bet · GG01SoU19 · 1993-04-20 00:00:00 — Därför är bostaden ännu mer betydelsefullför personer med funktionshinder än den är för ickefunktionshindrade personer.Vidare anförs att kommunerna har ålagts en skyldighet attinrätta bostäder med särskild service för den som till följd avfunktionshinder behöver sådant boende.För att stimulera utbyggnaden av gruppbostäder och andraalternativa boendeformer för åldersdementa, andra äldrelångtidssjuka, utvecklingsstörda, fysiskt handikappade ochpsykiskt sjuka, beslutade med anledning av förslagrörande den ekonomiska regleringen av äldrereformen (prop.1990/91:150 bil. I:3, bet. 1990/91:SoU25, rskr. 1990/91:384)att ett bidrag på sammanlagt skall utgå underen femårsperiod för utbyggnad av sådana boendeformer.Föredraganden anför att det finns behov av ett lagstöd för attkunna tillförsäkra personer med omfattande funktionshindertillgång till en lämplig bostad.För gruppbostäder bör gälla att de skall dimensioneras medhänsyn till den enskildes servicebehov liksom ibland behov avutrymmeskrävande hjälpmedel. Gruppen bör inte vara större än attden enskilde kan få en social roll i gruppen, kan knytavänskapsband och kan förstå och förutsäga de andras reaktioner.Bakgrund och tidigare behandlingFrågan om antalet boende i gruppbostäder behandlades i sambandmed att antog lagen om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda.I proposition 1984/85:176 anförs (s. 33):När psykiskt utvecklingsstörda växer upp bör de alltså gesmöjlighet att som andra flytta hemifrån. Små gruppbostäder i denvanliga bostadsmiljön, här kallade grupphem, är då ett braalternativ. -- -- -- Vuxna bör, likaväl som barn och ungdomar istörsta möjliga utsträckning bo i mindre grupper integrerade isamhället. Samma riktmärke för gruppstorlek skall gälla fördessa som för elevhem men de bör alltså kallas grupphem.Beträffande elevhem anförs tidigare i propositionen (s. 32):Ett fåtal barn i varje grupp är eftersträvansvärt. Det avomsorgskommittén angivna antalet fyra kan därvid tjäna somriktmärke. Det bör dock inte ses som ett absolut krav i samtligafall. Liksom många av remissinstanserna anser jag att det måstefinnas utrymme för flexibilitet.Socialutskottet behandlade propositionen i betänkandet SoU1984/85:27. Utskottet anförde att grupphemmen bör varaintegrerade i den vanliga miljön och utgöra bostad för fyra tillsex vuxna.I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS1992:8) om tillfälligt statsbidrag till anordnande avgruppbostäder och andra alternativa boendeformer föreskrivs attbeträffande gruppbostad som särskild omsorg enligt omsorglagen(1985:568) gäller det som sagts i proposition 1984/85:176. Detinnebär att riktmärket fyra gäller för antalet bostäder som kaningå i en boendeenhet. Institutionsliknande boendeformer skallundvikas och flera gruppbostäder skall inte placeras i omedelbarnärhet av varandra.Utskottets bedömningUtskottet delar inställningen att gruppbostäder bördimensioneras med hänsyn till den enskildes servicebehov.Utskottet vill framhålla behovet av att de statligaföreskrifterna för boendet är så flexibla att kommunernaerhåller visst utrymme att dimensionera, utforma och anpassagruppboendet efter lokala behov och förutsättningar.Huvudmannaskap för verksamheten enligt den nya lagenPropositionenI propositionen föreslås att varje landsting skall, om inteannat överenskoms, svara för rådgivning och stöd enligt den nyalagen.Varje kommun skall, om inte annat överenskoms, svara förövriga insatser med särskilt stöd och särskild service enligtden nya lagen.Föredraganden anför att människor, som av särskilda skälbehöver få en viss samhällsservice, så långt möjligt bör fådenna genom de samhällsorgan som normalt svarar för service avmotsvarande eller likartat slag till alla människor. Vissa av deinsatser som föreslås ingå i den nya lagen är av samma slag somkan ges av kommunerna inom ramen för deras verksamhet enligtsocialtjänstlagen. Det är därför naturligt att kommunerna gesett