bet · GG01TU35 · 1993-05-27 00:00:00 — Detta ger enligt kommissionen potentiellt ännustörre vinster.Den s.k. Produktivitetsdelegationen anförde i sittbetänkande SOU 1991:82 att analysen och besluten oftakännetecknas av sektorsyn; vägar analyseras för sig, järnvägarför sig, osv. Produktivitetsdelegationen ansåg att mer avhelhetssyn krävs vid bedömningen av infrastrukturinvesteringaroch att det framför allt bör vara Kommunikationsdepartementetsuppgift att samordna sektorsintressena.Utskottet ser för sin del positivt på att regeringen nuutarbetat ett förslag till investeringsplanering som riksdagenbegärde . Därmed skapas möjligheter till ett ökatpolitiskt inflytande för riksdag och regering över de för landetviktiga investeringarna i trafikens infrastruktur.Investeringsplaneringen är en omfattande process som ständigtmåste utvecklas. I det följande lämnar utskottet synpunkter påhur detta utvecklingsarbete bör bedrivas.I flera av motionerna riktas kritik mot propositionen föratt den saknar ett helhetsperspektiv. Enligt dessa motioner börsjöfart, luftfart, post- och telekommunikationer på ett bättresätt integreras i investeringsplaneringen.Av propositionen framgår att också regeringen anser att enhelhetssyn på trafiksystemet bör anläggas. Regeringens direktivför planeringsarbetet har sålunda utgått från en samordnad synpå utbyggnaden av infrastrukturen. De viktiga avvägningar mellanolika inriktningar som verken har gjort bygger på en sådangemensam planeringssyn. Möjligheterna att få till stånd enöverflyttning av trafik från väg till järnväg ochkollektivtrafik måste tas till vara. Regeringen anser att det ärviktigt att slå fast att det främst är strategiska projekt somger överföringseffekter.Även utskottet anser att en utgångspunkt förinvesteringsplaneringen måste vara en helhetssyn påtrafiksystemet. Utskottet delar den uppfattning som framförs imotionerna att redovisningen i propositionen i alltför hög gradvarit koncentrerad på väg- och järnvägsinvesteringar. De övrigatrafikslagen bör således på ett bättre sätt integreras iplaneringsprocessen.Som redovisats ovan har bl.a. revisorer,och Produktivitetsdelegationen samma åsikt.Den inriktning av investeringarna som regeringen föreslår avserperioden --2003. Enligt vad utskottet erfarit har regeringenför avsikt att göra en revidering av planerna.Utskottet anser att det kommande arbetet med en revidering avinvesteringsplanerna bör ha en sådan inriktning att önskemålenom att dessa på ett bättre sätt skall beskriva en helhetssyn påtrafiksystemet kan tillgodoses.Det är enligt utskottet väsentligt att infrastrukturenunderhålls så att en kapitalförstöring inte sker. De storainvesteringar som regeringen föreslår påverkar självfalletbehovet av underhållsinsatser. Enligt utskottets mening börregeringen på ett tydligare sätt redovisa detta samband.Som redovisats ovan ifrågasätts i motion T69 (kds, m, fp, c)samhällsekonomiska beräkningar beträffandegodstrafiken. Trafikverkens samhällsekonomiska bedömningar haräven ifrågasatts från annat håll. Enligt rapporten avtrafikverkens inriktningsplaner för investeringar 1994--2003 somutgivits av är det bl.a.oklart om flera av de mycket stora investeringsprojekt somverken förordar är samhällsekonomiskt lönsamma.Staten har det övergripande ansvaret för att trafikensinfrastruktur byggs ut och underhålls på ett för landetändamålsenligt sätt. Besluten måste grundas påsamhällsekonomiska bedömningar. Med tanke på betydelsen förlandet av en effektiv infrastruktur och de mycket stora insatsersom krävs är det enligt utskottets mening nödvändigt att desamhällsekonomiska kalkylerna är så tillförlitliga som möjligt.