bet · GG01JuU25 · 1993-03-30 00:00:00 — Här aktuellafrågor är därjämte föremål för överväganden inom ramen föröversynen av kriminalvårdsreformen. Det saknas anledning förriksdagen att nu göra några särskilda uttalanden med anledningav här aktuella motioner. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju841 och Ju846 i nu behandlade delar.I motion Ju842 framförs att det behandlingsarbete som bedrivsinom kriminalvården i större omfattning bör ske medÖsteråkersanstaltens arbetsmetoder som förebild.Österåkersmodellen går ut på att de intagna underkastar sigsåväl utvidgad kontroll i narkotikahänseende som personalenssociala kontroll, vilken bygger på nära sociala relationermellan intagna och personal. Statskontoret har genomförten utvärdering av narkotikaprojektet på (Rapport1992:27). Rapporten utmynnar i slutsatsen attÖsteråkersprojektet har en gynnsam inverkan pårehabiliteringsresultatet.Ett omfattande arbete rörande förbättringar av de vård- ochbehandlingsinsatser samt den rehabiliterande verksamhet somkommer kriminalvårdens klienter till del pågår fortlöpande.Utskottet utgår från att man därvid tar till vara metoder ocherfarenheter som gjorts inom kriminalvården. Fängelseutredningenkommer också att ta upp liknande frågor i sitt översynsarbete.Något uttalande från sida i anledning av motionen ärenligt utskottets mening inte nödvändigt. Utskottet avstyrkerbifall till motion Ju842 i här behandlad del.PermissionerI motion Ju846 begärs uttalanden om att någon skärpning avgällande permissionsföreskrifter inom kriminalvården inte fårske. I motionen anförs att permissioner är en viktig del iarbetet med att förbereda frigivningen från anstalt.En intagen kan beviljas olika typer av permissioner. Enligt32§ lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) kan denintagne få tillstånd att lämna anstalten , s.k.korttidspermission. Korttidspermission förekommer i två formermed olika syften, nämligen som s.k. regelbunden permission(32§ första stycket) och som s.k. särskild permission (32§andra stycket). Institutet regelbunden permission innebär attpermissioner normalt beviljas med någon eller några månadersmellanrum så snart en intagen har beviljats sin förstapermission av sådant slag. Syftet med regelbundna permissionerär att underlätta den intagnes anpassning i samhället.För särskild permission skall finnas någon annan anledning änatt rent allmänt underlätta anpassningen i samhället. Utöverkorttidspermission finns möjligheter till frigivningspermissionenligt 33§ KvaL. Den bestämmelsen avser dock endast intagnasom enligt 26 kap. 7§ (BrB) skall friges förstsedan två tredjedelar av strafftiden har avtjänats. En intagenkan också beviljas frigångspermission (jfr 11§ KvaL).Riksdagen har beslutat om ändringar i reglerna rörandefrigivningspermission (prop. 1992/93:4, JuU19, rskr. Denya reglerna går ut på att frigivningspermission skall varamöjlig för alla intagna från den dag då villkorlig frigivningkan komma i fråga.I förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt finnsföreskrifter om vissa intagna bör erhållakorttidspermission. Således föreskrivs i 12§ andra stycketbl.a. att intagen som dömts till fängelse i lägst endastom det finns särskilda skäl bör beviljas regelbundenkorttidspermission innan han avtjänat av straffet.Kriminalvårdsstyrelsen har utfärdat tillämpningsföreskrifteroch allmänna råd i fråga om permissioner (se KVVFS 1990:10 ochARK 1989:1). Föreskrifterna rörande permissioner gäller från den1 och fördes oförändrade in i KVVFS 1990:10. framgår bl.a. att regelbunden permission skallföregås av en individuellt bestämd kvalifikationstid. Normaltfår regelbunden permission således beviljas först sedan enfjärdedel av den sammanlagda strafftiden avtjänats (normaltid).Föreligger förhöjd risk för återfall i brott eller annatmissbruk av permission skall kvalifikationstiden förlängasutöver normaltiden till den som bedöms nödvändig. Ikvalifikationstid skall inräknas häktningstid i direktanslutning till den aktuella verkställigheten. Viss