bet · GG01NU22 · 1993-03-09 00:00:00 — 1992/93NU22ÄrendetI detta betänkande behandlas tre motioner med förslag omändring i kreditupplysningslagen (1973:1173). När kreditupplysning utfärdas om en näringsidkare föreliggeringen skyldighet för kreditupplysningsföretaget att lämna utuppgift till den omfrågade om vem som har beställtkreditupplysningen, s.k. beställaruppgift. Med anledning av tremotioner föreslår utskottet att det skall uppdras åtKreditupplysningsutredningen, som ser överkreditupplysningslagen, att pröva om lagen bör ändras så attockså näringsidkare m.fl. ges rätt till beställaruppgift. De motioner som behandlas här är följande:1992/93:N206 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ändring i kreditupplysningslagen.1992/93:N208 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om sådan ändring i kreditupplysningslagen att allapersoner, oavsett om de är privatpersoner eller näringsidkare,vid omfrågning erhåller uppgift om vem som begärt uppgifterna.1992/93:N266 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att utvidga informationsplikten angående kreditupplysningarså att denna också innefattar förfrågan om en juridisk person.Uppgifter i anslutning till motionernaKreditupplysningslagenKreditupplysningslagen (1973:1173) innehåller bestämmelser somsyftar till skydd mot att kreditupplysningsverksamhet leder tillotillbörligt intrång i den personliga integriteten eller tillatt oriktiga eller missvisande uppgifter lagras eller lämnas ut.Efterlevnaden av lagen står under tillsyn av datainspektionen.Lagen gäller för yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet (1§). Med kreditupplysning avsesuppgift, omdöme eller råd som lämnas till ledning för bedömningav annans kreditvärdighet eller vederhäftighet i övrigt iekonomiskt hänseende (2§). En speciell typ avkreditupplysning, för vilken gäller särskilda skyddsregler, ärden s.k. personupplysningen. Med detta uttryck avseskreditupplysning om enskild person, förutsatt att vederbörandevarken är näringsidkare eller har så väsentligt inflytande iviss näringsverksamhet att uppgift om hans egna förhållandenbehövs för att belysa verksamhetens ekonomiska ställning. Enkreditupplysning som inte utgör personupplysning brukar kallasföretagsupplysning.Kreditupplysningsverksamhet skall bedrivas så att den inteleder till otillbörligt intrång i personlig integritet (5§).Denna allmänna, grundläggande regel kompletteras i olikahänseenden av mera detaljerade föreskrifter. Dessa innebär bl.a.följande. Var och en har rätt att mot skälig avgift hos den sombedriver kreditupplysningsverksamhet få skriftligt besked omhuruvida det i verksamheten finns uppgifter lagrade om honomoch, om det finns sådana uppgifter, vad de har för innehåll(10§). Den som avses med en kreditupplysning skall avkreditupplysningsföretaget få meddelande om upplysning som harlämnats om honom (11§). När personupplysning lämnas skall denomfrågade och kostnadsfritt tillställas ett skriftligtmeddelande om de uppgifter, omdömen och råd som upplysningeninnehåller rörande honom samt information om vem som har begärtupplysningen. När annan kreditupplysning rörande enskild personlämnas -- dvs. företagsupplysning som inte avser juridisk person-- skall den omfrågade på motsvarande sätt få meddelande om deuppgifter som upplysningen innehåller rörande honom; någonskyldighet för kreditupplysningsföretaget att meddela vem sombegärt upplysningen finns däremot inte i det fallet.Med näringsidkare skall -- enligt ett motivuttalande (prop.1973:155 s.140) -- i kreditupplysningslagen på samma sätt somi vissa andra lagar förstås var och en som yrkesmässigt driververksamhet av ekonomisk natur. Beträffande de personer som ilagen likställs med näringsidkare anförs det i motiven:Till personer med väsentligt inflytande i vissnäringsverksamhet bör till en början hänföras sådana som har ettväsentligt ekonomiskt intresse i verksamheten, t.ex. delägare ihandelsbolag eller kommanditbolag, aktieägare i fåmansbolag samtaktieägare som har en större post aktier i annat aktiebolag. Hithör också de som har en ledande ställning i ett företag somstyrelseledamot, verkställande direktör eller på annat sätt. Ivissa fall kan också andra personer hänföras till den angivnakategorin, t.ex. den som lämnat en större kredit till ettföretag och därigenom har möjlighet att påverka företagetsverksamhet.Vissa ytterligare motivuttalanden (s.140) kan också haintresse i sammanhanget:Givetvis