bet · GG01UU30 · 1993-05-25 00:00:00 — tillträde till konvention motkemiska vapen I proposition 1992/93:181 föreslår regeringen att riksdagengodkänner konvention om förbud motutveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapensamt om deras förstöring.Inga motioner har avlåtits i anledning av propositionen.Sammandrag av propositionen1. InledningI propositionen föreslås att godkänner Sverigestillträde till konvention om förbud motutveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapensamt om deras förstöring. har, tillsammans med nära 140andra stater, undertecknat konventionen. kom så många som 130 stater att skrivapå avtalet. Det har hänt att en så stor kretsundertecknande stater kunnat nås redan vid avtalets öppnande.Konventionen träder i kraft efter det att det 65:eratifikationsinstrumentet deponerats hos Förenta nationernasgeneralsekreterare, dock tidigast . Mot bakgrundav det stora gensvar som konventionen fått från detinternationella samfundet är det troligt att ikraftträdandet kanske redan i januari 1995.Konventionen är avsedd att komplettera tidigare konventioner,nämligen protokollet om förbud mot användning i krig avkvävande, giftiga eller andra gaser samt av bakteriologiskastridsmedel, undertecknat i (1925 årsGenèveprotokoll), och konventionen om förbud mot utveckling,framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapenoch toxinvapen samt om deras förstöring, undertecknad i ,och den 10 april 1972.En särskild kommission med uppgift att förberedaikraftträdandet har, i enlighet med konventionstexten, satts uppi . Kommissionen har genomfört sin förstasession enligt de regler som konventionen stipulerar. Sverigekommer att delta aktivt i kommissionens viktiga verksamhet medatt förbereda konventionens genomförande och upprättandet av deninternationella kontrollorganisationen i bakgrund av den stora vikt fäst vid etttotalförbud mot kemiska vapen och därmed elimineringen av en helkategori massförstörelsevapen och det långa och djupa engagemangSverige haft i frågan är det angeläget att snarasttillträder konventionen. Denna är av utomordentligsäkerhetspolitisk betydelse för Sverige.145 stater var medförslagsställare till resolutionen omkonventionen i generalförsamling i november1992 som anbefallde avtalet för undertecknande och snarratifikation. Resolutionen, nr A/47/690, antogs av församlingenutan omröstning.Inom har utarbetats endepartementspromemoria om tillträde till konventionen(Ds 1993:2). Promemorian har remissbehandlats. Samtligaremissinstanser som inkommit med yttrande har tillstyrkt svensktgodkännande av konventionen. I bilaga 2 till propositionenredovisas en sammanfattning av remissvaren som legat till grundför regeringens ställningstagande.2. Konventionens bakgrund m.m.Den 3 september 1992 enades nedrustningskonferensen i Genèveefter förhandlingar om att till överlämna texten till enkonvention om fullständigt förbud mot kemiska vapen.Försöken att få till stånd ett förbud mot kemiska vapen har enlång och komplicerad historia. Systematiska försök atttotalförbjuda dessa vapen, åtminstone deras användning, hargjorts under de senaste 100 åren.Vid den första internationella fredskonferensen i 1899undertecknades ett avtal om att avstå från användning avprojektiler vars enda syfte var förgiftande ellerprestationsnedsättande verkan. Detta förbud konfirmerades senarei en av Haagkonventionerna 1907.Trots dessa internationella avtal kom kemiska stridsmedel tillmycket stor användning under . Den förstastorskaliga attacken med denna typ av vapen skedde nära Ypres iBelgien . Klorgas från 6 000 behållare spredsöver slagfältet och mer än 5 000 oskyddade och oförbereddasoldater dödades. under kriget användes även ämnenafosgen och arsiner och också senapsgas. Under detförsta världskriget dödades nära 100 000 soldater av kemiskastridsmedel och över en miljon skadades av dessa vapen. Denstora användningen av kemiska vapen under kriget förstärkteytterligare världssamfundets önskan att totalförbjuda denna typav vapen. försvårades detta avståndstagande av att denmilitära effekten av dessa vapen mot oskyddade och oförbereddasoldater visade sig vara stor.Nationernas förbund tog initiativet till enkonferens i för att undersöka möjligheten tillövervakning av den internationella vapenhandeln. Ett resultat avdenna konferens blev ett protokoll, Genèveprotokollet, om förbudmot användning av kemiska och biologiska vapen, ett förbud somfram till har varit det enda internationella avtal somreglerat kemiska vapen.Genèveprotokollet har emellertid flera brister. Förbudetinskränker