatillgodosedd. När det däremot gällde det i motionen -- och i Riksskatteverketsskrivelse -- framlagda förslaget om att den som är registrerad företrädare fören juridisk person alltid skall vara behörig att ta emot delgivning för dessräkning delade utskottet den kritiska bedömning som gjordes i propositionen.Utskottet fanni likhet med föredragande statsrådet att Aktiebolagskommitténsöverväganden i hithörande frågor borde avvaktas. Också när det gällde den imotionen begärda ändringen i konkurslagen instämde utskottet i den uppfattningsom fördes fram i propositionen, nämligen att lagändringen omkungörelsedelgivning måste anses minska behovet av en ändrad fristdag i konkursefter likvidation. Inte heller utskottet fann att förslaget borde genomföras.Utskottet avstyrkte således bifall till motionen.Inte heller i nu behandlade frågor finner utskottet skäl att frångå sintidigare uppfattning. Utskottet avstyrker således bifall till motion L305.Utskottet vill dock i detta sammanhang ta upp frågan om ikraftträdandet avden ovan redovisade ändringen i delgivningslagen rörande kungörelsedelgivning.I lagstiftningsärendet beslutades vissa ändringar i aktiebolagslagensom en följd av åtaganden enligt . Dessa ändringar iaktiebolagslagen avses träda i kraft som och regeringenhar därför bemyndigats att bestämma ikraftträdandetidpunkten.Med hänsyn till det samband som ansågs föreligga mellan nämnda ändringar iaktiebolagslagen och i delgivningslagen har regeringen också bemyndigats attbesluta om ikraftträdandet för ändringen i delgivningslagen. När utskottetbehandlade lagförslagen förutsattes att skulle träda i kraft den 1januari 1993 eller därefter. Denna förutsättning har emellertid inteuppfyllts. Med hänsyn till att det enligt utskottets mening är angeläget attden nya möjligheten till kungörelsedelgivning kan börja tillämpas så snart sommöjligt utgår utskottet från att regeringen överväger om lagändringenkan träda i kraft utan hinder av att ännu inte har trätt i kraft.RegistreringSom inledningsvis angetts skall ett aktiebolag enligt 8kap. 15§aktiebolagslagen när det anmäls för registrering också anmälavem som har utsetts till styrelseledamot, verkställande direktör, suppleant ochfirmatecknare samt av vilka och hur bolagets firma tecknas. Anmälan, som skallsändas till PRV, skall därefter göras genast när förhållandena ändras. aktiebolagsförordningen (1975:1387) skall bevittnade namnteckningarav nyvalda styrelseledamöter, styrelsesuppleanter, verkställande direktörer,vice verkställande direktörer och firmatecknare ges in i samband med anmälan omregistrering. Nya bestämmelser om registrering av revisorer infördes i 2 och18§§ aktiebolagsförordningen , enligt vilka en anmälan omregistrering skall innehålla en skriftlig bekräftelse av revisorerna på att deåtagit sig uppdraget. I samband med registrering av personuppgifterkontrollerar PRV att de personnummer som uppges svarar mot det namn som anmältsvid registreringen. Härigenom undviks registrering av personer som inte finns.I motion L210 av och () om rättssäkerhetenvid bolagsbildning anförs att det vid bildandet av aktiebolag förekommer att enpersons namn och personnummer används utan att vederbörande känner till det.Det är också känt att personer med en svår social situation används sombulvaner, genom att de anges som styrelseledamöter för att vid exempelvisnäringsförbud dölja den egentlige ägarens identitet. Motionärerna anser atträttssäkerheten för den enskilde måste skyddas bättre. Detta är viktigt ocksåför att stävja den organiserade brottsligheten.Utskottet har inhämtat yttrande över motionen från PRV. I sitt svar pekarverket på att i motionen tas upp två olika typer av situationer. Däruppmärksammas det fallet att en person för registreringsändamål används sombulvan. PRV framhåller att den typen av missförhållanden är svåra att komma åtinom ramen för verkets registreringsverksamhet. Så länge den uppgivne personeninte är diskvalificerad för egen del och ärendet i övrigt är formellt riktigt,kan verket knappast vägra registrering.Den andra situationen som uppmärksammas i motionen är att personerfalskeligen anmäls som bolagsfunktionärer