kan det förekomma att en person som är näringsidkareeller som står ett företag nära behöver kredit i egenskap avprivatperson. Rent principiellt borde en kreditupplysning som isådant fall lämnas om honom anses som personupplysning ochalltså vara underkastad de särskilda restriktioner i fråga ominnehåll m.m. som gäller beträffande personupplysningar. Förkreditupplysningsföretaget torde det dock ofta innebärapraktiska svårigheter att tillämpa olika regler i fråga om enoch samma person, beroende på i vilken egenskap han förtillfället uppträder. Den som är näringsidkare e.d. torde ocksånormalt få finna sig i att han därmed får ett sämreintegritetsskydd även i de fall då han uppträder somprivatperson. Skulle emellertid kreditupplysningsföretaget, ifall då kreditupplysning begärs om en person som i och för sigär näringsidkare eller därmed likställd, få uppgifter som gördet helt klart att den begärda upplysningen inte har någotsamband med det företag eller den verksamhet dit personen ärknuten, bör kreditupplysningen behandlas som enpersonupplysning.Tidigare riksdagsbehandlingRiksdagen har vid en rad tidigare tillfällen behandlatmotioner -- liknande de nu aktuella -- om attkreditupplysningsföretagens skyldighet att lämna s.k.beställaruppgift skulle utsträckas till att gälla även fall dåden omfrågade är näringsidkare. På förslag av utskottet harmotionerna avslagits.Vid två tillfällen, (se bet. 1988/89:NU9), harmotionerna blivit föremål för en omfattande remissbehandling.Remissyttrandena innebar vid det senaste tillfället attmotionärernas förslag tillstyrktes av Datainspektionen, , och men avstyrktes av övriga remissinstanser. och -- debåda största kreditupplysningsföretagen -- samt , , , , Sverigesadvokatsamfund, Småföretagens riksorganisation, , handel och Tjänstemännenscentralorganisation.Utskottet har upprepade gånger anfört att två intressen, sombåda kan anses legitima, står mot varandra i det aktuellafallet. Det gäller å ena sidan att skydda enskilda personersintegritet mot otillbörligt intrång, å andra sidan att värna ommöjligheterna till en effektiv kreditupplysningsverksamhet somkan förebygga missriktad kreditgivning och andra icke önskvärdadispositioner. Utskottets slutsats har blivit att den gällandeordningen representerar en rimlig avvägning mellan dessa tvåintressen. Integritetsskyddsintresset har då, i enlighet medgrundtankarna bakom kreditupplysningslagen, ansetts gälla depersoner som är föremål för kreditupplysningar. Men det kanockså, har utskottet tillfogat, betraktas som en form avintegritetsskydd att upplysningar om en näringsidkaresvederhäftighet i ekonomiskt hänseende kan inhämtas utan attbeställaren behöver röja sig för den han begär upplysning om.För första gången avgavs (bet. 1988/89:NU9) enreservation (m, c, mp) till förmån för en sådan lagändring sommotionärerna hade begärt. Motsvarande reservationer förekom åren1989 (bet. 1988/89:NU11) och 1990 (bet. 1989/90:NU34).När senast behandlade motioner i ämnetåberopade utskottet (bet. 1991/92:NU9) sitt tidigareställningstagande i frågan. Med hänvisning härtill ansågutskottet att det inte fanns skäl att begära att frågan skulleprövas av den utredning som , på regeringensuppdrag, ser över kreditupplysningslagen (se följande avsnitt).Pågående översyn av kreditupplysningslagenEfter beslut av regeringen har en särskildutredare (justitierådet ) tillkallats för attse över kreditupplysningslagen. Enligt direktiven (dir. 1991:69)skall han bl.a. utredahur intresset av en effektiv kreditupplysning kan främjas utanatt kravet på personlig integritet och sekretess träds för när,hur den svenska lagstiftningen skall anpassas till EG:s regleroch därutöver i vilken utsträckning utländska företag bör gesmöjlighet att bedriva kreditupplysningsverksamhet i ,i vad mån utvecklingen i fråga om data- och informationsteknikpåkallar ändringar i kreditupplysningslagen.Utredaren är, sägs det i direktiven, oförhindrad att ta uppäven sådana frågor som inte nämnts i dessa och lägga fram deförslag som han finner påkallade. Ett undantag skall dock gälla.Mot bakgrund av ställningstaganden vid samtliga detillfällen då motioner väckts om att även näringsidkare skulleha rätt till beställaruppgift finns det, heter det i direktiven,inte anledning att ta upp frågan om en sådan rätt.Utredaren avlämnade ett delbetänkande (SOU 1992:22)med förslag till ändringar i kreditupplysningslagen medanledning av . Detta delbetänkande har legat tillgrund för de ändringar i lagen som har genomförts den 1 januari1993 efter förslag från regeringen (prop. 1992/93:12, bet. NU4).