bet · GG01UU3 · 1993-02-15 00:00:00 — Liknande reglerfinns, som ovan antytts, fastlagda också i den allmännaförklaringen om de mänskliga rättigheterna 1948 och i 1966 årskonventioner om medborgerliga, politiska, ekonomiska, socialaoch kulturella rättigheter.Till konventionen har ett osedvanligt stort antalreservationer avgivits i samband med ratifikationer elleranslutning. Ett problem är att många av reservationerna äroförenliga med konventionens ändamål och syfte. Enligtkonventionens artikel 28:2 är sådana reservationer intetillåtna. har därför rest invändningar mot denna typ avreservationer som avgetts av , , ,, , , , , , ,och Tunisien.Sverige tog 1988 initiativ till en resolution ikvinnokommissionen rörande fängslade kvinnors situation. möte antogs också, på förslag av Canadaoch med bl.a. som medförslagsställare, en resolution omvåld mot kvinnor. Resolutionen innebar att kvinnokommissionenföre sitt nästa möte () skulle sammankalla enarbetsgrupp, öppen för alla medlemsstater, för att utarbeta ettutkast till en deklaration om våld mot kvinnor, vilken därefterskall antagas av Ecosoc och generalförsamlingen. Efter ett möte31 augusti--i föreligger nu ett utkast somkommer att behandlas av kvinnokommissionen 1993.Uppgiften att följa fängslade kvinnors situation kan i vissmån sägas vara täckt av kvinnodiskrimineringskonventionensövervakningskommitté (of all Formsof Discrimination against Women), av MR-konventionensarbetsgrupp för godtyckliga försvinnanden samt avMR-kommissionens tortyrrapportör.Enligt utskottets förmenande skulle ytterligare en rapportörpå detta område kunna leda till onödiga dubbleringar.Med det anförda får yrkande 1 i motion 1991/92:U603 ochyrkande 11 i motion 1991/92:U621 anses besvarade.I yrkande 2 i motion 1991/92:So272 (s) samt i motion1991/92:L415 (v), yrkande 4, föreslås att iinternationella sammanhang aktivt verkar för att dehomosexuella tillförsäkras sina mänskliga rättigheter.I motion 1991/92:So272 hävdas att de homosexuellas ställningbehöver stärkas i en rad internationella konventioner. Härvidomnämns särskilt ett tilläggsprotokoll till Europakonventionenom mänskliga rättigheter. Motionärerna är också av uppfattningenatt bör verka för att Genèvekonventionsflyktingdefinition ändras så att flyktingar som uppgerförföljelse på grund av homosexualitet får samma status somexempelvis politiska flyktingar vid ansökan om asyl. De föreslåräven att i FN bör agera för att frågor om homosexuellasmänskliga rättigheter tas upp.Även i motion 1991/92:L415 yrkas att aktivt bör arbetaför att det i antas ett protokoll till deneuropeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna avseendediskriminering av homosexuella. Vidare yrkas att börverka för att flyktingdefinition utvidgastill att gälla även homosexuella.Utskottet uttalade i föregående betänkande om mänskligarättigheter (1991/92:UU2) sitt stöd för den väg regeringen valtatt i första hand aktualisera de homosexuellas mänskligarättigheter inom ramen för det europeiska regionala samarbetet.Såväl parlamentarikerförsamling somEuropaparlamentet har uttalat att all diskriminering avhomosexuella bör upphöra. Utskottet noterar att vidförra årets i tog upp de homosexuellas situationoch därvid uttalade förhoppningen att all kriminalisering ochstatlig diskriminering av homosexuella skall upphöra.Utskottet utgår ifrån att regeringen med kraft ävenfortsättningsvis både bilateralt och multilateralt kommer attdriva frågan i olika internationella sammanhang.Med det anförda får yrkande 4 i motion 1991/92:L415 ochyrkande 2 i motion 1991/92:So272 anses besvarade.I motion 1991/92:U621 (v), yrkande 1, föreslås ökat biståndtill människorätts- och andra folkliga organisationer,journalister och självständiga massmedia. I yrkande 5, i sammamotion, anförs också önskvärdheten av förstärkt folkrättsligtskydd för journalister.Utskottet konstaterar, att journalister på farligt uppdragåtnjuter ett folkrättsligt skydd enligt förstatilläggsprotokoll till . Skyddet