bet · GG01SoU17 · 1993-02-25 00:00:00 — Det är dubbelt så mycket vin somsäljs i , och det är hälften av den mängd öl somsäljs i dag.Slutsatsen är att prisinstrumentet har gått förlorat. Skulledet upprätthållas kommer svensk bryggerinäring att gå under. Viräknar med att av försäljningsvolymen kommer attförsvinna. Det är ett bortfall på (bild 10).Ni säger nu att detta inte är en näringspolitisk konferens.Men jag hävdar att det är bättre även från nykterhetspolitisksynpunkt att samarbeta med svensk bryggerinäring än med Heinekenosv. Från nykterhetspolitisk synpunkt finns det ett värde i attbehålla en svensk bryggerinäring.Det finns oprövade element (bild 11 och 12). Jag önskar att vikunde tala mer om det. Vi har i vårt socialpolitiska program desenaste fem åren gjort en del erfarenheter.Tesen är att det går att vara optimistisk beträffande nyamöjligheter att förändra ungdomars attityder, kunskaper ochbeteendemönster. Vi har arbetat med att påverka attityderna, mendå med hjälp av ungdomarna själva och inte med hjälp avpekpinnar.Vi tycker att är ett bra exempel, vilket nuäventyras. Vi har satsat mycket pengar där. Detta finns ocksåbeskrivet i det skrivna materialet.Information om skador bör ske på ungdomarnas egna villkor.Team 717 är ett program som har drivits på försöksbasis iDalarna. Ungdomar mellan har fått information ochkunskaper om vilka skador som kan finnas i samband medkonsumtion av alkohol.Om alkoholen skall tas bort ur ungdomarnas liv måste deerbjudas något annat. Ungdomarnas stora intresse är jumusik och disco. När jag var fanns det 50 ställen att gåpå i . finns det två ställen som inte erbjuderalkohol. Det finns stora förutsättningar för att skapa ettprogram som erbjuder ungdomarna ett liv utan alkohol.Använd alla kanaler! Vi har jobbat i skolan. En Luciaaktivitet1987 gav 6000 svar från unga människor om hur man skulle kunnaarrangera verksamheter utan alkohol.Vi har jobbat på tillsammans med aktivasocialassistenter. Jag skulle kunna fortsätta länge med attbeskriva sådana aktiviteter.Det är uppenbart att det finns mycket att göra med hjälp avden aktiva friskvården. av svenska folket går påhälsoundersökningar . Nästan ingen får i samband med dessainformation om alkohol, trots att levervärden brukas testas viddessa undersökningar.Det finns en provkarta på områden som jag önskar att denAlkoholpolitiska kommissionen skall syssla med. Det ärnödvändigt med ett nytt alkoholpolitiskt program (bild 13 och14). Först måste skatterna harmoniseras successivt för attbehålla kontrollen. Tillgångsrestriktionerna inom monopolenmåste avvecklas, men bara i den takt som kräver.Låt oss inte gå för fort fram där. Dessutom behövs en treårigkampanj kring attityder och information till unga människor. Enstark samordnande kommission, medverkan från hela samhället ochentydiga och mätbara mål behövs.Alla känner igen högersymbolen -- H (bild 15). Vi är litetmisstänksamma mot social ingenjörskonst i . Ändå finnsdet bästa exemplet i högertrafikkampanjen. upptäckteTage att var på väg in i en internationelltrafikvärld. genomfördes den mest framgångsrikaförändringen av ett gammalt beteendemönster som någonsin hadegenomförts i . Kanske skulle en ny symbol kring etttreårigt alkoholprojekt tillsammans med information till framförallt unga människor vara en framgångsrik väg -- A (bild 16).Kjell E : Herr ordförande och värderade åhörare!Inbjudan till att ställa upp i denna utfrågning kom i så passgod tid att det var möjligt att ägna åt attskriva ner en mer utförlig argumentation kring grundläggandealkoholpolitiska fakta. Denna sammanställning finns tillgängligför alla och har även överlämnats till ordförande och socialutskottets ordförande(, ).Jag utgår i den här skriften från föreställningen omalkoholens två ansikten -- dess positiva och negativa sidor. Medstöd av delar av moderatledaren regeringsförklaringför och socialminister till den Alkoholpolitiska kommissionen har jagutvecklat på område efter område fakta, synpunkter och ävengranskat