bet · GG01JuU21 · 1993-03-16 00:00:00 — rikspolischefLennart Grufberg, överdirektör, , skattechef, , kronodirektör, , , tingsrättRolf Nöteberg, chefsrådman, tingsrättEric , överåklagare, förspeciella målLars Bentelius, advokat, advokatsamfundBertil Södermark, advokat, advokatsamfundRolf B. , advokat, , verkställande direktör, justitieutskottet deltog:Britta Bjelle (fp), ordf.Lars-Erik (), v.ordf.Göthe ()()()()()()()()()()()()()()(nyd)()()Referat från justitieutskottets utfrågning den 18februari1993 om den ekonomiska brottslighetenBilaga 2Till grund för referatet ligger en bandupptagning somgjordes vid utfrågningen.De personer som medverkade i utfrågningen finns angivna ibilaga 1.Utskottets ordförande, : Välkomna tilljustitieutskottets utfrågning om den ekonomiska brottsligheten!Den 12 mars 1991 anordnade utskottet en liknande utfrågning.Den anordnades mot bakgrund av att utvecklingen i att bekämpaden ekonomiska brottsligheten tycktes ha gått kräftgång trotsatt såväl utskottet som regeringen hade sagt ochskrivit att berörda myndigheter skulle prioritera insatser motdenna brottslighet.Utfrågningen gav en ganska dyster bild av läget,och någon ljusning verkade inte vara inom räckhåll. Utskottetansåg att det som då framkom var så alarmerande att ytterligareåtgärder var tvungna att vidtas för att komma till rätta med denekonomiska brottsligheten.Utskottet gav därför regeringen i uppdrag att göra en meraövergripande översyn av det aktuella området. på att översynen borde omfatta gällande lagstiftning ochatt inriktningen borde vara att åstadkomma en lagstiftning somär lättillgänglig och lättillämplig. Översynen borde ocksåomfatta organisatoriska förändringar och möjlighet att utnyttjakompetens och resurser utanför polis-och åklagarväsendet.Regeringen gav Riksåklagaren och uppdragetatt tillsammans genomföra denna översyn. Regeringens direktivomfattade bl.a. utskottets förslag till förändringar.Riksåklagaren och redovisade tillsammans sinaförslag . En del av förslagen är redangenomförda, och andra är om jag har förstått det hela rätt undergenomförande.Vi i justitieutskottet ser utfrågningen som enuppföljning av det initiativ som vi tog våren 1991.Till dagens utfrågning har vi inbjudit statssekreterarenKrister , som har med sig departementsrådet departementsrådet . Vi har också inbjuditriksåklagaren . Han har med sig biträdanderiksåklagaren och byråchefen har inbjudit rikspolischefen och biträdanderikspolischefen . Vi har också inbjuditRiksskatteverket, som representeras av överdirektören , skattechefen och kronodirektören har inbjudit lagmannen från Stockholmstingsrätt. Han har med sig chefsrådmannen för speciella mål representeras avöveråklagaren . Från har vihär generalsekreteraren och advokaten . Han harmed sig advokaten representeras av advokaten , och Ackordscentralen representeras av verkställandedirektören är alla varmt välkomna! Vi ser fram emot att höra vilkauppgifter ni kommer att lämna till oss.Vi hade tänkt oss den praktiska hanteringen i enlighet med detprogram som ni alla har fått. Först tar vi ett pass där vilyssnar till statssekreterare , riksåklagaren , biträdande riksåklagarenAxel Morath, rikspolischefen ochRiksskatteverkets överdirektör . Sedan finns dettid för frågor från utskottets ledamöter. Därefter tar vi enkort kaffepaus, och sedan tar vi det andra passet. Ni ser vilkasom finns uppräknade där.Ni som skall hålla kortare anföranden är om ni vill välkomnaatt använda talarstolen. Om ni inte vill det får ni gärna sittakvar i era bänkar. Där finns det en liten knapp för att kopplain högtalaranläggningen, som ni skall trycka på innan ni börjartala och efter det att ni har talat färdigt.Med mig på podiet har jag vice ordförande ochkanslichefen en gång, varmt välkomna!Krister : Fru ordförande! Låt mig först gratulerautskottet till ett vällovligt initiativ i angelägna frågor.Som de flesta här vet redovisade justitieministern tillsammansmed skatteministern för deåtgärder