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att utskottet föreslagitatt revisorer skall genomföra en granskning av dessakalkyler. Med hänvisning till frågans stora betydelse,förutsätter utskottet att regeringen vid sitt arbete med attutveckla investeringsplaneringen även försöker bedömatillförlitligheten av de samhällsekonomiska beräkningarna.Vid sin granskning av investeringsplaneringen framhöllRiksdagens revisorer att krav måste ställas på uppföljning ochutvärdering av investeringsbesluten. Utskottet som har sammauppfattning förutsätter att regeringen för kommer attge sådana redovisningar.Vad utskottet nu anfört om investeringsplaneringen, vilketinnebär att motionsyrkandena helt eller delvis blirtillgodosedda, bör av ges regeringen till känna.2.2 Investeringar i sjöfartens infrastrukturEnligt propositionen är den svenska varuhandeln i alltväsentligt beroende av sjöfart i en eller annan form. I dettasystem svarar staten för infrastrukturen i form avtillhandahållande av säkra och kapacitetsstarka farleder. Desvenska hamnarna är i huvudsak kommunalt ägda. Då sjötransporteni normalfallet är en viktig länk i en transportkedja är hamnenav strategisk betydelse för samverkan mellan transportslagen ochmellan transportköparen och transportören. Vad gäller utökadkustsjöfart delar kommunikationsministern att denna fråga främst berör redares,transportköpares, hamnars och andra marknadsaktörers möjligheteratt tillvarata de fördelar som sjötransporter har och att hamnendärvid har en central roll.I motion T71 (s) yrkas att regeringen redan nu lägger fram entidsplan för genomförandet av de farledsprojekt som redovisas ipropositionen. Det gäller Rödkobbsleden, Sandgrönnleden ochFlintrännan.I motion T59 (s) framhålls att byggandet av en ny malmhamnpå 80-området är viktig för den fortsatta exporten avmalm från . Sandgrönnleden förbättrar sjöfarten till Luleågenom att större fartyg kan anlöpa hamnanläggningarna. Enligtmotionen är detta viktigt för malmexporten och förstålindustrins transporter av insatsvaror. I motionen betonasvidare betydelsen av en ny farled till i Kalixkommun. Enligt motionärerna begränsar dagens djupgående av pappersprodukter.I motion T62 (v) yrkas att beslutar anvisa mermedel till muddring av Sandgrönnleden och byggandet av Luleåhamn.Utskottet delar den uppfattning som framförs i motion T71 (s)att regeringen bör lägga fast en tidsplan för genomförandet avfarledsprojekten , Sandgrönnleden och Flintrännan.Utskottets ställningstagande som innebär att motionerna T59 (s)och T62 (v) till väsentlig del blir tillgodosedda bör avriksdagen ges regeringen till känna.2.3 Investeringar i luftfartens infrastrukturI propositionen framhålls att luftfartens infrastruktur är avstor betydelse för den nationella trafikförsörjningen.Kommunikationsministern anser att det i stort sett inte rådernågon brist på kapacitet i det svenska luftfartssystemet.Luftfartsverkets investeringar finansieras med avgifter frånsektorn, och verksamheten lämnar ett överskott. De strategiskainvesteringar som verket anger ligger väl i linje medregeringens allmänna strävanden att förbättra trafikensinfrastruktur.Kommunikationsministern betonar nödvändigheten av enhelhetssyn på transportsystemet och anser mot denna bakgrund attdet är rimligt att de föreslagna investeringarna i vägar ochjärnvägar i ökad grad skall påverka prioriteringen av resurser iflygplatssystemet. Han anser att statens intresse särskilt börriktas mot viktigare flygplatser i sådana delar av landet där demarkbundna transporterna inte kan erbjuda tillfredsställanderesealternativ.I motion T49 (s) anförs att kontakter medgrannländerna kräver att --utvecklas som ettandra nav för flygtrafiken i landet. Flygtrafiken vid Halmstadsoch /flygplatser som är av storbetydelse för resp. regions utveckling måste enligt motionen geslångsiktiga lönsningar.I motion T57 (s) framhålls att det finns flygplatser utanförNorrland som bör komma i fråga vid bedömning av statligaansvarstaganden för flygplatser. bör särskiltuppmärksammas utifrån flygplatsens unika situation beträffandetransferresandet.Enligt motion T63 (s) bör staten aktivt verka för att en nyregionalflygplats i kommer till stånd. Staten bördärvid ge generösa bidrag.I motion T60 (c, fp) begärs att det system förresultatutjämning mellan statliga och kommunala flygplatser somnu tillämpas får fortsätta