för registrering utan att varatillfrågade eller på annat sätt ha med saken att göra. Inom verket har manintryck av att det har blivit vanligare att ovidkommande personer anmäls förstyrelseuppdrag, och man gör en försiktig uppskattning av att antalet sådanaregistreringar uppgår till mellan 50 och 100 . PRV kan vid sin granskninginte avslöja om uppgifter i bolagsstämmoprotokoll och styrelseprotokoll ärpåhittade eller om ingivna namnteckningsprov är förfalskade. Verket delarmotionärernas uppfattning att det vore önskvärt att komma åt dessa fall, menman pekar på vikten av att vid eventuella ändringar av föreskrifteroch rutiner beakta att det är fråga om en masshantering och att näringslivethar ett befogat intresse av att registreringsärenden hanteras snabbt.Väntetiderna bör inte vara längre än en , om störningar ibolagens verksamhet skall kunna undvikas.Enligt PRV kunde en möjlighet att minska risken för missbruk vara attunderrätta varje berörd person om registreringsanmälningar och begäraen bekräftelse av vederbörande. En annan möjlighet kunde vara att efterregistrering sända ut underrättelser till samtliga registreradebolagsfunktionärer. Ett ytterligare alternativ är att PRV regelbundet, t.ex. engång , sänder ett registerutdrag till alla registrerade personer meduppgift om i vilka bolag de förekommer. Ett krav på bekräftelse föreregistrering skulle enligt verket få besvärande konsekvenser i och med atthandläggningsrutinerna skulle komma att fördröjas avsevärt. Alternativet medårliga utskick är förenat med nackdelen att en person kan stå kvar somfelaktigt registrerad innan det blir upptäckt. EnligtPRV:s mening är ett system som innebär att alla berörda personer i efterhandunderrättas om ett registreringsbeslut det som ligger närmast till hands attöverväga. Genom en sådan åtgärd kan personen i fråga få reda på att hanregistrerats eller avregistrerats och kan då agera, om något är fel. Systemetskulle dock inte alltid kunna hindra skador, eftersom vissa kan haåstadkommits innan felet uppmärksammas.När det gäller kostnadsaspekten på det sistnämnda alternativet uppskattar PRVden årliga portokostnaden till , samt därutöverhandläggningskostnader på . För att klara sådanakostnader krävs en höjning av den genomsnittliga registreringsavgiften meduppskattningsvis per ärende.PRV har slutligen framhållit att ingen funktionär i ett svenskt aktiebolagkommer att behöva vara bosatt i sedan har trätt i kraft.Detta innebär ytterligare svårigheter för PRV att kontrollera de anmäldapersonernas existens och identitet.PRV:s yttrande återfinns som bilaga till betänkandet.Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är otillfredsställande attpersoner kan utnyttjas i registreringsärenden utan att de är tillfrågade elleri övrigt har något med saken att göra. Enligt utskottets mening bör därföråtgärder vidtas i syfte att förhindra sådana förfaranden. Vad som liggernärmast till hands är enligt utskottets mening den rutin som förordas av PRV isitt yttrande, nämligen att verket i efterhand underrättar den som är föremålför en registreringsåtgärd. En sådan ordning gör det möjligt för denregistrerade att agera, som registreringsåtgärderna inte fördröjs.Rutiner av angivet slag bör enligt utskottets mening införas, trots att de mednödvändighet medför en höjning av registreringsavgifterna. Det får ankomma påregeringen att utfärda föreskrifter härom. Vad utskottet sålunda anfört börriksdagen med anledning av motion L210 som sin mening ge regeringen till känna.Konkursrättsliga frågorAllmäntEfterlevnaden av civilrättsliga regler om betalningsskyldighet garanteras isista hand av att en gäldenärs egendom tvångsvis, genom utsökning och konkurs,kan användas till att tillgodose fordringsägarna. reglerasväsentligen genom konkurslagen (1987:672) som trädde i kraft den 1 januari1988. Konkurslagen (KL) utgör slutpunkten i ett långvarigt och genomgripandearbete med reformering av den tidigare konkurslagen . Konkursreglernautgår från att, när flera borgenärer inte kan få betalt fullt ut för sinafordringar, förlusten i princip skall fördelas proportionellt i förhållandetill vars och ens fordran. Konkursens