gällerjournalister som på yrkets vägnar uppehåller sig i ett områdedär en väpnad konflikt pågår. Dessa kan erhålla särskildaidentitetskort, exempelvis utfärdade av regeringen i den statvars medborgare journalisten är.Ett problem i sammanhanget (aktualiserat bl.a. i det fornaJugoslavien) är att skyddsreglerna enbart gäller om dekrigförande parterna betraktar konflikten i fråga som eninternationell konflikt.Utskottet menar mot denna bakgrund att en ökning av detfolkrättsliga skyddet för journalister kan behöva övervägas.Detta gäller särskilt för team av fotografer och reportrar som,utan att åtfölja stridskrafterna, på yrkets vägnar uppehållersig i ett område där en väpnad konflikt pågår.Med det anförda får yrkandena 1 och 5 i motion 1991/92:U621anses besvarade.I yrkande 3 i samma motion, 1991/92:U621 (v), föreslås att enundersökning av krigföringsmetoderna i måste blien förstarangsuppgift för den nu tillsatta kommissionen förundersökning av brott mot krigets lagar, där ärrepresenterat.Utskottet konstaterar att för brottmot krigets lagar (art. 90-kommissionen), där ärrepresenterat, formellt enbart är behörig att undersökakrigföring av stater som ratificerat förstatilläggsprotokoll till . Det kan emellertidnoteras att de viktigaste krigförande parterna under (och ) inte har ratificerat ifrågavarande protokoll.Med det anförda får yrkande 3 i motion 1991/92:U621 ansesbesvarat.I yrkande 4 i motion 1991/92:U621 (v) anförs att enskärpning av folkrättens regler för minering framstår som enangelägen uppgift mot bakgrund bl.a. av de omfattandemineringarna i , och , vilka främstdrabbar civilbefolkningen och vilka utgör ett stort hinder motrepatriering av flyktingar.Utskottet konstaterar att har ratificerat 1980 årskonvention om förbud mot vissa särskilt inhumana vapen,inklusive det till konventionen fogade protokollet omrestriktioner för utläggningen av landminor. Detta protokollutgör en modern folkrättslig reglering och innebär en skärpningi förhållande till traditionell sedvanerätt på området.Problemet är att endast ett trettiotal stater anslutit sig tillprotokollet. Utskottet noterar med tillfredsställelse attSverige verkar i FN för en ökad anslutning.Med det anförda får yrkande 4 i motion 1991/92:U621 ansesbesvarat.I motion 1991/92:U621 (v), yrkande 2 föreslås att börverka för att plastkulor förbjuds som inhumana vapen.Utskottet har tidigare, i 1991/92:UU2, behandlat användandetav denna typ av ammunition och därvid med beklagande konstateratatt utsikterna att få till stånd ett förbud mot den aktuellatypen av ammunition f.n. synes små. Utskottet konstateradedärvid också, att behovet av en reglering är uppenbart, varförman utgår från att regeringen även fortsättningsvis kommer attpröva alla vägar att internationellt begränsa användandet avdenna typ av ammunition.Vid förnyad prövning av yrkandet finner utskottet, att detidigare gjorda övervägandena alltjämt äger giltighet.Med det anförda får yrkande 2 i motion 1991/92:U621 ansesbesvarat.I motion 1991/92:U617 (v), yrkande 6, anförs, mot bakgrund avtidigare erfarenheter av handel med diktaturstater, att sammakoppling mellan handel och mänskliga rättigheter skall gällasom mellan bistånd och demokratisering.Utskottet konstaterar att förutsättningarna för en kopplingmellan bistånd och demokratisering på en rad punkter skiljer sigfrån den föreslagna kopplingen mellan handel och mänskligarättigheter. En avgörande punkt är att den statliga kontrollenöver handeln inte ser ut på samma sätt som när det gällerbiståndet. En annan är att den yrkade kopplingen mellan handeloch mänskliga rättigheter skulle kunna ställa sig svårförenligmed existerande regler för ekonomiska sanktioner och medGATT-avtalet. Utskottet fastslår, att de principer förekonomiska sanktioner som framgår av lagen (1971:176) om vissainternationella sanktioner, med senare ändringar, ävenfortsättningsvis bör gälla.Yrkande 6 i motion 1991/92:U617 avstyrks därför.I yrkande 8 i motion 1991/92:U623 (s) anförs