myter.En utgångspunkt är några av de viktiga samband som berörtstidigare här . Det gäller totalkonsumtionsteorin, dvs.sambandet mellan bruk och missbruk. Sambandet mellantillgänglighet och konsumtionens omfattning. Sambandet mellanpris- och konsumtionsnivå. Det finns också en koppling mellanalkohol och narkotika. Alkohol kan faktiskt utgöra grogrund förnarkotikamissbruk.Det är ingen tillfällighet att länder med betydligt generösarealkoholpolitik än den svenska har starka legaliseringsrörelserför narkotika. Det är inte heller någon tillfällighet att i deländerna är narkotikamissbruket mera utspritt än i Sverige.Ett samband som jag inte tar upp i boken, men som borde hagranskats utförligare, gäller ungdomsarbetslöshet och missbruk.Självklart är det inte så att varje ung arbetslös människaautomatiskt hotas av missbruk. Den påfrestning det innebär närman ställs utanför arbetsmarknaden , kanske underår, leder till håglöshet och vilsenhet. Det innebär att detbyggs upp en social explosion i det som kallar sig för ettvälfärdssamhälle. öppnas vägen till omfattandemissbruk och kriminalitet.Men det är inte tillräckligt att diskutera de här nämndasambanden. Vi måste också fråga oss: Vilka alternativastrategier finns i alkoholpolitiken? Från nykterhetsrörelsenssida vill vi betona satsningen på punktnykterhet: nykterhet itrafiken, i arbetslivet, under graviditeten och underungdomsåren.Punktnykterheten har ett värde på två sätt. Dels är det enstrategi som har ett egenvärde oberoende av hur det ser ut medden restriktiva alkoholpolitiken. Dels får åtgärder för attfrämja punktnykterhet ännu starkare effekter om de kombinerasmed en restriktiv alkoholpolitik.Vid sidan av betoningen av punktnykterhet finns det ocksåanledning att lyfta fram några strategiska yrkesgrupper, som isitt professionella arbete kommer i kontakt med alkoholen ochdess skadeverkningar: läkare, sjuksköterskor och annanmedicinalpersonal, lärare och andra som är verksamma inomskolan, socialarbetare, fältassistenter, poliser, ungdoms- ochfritidsledare.Skall vi komma till rätta med de hot som växer sigstarka inför den hittillsvarande relativt framgångsrika svenskaalkoholpolitiken, är det nödvändigt med en kraftfull satsning påde strategiska yrkesgruppernas grundutbildning och fortbildningliksom främjandet av samspel dem emellan.Vi arbetar med starka ekonomiska begränsningar.Vad som kan vara viktigt att än mer lyfta fram i en sådan periodär inte enbart bristen på resurser i vissa lägen utan också påvilket sätt vi faktiskt använder de resurser som finns.Vi kan konstatera att det i många avseenden finns enlåt-gå-politik, som försvårar tidig upptäckt och tidigaåtgärder. Det är inte så att socialt arbete automatiskt behöverkosta mera pengar än vad det gör . Om man satsar på tidigupptäckt och tidiga åtgärder, kan vi åstadkomma socialabehandlingsinsatser i ett tidigt skede och på ett relativtodramatiskt sätt, till låga kostnader och med betydligt störreframgång än vad vi gör. Skall vi lyckas härmed måstesjälvfallet inte minst några av de strategiska yrkesgrupper somjag här nämnt lyftas fram i sitt professionella arbete.Med detta är jag också inne på missbrukarvårdens former ochinnehåll. Jag har fört en ganska långtgående diskussion i boken. En förutsättning för framgångsriktsocialt behandlingsarbete är att primärvården flyttas över tillkommunerna. Primärvård och socialtjänst bör läggas in under engemensam nämnd med en gemensam chef. Jag påstår inte att dettaär den slutgiltiga lösningen på några problem, men det är en avförutsättningarna för att vi skall riva barriärer mellan detsociala och det medicinska arbetet. Primärvården måste får enmer framskjuten roll då det gäller det oupptäckta missbruket ochmissbruk i ett tidigt skede.Låt mig bara göra en liten parentes. Den gäller något sommöjligen är en symbolfråga, en inte alls oviktig sådan. Jagpläderar för en höjning av det kvalitativa sociala arbetet.Socionomutbildningen skall ges ett annat innehåll. Det är interimligt