sig således till endast själva användningen, och detfinns därför flera stater som, utan att bryta mot folkrätten,innehar kemiska vapen. Protokollet utgör alltså inget hinder motspridning av kemiska vapen. Härtill kommer att många länder vidsin anslutning har gjort reservationer som innebär avsevärdabegränsningar i användningsförbudet. Reservationerna innebär attde förbehållit sig rätt till första användning mot stater sominte är parter i protokollet och rätt till vedergällning motmotståndare som först använder kemiska vapen.Kemiska vapen användes, som nämnts, i relativt storutsträckning under och i en del konflikter itredje världen . Under avstodemellertid de krigförande, med vissa undantag, från att användadessa vapen, trots att nya, mer effektiva, vapentyperutvecklats. Skälet var sannolikt framför allt att dessa vapenframstod som föga effektiva mot militärt välövade motståndareutrustade med gasmasker och andra skydd. Ett angrepp med kemiskavapen befarades också leda till vedergällning med samma vapen.Det folkrättsliga förbudet och världsopinionens avsky mot dessamassförstörelsevapen spelade förmodligen också viss roll.Under årtiondena närmast efter kom dekemiska vapnen i bakgrunden. Uppmärksamheten riktades i ställetmot de nya massförstörelsevapnen, kärnvapnen. Först i slutet på1960-talet, sedan förhandlingarna om ickespridningsavtalet motkärnvapen avslutats , kom uppmärksamheten att åter riktasmot de kemiska och biologiska vapnen.Förhandlingarna om dessa vapen hade dittills alltid förts iett sammanhang eftersom de i viss mån kan anses sammanlänkadevia toxinvapnen. På förslag av beslöt emellertidnedrustningskonferensen att dela uppförhandlingsfrågorna, och hade enighet nåtts om enseparat konvention om totalförbud mot biologiska vapen ochtoxinvapen. Anledningen till denna särbehandling var närmast attde biologiska vapnen ansågs vara ett betydligt lättareförhandlingsproblem, eftersom de betraktades som okontrollerbaraoch därmed militärt praktiskt taget oanvändbara. Därför ansågsdet inte heller nödvändigt att utarbeta bestämmelser förkontroll av efterlevnaden av konventionen mot biologiska vapen(B-vapenkonventionen). De senaste årens utveckling av genteknikm.m. har förändrat situationen, och avsaknaden av verifikationav B-vapenkonventionen framstår som alltmer allvarlig.Det har stått klart att ett fullständigt förbudmot kemiska vapen måste kunna kontrolleras. av kemiskavapen och anläggningar för produktion av sådana finns i fleraländer. Härtill kommer att den civila kemiska industrin i mångaländer i stor omfattning tillverkar giftiga kemikalier för enmängd olika civila ändamål, och att den har produktionsprocessersom kan ställas om för produktion av kemiska vapen. Dessaförhållanden gör en relativt inträngande kontroll nödvändig föratt parterna i konventionen skall kunna ha förtroende för attden efterlevs. Detta har varit en av de störstastötestenarna i förhandlingarna. Parallellt med detmultilaterala arbetet i nedrustningskonferensen bedrev de bådasupermakterna bilaterala förhandlingar om bl.a.förstöring av kemiska vapen, vilka ledde till enöverenskommelse. En del av resultaten från dessa har gettvärdefulla tillskott till de multilaterala förhandlingarna.3. Konventionens huvudsakliga innehållSammanfattningsvis omfattar konventionen följande element:ett totalt förbud mot kemiska vapen,förstöring av existerande kemiska vapen ochproduktionsanläggningar för sådana vapen,verifikation av den kemiska industrin,möjlighet till inspektioner på uppfordran av varje anläggningoch plats på konventionsstaternas territorium,regler för underlättande av handel och ekonomisk ochteknologisk utveckling på det kemiska området, samtupprättandet av en internationell kontrollorganisation,Organisationen för förbud mot kemiska vapen, med säte i artiklar, vilka innehåller de grundläggandebestämmelserna, omfattar i tur och ordning följandehuvudområden:åtaganden från konventionsstaterna innebärande ett totaltförbud mot kemiska vapen samt förstöring av existerande kemiskavapen och anläggningar för produktion av sådana vapen liksomförbud mot användning av kravallbekämpningsämnen inklusivetårgaser som metod för krigföring; definitioner av grundläggandetermer i konventionstexten, bl.a. omfattningen av begreppet"kemiska vapen",bestämmelser om deklarationer avseende innehav av kemiskavapen och produktionsanläggningar för dylika vapen samtplanerade åtgärder för förstöring av dessa vapen ochanläggningar,regler för förstöring av existerande kemiska vapen ochproduktionsanläggningar för dessa vapen,angivande av