men att det ges en enklare och merrättvis utformning.Utskottet har i ett tidigare avsnitt uttalat att bl.a.luftfarten på ett bättre sätt bör integreras iinvesteringsplaneringen. Flera av de frågor som tas upp imotionerna har utskottet behandlat i sitt av riksdagengodkända betänkande 1992/93:TU19 (prop. 1992/93:100 bil. 7,rskr. 245) eller i annat sammanhang. Med hänvisning härtillanser utskottet att motionerna inte bör föranleda någon åtgärdfrån sida. De avstyrks följaktligen. Vidare börenligt utskottets mening godkänna vad som ipropositionen anförts om investeringar i luftfartensinfrastruktur.2.4 ÖvrigtI motion T904 (c) yrkas att beslutar upphäva lagenmed anledning av EG:s förordning nr 1108/70 med lagfästablanketter och detaljredovisningsskyldighet för dem som harkostnader för och yrkesmässigt använder järnväg, väg och inrevattenväg. Vidare begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om eventuelltförnyad prövning av förordningen och vad som skulle hända om vilät bli att införliva den med svensk rätt.Riksdagen antog det av regeringenframlagda förslaget till lag om redovisning av vissainfrastrukturkostnader m.m. (prop. 1992/93:107, bet. TU9,rskr. Lagen innebär bl.a. att de som har kostnader förinfrastruktur på järnväg, väg och inre vattenvägar har attredovisa dessa på ett enhetligt sätt. Redovisningskravet följerav avtalet om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde().Utskottet som inte är berett att förorda att riksdagenupphäver lagen avstyrker följaktligen motionen.3 Planeringsramar och finansieringsfrågor3.1 Planeringsramar3.1.1 PropositionenRegeringen anser att beslut om investeringar i trafikensinfrastruktur måste utformas som en avvägning mellan olikatrafikpolitiska delmål, där trafiksäkerhet, miljö och regionalbalans ges hög prioritet. Hänsyn måste tas till näringslivetsgrundläggande transportbehov. Den förväntade tillväxten avtrafiken och de brister som finns itransportsystemet motiverar investeringar i både vägar ochjärnvägar. Inom sjöfartens och luftfartens område bedömerregeringen att infrastrukturen i stort sett är väl utbyggd ochatt endast smärre kompletteringar av systemen är nödvändiga.Mycket viktiga undantag är dock utbyggnaden av den tredjerullbanan på och en modernisering avtrafikledningssystemet.I propositionen föreslås att planeringen för vägar ochjärnvägar genomförs inom en ram av förperioden --2003. Därtill kommer förredan beslutade men ännu ej finansieradeinfrastrukturinvesteringar.Regeringen anser att investeringsnivån i järnvägssystemetbör höjas betydligt och att därför skall ges i uppdragatt upprätta en plan för stomjärnvägarna omfattande en nivå på32 miljarder kronor . bör enligtpropositionen ges i uppdrag att upprätta en nationellväghållningsplan och sju regionala väghållningsplaner omfattande40 miljarder kronor för riksvägar fram t.o.m. år 2003.I propositionen föreslås vidare planeringsramar på 9miljarder kronor och för investeringar ilänstrafikanläggningar resp. bärighetshöjande åtgärder underperioden --2003.3.1.2 MotionernaI motion T71 (s) framhålls att regeringens förslag tillplaneringsramar är otillräckliga. Enligt motionen börplaneringsramarna för investeringar i stomjärnvägar ochväginvesteringar vara (13 miljarder kronorutöver regeringens förslag) resp. (35miljarder kronor utöver regeringens förslag) under perioden1994--2003. Vidare anser motionärerna att under dennaperiod bör fastställa planeringsramar för investeringar ilänstrafikanläggningar och bärighetshöjande åtgärder på 20miljarder kronor (utöver regeringensförslag) resp. (utöverregeringens förslag).I motionen framhålls också att underhållsinsatserna måsteöka dels till följd av eftersatt underhåll, dels eftersomnyinvesteringarna kräver ökade medel för drift och underhåll.Motionärerna anser beträffande underhåll av vägnätet attVägverkets bedömning av behovet, ca under entioårsperiod, är en rimlig utgångspunkt. Underhållsinsatserna påde statliga järnvägarna bör enligt motionen öka med 15 miljarderkronor under