att nyutbildade socionomer måste börja sin anställningpå en socialförvaltning med att undervisas i missbruksarbete. Påinstitutionerna för socionomutbildning måste man fjärma sig frånde byråkratiska lösningarna till förmån för socialarbetetsmetodik, gängbearbetning, uppsökande verksamhet, missbruksarbeteoch andra praktiska frågor.Jag tror personligen inte på socialarbetare som ärfärdigutbildade vid 21--. Att höja inträdesåldernför socionomutbildning borde vara en självklarhet. De sökandemåste ha åtminstone erfarenhet av praktiskt yrkesarbete.Det som jag nu tagit upp kan uppfattas som en detalj. Detfinns mängder av sådana exempel inom svenskt socialt ochmedicinskt arbete. Om situationen inte hyfsas till, vilket intekostar något, kvarstår svårigheterna.Alkoholupplysning, hälso- och ungdomsfostran är några av deandra strategiska framgångsvägarna i kampen mot missbruket ochden sociala utslagningen. Vi återkommer därvid till den roll somolika yrkesgrupper kan spela när det gäller ungdomar i kris ochi riskzonen. Tiden medger inte ett utförligt resonemang. Jaghänvisar till det tryckta materialet.Det är självfallet önskvärt med riksomfattande kampanjer, mendet är ännu angelägnare med geografiskt avgränsade sådana --kanske skall man välja ett annat ord än "kampanj" -- förhälsofostran, alkoholupplysning och opinionsbildning. Jag trorockså att hela landstingsområden är för stora. Man måste väljaen avgränsning till någon eller några kommuner där man arbetarmed ungdomar i kris och i riskzonen. Där skall de strategiskayrkesgrupperna fortlöpande tränas i samarbete, i tidig upptäcktoch i hur man åtgärdar de problem som aktualiseras. Så gör vi i vårt Ölandsprojekt ("Bättre hälsa påÖland "): Binda ihop insatser från näringslivets, från dekommunala förvaltningarnas, från polisens och från ideellaorganisationers och enskilda intresserade personers sida. Kopplasamman föräldraskolor och skolaktivkurser. Satsa på att hosungdomarna själva utveckla en aktiv opinionsbildning mot alkoholoch andra droger.En avgörande fråga är att det inte ständigt är vuxenvärldensom pekar på vad som skall göras. Vuxenvärlden behöver intesticka under stol med sina åsikter, men vi får inte glömma bortatt vuxenvärlden har en benägenhet att lämna ungdomsgruppernamängder av goda råd som äldre har svårt att efterleva för egendel. Därmed uppstår lätt en förtroendeklyfta och ett avstånd.Alla typer av alkoholupplysning, ungdomsfostran ochopinionsbildning som vi vill satsa på måste också utgå från enpedagogik där vi mobiliserar ungdomarna själva -- de som går påfritidsgårdar, de som är verksamma i ideella föreningar, inomidrottsrörelsen osv. Jag försöker i min skrift utveckla enmodell för lokal opinionsbildning.De ekonomiska kostnaderna är en särskild fråga. Men det gällerinte några överväldigande belopp. Jag har också en del idéer omhur man skall kunna lyfta fram ekonomiska resurser för att bådeklara denna form av alkoholupplysning och åstadkomma alkoholfriaalternativ för tonårsgrupperna. Konkret återfinns förslagen i"Alkoholpolitikens ABC".Låt mig avrunda med några ord om arbete.Nykterhetsrörelsen har sprungit fram ur en politiskt medvetensträvan att förbättra människornas förhållanden och att skapaett samhälle präglat av trygghet och solidaritet, utan den misärsom alkoholbruket kan leda till.Nykterhetsrörelsen svarar för en rad olika insatser, som lättglöms bort i dessa tider: ett omfattande och framgångsrikt barn-och ungdomsarbete. Det bedrivs både i profan nykterhetsrörelsesregi och i kristna samfunds regi.Det förekommer tendenser att nonchalera ideellaaktiviteters betydelse. Långtgående tankar finns på att stramaåt samhällets bidrag. Jag vill nu inte ansluta mig tillkravmaskiner, utan vill bara anföra ett observandum. Vi är allamedvetna om att det är nödvändigt i det internationaliserade ochgenomkommersialiserade samhället att satsa på aktiviteter sominte bara sysselsätter ungdomarna utan också stimulerar dem tillställningstaganden, till engagemang i