att Sverigesuppgift inte bara är att kritisera utan även att genomutrikespolitiken stärka och utveckla respekten för de mänskligarättigheterna, inte minst inom ramen för biståndspolitiken.Motionärerna framhåller att det är viktigt att bedriveren generös och solidarisk flyktingpolitik i olikainternationella sammanhang och att man medverkar till att deekonomiska, sociala och kulturella mänskliga rättigheterna integlöms bort.Utskottet har i tidigare betänkanden (/92:UU2)behandlat förslag med motsvarande innehåll. Utskottet har härviduttalat sitt stöd för att regeringen i allt högre grad sökerinrikta det svenska biståndet på att stödja utvecklingen motdemokrati och respekt för mänskliga rättigheter.Även inom övriga av motionärerna nämnda områden intar ,enligt utskottets mening, en framträdande roll.Med det anförda får yrkande 8 i motion U623 anses besvarat.I motion 1991/92:U605 (nyd) föreslås en genomgång avKGB-arkiven i syfte att informera allmänheten omarkivinnehåll som är av särskilt svenskt intresse. Motionärernaframhåller särskilt det angelägna i att det utröns vilkakontaktpersoner KGB haft på den svenska sidan.Utskottet konstaterar att det inte finns något som tyder påatt den eller de underrättelse- resp.säkerhetsorganisationer som uppstått efter KGB vore beredda attöppna sina arkiv för de syften som angivs i motionen. Snararetycks restriktiviteten ha ökat under det senaste året.Grundläggande förutsättningar för en vidare prövning avmotionärens förslag är således inte för handen.Med det anförda får motion 1991/92:U605 anses besvarad.II. Mänskliga rättigheter som avser länder, områden ellerenskilda folk1. CypernI motion 1991/92:U607 (s), yrkande 1, förslås att meraktivt i bilaterala kontakter och i internationella organ,främst FN och , bör verka för enfredlig lösning av Cypernfrågan på basis av FN:s resolutioner. Imotionen anförs att särskilt bör verka för attstormakterna, främst , skall spela en större ochaktivare roll för att påverka parterna, framför allt ,att medverka till en fredlig uppgörelse. Även i motion1992/93:U653 (fp), yrkande 1, föreslås att bör verka föratt Cypernfrågan kommer upp till verklig behandling såväl i FNsom i den europeiska säkerhetskonferensen . Motionärenframhåller att Cypernfrågan måste få en politisk lösning.I yrkande 2 i motion 1991/92:U607 (s) framhålls att denturkiska ockupationen omfattar en tredjedel av Cypernsterritorium och att den har medfört svårartade politiska,ekonomiska och kulturella skadeverkningar. Ockupationsmakten ochDenktash-administrationen söker enligt motionärerna stärka ochbevara sin maktställning genom nya turkiska bosättningar främstfrån östra . Antalet bosättningar anges i motionen tillca 70 000, vartill kommer ockupationsstyrkorna som anges till ca40 000 man. I yrkandet begärs att skall vara merverksamt för att söka häva den turkiska ockupationen.I motion 1991/92:U607 (s), yrkande 3, föreslås att börutöva påtryckningar på för att den turkiska regeringenskall redovisa vad som hänt försvunna cyprioter. Dessamänniskor, som anges vara närmare 1 700 till antalet, skall haförsvunnit i samband med gripanden gjorda under ockupationensinledning. Frågan bör enligt motionärerna också tas upp iEuroparådet. Motionärerna föreslår även att observatörer från FNoch vid fängelsebesök i bör efterforskanamngivna cyprioter som enligt dokumentation har befunnit sig iturkiska fängelser.I motionens yrkande 4 anges att den svenska polisstyrkan påCypern har utfört och utför ett uppskattat arbete. Det börenligt motionärernas uppfattning övervägas att utöka denna formav FN-insatser, som också anges ha haft humanitär betydelse föratt lösa problem i relationerna mellan de två sidornasbefolkning.BakgrundCypern blev självständig republik 1960. , ochStorbritannien blev garantimakter för uppgörelsen om Cypernssjälvständighet. , eftersjälvständigheten, bröt oroligheter ut mellan öns tvåbefolkningsgrupper -- grekcyprioter och turkcyprioter. Dessastridigheter resulterade i