som regeringen hade vidtagit och avsåg att vidta motden ekonomiska brottsligheten.Det konstaterades då -- och det konstaterandet står sig -- attdet inte finns några genvägar till en effektiv brottsbekämpningpå det här området, utan det handlar om hårt och väl planeratarbete, med såväl bekämpande som förebyggande insatser.Det framhölls också, vilket är viktigt i sammanhanget, att denlagstiftning som reglerar detta område måste vara förankrad idet allmänna rättsmedvetandet för att det inte skall skapas engrogrund för såväl ekonomisk som annan brottslighet.Den ekonomiska brottsligheten har som bekant många ansikten.Den engagerar också ett stort antal myndigheter och andra.Förutom polis-, åklagar-och skattemyndigheter engagerar dennabrottslighet bl.a. kronofogdemyndigheter, ,konkursförvaltare och revisorer. En effektiv samverkan och enrationell samordning av de olika insatserna är därför av stor --för att inte säga avgörande -- betydelse för att man skall kommatill rätta med problemen.I januari 1992 redovisade och Riksåklagarenför regeringen en omfattande rapport -- vilket nämndesinledningsvis av utskottets ordförande -- om vilka åtgärder sombehövdes för att effektivisera kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Såväl lagstiftningsfrågor som frågor ommyndigheternas verksamhetsformer berördes, och förutomJustitiedepartementet berördes bl.a. Finansdepartementet.Ett stort antal av de åtgärder som redovisades i rapportenkrävde inte lagändringar, utan de gällde just myndigheternasverksamhetsområde. En viktig fråga gällde samverkan mellanmyndigheter, vilket jag inledningsvis tryckte på. Ävenutbildningsfrågor togs upp.Mot denna bakgrund gav regeringen, som justitieministern harredovisat, i uppdrag åt ,och att redovisa de åtgärder somkunde vidtas inom myndigheternas ram.Detta uppdrag skall redovisas . Det flöt dock inpreliminära rapporter . I dessaredovisades de satsningar på utbildning och olika projekt församverkan mellan myndigheterna som man avsåg att vidta. Somexempel kan nämnas att Riksåklagaren har tillsatt enarbetsgrupp, med representanter från ,kronofogdemyndigheterna, , som skall se på den viktigafrågan om revisorernas medverkan i brottsutredningen.Om konkursförvaltarna, Polisen och åklagarna i störreutsträckning än kan utnyttja sammarevisorsexpertis bör utredningen av ekonomisk brottslighet kunnaeffektiviseras. Många ekobrott kan som bekant härledas just urkonkurser.Det har i många sammanhang framhållits -- och jag vill även nuframhålla det -- att det är viktigt att ta vara påkonkursförvaltarnas kunskaper och erfarenheter vid utredning avekonomisk brottslighet. Därför har vi inom departementetundersökt om det brister i lagstiftningen för att åstadkommadenna nödvändiga samverkan. Vi har funnit att detta ären metodfråga och icke en lagstiftningsfråga.Vi har haft kontakter med Riksåklagarens arbetsgrupp på dethär området. Vi har kommit överens om att Riksåklagaren särskiltskall uppmärksamma denna fråga, och att denna arbetsgrupp skallbli ett forum för att vidare undersöka dessa viktigametodfrågor.För Polisen är det allmänt bekant att balanserna när detgäller ekobrottmål -- särskilt vid -- är ettmycket stort problem. Däremot ser förhållandena i övriga delarav landet ljusare ut. Där bedöms läget vara under kontroll.I är problemet att behovet av kvalificeradeutredningsmän helt enkelt är större än tillgången. Detta ärdelvis en följd av den allmänna polisbristen, en polisbrist som-- efter de beslut som redovisas i budgetpropositionen -- skallkunna vara avhjälpt redan under nästa budgetår.Den senaste tiden har regeringen vidtagit flera åtgärder somberör utredningen av ekonomisk brottslighet, förutom det som jaghar nämnt.I december 1992 fick i uppdrag att se överorganisationen av den kvalificerade kriminalpolisverksamhetenoch därmed också organisationen av utredningar som rör ekonomiskbrottslighet. En modell som anges är att pröva om det går attgeografiskt knyta