livsåskådnings- ochvärldsåskådningsfrågor. Det sista må inte vara statsmakternaseller kommunernas uppgift att finansiera.På sysselsättningssidan finns det anledning att säga, att därungdomsorganisationerna -- vare sig det är i helnykter regi, iidrottens regi eller dylikt -- tvingas att upphöra med delar avsin verksamhet till följd av de svårigheter som inträder medgalopperande hyror osv., återstår det för samhälletatt återta eller överta en del av de arbetsuppgifterna, tillkostnader som är väsentligt högre än de som vi kanregistrera.Det har i debatten och framför allt från en lotteriutredningssida förekommit tankegångar att man finansierar barn- ochungdomsverksamheten med kasinospel. Detta uppslag måste avvisas.Signalerna är felaktiga. Barn- och ungdomsverksamhet får inteförknippas med kasinon.Till att börja med borde kasinospel inte höra hemma i ettciviliserat samhälle, men det är en annan diskussion, som jaglämnar därhän. Om statsmakterna absolut bestämmer sig förkasinospel, må det vara en sak, men om politikerna ärutomordentligt entusiastiska över öronmärkta pengar, öronmärkdem då för statens underskott på bankaffärer i stället för attlåta dem gå till barn- och ungdomsverksamheten! Det är enoförskämdhet utan like mot socialt och ideellt ungdomsarbete attkomma på tanken att knyta bidragsgivningen till kasinospel.Detta är fullständigt oacceptabelt.Ett påpekande: jag instämmer helt med när hanger uttryck för ståndpunkten att svensk alkoholpolitik skallbestämmas av svenska politiker och inte av jurister någonstans iutlandet. Men det är viktigt att man inte faller i fällan ochför att behålla beslutskraften fattar de beslut som utländskajurister annars skulle ha fattat. Den poängen är ganska liten.Från sida förutsätter vi att både debyråkratiska och de politiska förhandlarna förmår hävda svenskalkoholpolitiks hittillsvarande grundpelare, så att vi intehamnar i den positionen att svensk alkoholpolitik skall avgörasutomlands. Men skulle vi hamna i det läget att förhandlarna intelyckas med denna uppgift, kan också svensk profan och kristennykterhetsrörelse, med 500000--600000 anhängare, tvingasuppmana sina medlemmar och sympatisörer att rösta nej tillsvenskt medlemskap i /EU.Erik : Tiden är knapp, och jag skall begränsa migtill att ta upp sju punkter.Som första punkt tar jag upp ett minne från barndomen, som jagkom på när jag på vägen hit såg en ovanligt blek liten flicka ifemårsåldern med sin mor. Då mindes jag att jag när jag var fyraår tillbringade isolerad på sjukhus. Jag fick av minstorasyster en gul och röd gummiboll, som var litet sliten ochpå ett ställe var intryckt. Jag låg i sängen och försökte fåbort den där defekten på bollen. Men när jag fick bort denursprungliga intryckningen, fick jag varje gång en intryckningpå ett annat ställe. kom jag ändå underfund med attom jag använde alla tio fingrarna och dessutom näsan och tryckteförsiktigt, klarade jag att få bort defekten på bollen.Man kan kanske säga att den bilden, såsom jag nu upplever deni efterhand, är en sammanfattning av den syn som vi i Verdandihar på alkoholpolitiken: det behövs ett samlat grepp, och manmåste ha näsa för vad som är verkligheten. Det går inte attbegränsa den alkoholpolitiska debatten till en eller ett parfrågor, utan man måste ha en social helhetssyn.Min andra punkt är att jag vill tala om att vi i Verdandiställer upp bakom en grundläggande restriktionspolitik. Men föratt restriktionspolitiken skall ge avsedd effekt måste denantingen vara förankrad i folkmedvetandet eller ha en chans attbli förankrad i folkmedvetandet inom rimlig tid. Annars ger detmotsatt effekt än den avsedda.Om man stänger en kran, är det risk att man öppnar andrakranar, och man kan därför inte diskutera en ensidigrestriktionspolitik utan måste diskutera andraförhållanden i samhället.Det tredje som jag vill säga är, att om man inte görnågonting alls, är det en mycket aktiv handling. Passivitetinför stora problem är en handling som det finns anledning attkritisera. Vi