tid måstedock alltid verkställas i anstalt före permission. För intagna iöppen anstalt, som avtjänar fängelse understigande , fårkvalifikationstiden sättas lägre än normaltiden, dock lägst enmånad om strafftiden är högst och omstrafftiden överstiger . Intagen som avtjänar fängelse ilägst eller är placerad i sluten anstalt får, omsärskilda skäl föreligger i det enskilda fallet, beviljasregelbunden permission före den för honom gällande normaltiden.Tidigareläggningen får omfatta högst . Som regel fårdock en intagen som avtjänar fängelse i lägst intebeviljas regelbunden permission förrän av straffetavtjänats.För intagen som avtjänar fängelse av verkställigheten.Av föreskrifterna framgår också under vilka förutsättningar enintagen kan beviljas särskild korttidspermission. Sådanpermission kan beviljas dels för i föreskrifterna särskiltangivna ändamål, dels i form av lokalanstaltspermission,besökspermission, transportpermission, träningspermission ochlufthålspermission. En förutsättning för att den intagne skallerhålla särskild permission är att ändamålet med permissioneninte kan tillgodoses i samband med regelbunden permission.För korttidspermission skall ställas de villkor som bedömsnödvändiga för att motverka missbruk. Om det föreligger enuttalad risk för att en intagen kan komma att avvika underpermission, men trots det bör beviljas särskild permission,skall permissionen vara bevakad. I Kriminalvårdsstyrelsensallmänna råd anges att permission som beviljas intagen innan hanmedgivits regelbunden permission skall vara bevakad inormalfallet.Vid misskötsamhet bestående av nya brott, rymning ellerrymningsförsök får regelbunden permission beviljas den intagnetidigast efter misskötsamheten om han är intagen ilokalanstalt eller öppen riksanstalt och tidigast efter sexmånader om han är intagen i sluten riksanstalt. Vid annanmisskötsamhet i form av permissionsmissbruk, narkotikapåverkanm.m. får intagen beviljas permission tidigast eftermisskötsamheten om han är intagen i lokalanstalt eller öppenriksanstalt och tidigast om han är intagen isluten riksanstalt. Kvalifikationstiden skall dock bestämmasefter en individuell prövning i det enskilda fallet varvidovanstående tider inte får underskridas.Intagna som hänförs till den grupp intagna som omfattas av7§ tredje stycket KvaL får inte beviljas regelbundenpermission men kan, om det föreligger synnerliga skäl, beviljasbevakad särskild korttidspermission. En utländsk medborgare sominte har någon annan anknytning till än att han dömtsför brott här kan som regel inte beviljas regelbundenpermission.Utskottet har tidigare vid ett flertal tillfällen behandlatmotionsönskemål (se /92:JuU22 s. 13 med där gjordahänvisningar) med anknytning till permissioner inomkriminalvården. Utskottet uttalade i det nämnda betänkandetbl.a. att permissioner är en viktig del i arbetet med de intagnamen uttryckte sin oro över misskötsamheten särskiltnär det gällde de regelbundna permissionerna från de slutnalokalanstalterna.Olika utevistelser från anstalt jämte frågan om åtgärder föratt minska missbruket av permissioner är föremål för behandlinginom ramen för översynen av kriminalvårdsreformen.Någon anledning för att nu göra några uttalandenföreligger inte. Motion Ju846 i denna del avstyrks.Behandling av våldtäktsmänI motion Ju502 efterlyses en samlad bedömning av tillgängligametoder för behandling av våldtäktsmän.Motion Ju822 tar upp frågor om kemisk kastrering avvåldtäktsmän.Kriminalvårdens behandling av män dömda för sexualbrott hartidigare varit föremål för behandling i utskottet vid ettflertal tillfällen. anförde utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande att behandlingsmöjligheterna börutökas och ytterligare intensifieras (se 1990/91:JuU17 s. 15,rskr. I anges också särskiltatt kommittén skall klarlägga hur stort behovet av sådanbehandling är och hur den av angivna målsättningen börförverkligas.Det saknas mot denna bakgrund anledning för att nugöra något ytterligare uttalande i frågan med anledning avmotion