ett beslut av imars 1964 om upprättandet av en fredsbevarande styrka, Unficyp(United Nations Force in ). Unficyp:s mandat har därefterförlängts successivt av säkerhetsrådet. Styrkan omfattar f.n. ca2 500 man från främst , , ochÖsterrike. , som tidigare deltagit med militär personal,bidrar numera med civilpolis och viss högkvarterspersonal. FN:snärvaro markeras ytterligare genom stationering på av ensärskild representant för generalsekreteraren.Den turkiska invasionen och ockupationen av landets norra delsommaren 1974 skärpte motsättningarna mellanbefolkningsgrupperna. Händelserna föranledde förnyadediskussioner om Cypernfrågan i FN. antoggeneralförsamlingen enhälligt resolution 3212 som uppfattas somgrundläggande för en lösning av konflikten. I resolutionenanmodas alla stater att respektera suveränitet,självständighet, territoriella integritet och alliansfrihet.Resolutionen välkomnar vidare förhandlingar mellanbefolkningsgrupperna och anmodar generalsekreteraren att ståtill förfogande vid dem. ställde sigsäkerhetsrådet bakom resolution 3212.I november 1983 utropade sig den norra, turkcypriotiska delenav till självständig stat. Med resolution 541 förklaradeFN:s säkerhetsråd denna självständighetsförklaring som ogiltig.En ny resolution, nr 550, med vissa skärpta formuleringar,antogs . De påföljande årens ihärdigamedlingsansträngningar från generalsekreterarens sida gav ingaresultat.Cypernfrågan blev föremål för förnyade initiativfrån FN:s generalsekreterare. Som en följd härav antogsäkerhetsrådet resolution 750, i vilken bl.a.uttrycks oro över bristen på framsteg i ansträngningarna att geslutlig form åt de idéer som avses ligga till grund för enövergripande ramöverenskommelse om . Iresolutionen upprepas de principer om bl.a. suveränitet, s.k.bi-zonalitet och bi-kommunalitet, som FN anser att enöverenskommelse bör baseras på.Överläggningar om Cypernfrågan har pågått iNew under generalsekreterarens ledning. Vid dessa harkonturerna av en lösning i enlighet med internationell rätt ochrelevanta FN-resolutioner börjat avteckna sig. I september 1992presenterade generalsekreteraren ett förslag som förvandlarCypern till en federal republik med ett territorium bestående avtvå politiskt likställda provinser, en för varderabefolkningsgruppen. I förslaget slår generalsekreteraren fastatt en fortsättning av status quo i Cypernfrågan inte kanaccepteras och att parterna snart måste komma överens.En starkt bidragande orsak till generalsekreterarensintensifierade ansträngningar att lösa harvarit svårigheten att finansiera Unficyp. Unficyp:s årligakostnad, som skall täckas med frivilliga bidrag, uppgår f.n.till . Flera länder har aviserat avser att följa exempel och ta hem sina styrkorfrån Cypern.New York-förhandlingarna avbröts utan attparterna kommit närmare någon överenskommelse. I en rapportframhåller FN:s generalsekreterare att bristen på politisk viljafortsätter att blockera en uppgörelse som annars skulle liggainom räckhåll. Generalsekreteraren utpekar särskilt denturkcypriotiske ledaren idéer som "oförenliga"med FN:s uppfattning i Cypernfrågan. Rapporten innehåller ävenett antal förslag till förtroendeskapande åtgärder. Bl.a.uppmanar generalsekreteraren att minska antalet trupperpå i utbyte mot att grekcyprioterna bromsar sinavapeninköp. Förhoppning finns att förhandlingarna om Cypernskall kunna återupptas i mars 1993.UtskottetUtskottet konstaterar att en lösning av måstegrundas på de resolutioner som generalförsamlingen ochsäkerhetsrådet har antagit. Målsättningen måste vara att sökaskapa varaktig fred och goda relationer mellan öns bådabefolkningsgrupper. Alla parter i konflikten måste kunna visaansvar och kompromissvilja. Detta gäller enligt utskottetsuppfattning självfallet också , som är en av de fyrahuvudaktörerna i konflikten.Utskottet noterar nödvändigheten av att FN:sgeneralsekreterares fortsatta ansträngningar får ett så starktstöd som möjligt av det internationella samfundet. Sverigestöder de intensiva