bet · GG01JuU26 · 1993-03-30 00:00:00 — Anslag till rättshjälp m.m. 1992/93JuU26ANDRA HUVUDTITELN I detta betänkande behandlar utskottet regeringens förslag omanslag till rättshjälp m.m. jämte ett antal motioner som väcktsunder den allmänna motionstiden . Utskottet tillstyrkerregeringens förslag och avstyrker samtliga motioner.Utskottet ifrågasätter det lämpliga i att kostnaderna föroffentligt biträde även skall belastarättshjälpsanslaget och föreslår ett tillkännagivande i dendelen.Till betänkandet har fogats 6 reservationer från (s) och 5reservationer från (nyd). Vidare har (v) avgivit meningsyttring. I proposition 1992/93:100 bilaga 3 () harregeringen föreslagit atttill Rättshjälpskostnader för /94 anvisa ettförslagsanslag på (s. 116--118),till för /94 anvisa ettramanslag på (s. 118--119),1. bemyndiga regeringen att avveckla allmänna advokatbyråersom har rekryteringssvårigheter eller som de anställda önskar taöver,2. till Allmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet /94 anvisa ett förslagsanslag på (s.120--124),till Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag för budgetåret1993/94 anvisa ett förslagsanslag på (F 4 s. 125),till Vissa domstolskostnader m.m. för /94anvisa ett förslagsanslag på (F 5 s. 125--126),till Diverse kostnader för rättsväsendet för budgetåret1993/94 anvisa ett förslagsanslag på (F 6 s. 126). 1992/93:Ju406 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en fortbildning av alla berördayrkeskategorier, med syfte att ge kunskap om sexuella övergrepp,deras effekter och orsaker, för att därigenom förbättra stödettill de barn och kvinnor som utsätts för olika former avvåldsbrott.1992/93:Ju407 av och (bådas) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att öka ersättningen tillnämndemännen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att se överutbildningsverksamheten för nämndemän.1992/93:Ju408 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt nämndemännens ersättning jämställs med övriga kommunalaförtroendemän.1992/93:Ju409 av och (bådac) vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ersättning och information tillnämndemän.1992/93:Ju416 av och (bådas) vari yrkas att hos regeringen begär att en översynav ersättningsreglerna för nämndemän görs.1992/93:Ju417 av m.fl. (s) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbättrade ersättningar till nämndemän,9. att beslutar att den övre gränsen förnämndemannaarvode skall vara per tjänstgöringsdag frånden ,10. att anvisar ett med förhöjt anslagunder F 5 Vissa domstolskostnader m.m. att användas förnämndemannaarvoden.1992/93:Ju419 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ersättningen till nämndemän.1992/93:Ju423 av och (båda s)vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behov av ändrade regler förnämndemäns arvoden, reseersättningar och traktamenten.1992/93:Ju701 av och (bådas) vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av lagändringar vadgäller advokatverksamhet.1992/93:Ju702 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag om ändring av 8 a §rättshjälpslagen enligt vad i motionen anförts.1992/93:Ju709 av och (bådac) vari yrkas att ändrar rättshjälpslagen (1972:429)så att det för människor med funktionshinder blir lättare att fårättshjälp hos förvaltningsdomstol i angelägenhet som rörsocialförsäkringsförmåner, bistånd enligt socialtjänstlageneller omsorgslagen.1992/93:Ju711 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om sådan ändring i rättshjälpslagen (1972:429) att detför människor med funktionshinder blir lättare att få rättshjälphos förvaltningsdomstol i angelägenhet som rörsocialförsäkringsförmåner, bistånd enligt socialtjänstlageneller omsorgslagen.1992/93:Ju717 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom allmän rättshjälp vid bodelning.1992/93:Ju718 av