grundläggande ansvar för insatserna enligt den nya lagen,bortsett från insatsen rådgivning och annat personligt stöd, somlandstinget föreslås få det grundläggande ansvaret för. Genomatt kommunerna ges ansvaret för verksamhet enligt bådesocialtjänstlagen och merparten av den nya lagen undviks attenskilda kommer i kläm i samband med ansvarsdiskussioner.Föredraganden anför att det är mycket som talar för ettkommunalt huvudmannaskap för merparten av den nya lagensverksamhet med hänvisning till den allmänna utvecklingen, sominnebär att kommunerna nu ges ett allt tydligare och allt mersamlat ansvar för att tillgodose enskildas behov av boende,service och vård. Exempel på detta är beslutet om Ädelreformenliksom det ändrade huvudmannaskapet för särskolan ochvuxenutbildningen för psykiskt utvecklingsstörda.Ansvaret för insatsen rådgivning och annat personligt stödbör, enligt propositionen, ligga på landstingen. Insatsen harofta en nära knytning till insatser som ges av landstingenenligt hälso- och sjukvårdslagen. Det är också fråga om enspecialiserad verksamhet som ofta förutsätter ett störreupptagningsområde än en kommun. Därtill kommer att det i fleralandstingsområden finns samordnad habiliteringsverksamhet. Detär angeläget att denna organisation inte splittras på grund avatt råd och stödinsatser enligt den nya lagen ochhabiliteringsinsatser delas upp på två huvudmän.Föredraganden anför att det kan finnas skäl för att enhuvudman skall ha hela ansvaret för verksamheten enligt den nyalagen. Det kan vara en fördel om en och samma huvudman ansvararför planering och verkställighet av samtliga insatser och attden huvudmannen har tillgång till sådan kompetens som krävs föratt bedöma och tillgodose alla slags behov av stöd och service.Kommuner och landsting bör därför ges möjlighet att själva kommaöverens om annan uppgiftsfördelning än den som föreslagits i defall de ser att fördelarna med kommunalt huvudmannaskapöverväger.Vidare föreslås en särskild bestämmelse i lagen som klargöratt ett landsting eller en kommun med bibehållet ansvar kansluta avtal med annan om tillhandahållande av insatser enligtlagen. Det kan t.ex. vara fråga om en enskild, en stiftelseeller ett företag som önskar åta sig en sådan uppgift. Det kanockså vara fråga om en kommun eller ett landsting som önskardriva viss verksamhet enligt den nya lagen utan att övertahuvudmannaskapet för denna. I sådana situationer är det denansvarige huvudmannen som har behörighet och skyldighet attfatta beslut om insatsen och som har ansvaret för atttillhandahålla denna.I propositionen föreslås att en funktionshindrad som önskarflytta till en annan kommun på förhand skall kunna få besked avinflyttningskommunen om sin rätt till insats enligt lagen. Föratt få rätt till förhandsbesked skall det vara helt klart attden enskilde har för avsikt att flytta. Ett förhandsbesked skallvara giltigt i sex månader.MotionerI motion So25 av och (bådas) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om kommunernas ansvar också förrätten till råd och stöd (yrkande 2). Motionärerna anför attkommunen har att se till att alla rättigheter i den nya lagenblir uppfyllda med ett undantag, råd och stöd, som föreslås blilandstingets ansvar. Motionärerna anser det olyckligt attansvaret läggs på två huvudmän. Därför bör kommunerna få ansvarockså för råd och stöd till den enskilde.I motion So20 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i LSS införa en regel som ger rätt tillbistånd vid flyttning till annan kommun (yrkande 7).Motionärerna anser att propositionens förslag om förhandsbeskedom rätt till insats efter flyttning till en annan kommun är heltotillräckligt. Det är den enskilde som skall avgöra om han villflytta till en annan kommun. Motionärerna anser därför att detskall skrivas in i lagen att den enskilde vid flyttninggaranteras rätt till bistånd.