försöken att finna en bestående lösning avkonflikten som beaktar båda parters rättigheter och skyldigheteroch fritt accepteras av båda. Utskottet anser inte att det idetta skede vore konstruktivt att inrätta nya forum förCypernfrågan, när nu en koncentrerad insats sker inom Förentanationerna i avsikt att få till stånd en bestående lösning avkonflikten.Utskottet konstaterar att frågan om den fastlandsturkiskabosättningen på ön torde få stor betydelse inom ramen för enlösning av hela Cypernfrågan.Beträffande frågan om försvunna cyprioter noterar utskottetatt Röda korset slog fast att de personer somförsvann vid invasionen kan antas ha dött i strider eller genomblodshämnd. Om man till de saknades lista fogar de turkcypriotersom försvann före den grekcypriotiska statskupp som föregickinvasionen 1974 uppgår det totala antalet försvunna personertill 2 500. Utskottet konstaterar att den somupprättades för att fortsätta sökandet efter de försvunnaännu inte har lyckats lösa något fall.Med det ovan anförda får yrkandena 1--3 i motion 1991/92:U607(s) samt yrkande 1 i motion 1992/93:U653 (fp) anses besvarade.Utskottet konstaterar att den svenska polisstyrkan på Cyperngjort ett värdefullt arbete. får dock utskottetkonstatera att regeringen p.g.a. finansieringssvårigheterförordar ett hemtagande av också resterande svensk personal.Utskottet noterar även att många iakttagare dragit slutsatsenatt Unficyp:s långa närvaro på ön sannolikt bidragit till attfördröja en bestående lösning av konflikten.Utskottet utgår från att även fortsättningsvis pålämpligt sätt ger sitt stöd till FN:s generalsekreteraresansträngningar att uppnå en varaktig och av alla parteraccepterad lösning på . Frågan om Unficyp:sframtid bör enligt utskottets mening behandlas inom ramen för ensådan lösning.Därmed avstyrks yrkande 4 i motion 1991/92:U607 (s).2. IranMotion 1991/92:U617 (v) skildrar bristen på respekt för demänskliga rättigheterna i och ger flera exempel på hurdessa rättigheter kränks. Motionärerna framhåller attfängslanden med politiska motiv, tortyr, summariska rättegångaroch dödstraff är vanligt förekommande i . Kvinnor och barndrabbas värst av övergreppen, påpekas det i motionen. På grundav den iranska regeringens ställningstagande i samband medkonflikten i har västvärldens ekonomiska ochdiplomatiska förbindelser med , trots dessa förhållanden,åter kommit att öka, anger motionärerna.I motionens, 1991/92:U617 (v), yrkande 1 begärs att Sverigeskall verka för att brott mot mänskliga rättigheter skalluppmärksammas i alla relevanta sammanhang. I motionens yrkande 2krävs att med stöd av med kraft skallarbeta för att ta till vara barnens rättigheter och fördömaIrans brott mot konventionen. I motionens tredje yrkande begärsatt i FN skall verka för att den särskildaFN-observationen av fortsätter och att särskilt kvinnorsoch barns situation uppmärksammas. Även i motion 1992/93:U646(c, m, fp, kds, v), yrkande 5, begärs att skall verkaför att den särskilda FN-observationen i fortsätter.Motionärerna anför att särskilt kurdernas situation böruppmärksammas av FN-observatören. I motion 1991/92:U617,yrkande 5, föreslås att bör verka för att handeln medIran och ekonomiska åtaganden i hålls på en låg nivå.BakgrundUtskottet har i tidigare betänkanden (/92:UU2)konstaterat att grova kränkningar av de mänskliga rättigheternaäger rum i . har visserligen en något ökadlyhördhet för frågor om de mänskliga rättigheterna kunnatnoteras på central politisk nivå, vilken bl.a. resulterat ihållandet av MR-seminarier i , i ett avtal med detInternationella Röda korset om fängelsevisitationer samt i etttredje besök i av FN:s särskilde MR-rapportör. Trots dettafortsätter grova överträdelser mot de mänskliga rättigheternaatt äga rum i . Ett stort antal avrättningar äger rumårligen. anser sig ha fått 750avrättningar bekräftade för , medan FN:srapportör nämner siffran 884. Iranska myndigheter förnekar intedessa uppgifter utan hänvisar till att de avrättade gjort