den närmaste tioårsperioden.I motion N281 (s) anförs att höjningarna avinvesteringsnivåerna bör göras successivt. Därför yrkas attriksdagen hos regeringen begär att ett nytt anslag uppförs sominnebär ett tillskott på för budgetåret1994/95.I motionerna T36 (s) och T61 (s) framhålls att ökade anslagmåste ges för investeringar i länstrafikanläggningar. Enligtden förstnämnda motionen finns det också ett stort behov av enkraftig ökning av anslaget till bärighetshöjande åtgärder.I motion T208 (v) yrkas att ger regeringen tillkänna att bör nyinvesteras inomjärnvägssektorn under den kommande tioårsperioden.3.1.3 Utskottets ställningstagandeUnder en lång rad av år har väg-och järnvägsinvesteringarnasandel av bruttonationalprodukten sjunkit. De svenskainfrastrukturinvesteringarnas andel av BNP var sålunda år1963 och endast 0,. Kostnaderna för drift ochunderhåll av infrastrukturen har gradvis kommit att domineraöver investeringarna. Dessa kostnader har uppgåtttill ca medan investeringarna uppgåtttill ca . I många fall har kostnadernaför underhållet ändå varit lägre än vad som motsvarats avförslitningen.Under innevarande budgetår beräknas investeringar för 13miljarder kronor bli genomförda, vilket är nästan dubbelt såmycket som och så mycket som underett normalår under 1980-talet.Utskottet delar regeringens uppfattning attinvesteringsnivån måste ökaväsentligt om de trafikpolitiska målen skall kunna uppnås. Denav regeringen föreslagna planeringsramen för väg-ochjärnvägsinvesteringar om i fasta priserunder åren 1994--2003 innebär enligt utskottets mening enbetydande ambitionshöjning som bör godkänna. Härutövermåste finansieras, vilket avser sådanaprojekt som redan har beslutats inom den av tidigarefastställda planeringsramen om 20 miljarder kronor.I likhet med regeringen anser utskottet att investeringarnai järnvägssystemet bör höjas väsentligt bl.a. av miljöskäl ochmed hänvisning till att dessa investeringar varit mycket småunder . Betydande väginvesteringar ärockså nödvändiga eftersom vägtrafiken står för den ojämförligtstörsta andelen av trafiken.Utskottet anser, med hänvisning till det anförda, attriksdagen även bör godkänna den av regeringen föreslagnafördelningen av planeringsramen. Det innebär att 32 miljarderkronor avser investeringar i stomjärnvägar, 40 miljarder kronorinvesteringar i riksvägar, investeringar ilänstrafikanläggningar och bärighetshöjandeåtgärder.Det är enligt utskottets mening självfallet så att det finnsett samband mellan investeringsnivån och behovet avunderhållsinsatser. Utskottet har i avsnitt 2.1.3 framhållit attdetta samband bör beskrivas på ett tydligare sätt inom ramen förinvesteringsplaneringen. I senare avsnitt i detta betänkandebehandlas de av regeringen föreslagna anslagen för underhåll avvägar och järnvägar. Utskottet ser ingen anledning att nuföreslå att skall fastställa tioåriga ramar förunderhållet.Utskottets ställningstagande innebär att regeringens förslagtill planeringsramar tillstyrks och att samtliga nu behandlademotionsyrkanden avstyrks.3.2 Finansieringsfrågor3.2.1 PropositionenI propositionen föreslås att och Banverketsinvesteringar i vägar, järnvägar och kollektivtrafikanläggningarfortsättningsvis finansieras genom att lån tas upp iRiksgäldskontoret. Enligt propositionen kommer medlånefinansiering de faktiska kostnaderna för investeringarna atttydliggöras på statsbudgeten. Vidare innebär en sådan omläggningatt en periodisering görs av anskaffningsutgifterna påstatsbudgeten i stället för att dessa till fullo får täckas medanslagsandel det aktuella budgetåret.Regeringen begär bl.a. att få ett bemyndigande av riksdagenatt besluta om en låneram i för investeringari vägar, järnvägar och kollektivtrafikanläggningar upp till ettbelopp av . Därutöver föreslås attriksdagen skall medge att och får rätt attta upp lån i intill ett sammanlagt belopp av36000 under budgetåren 1993/94--1995/96. Dettabelopp innefattas i det förstnämnda förslaget till bemyndigande.Vidare föreslår regeringen att fastställer