aktiviteter omfattande giftiga kemikalier ochderas utgångsämnen som inte förbjuds enligt konventionen samtbestämmelser om verifikation av sådana aktiviteter,nationella åtgärder för att uppfylla konventionens regler,bestämmelser om den internationella kontrollorganisationen sometableras i enlighet med konventionen omfattande desssammansättning, befogenheter och beslutsfattande,organisationens legala status, dess privilegier och immunitet,regler för konsultationer, klarlägganden och inspektioner påuppfordran vid misstanke om brott mot konventionen samt biståndoch skydd mot kemiska vapen,regler för underlättande av handel och ekonomisk ochteknologisk utveckling på det kemiska området,åtgärder att vidtas vid brott mot konventionen och för attgarantera dess efterlevnad,konventionens förhållande till andra internationellanedrustningsavtal,regler för biläggande av tvister mellan konventionsstaternarespektive mellan dessa och den internationella organisationenangående tillämpningen och tolkningen av konventionensbestämmelser,regler för eventuella framtida ändringar av konventionstexten,bestämmelser om konventionens ikraftträdande och möjlighetertill reservationer vad avser dess bilagor.4. Behov av lagstiftningsåtgärder m.m.Konventionen är av mycket stor säkerhetspolitisk betydelse förSverige, bl.a. genom att ett ryskt tillträde till konventionenkommer att medföra att stora lager av kemiska vapenskall förstöras under strikt internationell kontroll. mot denna bakgrund, enligt regeringens uppfattning,väsentligt att konventionen träder i kraft så snart som möjligt.Önskan om en snabb ratificering av konventionen måste vägasmot angelägenheten av att i detta sammanhang fullständigt kunnaredovisa de lagändringar som blir en nödvändig följd avtillträdet. Härvid kan det konstateras på vilkaområden sådana åtgärder är nödvändiga. Regeringen görbedömningen att ett återgivande av de områden som kräverlagstiftningsåtgärder är tillräckligt för att ge detunderlag som krävs för att ta ställning till om konventionenskall godkännas. Dessa åtgärder redovisas översiktligt ipropositionen. Behovet av lagstiftningsåtgärder kommer också attredovisas i en departementspromemoria som skall remissbehandlas.En proposition om dessa lagändringar kommer att föreläggasriksdagen under nästa . Regeringen avser att ibudgetpropositionen redovisa förslag i de delar som berörstatsbudgeten och administrationen av konventionen.JK gör, som enda remissinstans, bedömningen att densäkerhetspolitiska motivering som avgivits till en tidig svenskratifikation inte är tillräcklig för att svenskt tillträde skallske utan att kunnat ta ställning, annat än iöversiktlig form, till de lagstiftningsåtgärder som etttillträde påkallar. Utskottet noterar den betydelsefulla roll som de svenskaansträngningarna spelat i samband med tillkomsten avkonventionen mot kemiska vapen. Under de mångårigaförhandlingarna inom nedrustningskonferensen i (CD), somtill slut ledde fram till kemivapenkonventionen, var den svenskanedrustningsambassadören ordförande i förhandlingskommittén vidtre sessioner (1984, 1987 och 1990). spelade också specialister från Försvaretsforskningsanstalt (FOA) en framträdande roll.Utskottet konstaterar också att regeringen fattat beslut omatt skall hjälpa till med att förstöra de ryska kemiskavapnen. FOA har fått i uppdrag att genomföra en förstudie omvilka risker som är förknippade med lagring och förstöring av dekemiska vapnen. FOA skall därefter föreslå åtgärder för attminska riskerna och se till att förstöringen sker på ett såekonomiskt och säkert sätt som är möjligt med hänsyn tillbefolkningen och miljön.Enligt vad utskottet erfarit är det regeringens avsikt att iljuset av vad som kan komma fram genom FOA:s förstudie övervägaytterligare insatser med samma inriktning i ett senare skede.Enligt utskottets uppfattning är det internationellt avbetydande värde att tidigt ratificerar konventionen.Utskottet tillstyrker att godkänner Förentanationernas konvention om förbud mot utveckling, produktion,innehav och användning av kemiska vapen samt om derasförstöring. Utskottet hemställerbeträffande konvention om förbud motutveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapensamt om deras förstöringatt godkänner konvention omförbud mot utveckling, produktion, innehav och användning avkemiska vapen samt om deras förstöring.Stockholm den 25 maj 1993På utrikesutskottets vägnarAlf WennerforsI beslutet har deltagit: (), (), (), (), Karl-ErikSvartberg (s), (), (), LarsMoquist (nyd), (), (),(), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.