primära uppgift är alltså atttillhandahålla ett system för att tvångsvis och i den ordning som anges iförmånsrättslagen tillgodose de konkurrerande betalningsanspråken. Åtskilligalagar vid sidan av KL har stor betydelse för konkursinstitutets funktion.Särskilt kan nämnas förmånsrättslagen (1970:979), lönegarantilagen (1992:479)och ackordslagen (1970:847).Med ackord avses en ekonomisk uppgörelse mellan en gäldenär som är påobestånd och hans borgenärer. Den nu gällande ackordslagen reglerar i principbara vad man bruka kalla offentligt ackord (tvångsackord), dvs. fall däruppgörelsen kommer till stånd genom ett beslut av domstol efter en offentligackordsförhandling och kan genomföras mot en borgenärsminoritets bestridande.Vid sidan härav förekommer underhandsackord, dvs. formlösa överenskommelser somingås på frivillighetens väg och kräver samtycke av alla berörda borgenärer.Ackord förutsätter att förmånsberättigade borgenärer får full täckning för sinafordringar och innebär i allmänhet att oprioriterade fordringar sätts ned tillviss procent av det ursprungliga fordringsbeloppet (dividenden), varvidsärskilda föreskrifter ges om betalningstiden. I princip berörs endastoprioriterade borgenärer. Genom ackord bortfaller de skulder som omfattas avackordet till den del de överstiger dividenden.Med anledning av ett riksdagsbeslut (se bet. LU 1987/88:12) tillkallades år1988 med uppdrag att utreda ett antal spörsmål påkonkursrättens område. Enligt direktiven (1988:52) ingick tre huvudfrågor iuppdraget, dels frågan om ett nytt rekonstruktionsförfarande för företag iekonomisk kris, dels frågan om skuldsanering för fysiska personer, dels ockfrågan om en bättre anpassning av den konkursrättsliga lagstiftningen tillinternationella förhållanden.Beträffande spörsmålet om ett nytt rekonstruktionsförfarande angavs idirektiven att målet för ett sådant förfarande skulle vara att rädda företagsom i och för sig är livskraftiga men som på grund av särskilda omständigheterhamnat i kris. I uppdraget låg enligt direktiven först och främst attförutsättningslöst överväga frågan om det bör införas ett alternativ tillkonkurs och ackord. Utredningen skulle vidare se över de delar avförmånsrättsordningen som berördes av rekonstruktionsfrågorna.Under 1990 fattades beslut om att begränsa utredningens uppdrag (dir.1990:74) så till vida att frågan om anpassningen av den konkursrättsligalagstiftningen till internationella förhållanden skulle brytas ut och behandlasi särskild ordning. Den frågan hade enligt föredraganden inte sådant sambandmed övriga delar av uppdraget att det medför några olägenheter att behandla denfristående genom vidare utredning inom . Året därpå fickInsolvensutredningen ytterligare ett tilläggsdirektiv (dir. 1991:93), somkompletterade de äldre direktiven såvitt gällde utredningens arbete medreglerna om statlig lönegaranti. Frågor om lönegaranti behandlas nedan undersärskild rubrik.Insolvensutredningen avlämnade slutbetänkandet (SOU 1992:113)Lag om företagsrekonstruktion. I betänkandet föreslås ett nyttrekonstruktionsförfarande, företagsrekonstruktion, som ersättning för konkurs ivissa fall. Det är krisföretag som är livsdugliga eller vars verksamhet helteller delvis kan fortsättas i någon form som härvid avses.Företagsrekonstruktion innebär att en gäldenär som driver näringsverksamhet,efter betalningsinställelse och under medverkan av en av rätten utseddadministrator, söker rekonstruera verksamheten och träffa en ekonomiskuppgörelse med sina borgenärer utan konkurs.Vid konkurs föreslås att s.k. produktiva löner -- intjänad lön samtuppsägningslön driften vid företaget fortsätter, dock längst tvåmånader -- i förmånsrättshänseende skall gå före företagshypotek. Detta skallfrämja användningen av företagsrekonstruktion i stället för konkurs. Ocksåfordringar som med administratorns samtycke uppkommit underföretagsrekonstruktion som föregått konkursen skall gå före företagshypotek.Förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter föreslås avskaffad. Ett viktigtsyfte med en sådan åtgärd är att förbättra de oprioriterade borgenärernas,bl.a. leverantörers och underentreprenörers