m.fl. (c, m, fp, kds) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ändrade regler om enskilds rätt tillersättning för kostnader i förvaltningsprocessen.1992/93:Ju719 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om allmän rättshjälp vid bodelning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om nedsättningsreglerna i rättshjälpslagen,3. att hos regeringen begär förslag till åtgärdersom dämpar kostnadsutvecklingen avseende biträdesersättningeninom rättshjälpssystemet,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den allmänna rättshjälpens förhållandetill försäkringar,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om allmänna advokatbyråer.1992/93:Ju720 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skapa förutsättningar så att advokaterfår möjlighet att marknadsföra sina specialiteter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att advokatverksamheten måste bli föremålför en bättre insyn,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att frågor om advokaters kostnadsräkningaroch andra frågor som gäller advokater inte skall prövas avadvokaterna själva utan av ett fristående organ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att timkostnadsnormen vid ersättning somutgår av allmänna medel, försvarararvoden, arvoden enligträttshjälpslagen, måste sänkas betydligt, förslagsvis ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att låta priset utgöra en faktor vid valetav offentlig försvarare, rättshjälpsbiträde eller i andra falldär ersättningen betalas av allmänna medel, dvs. att införa ettsystem med priskonkurrens vid sidan om konkurrensen i fråga omkompetens,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att det bör skapas förutsättningar för frikonkurrens mellan advokater inbördes och mellan advokater ochjurister och andra som lämnar rättsligt biträde åt allmänheten,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att förutsättningarna för att avskaffaadvokatmonopolet bör utredas.1992/93:Ju721 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ersättning till offentlig försvarare när klienten rymt frånstraffverkställighet.1992/93:Ju821 av m.fl. (nyd) vari yrkas18. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda förutsättningarna för attbegränsa rätten till offentlig försvarare,19. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda förutsättningarna för attminska försvarararvodet väsentligt, förslagsvis med 20 %.1992/93:Sk811 av m.fl. (nyd) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna attden som får bifall till sina besvär i länsrätt, kammarrätt ellerregeringsrätt måste få full ersättning för sinarättegångskostnader.1992/93:Sf633 av m.fl. (v) vari yrkas12. att hos regeringen begär förslag om överförandeav rätten att utse offentligt biträde i utlänningsärende tillrättshjälpsmyndigheten.1992/93:So290 av m.fl. (v) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rättshjälp för handikappade. RättshjälpskostnaderInledningSamhällets kostnader för rättshjälpen har alltsedan deninfördes blivit allt högre. I sin rapport (F 1992:6)Rättshjälpens effektivitet -- regeringsuppdrag beräknarRiksrevisionsverket att de totala rättshjälpskostnaderna underperioden --ökade . Mest ökade kostnaderna förrättshjälp genom offentligt biträde () och därefterkostnaderna för rättshjälp åt misstänkt i brottmål (). Ävenkostnaderna för den allmänna rättshjälpen ökade kraftigt ().I budgetpropositionen föregående år (prop. 1991/92:100 bil. 130 f) anförde justitieministern att rättshjälpskostnadernanu har stigit till en nivå som i rådande samhällsekonomiskasituation inte ter sig försvarlig, och hon föreslog besparingarför staten med på rättshjälpsanslaget.Riksdagen godtog besparingsförslaget (1991/92:JuU19, rskr. 183).Mot denna bakgrund beslutade -- efter att först haavvisat ett förslag