kriminalpolisen till åklagarregionen. Dethandlar alltså om att åstadkomma ett funktionellt -- inteorganisatoriskt -- samband mellan åklagarväsendet ochkriminalpolisen på regional nivå. Därigenom tror vi att man kanöppna vägar för ett mer aktivt och direkt engagemang frånåklagarmyndigheternas sida när det gäller den typ avkvalificerade förundersökningar som det här är fråga om.Rikspolisstyrelsens uppdrag ligger väl i linje med de tankarsom redovisades i slutbetänkande (SOU1992:61), som kom och som är underremissbehandling.En ytterligare satsning på kriminalpolisens område görregeringen också i de planeringsdirektiv som regeringen --kanske i denna stund -- beslutar om. Det innebär att regeringeninom ram anvisar för ensärskild satsning på kriminalpolisens område.Syftet med denna satsning är att effektiviseraförundersökningsarbetet när det gäller den grova brottsligheten,bl.a. den ekonomiska brottsligheten. Tanken är att regeringensenare skall återkomma till med närmareanvisningar för hur dessa medel skall användas.I samma planeringsdirektiv -- de som regeringen fattarbeslut om -- bestäms också att utbildning avekoutredare i fortsättningen skall finansieras med centralamedel och inte över de länsramar som i övrigt är styrande förresursanvändningen. Detta är ett sätt för regeringen attsäkerställa att den viktiga ekobrottsutbildningen kangenomföras, trots de besparingar som polisväsendet till följd avandra beslut står inför.En typ av ekonomisk brottslighet som är värd ett särskiltavsnitt är den som gäller bankerna och de finansiellainstituten. Det tycks finnas påtagliga tecken på att en grovekonomisk brottslighet av en tämligen betydande omfattningförekommer. Regeringen har därför efter en framställan frånRiksåklagaren beslutat att tilldela medelpå under nästa och påföljande budgetårför en särskild utredningsgrupp -- som ibland har kommit attkallas för RÅSOP, dvs. Riksåklagarens specialoperation -- somskall ta sig an den här typen av kvalificerad ekonomiskbrottslighet.Som bekant har ett stort antal förundersökningar inletts närdet gäller denna brottslighet. Jag är övertygad om att dettakommer att redovisas . I anslutning tillStatsåklagarmyndigheten för speciella mål har en särskildarbetsgrupp under ledning av Överåklagaren bildats. Ett närasamarbete har inletts med , som genomför ensärskild granskning av bankerna och finansinstituten.Förmodligen kommer det inom rätt att klarna huromfattande detta arbete är. Då får vi också besked i vad månresurstilldelningen till RÅSOP är tillräcklig. Regeringen ärsjälvfallet, om det skulle visa sig påkallat, beredd attöverväga om ytterligare medel skall tillföras för denna viktigaoperation på detta område.En särskild typ av ekonomisk brottslighet ärskattebrottsligheten. Den viktigaste åtgärden för att komma tillrätta med denna är enligt regeringens mening att man ser tillatt skattesystemet utformas så att det inte uppmuntrar tillskattebrott. Skattetrycket har naturligtvis en stor betydelse.En successiv sänkning av skattetrycket är ett sätt att motverkaskattebrott. Vidare måste skatte-och uppbördssystemen utformasså att de inte uppmuntrar till brottslighet, dvs. debakomliggande reglerna måste göras enkla och lättillämpliga.I ljuset av detta kommer regeringen att besluta omdirektiv för tillsättande av två utredningar. Den ena skall seöver skattebrottslagen och sanktionssystemet i övrigt påskatte-och avgiftsområdena, och den andra skall se överreglerna om uppbörd av skatt och socialavgifter. Detta är tvåutredningar på ett viktigt område.Skattebrottslagen tillkom 1972, och har det integjorts någon bred översyn av dessa bestämmelser. Under denna tidhar emellertid förfaranderegler och rutiner på skatteområdetförändrats i betydande utsträckning, så tiden är mogen för enöversyn.I utredningens uppdrag kommer också en översyn avsanktionsbestämmelserna på skatte-och avgiftsområdena attingå. Syftet är att undersöka om nivån på den nuvarandekriminaliseringen