enskuldsättningsram på för perioden1993/94--2002/03. Denna ram speglar den totala skuldsättning somuppstår som konsekvens av lånefinansieringen av investeringarna.Som tidigare redovisats föreslår regeringen att den totalaplaneringsramen på för treårsperioden skallfördelas på visst sätt mellan bl.a. vägar och järnvägar. När detgäller den ovan redovisade låneramen för den närmastetreårsperioden föreslås emellertid att regeringen skallbemyndigas att besluta om den slutliga fördelningen mellanVägverket och samt mellan år och ändamål.För att finansiera räntor och amorteringar av upptagna lånföreslås att ett särskilt anslag inrättas. För budgetåret1993/94 beräknas detta anslag uppgå till 1353 miljoner kronor.3.2.2 MotionernaI motion T71 (s) hänvisas till att ett enigt finansutskott harframhållit att det inte finns skäl att ändra de nuvarandeprinciperna för finansiering av infrastrukturinvesteringar.Motionärerna anser därför att bör avslå propositionensförslag i den del som berör ett nytt finansieringssystem förinfrastrukturinvesteringar. bör därutöver geregeringen i uppdrag att senast i samband medkompletteringspropositionen återkomma med ettfinansieringsförslag som beaktar vad uttalat i frågan.I motion T47 (m) framhålls att regeringens förslag attfinansieringen av infrastrukturen skall ske via lån kan varariskfylld och visa sig vara mycket dyrbar i längden. Motionärenanser att finansiering kan ske genom direktdestinering av hela fordonsskatten och förslagsvis avbränsleskatten. intäkter skulle kunna bestå avbanavgifter som erläggs av banoperatörer och statsbidrag. och bör ges möjlighet att ta upp lån påkapitalmarknaden.3.2.3 yttrandeInledningsvis hänvisar finansutskottet till sina i årframlagda betänkanden om den ekonomiska politiken ochbudgetregleringen (bet. 1992/93:FiU10 och bet. FiU20).Finansutskottet anförde därvid att en övergång till attfinansiera investeringar med lån i eller påkapitalmarknaden inte innebär att det skapas något ökat realtutrymme som gör det möjligt att öka investeringarna i samhället.Att finansiera statliga investeringar genom lån iRiksgäldskontoret i stället för över anslag skapar inte hellernågot ökat finansiellt utrymme. Även finansieringen via anslaginnebär, i den mån inte statsinkomsterna räcker till, att lånupptas i Riksgäldskontoret.Däremot ansåg finansutskottet att en ordning som innebär attinfrastrukturinvesteringar finansieras med lån iRiksgäldskontoret kan påverka vilket inflytande fåröver besluten. Enligt regeringens förslag skulle påstatsbudgeten endast tas upp ett kapitalkostnadsanslag somskulle belastas med räntor och amorteringar på upptagna lån. Ettställningstagande från sida till omfattningen av etteller flera kapitalkostnadsanslag kan inte ersätta ettinflytande över investeringarnas omfattning. Belastningen påkapitalkostnadsanslaget kommer att bestämmas genom en mekaniskframräkning baserad på gjorda investeringar.Finansutskottet ansåg sammanfattningsvis i sina betänkanden1992/93:FiU10 och FiU20 att investeringar i infrastruktur böranvisas över anslag på statsbudgeten och att en finansieringöver anslag väl kan förenas med utformning av planeringsramareller investeringsbemyndiganden som gör det möjligt attlångsiktigt planera verksamheten.I det nu aktuella yttrandet (1992/93:FiU4y) framhållerfinansutskottet beträffande infrastrukturpropositionen, att denför finansutskottet intressanta frågan hur skall kunnautöva finansmakten för investeringsutgifter som saknar direktmonetär avkastning, dvs. på vilket sätt dessa medel skallomfattas av budgetregleringen, inte fått en för riksdagentillfredsställande lösning. vidhåller sålundasin uppfattning att för vedertagna beslutsformer, attanvisa medel över anslag och fastställa inriktningen ochomfattningen av verksamheten genom planerings- ellerinvesteringsbemyndiganden, bör användas också för beslut ominvesteringar i trafikens infrastruktur.Enligt finansutskottet bör det ankomma på trafikutskottetatt överväga om anslagen skall omfatta de beräknade