om sänkt övre inkomstgräns för rätt tillallmän rättshjälp (1991/92:JuU26) -- om ettantal ändringar i bl.a. rättshjälpslagen (1972:429, RHL) i syfteatt få till stånd erforderliga besparingar (prop. 1992/93:109,JuU12, rskr. I propositionen och i de motioner som väcktesmed anledning av denna berördes flera av de frågor angåenderättshjälpen som åter har aktualiserats genom motioner.Timkostnadsnormen och taxor på rättshjälpsområdetI tre motioner efterfrågas åtgärder för att dämpakostnadsutvecklingen när det gäller ersättningen tillrättshjälpsbiträden. Sålunda anförs i motionerna Ju720 och Ju821att timkostnadsnormen måste sänkas, förslagsvis . I denförstnämnda motionen förespråkas vidare ett system medpriskonkurrens när det gäller att utse försvarare och biträdensom skall betalas av allmänna medel. I motion Ju719 begärs attregeringen skall lägga fram förslag för att dämpakostnadsutvecklingen avseende biträdesersättningen.I förarbetena till rättshjälpslagen förutsattes attersättningen till biträde och offentlig försvarare i betydandeutsträckning skall regleras med hjälp av taxor. Bestämmelsenfinns intagen i 22 § första stycket RHL. finnstvå taxor på rättshjälpsområdet, en taxa för ersättning tilloffentlig försvarare i vissa brottsmål i tingsrätt och hovrätt,den s.k. brottmålstaxan, och en taxa för ersättning till biträdei mål om äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan, den s.k.äktenskapsskillnadstaxan. Enligt brottmålstaxan bestämsersättningen efter förhandlingens längd, medan ersättningenenligt äktenskapsskillnadstaxan beräknas i huvudsak efter en itaxan angiven summa för allt arbete i målet. Taxorna baseras påsärskilda timkostnadsnormer, som i praxis har varit normgivandevid bestämmande av biträdesersättning inom helarättshjälpsområdet.I anledning av ett regeringsuppdrag har, somtidigare nämnts, utrett rättshjälpenseffektivitet. I rapporten (F 1992:6) Rättshjälpens effektivitet-- regeringsuppdrag redogör RRV (s. 49 f och 66 f)översiktligt för olika system som kan användas när det gälleratt beräkna ombudskostnader; ett med de allmännaadvokatbyråernas kostnader som underlag, ett annat därtimkostnadsnormen beräknas utifrån andra förhållanden samt ettdär marknadsprissättning tillämpas. Svårigheten med att införaen fri prissättning är enligt rapporten främst att utveckla enfungerande beställarroll; domstolens förutsättningar att jämförakvalitet och kostnader skulle behöva utvecklas. RRV pekar ocksåpå problemet med att den enskilde rättshjälpstagaren iblandsjälv anlitar sitt ombud.I rapporten föreslås att man i första hand bör överväga enförändrad beräkningsgrund för timkostnadsnormen utan kopplingtill de allmänna advokatbyråerna. kan det enligt RRVemellertid bli aktuellt att pröva alternativet medmarknadsprissättning. Oavsett vilken form som väljs fordrasenligt RRV en förbättrad uppföljning av kostnaderna.I propositionen (1992/93:109) om ändring i rättshjälpslagenm.m. anförde justitieministern (s. 39) att metoden attfastställa timkostnadsnormen med utgångspunkt frånsjälvkostnaderna vid de allmänna advokatbyråerna inte varanpassad till den utveckling som skett på advokatområdet och attdet var angeläget att överväga andra lösningar. På grund härav,och i avvaktan på ett slutligt ställningstagande i bl.a. fråganom de allmänna advokatbyråernas framtid, borde enligtjustitieministern timkostnadsnormen i kostnadsdämpande syftefastställas efter en friare bedömning än tidigare.I ett regeringsbeslut (dnr 92-3975)fastställde regeringen timkostnadsnormen avseenderättshjälpstaxorna för . Regeringen beslutade återgå tillden ordning med skilda timkostnadsnormer för brottmålstaxan ochäktenskapsskillnadstaxan som gällde . I detsistnämmda fallet bestämdes timkostnadsnormen till (890kr inkl. moms), vilket innebar en frysning av det tidigaregällande