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker den föreslagna uppdelningen avhuvudmannaskapet för verksamheten, vilket innebär attlandstingen skall ansvara för rådgivning och stöd enligt den nyalagen och kommunerna för övriga insatser, eftersom insatsen rådoch stöd har en nära anknytning till habiliterings- ochrehabiliteringsverksamheten och ofta förutsätter ett störreupptagningsområde än en kommun. Utskottet är medvetet om att detockså finns skäl som talar för ett sammanhållethuvudmannaskap. Utskottet utgår därför från att regeringen iuppföljningen av reformen noga studerar följderna av denföreslagna ansvarsfördelningen och om det finns behov av detåterkommer i frågan. Utskottet vill också peka på möjlighetenför kommuner och landsting att komma överens om annanuppgiftsfördelning om de finner skäl för detta. Med det anfördaavstyrker utskottet motion So25 (s) yrkande 2.Utskottet delar inställningen i propositionen att enfunktionshindrad som ämnar bosätta sig i en ny kommun skallkunna få ett förhandsbesked om rätt till insatser.Inflyttningskommunen skall utan dröjsmål planera och förberedaför att ta emot den funktionshindrade. Utskottet avstyrkerdärmed motion So20 (v) yrkande 7.Överklagande, tillsyn m.m.PropositionenBeslut om särskilda insatser enligt LSS föreslås kunnaöverklagas till länsrätten på samma sätt som beslut enligtomsorgslagen. Föredraganden anför att svårt funktionshindrademåste med lagens hjälp kunna kräva bestämda insatser.Möjligheten att överklaga beslut spelar då stor roll.Vidare anförs att domstolarna har en viktig roll som uttolkareav hur lagstiftningen skall tillämpas i de enskilda och oftamycket varierande fallen. I propositionen anförs attgränsdragningsproblem m.fl. tolkningsfrågor är omöjliga att heltkomma ifrån i en lag av detta slag där det inte går att ha någraexakta regler beroende på att det finns många olika typer avfunktionshinder och dessutom olika behov inom sammahandikappgrupp.Även beslut om att vägra tillstånd att bedriva enskildverksamhet, beslut om föreläggande och beslut om återkallelse avtillstånd föreslås få överklagas till länsrätten.I propositionen påpekas också att frågan om möjligheten att avkommuner och landsting framtvinga verkställighet av ett beslutfattat av förvaltningsdomstol har varit föremål förutredning. föreslog i sittbetänkande (SOU 1989:64) Kommunalbot ett ekonomisktsanktionssystem. Förslaget ledde aldrig till någon lagstiftning.Riksdagen beslutade att anta en ny kommunallag(1991:900), som trädde i kraft . Vidbehandlingen av lagförslaget (prop. 1990/91:117) uttalade sigriksdagen för att ett fortsatt arbete borde komma till stånd ivissa frågor (bet. 1990/91:KU38, rskr. 1990/91:360). Bl.a. bordefrågor om de förtroendevaldas personliga ansvar för kommunalabeslut m.m. utredas ytterligare.Regeringen beslöt med anledning av detta att tillkalla enparlamentarisk kommitté (C 1992:01) med uppgift att övervägaolika åtgärder för att stärka den lokala demokratin. Kommittén,som antog namnet , fick också iuppdrag att slutföra arbetet med frågan om hur sanktionssystemetbör utformas för att göra det möjligt att komma till rätta medolika överträdelser.I propositionen anförs att det är lämpligast att frågan omformerna för att framtvinga verkställighet övervägs avLokaldemokratikommittén.Vidare föreslås i propositionen att skall haden centrala tillsynen över den nya lagens tillämpning.Styrelsen skall därvid följa, stödja och utvärdera verksamheten,ta initiativ till förändringar och vara kunskapsförmedlare. Inomvarje län föreslås länstyrelsen ha tillsyn över verksamhet medanledning av den nya lagen och därutöver informera och ge rådtill allmänheten i frågor som rör verksamheten, biträdakommunerna med råd samt främja samverkan i planering mellankommunerna, landstingen och andra samhällsorgan. Länsstyrelsenföreslås få vissa utökade resurser för att kunna fullgöratillsynen.MotionerI motion So20 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till en sanktionsparagrafi LSS enligt vad i motionen sägs om ekonomiska sanktioner motkommuner som inte fullgör de åtaganden de