Ju502. Motionen avstyrks.När det gäller frågor om medicinsk behandling under tvång,t.ex. i form av s.k. kemisk kastrering, konstaterar utskottetatt frågan rymmer svårlösta etiska problem oavsett ombehandlingen sker som påföljd för brott eller som ett led ianstaltsbehandlingen. Tvångsvård förekommer i princip endast förvissa psykiskt störda och då enligt stränga i lag regleradekriterier [se lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård ochlagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård].Utskottet har inhämtat att frågor om kemisk kastrering ärföremål för överväganden inom ramen för Fängelseutredningensarbete.Utskottet utgår från att här aktualiserade spörsmål kommer attbehandlas där. Med detta uttalande avstyrker utskottet bifalltill berörd del av motion Ju822.Narkotikafria anstalter m.m.Kampen mot narkotika och narkotikamissbruk på anstalternatilldrar sig intresse i några motioner.Narkotikasituationen utgör, som utskottet redan tidigare vidflera tillfällen konstaterat, ett svårbemästratproblem inom kriminalvården. Andelen narkotikamissbrukare avnyintagna i anstalt dömda till mer än två månaders fängelse ärockså hög (för /92). Av uppgifter somutskottet inhämtat från framgår att densammanlagda mängden beslag av narkotika som gjordes inomanstaltsorganisationen uppgick till 1 193 gramcannabis, centralstimulerande medel och drygt 31 gramopiater. Mängden beslagtagen narkotika varierar starkt mellanolika år. beslagtogs t.ex. endast opiater medandet året därefter hittades . FrånKriminalvårdsstyrelsen har inhämtats att det inte är möjligt attnärmare ange orsakerna till de stora variationerna mellan åren.I motionerna Ju501 och Ju837 yrkas skärpningar ikriminalvårdslagstiftningen för att få till ståndnarkotikafria anstalter. Här förespråkas t.ex. förbättrademöjligheter att kontrollera besökande och intagna.Utskottet har tidigare (se senast1991/92:JuU22 s. 12 med där gjord hänvisning) behandlatmotionsönskemål som rör krav på skärpt och effektivare kontrollinom anstalterna av intagna och besökande m.m.Som tidigare kan utskottet konstatera att narkotikasituationensedan lång tid utgör ett svårbemästrat problem inomkriminalvården. Utskottet vill här erinra om sina tidigareuttalanden (se /92:JuU22 s. 12 med där gjordhänvisning) om att självklara riktmärken för narkotikapolitikenpå kriminalvårdens område måste vara att intagna utannarkotikaproblem och sådana som vill bli av med sitt missbrukinte skall behöva komma i kontakt med narkotika underanstaltsvistelsen, att missbrukare avskärs från tillförsel avdroger och att intagna förhindras att bedriva narkotikahandelinom anstalterna och ute i samhället.Riksdagen har antagit ett regeringsförslag som går utpå bl.a. att de i kriminalvårdsanstalt intagnas generellaskyldigheter enligt 52d§ KvaL att lämna urin- ochutandningsprov utvidgas till att omfatta även blodprov (prop.1992/93:142, JuU17, rskr. Härigenom förbättraskontrollmöjligheterna på anstalterna.I uppdrag ingår att ta ställning till omdet behövs utvidgade kontrollmöjligheter för att förhindrainförsel och bruk av narkotika på anstalterna.Utskottet har i och för sig stor förståelse för syftet medkraven i motionerna Ju501 och Ju837. arbetebör dock inte föregripas. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju501 och Ju837.I motionerna Ju505 och Ju507 begärs riksdagsuttalanden ombetydelsen för narkotikabekämpningen av kriminalvårdensvisitationspatruller.Visitationspatruller finns vid sju större anstalter. Dettotala antalet tjänster uppgår till 23. Patrullerna disponerarockså sju hundar. Kostnaderna för verksamheten uppgår till ca8 . Patrullerna utför visitationer dels påden anstalt vid vilken de är stationerade, dels vid andraanstalter. Av det totala antalet narkotikabeslag /92 svarade, enligt statistik frånKriminalvårdsstyrelsen, den reguljära personalen för 49 %.Visitationspatrullerna svarade för . Härav har gjortspå stationeringsanstalten och på andra anstalter. I detantal beslag som redovisas för visitationspatrullerna ingårockså