beloppet. För brottmål sänktes till (850kr inkl. moms).I den nämnda propositionen (1992/93:109 s. 41 f)redogjordes för ytterligare förslag till besparingsåtgärder pådetta område som justitieministern ansåg måste utredas vidare.Det gällde bl.a. frågor om brottmålstaxans omfattning och omtaxereglering av nya områden. De åtgärder som övervägdes skulleenligt propositionen inte komma att kräva lagändringar.I samband med propositionen behandlade utskottetmotionsyrkanden liknande de nu aktuella (1992/93:JuU12 s. 10).Utskottet ansåg ett motionsönskemål om en sänkning avtimkostnadsnormen tillgodosett genom de timkostnadsnormer somregeringen fastställt för . Med anledning av att det imotioner efterfrågades åtgärder för att dämpakostnadsutvecklingen avseende biträdesersättningen utgickutskottet från att regeringen i lämpligt sammanhang skulleredovisa resultatet av sina överväganden om rättshjälpstaxornam.m. för riksdagen.Efter utskottets senaste behandling av aktuella frågor harHögsta domstolen (HD) i ett beslut (SÖ 162)tagit ställning till spörsmålet om vad som är skäligtimersättning till en offentlig försvarare. HD anför i sittbeslut bl.a. att utgångspunkten vid bestämmande av skäligtimersättning till en offentlig försvarare bör vara dengenomsnittliga kostnaden för advokatverksamheten. Enersättning som inte täcker denna kostnad är, anför HD,uppenbarligen inte skälig; från rättssäkerhetssynpunkt ter detsig särskilt väsentligt att inte försvararuppdragetunderbetalas. Det kan enligt HD antas att kostnaden i vart fallinte understiger självkostnaderna vid de allmännaadvokatbyråerna. I enlighet med vad som anfördes vid tillkomstenav rättshjälpslagen får enligt HD:s mening dessa självkostnadertillmätas stor betydelse, i vart fall tills andraberäkningsmetoder utarbetats. Mot denna bakgrund finner HD,efter att i målet bl.a. ha tagit del av visst beräkningsunderlagfrån angående självkostnaderna vid de allmännaadvokatbyråerna, att en skälig timersättning till en offentligförsvarare är inkl. moms.I sammanhanget bör nämnas att regeringsrätten i ett beslut den25 funnit att det i det aktuella målet inteförelåg skäl att ge ett offentligt biträde ersättning förnedlagt arbete med högre belopp än enligt timkostnadsnormen.Utskottet har inhämtat att det, som redan förutskickats avjustitieministern, inom nu övervägs olikaåtgärder när det gäller biträdesersättningarna pårättshjälpsområdet.Utskottet behandlar först yrkandena om sänkning avtimkostnadsnormen och om priskonkurrens i motionerna Ju720 ochJu821 och därefter yrkandet om kostnadsdämpande åtgärder imotion Ju719.Utskottet hänvisar först till det ovannämnda regeringsbeslutetom timkostnadsnormer för . Härutöver vill utskottettillägga att det mot bakgrund av det ovan angivna beslutet i HDknappast är aktuellt med någon ytterligare sänkning avtimkostnadsnormen för närvarande.Frågan om priskonkurrens på rättshjälpsområdet har nyligenvarit aktuell i med anledning av RRV:srapport. Något förslag har inte förts fram till riksdagen.Utskottet är inte berett att nu på nytt aktualisera frågan.Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju720 och Ju821 ihär behandlade delar.Utskottet kan instämma i kravet i motion Ju719 påkostnadsdämpande åtgärder i fråga om biträdesersättningen. Medhänsyn till det nyssnämnda beslutet i HD framstår sådanaåtgärder som än angelägnare. Frågan är emellertid som framgåttredan aktualiserad i , och någon riksdagensåtgärd krävs inte. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju719i denna del.Nedsättning av grundavgiftenI motion Ju719 anförs att personer med mycket låga eller ingainkomster, t.ex. de som är beroende av socialbidrag, bör kunnafå nedsättning av grundavgiften. Motionärerna föreslår att detutformas tillämpningsföreskrifter till 14 § RHL med sådantinnehåll.Motsvarande yrkande behandlades av så sent som idecember föregående år (för bakgrund m.m. se prop. 1992/93:109s. 31 f, JuU12 s. 7 f, rskr. Utskottet delade i sittbetänkande uppfattningen i propositionen att det i principalltid bör utgå en avgift för den allmänna rättshjälpen. Dethar, anförde utskottet, inte minst ett pedagogiskt värde attalla rättssökande får vara med och bära en del av rättshjälpenskostnader. En ordning med möjlighet till generellavgiftsbefrielse var därför, ansåg utskottet, mindre lämplig.Den då föreliggande motionen avstyrktes.Utskottet vidhåller sin inställning och avstyrker bifall tillmotion Ju719 i här behandlad del.Den allmänna rättshjälpens förhållande till försäkringarI motion Ju719 understryks vikten av att frågan om denallmänna rättshjälpens förhållande till rättsskyddsförsäkringarutreds ytterligare.Ett likalydande motionsyrkande behandlades av idecember föregående år (för bakgrund m.m. se prop. 1992/93:109s. 22 f, JuU12 s. 6 f, rskr. Utskottet anförde då att detdelade uppfattningen i propositionen att det krävs noggrannaöverväganden innan det kan bli aktuellt med ytterligareförändringar när det gäller den allmänna rättshjälpensförhållande till olika former av rättsskydd. Utskottetkonstaterade vidare att frågan kommer att bli föremål förfortsatta överväganden i . Den föreliggandemotionen var enligt utskottets mening tillgodosedd ochavstyrktes.Utskottet har alltjämt samma inställning och avstyrker bifalltill motion Ju719 i denna del.Rätten till offentlig försvarareI motion Ju821 föreslås, som ett sätt att begränsarättshjälpskostnaderna, att rätten till offentlig försvarareskall inskränkas.Bestämmelserna om när offentlig försvarare skall förordnas fören misstänkt återfinns i 21 kap. 3 a § (RB).Där stadgas att om den misstänkte är anhållen eller häktad skalloffentlig försvarare förordnas för honom, om han begär det.Offentlig försvarare skall också förordnas för den som ärmisstänkt för ett brott, för vilket inte är stadgat lindrigarestraff än fängelse i sex månader.Offentlig försvarare skall därutöver förordnas1. om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn tillutredningen om brottet,2. om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamtvilken påföljd som skall väljas och det finns anledning att dömatill annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådanapåföljder i förening, eller3. om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn tillden misstänktes personliga förhållanden eller till vad måletrör.Om den misstänkte biträds av försvarare som han själv harutsett, skall inte vid sidan av denne någon offentlig försvarareförordnas.I propositionen (1992/93:109) om ändring i rättshjälpslagenm.m. ansåg justitieministern (s. 33) att den nuvarandeutformningen av bestämmelserna om när offentlig försvarare skallutses är ändamålsenliga och svarar mot rättssäkerhetens krav.Hon var därför inte beredd att föreslå några förändringar irätten till offentlig försvarare. hade ingen annanuppfattning.Utskottet, som instämmer i vad justitieministern då uttalade,avstyrker bifall till motion Ju821 i denna del.Ersättning till offentlig försvarare i vissa fallI motion Ju721 begärs att bestämmelserna i rättegångsbalkenändras så att ersättning av allmänna medel inte skall kunna utgåtill en offentlig försvarare för kostnader som denne haft föratt biträda en klient som har avvikit från straffverkställighet.Förslaget i motionen tar sikte på ett beslut den 30 januari1992 av där en advokat tillerkändes ersättningför arbete, tidsspillan och utlägg för ett sammanträffande meden klient som avvikit från straffverkställighet och som därefteruppehöll sig på en för rätten okänd ort utomlands.Sammanträffandet var föranlett av en ansökan om revision. Ettjustitieråd var skiljaktigt och fann inte skäl att till någondel bifalla yrkandet om ersättning för