har enligt denna lag(yrkande 8). Motionärerna anför att propositionens förslaginnebär att kommuner som inte följer lagen inte kan bestraffas.Motionärerna är medvetna om att kommuner och landstingsmöjligheter att uppfylla lagen allvarligt har försvårats pågrund av försämrade statsbidrag men vidhåller att sanktioner skapåföras rättighetslagstiftningen så att det blir ekonomiskkännbart för kommuner att inte fullfölja sina skyldigheter.I motion So22 av och (båda s)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om förstärkt tillsynsansvar och sanktionsmöjligheter medanledning av lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade. Motionärerna anser att frågan omsanktionsmöjligheter måste få en snabb lösning. Skall enrättighetslag kunna garantera stödet till lagens personkretsmåste det finnas sanktionsmöjligheter mot huvudmän som intelever upp till lagen. Motionärerna konstaterar att flera domarenligt omsorgslagen inte lett till rättelse då kommuner ochlandsting hänvisat till bristande resurser. Motionärerna anserdet viktigt att tillämpningen av den nya lagen följs mycketnoga. Risken finns att rättighetslagen blir ganska tandlös omdet inte finns möjligheter till sanktioner. Motionärerna anseratt tillsynsansvar bör förstärkas medmöjligheter till sanktioner och länstyrelse och ansvarigkommunal nämnd skall ha skyldighet -- inte bara rätt ochmöjlighet -- att inspektera enskild verksamhet.I motion So454 av m.fl. (nyd) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförs om att skapa bättre förutsättningar för enskildutvecklingsstörd att gentemot landsting och kommuner hävda sinrätt till särskilda omsorger. Motionärerna pekar på att i mångalandsting förekommer långa väntetider för de lagstadgaderättigheterna. Bristande resurser är enligt landstingen enbidragande orsak. Motionärerna anför att av en granskning somSocialstyrelsen gjort framgår att av de domar som avkunnatssedan omsorgslagen trädde i kraft har fortfarande en fjärdedelinte lett till att den enskilde fått sin insats. Motionärernaanför att medan arbetar växer högarna avdomstolsbeslut.I motion So20 (v) begärs också ett tillkännagivande omändringar i rättshjälpslagen så att personer med funktionshinderlättare kan få rättshjälp vid processer i socialförsäkringsmål(yrkande 9). Motionärerna anför att det behövs ändringar irättshjälpslagen så att personer med funktionshinder lättareskall kunna erhålla rättshjälp. Rättshjälpslagen bör därförkompletteras så att funktionshindrade som driver process omsocialförsäkringsersättning/bistånd förs in som en ny grupp ibestämmelserna.Utskottets bedömningUtskottet instämmer i propositionens förslag i fråga omtillsynen över verksamheten.Utskottet konstaterar att övervägerfrågan om ett sanktionssystem för att förmå kommuner ochlandsting att verkställa beslut av förvaltningsdomstol.Utskottet anser att kommitténs arbete bör avvaktas. MotionernaSo20 (v) yrkande 8, So22 (s) och So454 (nyd) avstyrks därmed.Frågan om allmän rättshjälp i mål omsocialförsäkringsersättning har behandlats avJustitieutskottet (bet. 1992/93:JuU26). ansågatt det inte var aktuellt med något initiativ från riksdagenssida. delar denna uppfattning så vitt nu är ifråga och avstyrker således motion So20 (v) yrkande 9.Utskottet tillstyrker regeringens förslag till lag om stöd ochservice till vissa funktionshindrade.AssistansersättningPropositionenFör personer som bor i eget boende,/servicebostäder, eller hos familj eller anhörigföreslås assistansersättning införas som ett statligt bidragtill kostnaden för personlig assistans. I propositionen föreslåsatt frågor om assistansersättning regleras i en särskild lag.Enligt förslaget bör ersättning inte lämnas då denfunktionshindrade bor på en institution eller i en gruppbostad.Föredraganden anför att han i likhet med Handikapputredningenanser att stöd inte bör lämnas till dessa grupper då anställdpersonal förutsätts tillgodose behov av stöd och omvårdnad.Assistansersättning föreslås lämnas