beslag som gjorts när en patrull eller en enskildtjänsteman, t.ex. hundförare med hund, biträtt andra myndigheterför eftersökning av narkotika utan att insatsen haft samband medkriminalvården.Utskottet har under ärendets beredning inhämtat attvisitationspatrullerna i sin nuvarande form med ambulerandevisitationsverksamhet m.m. kommer att avvecklas. De resurser somfrigörs kommer dock även att användas främst iarbetet med att bekämpa narkotika och missbruk av narkotika vidanstalterna. Visitationspatrullernas personal kommer att på deanstalter där de är anställda användas bl.a. som instruktöreroch stödpersoner för anstaltspersonalen i frågor som rörnarkotikabekämpningen. Vidare är tanken att personalen, med sinasärskilda kunskaper i fråga om visitationsteknik m.m., skallanvändas för att kontrollera att visitationerna vid anstalternagörs så effektivt och noggrant som möjligt.Utskottet utgår från att organiserarnarkotikabekämpningsarbetet på anstalterna på ett ändamålsenligtoch från kostnadssynpunkt effektivt sätt. Motionerna Ju505 ochJu507 i här behandlade delar bör inte föranleda någon åtgärdfrån sida.Bättre skydd för besökare vid kriminalvårdsanstalter m.m. mothivsmitta och andra smittsamma sjukdomar efterlyses i motionK22.Intagen i kriminalvårdsanstalt får enligt 29 § första stycketKvaL ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Hanfår inte ta emot besök som är ägnat att äventyra säkerheten ianstalten eller som kan motverka hans anpassning i samhälleteller eljest vara till skada för honom eller annan. Enligt 29 §fjärde stycket KvaL skall tjänsteman vid anstalten varanärvarande vid besök, om det är påkallat med hänsyn tillsäkerheten.I Allmänna Råd från rörande drog- ochhiv/aids-frågor (ARK 1990:1), i dess lydelse från den 1 juli1992, sägs rörande besök på häkte och anstalt bl.a. att allabesökare till intagna genom anslag, broschyrer m.m. skalluppmärksammas på risken för hivsmitta samt att, när det gällerbesök hos en intagen som är hivsmittad eller aidssjuk, särskildanledning finns att uppmärksamma frågan om bevakning av besöket.Vidare sägs att en omständighet som kan tala för att besökmedges utan bevakning är att den som beslutar om besöket kännertill att den besökande har vetskap om den intagnes sjukdom. Isammanhanget bör anmärkas att uppgiften om en intagen ärhivsmittad är sekretessbelagd.I beslut (Dnr 1950--1990), angåendefrågor rörande generella riktlinjer förbesök hos i kriminalvårdsanstalt intagen hivsmittad/aidssjukperson, riktade JO kritik mot utformningen av riktlinjerna. Hananförde bl.a. att uppgiften att med olika medel bekämpaspridningen av hiv är viktig och grannlaga och att den medförsvåra avvägningar mellan olika intressen, bl.a. de enskildasmittbärarnas rätt till integritet och värdig behandling ochövrigas rätt att skyddas från smitta. JO konstaterar vidare inom kriminalvården inte har betraktat hivsmitta isig som någon differentieringsgrund när det gäller placering ochatt man även i övrigt har ansett att smittbärare skallsärbehandlas så lite som möjligt. JO fann sammanfattningsvis attkriminalvårdens dåvarande generella regel om att allahivsmittade/aidssjuka, som vägrade att efterge sekretessenangående sin sjukdom, endast fick ta emot besök under tillsyninte stod i överensstämmelse med 29 § KvaL. De revideradeallmänna råden har utformats med hänsyn till JO:s beslut.Utskottet vill här anmärka att kriminalvårdens inriktning avarbetet med hivsmittade och aidssjuka är attnormaliseringsprincipen skall upprätthållas så långt det ärmöjligt. Detta innebär att kriminalvårdsklienternas behov avbehandling och omvårdnad primärt skall tillgodoses inom hälso-och sjukvården, och övriga behandlingsresurserutanför kriminalvården.Utskottet konstaterar att man inom kriminalvården har vidtagitde åtgärder som kan anses nödvändiga för att uppmärksammabesökande och intagna på risken för hivsmitta i syfte attmotverka och hindra spridningen av sådan smitta inomanstalterna. Det saknas anledning för att göra någotuttalande i anledning av motion