tidsspillan och utlägg.HD:s avgörande är inte närmare motiverat.En försvarare skall enligt 21 kap. 7 § RB med nit och omsorgtillvarata den misstänktes rätt och i detta syfte verka försakens riktiga belysning. Försvarare bör, så snart ske kan,genom överläggning med den misstänkte förbereda försvaret.Enligt 10 § äger försvarare rätt till skälig ersättning avallmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdragetkrävt.Utskottet anser att det kan finnas skäl att närmare övervägabehovet av regeländringar när det gäller ersättning förextraordinära kostnader i situationer som den angivna. Utskottetutgår från att regeringen i lämpligt sammanhang ser över dennafråga. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionJu721.Offentligt biträde i utlänningsärenden m.m.I motion Sf633 föreslås att rätten att utse offentligt biträdei utlänningsärenden skall flyttas från Statens invandrarverktill . Motionärerna anser att det finnsbrister i handläggning av biträdesfrågorna.Behov för utlänningar i av rättshjälp genom offentligtbiträde uppkommer främst i ärenden som gäller deras fortsattavistelse i landet. Enligt 41 § punkterna 5--9 RHL kan rättshjälpgenom offentligt biträde beviljas i vissa ärenden angåendeavvisning, utvisning eller hemsändande enligt utlänningslagen(1989:529) samt avvisning eller anmälningsplikt enligt lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll.Av 43 § RHL framgår att rättshjälp genom offentligt biträde iallmänhet förordnas av den myndighet som handlägger målet ellerärendet.Rättshjälpsfrågorna i utlänningsärenden prövades tidigare avrättshjälpsnämnderna. I samband med antagandet av en nyutlänningslag beslutades att det i stället skulleankomma på främst att besluta om rättshjälp isådana ärenden (prop. 1988/89:86, SfU 19 och 22, rskr. 325).I lagstiftningsärendet hade flera remissinstanser (prop.1988/89 s. 137) uttryckt kritik mot förslaget under hänvisningtill att utlänningsärendenas speciella karaktär gör attbeslutanderätten i fråga om rättshjälp och offentligt biträdebör ligga hos ett i förhållande till friståendeorgan. I flera yttranden anfördes att det inte är lämpligt attden myndighet som kan upplevas som motpart skall handhaförordnandet av biträde.I väcktes flera motioner där samma uppfattning komtill uttryck.Socialförsäkringsutskottet (1988/89:SfU19 s. 73 f) anförde isitt av godkända betänkande att fördelarna med attflytta över beslutanderätten i rättshjälpsfrågor tillInvandrarverket var dels att handläggningstiderna därigenomkunde förkortas eftersom en myndighet mindre behövde sätta sigin i ärendet, dels att problemet med hur besluten skulle fattasi brådskande fall blivit löst, eftersom skullekomma att ha en jourverksamhet för ärenden om avvisning medomedelbar verkställighet. I likhet med föredragande statsrådetansåg utskottet att dessa fördelar var så stora att de vägdeöver principiella betänkligheter mot att låta den myndighet somkan upplevas som motpart till den enskilde handha frågan ombiträdesförordnande. vidhöll dennainställning vid behandlingen av liknande motionsönskemål år 1990i sitt av godkända betänkande (1989/90:SfU16 s. 37 f).Även behandlades i liknande motionsspörsmål.Socialförsäkringsutskottet (1990/91:SfU14 s. 74 f och1991/92:SfU4 s. 14 f) noterade då att frågan om vilken myndighetsom skulle handha beslutanderätten i frågor om rättshjälp iutlänningsärenden uppmärksammats i genom enskrivelse från ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). Iavvaktan på beredning av skrivelsen ansågsocialförsäkringsutskottet att någon åtgärd i fråganinte var påkallad varför motionsyrkandena avstyrktes.I budgetpropositionen (prop. 1991/92:100 bil. 3 s.14) redovisade justitieministern att DO:s skrivelseremissbehandlats och att remissinstanserna till övervägandedelen varit negativa till däri lämnade förslag.