är lämpligt avvägd. Utredningen skall dåsärskilt lämna förslag till förenklingar som kan göras på dethär området. Ett sätt är ju att man ersätter straff medadministrativa avgifter -- det som brukar kallas fördepenalisering. På det sättet avlastas polis, åklagare ochdomstolar mer bagatellartad brottslighet. Därigenom kan de fåresurser nog att sätta in sina krafter på den kvalificeradebrottsligheten.Därmed, fru ordförande, avslutar jag regeringens redovisning.Torsten : Fru ordförande! Tack för att jag har fåttkomma hit!Först vill jag säga att jag, när jag har hörtstatssekreteraren redogöra mera allmänt för situationen och deplaner som föreligger, i alla avseenden villunderstryka de uppgifter som har lämnats. Jag vill uttala minstora glädje över de initiativ som har lett till att man i dagtydligen tar ytterligare tag för att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten.Bakgrunden till att vi är här är att det sedandök upp oroväckande signaler -- framför allt från --om att situationen för ekobrottsbekämpningen var katastrofal.Det fanns allt mindre resurser. Det mest alarmerande var kanskeatt stämningen höll på att gå i botten. Man hade från alla hålli den kedja som leder fram till slutprodukten när det gällerekobrottslighet en känsla av att situationen var helt utomkontroll.Detta var framför allt ett storstadsproblem. var detområde där problemen var allra mest accentuerade. Med denproduktionstakt som rådde -- ställd i relation till antaletärenden som kom in -- räknade man med att avärendena över huvud taget inte skulle kunna bli föremål förnågon åtgärd från polis och åklagare.Dysterheten gav också den effekten att våra i detta sammanhangkanske viktigaste medarbetare -- skattemyndigheter ochkonkursförvaltare -- började få uppfattningen att det inte enslönade sig att göra anmälningar.Det uppdrag som Riksåklagaren och fick attkartlägga vad som kunde göras för att förbättra situationen haravsatts i ett antal rapporter, som statssekreteraren redogjordeför. En slutredovisning kommer att läggas fram i maj i år.Två problem är självklara: resursproblemet ochlagstiftningsproblemet.Vi har lämnat förslag. De har delvis lett till reaktion, ochvi hoppas att en fortsatt bearbetning av dem kommer att ledatill ett lyckat resultat.Hur är situationen ? Det är oförändrat höginströmning av ärenden -- nu håller jag mig till förhållandena iStockholm. Produktionen har ännu icke påverkats märkbart. Vissatecken lovar gott för framtiden. harStockholmspolisens ekorotel förstärkts med tio utredningsmän.Resultatet har ännu inte märkts, men det beror på att det är enlång inskolningstid. Det tar tid innan folk som börjar arbetamed detta kan vara fullt ute i produktionen.Löften har avgivits om att utöka ekoroteln med ytterligare tioutredningsmän. Tre ekonomtjänster är utannonserade. Däremot harförsöket med nya arbetsmetoder inte kommit i gång på allvar.Vad är viktigast ? Rent allmänt är det naturligtvis ser till att ekorotlarna blir besatta med de resurser som engång har blivit avsatta för det ändamålet, att tillräckligkompetens tillförs utredningarna i form av bl.a. ekonomer, attdet är kontinuitet i verksamheten på alla de myndigheter somsysslar med ekobrott och att man fortsätter med att bearbeta delagstiftningsproblem som och Riksåklagarenhar pekat på i sin rapport.Jag vill väcka några tankar vad gäller åklagarväsendet.Brottsligheten på detta område blir alltmer kvalificerad, ochmåltillströmningen är oförändrad. Detta leder till att behovetav kvalificerade åklagarinsatser kommer att öka.Vi vill att åklagarnas behov skall beaktas i samband med denorganisatoriska förändringen hos Polisen. Polisen är ju vårviktigaste samarbetspartner när det gäller den här typen avverksamhet. Det skall vara balans mellan de resurser som Polisenresp. åklagarna avsätter för att bekämpa ekobrott. Det betyderalltså i klartext att man också måste öka åklagarnas resurser omman ökar Polisens. Vi önskar också att ytterligare