ställning.Betänkandet remissbehandlas , och remisstiden går ut i juni1993.I motion L312 anför och () att det förekommeratt företag går i konkurs av rent taktiska skäl och att ägarna göra sig kvitt leverantörs- och skattefordringar. Isamråd med långivarna lägger ägarna anbud på konkursboet. Förlorarna är statenoch leverantörerna, medan ägarna och kreditgivarna är de stora vinnarna.Motionärerna begär en översyn av reglerna rörande betalningsinställelse vidkonkurs. () framhåller i motion L306 (delvis) att konkurs imånga fall används som ett medel att i samråd med någon eller några av ettföretags kreditgivare ge företaget med en förbättradbalansräkning. Förfarandet är enligt motionären till nackdel för näringslivetseffektivitet och utveckling, och det hindrar den fria konkurrensen. Motionärenvill få till stånd åtgärder som syftar till att införa någon form av "karens"innan ny verksamhet får startas efter en konkurs.Utskottet vill med anledning härav framhålla att i sittbetänkande belyser reformbehovet i fråga om förmånsrättsordningen,lönegarantins roll och formerna för rekonstruktion av krisföretag. Delagstiftningsförslag som utredningen mot den bakgrunden föreslår avser bl.a.att motverka intresset för att utnyttja konkursinstitutet irekonstruktionssyfte. Enligt utskottets mening bör inte föregripa denkommande beredningen inom av förslaggenom initiativ i de frågor som motionärerna aktualiserar. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motion L306 i denna del och motion L312.I motion L317 av () föreslås en rätt för borgenärerna atttidigt väcka förslag om rekonstruktion. Motionen, som anknyter tillInsolvensutredningens förslag, syftar till att ge kreditgivare incitament attfölja upp kreditgivningen och att skapa ytterligare förutsättningar för ett såtidigt agerande att ett företag i svårigheter kan räddas.Enligt utskottets mening finns det inte heller i denna fråga anledning attföregripa beredningen av förslag. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motion L317.KonkursförvaltningenGenom konkursbeslutet förlorar gäldenären rådigheten över den egendom somingår i konkursboet. Rådigheten tillkommer i stället förvaltaren, som utses avrätten efter hörande av tillsynsmyndigheten. Förvaltarens allmänna åliggandenär enligt 7kap. 8§ första stycket konkurslagen att ta till varaborgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla de åtgärder som främjaren förmånlig och snabb avveckling av boet. Om förvaltaren finner det nödvändigtfår han anlita ett sakkunnigt biträde för viss förvaltningsåtgärd. Det kangälla t.ex. hjälp med bokföringsgranskningen. Förvaltaren har bl.a. att snarastupprätta en s.k. förvaltarberättelse, innehållande bl.a. uppgifter om boetstillstånd och orsakerna till gäldenärens obestånd. Berättelsen skall ocksåinnehålla uppgift i förekommande fall om att misstanke om brott som avses i 11kap. (brott mot borgenärer m.m.) anmälts till åklagare.Förvaltningen skall stå under tillsyn av en tillsynsmyndighet.Tillsynsmyndigheter är vissa kronofogdemyndigheter som av regeringen utsettsdärtill. uppgift är enligt 7kap. 27§ konkurslagenallmänt att övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt iöverensstämmelse med konkurslagen och andra författningar. Kompletterandebestämmelser i lagrummet anger att myndigheten särskilt skall tillse attavvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan och att myndigheten, när denfinner det lämpligt, får inventera boets kassa och övriga tillgångar samtfordra redovisning av förvaltaren. Om särskilda omständigheter motiverar detfår myndigheten utse en eller flera revisorer för granskning av boetsräkenskaper och förvaltningen i övrigt. Vid sidan av de sålunda angivnariktlinjerna finns en mängd bestämmelser som mera preciserat angertillsynsmyndighetens uppgifter och befogenheter i särskilda hänseenden.En närmare redogörelse för reglerna om konkursförvaltningen ochkonkursförvaltarens åligganden och uppgifter finns i lagutskottets betänkande1991/92:LU6.Karl m.fl. (nyd) begär i motion L329 om ersättning tillkonkursförvaltare m.m. utredning i flera frågor med avseende påkonkursförvaltare och deras