vet att om vi inte gör någonting alls, kommer viatt möta en chockhöjning av alkoholkonsumtionen och av de s.k.alkoholproblemen, och därför måste vi handla.Oavsett vad vi har för uppfattning om EG, för eller emot, vetvi att verkligheten kommer att förändras. Den förändras förvarje minut. Gränserna rivs, vår kulturella tillvaro är intelängre avgränsad av vårt eget kvarter, utan den är beroende avvad som händer i andra delar av världen. Därför anser vi iVerdandi att det behövs en ansvarsfull anpassning till enförändrad verklighet.Vi måste successivt trappa ner prisinstrumentet, och vi måstesuccessivt trappa ner tillgänglighetsgränserna. Gör vi inte det,förlorar vi kontrollen över politiken helt, och då inträffarkatastroferna. Jag tror att de allra flesta är medvetna omdetta, men tyvärr vågar inte alla säga det annat än när manträffar dem en och en.Men när vi gör detta, måste vi också bygga uppkulturpolitiska insatser för gemenskap och solidaritet. ålägga alla kommuner att starta djupgående kulturpolitiskaprogram för gemenskap och solidaritet och mot utslagning. Vi förvår del är beredda att i ökad utsträckning delta i det arbetet.Den fjärde lilla punkten är ett konstaterande på grundval avvåra upplevelser av verkligheten i vårt praktiska socialaarbete. Utslagningen i samhället är nu inte lika klassbunden somden har varit tidigare. Den sociala nedrustningen galopperar ochdrabbar nu alla grupper i samhället. Det betyder rent praktisktatt vi får en ökad skiktning. Vi kan nu inte nöja oss med attdela upp människor i tre eller fyra socialgrupper, utan detfinns i verkligheten fler socialgrupper.Vi ser i vårt praktiska arbete att de nyutslagna som kommermed i vår verksamhet och som har en god verbal träning, ettspråk som stämmer överens med tjänstemännens, roffar åt sigstörre och större del av de resurser som tidigare gick till demest utsatta. Det betyder att situationen för de mest utsattaförvärras katastrofalt. Vi är nu inne i en sådan situation, ochvi måste med kraft se till att vi utan att rodna kan säga att vilever i ett humant kulturellt samhälle.Den femte punkten gäller att det ofta pratas om riskgrupper.Vi är för vår del litet rädda för att använda den beteckningen.Den leder ofta till svårigheter att stödja personer som tror attde i förväg är dömda. Dessutom inbillar man människor att detsom kallas t.ex. alkoholproblem bara drabbar personer somtillhör riskgrupper. Då blir det svårare att motivera avsättandeav samlade resurser för en kamp mot problemen. Därför tycker viatt det är klokare att använda beteckningen risksituationer.Alla människor hamnar, om de lever , förreller senare i risksituationer.Vi måste träna oss att hantera risksituationer. I samband medseparationer, i samband med omorganisation av företag eller isamband med att vi eller våra anhöriga drabbas av arbetslöshethamnar vi i risksituationer, och alla är berörda. Det betyderatt alla har nytta av en solidarisk alkoholpolitik,socialpolitik och kulturpolitik. Det här tror vi är viktigt.Den sjätte punkten gäller att vi tror att det är viktigt attöka satsningen på social forskning och på tvärvetenskapligforskning, men framför allt att ge kraftigt ökade bidrag tills.k. aktionsforskning, dvs. där man startar olika typer avutvecklingsprojekt och sätter av resurser för attfölja processen. Man startar, man följer, man korrigerar och manstyr processer. Den typen av forskning behöver vi mycket mer av,eftersom det är bråttom. Vi måste kunna omsättaresultat av forskning i praktisk handling.Min sjunde punkt gäller att det finns anledning för oss att setill att barn och ungdomar i väsentligt större utsträckning ännu växer upp i tryggare situationer. Barns och ungdomarssituation är mycket hotad, och vi har under de senaste sex tillåtta åren fått en kraftig försämring av uppväxtvillkoren förstora grupper av barn och ungdomar. Vi måste också i ökadutsträckning satsa på utsatta småbarnsfamiljer. Det är viktigtatt komma in . Vi behöver ha aktiva kulturpolitiska