utgifternaför hela treårsperioden eller endast i taget. Avbetydelse härvid är om planeringen och riksdagensställningstagande skall ske treårsvis eller vara rullande.Likaså ankommer det på trafikutskottet att ta ställning till ommedlen skall anvisas samlat eller fördelas på väg- ochjärnvägsinvesteringar. anser dock, med tanke påinvesteringarnas betydelse för det samhällsekonomiskakapacitetsutnyttjandet och behovet av att utvecklakapaciteten, att vägledande för trafikutskottet bör vara attriksdagens ställningstagande inte ytterligare skall försena denplanerade utbyggnaden. bör därför fatta de nödvändigabesluten redan i vår.Finansutskottet anser vidare att förslaget i motion T47 (m)att överföra delar av fordonsskatten och bränsleskatten direkttill för väginvesteringar bör avslås av riksdagen.Förslaget kan inte ses som en finansieringsform, som motionärenhävdar, utan är egentligen en specialdestinering av inkomstersom skulle försvåra en prioritering på rationella grunder mellanolika typer av utgifter.3.2.4 ställningstagandeSom framgår av finansutskottets yttrande skulle enfinansieringsmodell i enlighet med den som föreslås ipropositionen innebära vissa fördelar ur informationssynpunkt.En bättre överensstämmelse skulle erhållas i redovisningenmellan budgetbelastning och medborgarnas utnyttjande avinvesteringarna. Men genom att ta ställning tillkapitalkostnadsanslag kommer inte att kunna påverkaresursutnyttjandet. Detta bestäms på annat sätt. redovisar aktualiserar detta frågan på vilketsätt skall utöva sin finansmakt. Det hittillsvedertagna sättet att genom anslagsbeslut fastställa enbudgetreglering för nästkommande budgetår kan behöva utvecklasvidare till att exempelvis omfatta äveninvesteringsbemyndiganden och liknande långsiktigautgiftsåtaganden. Som framgår av yttrandet kommerfinansutskottet att föreslå att hos regeringenhemställa om en översyn av de frågor som finansutskottetaktualiserat i sitt yttrande till trafikutskottet ominfrastrukturinvesteringar. En av de frågor som därvid kommeratt övervägas är den om en uppdelning av statsbudgeten i endrift- och en kapitalbudget. Enligt vad trafikutskottet erfaritkommer dessa frågor att behandlas i finansutskottets betänkande1992/93:Fi30.I avvaktan på den kommande översynen delar trafikutskottet försin del finansutskottets uppfattning att medel förinfrastrukturinvesteringar nu bör anvisas över anslag påstatsbudgeten och att en sådan finansiering väl kan förenas medplaneringsramar eller investeringsbemyndiganden som gör detmöjligt att långsiktigt planera verksamheten.Trafikutskottet anser därför att bör avslå dedelar av propositionen som sammanhänger med regeringens förslagom en övergång till lånefinansiering avinfrastrukturinvesteringarna. Det gäller yrkandena 1--3 på s. 32i propositionen, yrkandet på s.106, yrkandet på s.107,yrkandena 1--7 på s.112 samt yrkandet på s.113 ipropositionen. Härav följer att utskottet tillstyrker yrkandena11--14 i motion T71 (s). Yrkande 15 i motionen som går ut på attregeringen i kompletteringspropositionen skall återkomma medförslag till finansiering av investeringarna avstyrks.Trafikutskottet menar att det är väsentligt attanlagssystemet utformas på ett sådant sätt att behovet avlångsiktighet i planeringen tillgodoses sommöjligheten till flexibilitet skapas genom viss omfördelning avresurser mellan budgetåren.Utskottet har i avsnitt 3.1 föreslagit att skallgodkänna tioåriga planeringsramar för investeringar istomjärnvägar, riksvägar, länstrafikanläggningar ochbärighetshöjande årgärder.Den av regeringen föreslagna treåriga låneramen bör enligtutskottets mening ersättas med treåriga kostnadsramar.Innebörden av kostnadsramarna är att beslut om investeringarinte får fattas som medför en resursförbrukning undertreårsperioden som överstiger de fastställda ramarna.Kostnadsramarna kan sägas vara ett uttryck för i vilken takt detioåriga planeringsramarna skall genomföras. Besluten ominvesteringarna skall självfallet överensstämma med deriktlinjer som lagt fast.