K22. Motionen avstyrks.Marknadsanpassad lön till intagna m.m.I motionen Ju830 tas upp frågor om marknadsanpassade lönertill intagna och marknadsanpassade anstalter som kan geinkomster till staten. Syftet med motionsförslagen är att deintagnas möjligheter att göra rätt för sig gentemot brottsofferm.fl. skall förbättras.Anstaltsvården syftar bl.a. till att underlätta den dömdesanpassning till livet utanför anstalten. Ett led i denna strävanär att den intagne under anstaltsvistelsen skall beredaslämpligt arbete som främjar hans utsikter att efter frigivningenanpassa sig till arbetslivet. Bestämmelser om intagnas arbete ianstalten finns i 10 och 12 §§ KvaL. De intagna har ofta enmycket bristfällig skolunderbyggnad och utbildning. Om enintagen har behov av undervisning, utbildning eller särskildbehandling, skall han få sådan , om det kan skemed hänsyn till anstaltstidens längd och den intagnesförutsättningar. Den intagne är skyldig att utföra det arbeteeller delta i den undervisning som åläggs honom.I budgetpropositionen har justitieministern angivit (s. 49)att hon tagit initiativ till en översyn av systemet medersättningar till de intagna för arbete, utbildning m.m.Utskottet har inhämtat att frågor rörande marknadsanpassadersättning till intagna och därmed sammanhängande spörsmålkommer att beröras i det sammanhanget. Resultatet av översynenkan förväntas redan under pågående riksmöte.Utskottet bör inte föregripa den pågående översynen ochavstyrker därför motion Ju830 i nu behandlad del.När det gäller förslaget om marknadsanpassade anstalter måsteutskottet konstatera att kriminalvårdens uppgift inte är att gestaten inkomster utan att svara för verkställigheten av utdömdastraff. Det sagda hindrar naturligtvis inte att de intagna börges en meningsfull sysselsättning, t.ex. arbetsträning. MotionJu830 i denna del bör inte föranleda något uttalande frånriksdagens sida. Motionen avstyrks.Frivårdsfrågor m.m.I motion Ju846 begärs ett tillkännagivande om ökade insatserinom frivården så att möjligheterna för frivårdens klienter attbl.a. erhålla arbete och bostad förbättras.Utskottet behandlade motionsönskemål med liknandeinnehåll (se 1991/92:JuU22 s. 17) och kunde då konstatera attjustitieministern budgetproposition (s. 123) framhöllatt det då pågående arbetet med att utveckla olika former avstrukturerade åtgärdsprogram för olika klientkategorier isamverkan med , arbetsmarknadsmyndigheterna ochandra samhällsorgan borde fortsätta och intensifieras. I åretsbudgetproposition (s. 49) anför justitieministern att det intefinns någon anledning att göra en annan bedömning nu utantvärtom att sådana insatser bör utvecklas ytterligare och att ensådan utveckling ligger i linje med vad som angetts i direktiventill såvitt avser frivårdspåföljder ochytterligare alternativ till fängelse.Utskottet anser att fortsatta ansträngningar för attunderlätta situationen för frivårdens klienter bör göras ochvälkomnar därför de åtgärder som nämns i budgetpropositionen.Skäl för några särskilda uttalanden från sida ianledning av motionsyrkandena saknas dock. Motion Ju846 avstyrksi nu behandlad del.Övriga motionsspörsmålFlera motioner behandlar frågor som rör det straffrättsligapåföljdssystemets innehåll och uppbyggnad. I motion Ju830efterlyses ett system där domstolen i domslutet skulle kunnaange alternativa påföljder. Det motionärerna eftersträvar ärregler som innebär att brottsoffer och deras anhöriga i högregrad skall kunna påverka påföljdsvalet.Frågor rörande målsäganden i straffsystemet berördes iFängelsestraffkommitténs betänkande (SOU 1986:14 s. 81 f).Kommittén framhöll bl.a. att en viktig, ofta förbisedd, uppgiftför straffsystemet är att tillgodose målsägandens intressen. Föratt den enskilde skall känna att han lever i ett rättssamhälleär det viktigt att den som begår brott blir föremål föringripanden från samhället. För den som utsätts för brott utgörstraffet en markering av att samhället står på hans sida. Dettorde, anför kommittén vidare, förhålla sig så att många somutsatts