till personer som harbehov av personlig assistans för sin dagliga livsföring under igenomsnitt mer än . Ersättningen föreslåsomfatta kostnader från . De allmännaförsäkringskassorna föreslås få till uppgift att handläggafrågor om assistansersättning. Beslut om rätt tillassistansersättning bör fattas av Socialförsäkringsnämndenvid . Överklaganden av beslut bör ske tilllänsrätten, kammarrätten och slutligen Försäkringsöverdomstolen.Kommunerna skall, enligt propositionen, vara finansielltansvariga för personlig assistans för personer som behöver sådanmindre än och vid tillfälliga behov och ivissa andra situationer där personlig assistans kan behövas ävenom assistansersättning inte går att få.Det statliga stödet föreslås lämnas till den enskilde i formav bidrag. Med assistansersättningen skall den enskilde självkunna anställa den personlige assistenten eller mot ersättninganlita kommunen eller annat organ som arbetsgivare förassistenten. I de fall den enskilde själv är arbetsgivare förassistenten måste, enligt propositionen, ersättning givetvisbetalas ut så att han eller hon kan avlöna assistenten och klaraövriga omkostnader utan att själv ligga ute med pengarna.Kostnaderna för den statliga assistansersättningen harberäknats på helår uppgå till 2400miljoner kronor. Medhänsyn till att assistansersättningen föreslås börja gälla den 1januari 1994 föreslås för /94 ett nytt anslagunder femte huvudtiteln, littera E Kostnader för statligassistansersättning på 1200 miljoner kronor.I propositionen föreslås att får entillfällig förstärkning på utöver vad somföreslagits i budgetpropositionen för vissa informationsinsatseroch andra insatser i anslutning till genomförandet avassistansreformen.MotionenI motion So20 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen till lag om assistansersättning 4 § gör ett tillägg såatt ersättning även kan utgå om särskilda skäl föreligger enligtvad i motionen sägs om uppmjukning av förbudet mot attersättning ej skall utgå vid intagning på statlig och kommunalinstitution och vid gruppboende (yrkande 2) och attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad flexibilitet vid bestämmande avperioder för assistansersättning (yrkande 3).Motionärerna anför att en möjlighet till ersättning vidsärskilda skäl bör införas även för funktionshindrade påstatliga och kommunala institutioner och vid gruppboende. Främsttänker motionärerna på funktionshindrade medkommunikationsproblem. Motionärerna vill också att det inomassistansersättningens ram skall vara möjligt att spara timmarutöver den månad som finns i förslaget.Utskottets bedömningUtskottet delar uppfattningen i propositionen attassistansersättning inte skall utgå för personer somstadigvarande bor på institution eller gruppbostad då anställdpersonal förutsätts tillgodose behovet av stöd och omvårdnad.Utskottet finner även i övrigt principerna för fastställande avassistansersättningen rimliga. Enligt propositionen skallregeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelaytterligare föreskrifter om beräkning av assistansersättningen.Utskottet utgår från att föreskrifterna vad gällerutbetalningsrutiner, avräkning m.m. utformas så att bl.a. denfunktionshindrade inte behöver ligga ute med pengar och att äveni övrigt flexibla lösningar eftersträvas.Med det anförda tillstyrker utskottet förslaget till lag omassistansersättning och avstyrker motion So20 (v) yrkande 2 och3. Utskottet tillstyrker även den föreslagna medelstilldelningentill Kostnader för statlig assistansersättning ochförstärkningen av ramanslag.Vissa övergångsfrågor, avveckling av vårdhem m.m.PropositionenI propositionen föreslås att omsorgslagen, införandelagen tillomsorgslagen samt elevhemslagen upphör att gälla den 1 januari1994.Landstingens verksamhet enligt omsorgslagen föreslåssuccessivt överföras till kommunerna. Överföringen avhuvudmannaskapet skall, enligt förslaget, vara genomförd senastden 31 december 1995.Frågor om överföring av huvudmannaskapet