sigskyldiga till narkotikabrott, mord eller annan grovbrottslighet. Bedömare i uppskattar dock att ca etthundratal avrättningar var politiskt motiverade.Tortyr förekommer tveklöst i . Dess omfattning är dockoklar. I en offentliggjord anges atttortyr ofta används för att tvinga fram falska erkännanden.Godtyckliga frihetsberövanden är alltjämt vanligt förekommande iIran. Rättsväsendet generellt uppvisar åtskilliga brister.Domstolarna kan t.ex. inte anses agera självständigt. Hemligarättegångar förekommer, och överklagningsrätt saknas i vissafall. Yttrandefriheten i är begränsad. I FN-rapportenframhålls också kvinnornas svåra situation. Kvinnor uppges bl.a.ha begränsad rörelsefrihet och måste ha makes eller manligsläktings tillstånd för att åka utomlands. Många högreutbildningar är stängda för kvinnor. Även diskriminering pågrund av religiös tillhörighet förekommer i . Som exempelkan nämnas att kristna och judar har sämreutbildningsmöjligheter samt utestängs från vissa statligatjänster. har inte ratificerat barnkonventionen.Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Iranhar varit föremål för behandling i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna . Som nybliven medlem avkommissionen gick för första gångenin som medförslagsställare på kommissionens Iran-resolution, somgav uttryck för kritik beträffande situationen för de mänskligarättigheterna i landet. Kommissionens särskilde representantmedgavs besöka första gången . stod sommedförslagsställare till den resolution som antogs vidkommissionens 48:e möte och som uttrycker oro för situationen iIran. Resolutionen förlänger också representantens mandat medytterligare . har även sökt verka för att Iranskall ratificera barnkonventionen.UtskottetSveriges senaste mandatperiod i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna utlöpte . I egenskap av observatörfortsätter dock att spela en aktiv roll. Utskottetnoterar med tillfredsställelse att utrikesminister somsvar på riksdagsfråga () framhållit attregeringen avser att aktivt verka för att situationen på demänskliga rättigheternas område i , såväl som i flera andraländer, även i fortsättningen kommer att uppmärksammas av FN.Utskottet konstaterar att regeringen även bilateralt har sagtsig kunna föra en direkt dialog med i syfte att främjarespekt för värden och ståndpunkter vi vill slå vakt om, främstdå det gäller mänskliga rättigheter. Enligt utskottet börregeringen även närhelst tillfälle erbjuds redovisavår inställning till mänskliga rättigheter och påtala de brottmot dessa rättigheter som begås i Iran.Inte minst det förhållandet att ännu efter snart fyra årvidhåller sin officiella dödsdom över författaren enligt utskottets mening ett grovt brott mot de mänskligarättigheterna. Utskottet noterar att regeringen till iranskaföreträdare gjort klart, att det iranska hotet mot ärabsolut oacceptabelt, oförenligt med internationell rätt och motalla principer om religions-, åsikts- och yttrandefrihet. AttRushdie av tilldelades 1992 årsTucholskypris är enligt utskottets uppfattning en viktigmarkering till stöd för den globala kampen för yttrandefriheten.Härmed får yrkandena 1--3 i motion 1991/92:U617 (v) samtyrkande 5 i motion 1992/93:U646 (c, m, fp, kds, v) ansesbesvarade.Beträffande yrkande 5 i motion 1991/92:U617 (v), angåendehandel med , tolkar utskottet detta som ett krav påekonomiska sanktioner. Därvid får utskottet hänvisa tillhittills gällande ordning enligt vilken som regel endastdeltagit i handelsbojkotter som tillkommit genom beslut ellerrekommendationer i FN:s säkerhetsråd.Frågan om sanktioner regleras i lagen (1971:176) om vissainternationella sanktioner. Genom ett utvidgat bemyndigandebeslöt att sanktionsbestämmelserna inämnda lag också får tillämpas om samarbetet inom (ESK) eller, under vissa förutsättningar,med Europeiska gemenskaperna (EG) påkallar det och om det är ettsvenskt intresse att sanktioner införs utan dröjsmål.Yrkande 5 i motion 1991/92:U617 (v) avstyrks därmed.3.