Ändringarna innebär bl.a. att det tidigare förbudet förutländska företag att bedriva kreditupplysningsverksamhet iSverige har upphävts.Enligt uppgift beräknas avslutasitt arbete . Kreditupplysningslagen (1973:1173) syftar främst till atthindra att kreditupplysningsverksamhet leder till otillbörligtintrång i den personliga integriteten eller till skada genomoriktiga eller missvisande upplysningar. Som framgår av deninledande redovisningen görs i lagen skillnad mellanpersonupplysningar och s.k. företagsupplysningar. Sompersonupplysning räknas kreditupplysning om enskild person,förutsatt att vederbörande varken är näringsidkare eller har såväsentligt inflytande i viss näringsverksamhet -- t.ex. genomdelägarskap eller ledande ställning i företaget -- att uppgiftom hans egna förhållanden behövs för att verksamhetensekonomiska ställning skall kunna belysas.I motsats till vad som gäller vid personupplysningarföreligger vid företagsupplysningar ingen skyldighet förkreditupplysningsföretag att lämna ut uppgift till den omfrågadeom vem som har begärt kreditupplysningen. Detta förhållande hargenom åren givit anledning till en rad motioner med krav på attkreditupplysningslagen skall ändras så att också näringsidkarem.fl. får rätt till s.k. beställaruppgift. Motionerna haravslagits på förslag av utskottet, som ansett att den gällandeordningen representerar en rimlig avvägning mellan de tvåintressen som står mot varandra i det aktuella fallet.Med hänsyn till detta ställningstagande av harregeringen i direktiven till , somför närvarande ser över kreditupplysningslagen, angivit att detsaknas anledning för utredningen att ta upp den nu aktuellafrågan till prövning.Även har väckts motioner med begäran om att näringsidkarem.fl. skall ges rätt till beställaruppgift.Företagsledare bör ha samma rätt till integritetsskydd somandra medborgare, heter det i motion 1992/93:N206 (m). Den uddsom på olika håll i lagstiftningen finns riktad mot företagarnamåste undanröjas, anser motionären. I ett konkurrensutsattsamhälle, anförs det i motion 1992/93:N208 (m), måste detbetraktas som naturligt att en näringsidkare blir utsatt förkreditprövning. Denne har därför inga rationella skäl attreagera på en begäran om kreditupplysning. Mot den bakgrundenfinns det, enligt motionären, ingen anledning att en enskildperson som är näringsidkare skall ha sämre integritetsskydd ändet som kreditupplysningslagen ger varje annan medborgare. Ocksåi motion 1992/93:N266 (fp) riktas kritik mot den nuvarandegränsdragningen mellan personupplysningar ochföretagsupplysningar beträffande rätt till beställaruppgift.Oavsett i vilket sammanhang en kreditupplysning begärs om enenskild person bör denne, anser motionären, ha rätt att fåinformation om vem som har begärt upplysningen.Utskottet konstaterar liksom tidigare att två intressen,som båda kan anses legitima, står mot varandra i detta fall. Detgäller å ena sidan att skydda enskilda personers integritet mototillbörligt intrång, å andra sidan att värna om möjligheternatill en effektiv kreditupplysningsverksamhet som kan förebyggamissriktad kreditgivning och andra icke önskvärda dispositioner.Som nämnts inledningsvis har utskottet vid två tillfälleninhämtat yttranden över motioner i frågan från olikaremissinstanser. Vid bägge tillfällena har remissutfallet varitdelat mellan de två intressena. Med hänsyn till att det nu hargått nära den senaste remissbehandlingen företogsanser utskottet att det kan finnas anledning att på nytt prövafrågan. De ekonomiska problemen inom näringslivet och ibanksektorn har dessutom medfört att näringsidkare nu oftareblir utsatta för kreditupplysningar.Med hänvisning till det sagda anser utskottet att det böruppdras åt att ta upp frågan omnäringsidkares rätt till beställaruppgift till prövning. uppfattning bör regeringen därför kompletteradirektiven till utredningen i enlighet härmed. Utskottet hemställeratt med anledning av motionerna 1992/93:N206,1992/93:N208 och 1992/93:N266 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.Stockholm den 9 mars 1993På näringsutskottets vägnarRolf DahlbergI beslutet har deltagit: (), BirgittaJohansson (s), (), Axel (), GudrunNorberg (fp), Bo Finnkvist (s), (), LeifMarklund (s), (), (nyd), MatsLindberg (s), (), (), BoBernhardsson (s) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.