samt vissakvarvarande bestämmelser om specialsjukhus och vårdhem föreslåsregleras i en lag om införande av lagen om stöd och service tillvissa funktionshindrade.Föredraganden anför att börlandstingen ha kvar ansvaret för insatserna kontaktperson,daglig verksamhet, korttidstillsyn, korttidsvistelse samt deolika boendeformerna som har motsvarighet i omsorgslagen.Kommunerna bör däremot redan från den nya lagens ikraftträdandeha ansvaret gentemot omsorgslagens personkrets för de särskildainsatserna personlig assistans, ledsagarservice ochavlösarservice i hemmet. De senare insatserna motsvarar vad somredan tidigare kunnat lämnas av kommunerna inom ramen försocialtjänstens verksamhet.Landstingen föreslås även ansvara förden verksamhet som regleras i elevhemslagen.Vidare anförs att ett landsting och en kommun kan träffa avtalom att överföra uppgifter enligt omsorgslagen och elevhemslagentidigare än den 1 januari 1996.I propositionen föreslås att nuvarande bestämmelser om vårdoberoende av samtycke för utvecklingsstörda personer skallfinnas kvar under ytterligare . Landsting och kommunerskall gemensamt planera för en avveckling av befintliga vårdhemoch specialsjukhus. Avvecklingsplaner skall vara upprättadesenast . Planerna skall lämnas in tillSocialstyrelsen.Föredraganden konstaterar att avvecklingen av vårdhem ochspecialsjukhus nu pågått . Likväl finns det fleratusen personer som bor på vårdhem och specialsjukhus. Med hänsyntill de kunskaper som finns om institutionernas negativainverkan på dem som bor där och de positiva erfarenheter av debostäder och verksamheter som erbjudits i stället böravvecklingen ytterligare påskyndas.Nyintagning till vårdhem och specialsjukhus bör bara få ske avvuxna med anledning av beslut om vård oberoende av samtycke.Handikapputredningen har föreslagit att alla vårdhem ochspecialsjukhus skall vara avvecklade senast den 1 januari 1998.Föredraganden anför att han för sin del inte är beredd att nuföreslå en definitiv tidpunkt bl.a. med hänvisning till dengrupp som vårdas oberoende av samtycke. Mot bakgrund av attdenna grupp är relativt liten bör detta dock inte innebära någonförsening av avvecklingen.I propositionen anförs vidare att kommunerna i samråd medlandstingen regelbundet och minst en gång skall övervägaom boendet i vårdhem eller specialsjukhus för en person skallersättas av någon boendeform enligt den nya lagen om stöd ochservice till vissa funktionshindrade.Personer som bor på vårdhem och specialsjukhus föreslås vidarefå del av vissa insatser enligt den nya lagen om stöd ochservice till vissa funktionshindrade.MotionerI motion So18 av m.fl. (s) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom tidpunkt för avveckling av vårdhem och specialsjukhus(yrkande 5). Motionärerna konstaterar att i propositionenföreslås att övergångsbestämmelserna till omsorgslagen avseendevård oberoende av samtycke bör finnas kvar ytterligare en tidmen att inriktningen skall vara att upphäva bestämmelserna omtvångsvård av utvecklingsstörda. Regeringen aviserar att denåterkommer med förslag om lämplig tidpunkt. Motionärerna anseratt det är lämpligt att regeringen när den återkommer medförslag om att upphäva bestämmelserna om tvångsvård förutvecklingsstörda gör en bedömning av när vårdhemmenoch specialsjukhusen skall vara avvecklade.I motion So19 av och (båda s) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att ettslutdatum för avveckling av vårdhem och specialsjukhus införs(yrkande 2). Motionärerna konstaterar att av förslaget tillLSS framgår att specialsjukhus och vårdhem för utvecklingsstördaskall avvecklas och ersättas med andra boendeformer. Någotslutdatum fastställs dock inte. menade attavvecklingen av vårdhem och specialsjukhus skulle slutföras efter ikraftträdandet av en ny lag. Motionärerna anseratt i överensstämmelse med Handikapputredningensförslag bör fastslå ett slutdatum för avveckling av vårdhem ochspecialsjukhus och att förslaget till införandelag till LSSändras.