programmot ensamhet och isolering och för gemenskap och praktisksolidaritet.Karin : Jag har några frågor, först en som jagriktar till . Genom den proposition som föregickbildandet av tog man frånbryggerinäringen. Jag undrar på vilket sätt dessa pengar finnsmed i fortsättningen. Är de något att räkna med i detförebyggande arbetet?Vidare en fråga till : Om det nu är så attrestaurangerna skall vara alternativ, varför har så många av demen 25-eller 22-årsgräns, så att ungdomar i lägre åldrar intesläpps in? Vad är det som gör att hamburgerkedjor utan alkoholtrots allt kan utgöra ett alternativ för ungdomarna? Finns detinget mellanläge, där restaurangerna släpper in ungdomarna inågot annat än en pubmiljö? Ökningen av alkoholkonsumtionen skerju bevisligen i den miljön. Det är där som den måste hainträffat, eftersom det är starkölet som står förkonsumtionsökningen.Till : Hur förvaltarnykterhetsorganisationerna de samhällsmedel som kommer dem tillgodo? Kan man generera dessa medel på ett effektivt sätt?Robert : Det fördes överläggningar mellan densocialdemokratiska regeringen och bryggerinäringen som syftadetill att i samband med borttagandet av punktskatterna påläskedrycker, som skulle ha skett inte , somdet nu blir, utan , skulle en del avpunktskatteborttagandet inte ha lämnats vidare i form av lägrekonsumentpriser utan skulle ha resulterat i fonder. En tankebakom dessa fonder var att en del av dem skulle kunna användasför samverkan med . Den tanken blev sedanaldrig fullföljd, och vi har i samband med regeringsbytetträffat överenskommelse om återhållande av sådana fonder. Medlenkommer i stället att lämnas vidare till konsumenterna och blirinte längre tillgängliga för det ändamålet.Kjell E : På fråga vill jagsvara att de medel från kommuner och landsting och från statensom kommer till del i huvudsak går tillverksamheter och aktiviteter som sysselsätter barn och ungdomar.Det gäller vanlig hobbyverksamhet, scoutarbete,idrottsaktiviteter, studiegrupper och mycket annat. En mycketkraftig satsning förekommer på hälsofostrande projekt och på attgöra barn och ungdomar medvetna om sin situation, till attfostra dem till att aktivt ta ställning och att ta ansvar försina egna ungdoms-och fritidsmiljöer. Det förekommer även enomfattande satsning på kulturarbete i form av bl.a. amatörteateroch musikverksamhet.De offentliga medlen används inte för den alkoholpolitiskaopinionsbildningen, som inte i sig är särskilt kostsam, utan dedisponeras för sysselsättningsfrämjande åtgärder inom denideella sektorn. En stor del av finansieringen sker genom våraegna medlemsavgifter, våra egna lotterier och genom vårainsamlingar. Vi gör dessutom utomordentligt storainsamlingsinsatser till stöd för nykterhetsarbetet i andraländer, både ute i och i tredje världen.Birgitta : Om jag förstod frågarätt gällde den varför man har åldersgränser på vissarestauranger och varför den är satt till 22--. Samtidigtställde en fråga om varför ungdomarna släpps ini pubmiljö och på . Förstod jag frågorna rätt?Karin : Det är pubmiljön som ungdomarna hänvisastill, eftersom många restauranger i vart fall i sin annonseringhar åldersgränsen 22 eller 25 år.Birgitta : Jag skall ärligt säga som det är, attjag inte kan ge några detaljsvar på den frågan eller komma mednågra absoluta sanningar. Inom facket är vår åsikt att eftersomungdomarna söker sig, det har vi sett, till ställen där detfinns ungdomar, drar vissa typer av restauranger i ettgeografiskt område i en stad till sig en yngre publik. Där blirdet ibland litet stökigt. Det accepteras på den restaurangen.Att det är stökigt kanske vi som är litet äldre tycker. Därförfinns det företag som har valt att vända sig till en annan typav publik. Då sätter man ofta en åldersgräns. Vissa företagbestämmer t.ex. att herrar inte får lov att komma in utan slips.Jag tror att svaret är så enkelt som att vi i vår bransch intehar lyckats bestämma att vi vill dra till oss allaåldersgrupper, utan åldersgrupperna bestämmer själva vart devill gå.