verksamhet. Motionärerna framhåller bl.a. attförvaltarnas verksamhet är bristfällig. Tillsynsmyndigheterna fullgör inte sinauppgifter med tillräcklig omsorg. Höga kostnadsräkningar godkänns av slentrian.Vidare menar motionärerna att verksamhetsområdet utmärks av brist på konkurrenseftersom nya advokater och jurister inte tillåts få uppdrag och etablera sig ibranschen. I motion L306 (delvis) anför () atttillsynsmyndigheterna bör ges ökade möjligheter att bevaka attkonkursförvaltarna verkligen tillvaratar alla fordringsägares intressen och attsunda affärsmetoder iakttas både före och under en konkurs. Vidare ansermotionären att det är viktigt att inte ett fåtal konkursförvaltare belastas medett orimligt antal stora och komplicerade konkurser. Personer som deltar iplanering av konkurser skall diskvalificeras som konkursförvaltare. Enligtmotionärens mening är det också viktigt med en översyn av konkursreglerna isyfte att öka kravet på det formella avslutandet av konkurser och en noggranngranskning av slutrapporterna.I motion L316 (delvis) av (-) anförs att förvaltare ej börtillsättas annat än i större konkurser och att advokater bör fråntasensamrätten att verka som konkursförvaltare.Utskottet vill åter erinra om att gällande bestämmelser innebär attrådigheten över den egendom som ingår i konkursboet i och med konkursbeslutetövergår från gäldenären till förvaltaren. Konkursförvaltaren utses av rättenefter hörande av tillsynsmyndigheten. 1§ konkurslagen skallförvaltaren ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver samtäven i övrigt vara lämplig för uppdraget. Förvaltaren får inte stå i ett sådantförhållande till gäldenären, en borgenär eller någon annan att det är ägnat attrubba förtroendet för hans opartiskhet i konkursen. De nuvarande kraven påförvaltarens kvalifikationer tillkom 1979 (prop. 1978/79:105,bet. LU 19, rskr. Reformen har inneburit att förvaltaruppdrag i principendast anförtros advokater som har specialiserat sig på konkursförvaltning. I1979 års lagstiftningsärende underströks att utvecklingen i näringslivet ochsamhället i övrigt gjort att stora krav i allmänhet måste ställas på enkonkursförvaltare. Förvaltaren behöver, förutom juridiska kunskaper, även hainsikter i företagsekonomi och kunskaper om bokföring och redovisning. Hanskall också, enligt vad som vidare uttalades, vara väl förtrogen medarbetsrättsliga och arbetsmarknadspolitiska frågor. som de allmännakompetenskraven på förvaltarna skärptes begränsades borgenärernas inflytandeöver valet av förvaltare. hade förvaltare utsetts av borgenärerna. Ifortsättningen skulle förvaltare utses av konkursdomare, och borgenärernasinflytande är inskränkt till att framföra synpunkter på valet av förvaltaretill konkursdomaren. För att ytterligare understryka den självständigaställning förvaltare innehar har frågan om förvaltarjäv efter ett initiativfrån utskottets sida (se bet. LU 1986/87:32) fått en uttrycklig reglering genomen lagändring som trädde 1989. Bestämmelsen innebär att förvaltareinte får stå i ett sådant förhållande till gäldenären, borgenären eller någonannan att det är ägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet i konkursen.Inte heller i övrigt får det finnas någon omständighet som medför attförtroendet för förvaltares opartiskhet rubbas.Konkurslagens regler om tillsyn över förvaltningen innebär atttillsynsmyndigheten skall övervaka att förvaltningen bedrivs på ettändamålsenligt sätt i överensstämmelse med lag och andra författningar.Myndigheten skall särskilt se till att avvecklingen av konkursen inte fördröjsi onödan och myndigheten kan, när den finner det lämpligt, fordra redovisningav förvaltaren. Om särskilda omständigheter motiverar det, får myndigheten utserevisorer för granskning av boets räkenskaper och förvaltning i övrigt. Iviktigare frågor skall förvaltaren höra tillsynsmyndigheten och särskiltberörda borgenärer. En ytterligare möjlighet till kontroll av förvaltningenfinns genom att en borgenär kan få en granskningsman tillsatt. Sanktionerna moten konkursförvaltare utgörs av -- frånsett eventuellt ansvar förförmögenhetsbrott -- att han kan entledigas från sitt uppdrag.