för brott finner det rättvist att gärningsmannentilldelas ett kännbart straff. Att framhålla straffsystemetsuppgift att tillgodose målsägandens intresse är särskilt viktigti ett samhälle där man strävar efter att hålla straffen på enjämförelsevis låg nivå.Utskottet delar de av uttaladesynpunkterna om vikten av att målsägandens intressentillgodoses. Utskottet kan emellertid inte se något utrymme förregler som innebär att målsäganden skulle få ett direktinflytande över påföljdsvalet m.m. Tvärtom innebär en sådanordning risk för att det i det straffrättsliga systemet införsett inslag av personlig hämnd. Detta finner utskottet inteönskvärt. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju830 i härbehandlad del.I motionerna Ju838 och Ju841 förespråkas ökad användning ochutveckling av påföljderna samhällstjänst och kontraktsvård.Utskottet noterar här att försöket med samhällstjänst fr.o.m.den 1 januari 1993, genom lagen (1992:372) om ändring i lagen(1989:928) om försöksverksamhet med samhällstjänst (prop.1991/92:109, JuU24, rskr. 259), i avbidan på att en merapermanent ordning kan införas, utökats till att avse hela riket.Till Straffsystemkommitténs huvuduppgifter hör att övervägamöjligheterna att utveckla och vidareutveckla olika alternativtill fängelsestraff. Inriktningen skall enligt direktiven därvidvara att öka utrymmet för alternativ till fängelse.Utskottet kan konstatera att de i motionerna aktualiseradefrågorna är föremål för utredning inom ramen för denifrågavarande översynen. Några särskilda riksdagsuttalanden ärenligt utskottets mening inte erforderliga. Motionerna Ju838 ochJu841 i nu berörda delar avstyrks.I motion Ju836 förespråkas inrättande av särskildaungdomsfängelser. Motionärerna framhåller att ombarnets rättigheter förbjuder att ungdomar placerasi anstalt tillsammans med vuxna.I motion Ju846 begärs uttalanden att ungdomsfängelser inteskall återinföras och att s.k. veckoslutsfängelse inte skallinföras.Frågor om behandlingen av unga lagöverträdare har tidigarebehandlats av utskottet vid ett stort antal tillfällen (sesenast 1991/92:JuU24 s. 12 f där en fyllig redogörelse lämnas).Utskottet uttalade sig i sistnämnda ärende bl.a. rörandeungdomsfängelse och s.k. veckoslutsfängelse och konstaterade attfrågor härom föll inom ramen för uppdrag(dir. 1990:53). Kommittén skall utvärdera det nuvaranderegelsystemet för unga lagöverträdare och lämna förslag till ivilka former och på vilket sätt det allmänna böringripa när ungdomar som har fyllt begår brott. Uppdragetskall vara slutfört före utgången av april 1993.Till de frågor som skall övervägas inom ramen för översynen av1974 års kriminalvårdsreform ingår också bl.a. att mot bakgrundav åtaganden enligt om barnetsrättigheter göra en bedömning av hur man inom kriminalvården pålämpligaste sätt bör ta hand om de ungdomar som dömstill fängelse [proposition angående godkännande avFN-konventionen om barnets rättigheter (prop. 1989/90:107,SoU28, JuU3y, rskr. 350)].I det nyssnämnda ärendet uttalade utskottet också tveksamhetrörande frågan om veckoslutsfängelse med tanke på att depraktiska svårigheterna med en sådan påföljd framstår somsvårlösta.Utskottet fann vid sin ovan angivna behandling av aktuellafrågor att det innan framlagt sinaförslag var för tidigt att ta ställning i princip till olikaformer av fängelse och annan institutionsvistelse för ungalagöverträdare.Utskottet saknar i rådande beredningsläge anledning att frångåsin tidigare bedömning och avstyrker bifall till motionernaJu836 och Ju846 i nu behandlade delar.UtlandstransporterMedelstilldelningenRegeringen har under punkt E 3 (s. 115) föreslagit riksdagenatt till Utlandstransporter anvisa ett förslagsanslag på125 000 000 kr.Justitieministern anför i budgetpropositionen (s. 107 f) attkriminalvårdens transportverksamhet ökatbetydligt såväl volym- som kostnadsmässigt. För budgetåret1991/92 uppgick kostnaderna till ca , varav114 för utlandstransporterna, och antaletpersoner som transporterats till utlandet uppgick till drygt9400.