resurseravsätts för utbildning och kompetensutveckling föråklagarväsendets del.En tanke som har dykt upp under våra interna diskussioner harvarit att man kanske skulle överväga att knyta den kvalificeradeutredningspersonalen hos polisen närmare åklagarna, kanske rentav organisatoriskt. Vi har då haft blickarna riktade på våranordiska grannländer, där man har en motsvarande ordning.I övrigt pågår det -- och det är det som ärmest akut för oss -- en översyn av polisens organisation när detgäller utredning. Axel Morath kommer att säga ett par ord om vårallmänna syn på detta.Axel Morath: Fru ordförande! Som riksåklagaren sade pågår det en översyn av den centrala och regionalakriminalpolisverksamheten. Det är som har ettregeringsuppdrag att se över denna verksamhet, som ju innefattarbl.a. ekobrotten.Den här utredningen sker i samverkan med Riksåklagaren, ochjag är den som bland några andra åklagare representeraråklagarväsendet i denna.Utredningen pågår och skall redovisas senast den sista mars.Vi vet ju inte ännu vad slutresultatet kommer att bli. Men jagtänkte ändå nämna något om hur vi tycker att en effektivutredning på det här området skall fungera.Alla är väl vid det här laget ense om att den ekonomiskabrottsligheten både är svårutredd och komplicerad. Att den ärresurskrävande och att den också ställer väldigt höga krav påutredningspersonalen i form av hög kompetens vet vi alla.För att man skall få en effektiv utredning på det här områdettror jag att man måste ha en organisation som innebär närakontakt mellan åklagare och övrig utredningspersonal. På någotsätt skall det vara en organiserad enhet som sysslar med detta.Då får man ett effektivt lagarbete. Det skall vara avdeladpersonal, som inte vid olika tillfällen kan tas i anspråk förandra ändamål.Olika åklagare bör inte som konkurrera om sammautredningsresurs. På åklagarsidan skall man veta vilkapolisresurser man har, och Polisen skall också veta hur det serut på åklagarsidan.För att det skall vara tillräcklig flexibilitet i verksamhetenkrävs det en viss storlek på dessa tänkta utredningsenheter.En annan tanke som vi har är att man skulle ha en friarerekrytering av utredningspersonalen när det gäller den här typenav brottslighet. Det ställs väldigt höga krav på ekonomisksakkunskap, och det ställs stora krav på utbildning ochkunskaper i konkursrätt och bolagsrätt. Det är inte säkert som skall rekrytera utredningspersonal från Polisen närdet gäller utredningar av den här typen av brott. Frågan är omman inte skall ha möjligheter att få ekonomiskt kunnigutredningspersonal på ett mer direkt sätt än för närvarande.För närvarande är det ju närmast poliser som har fått visstilläggsutbildning som sysslar med den här typen av verksamhet.Man frågar sig då hur en sådan organisation, som den som jaghar berättat om, passar ihop med den organisation som vi i daghar på åklagarsidan.Statsåklagarmyndigheten för speciella mål är rikstäckande ochtar mål över hela landet. Mot den svarar på ett naturligt sättRikskriminalens ekorotel. Såvitt jag förstår fungerar detsamarbetet ganska bra. får tala om det . Det sättet att arbeta skulle väl överensstämma också med detankar som jag har framfört.När det gäller , och skulle man istort sett kunna ha nuvarande organisation. I övriga regionerskulle dessa regionala utredningsrotlar ha en naturligreplipunkt hos den regionala åklagarorganisationen. Möjligenskulle man när det gäller de regioner som ligger närmast de trestorstäderna kunna tänka sig någon form av samverkan. Men jagtror ändå att det är viktigt att även dessa regioner har avdeladpersonal, så att de vet vilka utredningsresurser de har. Men detskulle inte behöva vara vattentäta skott mellan regionernautanför de tre storstäderna och storstäderna.Det var några tankar. De kommer väl på pränt ,när regeringsuppdraget till skall vara klart.Björn : Jag skall inte tala så mycket om detförflutna -- det tycker jag att mina kolleger hos åklagarna hargjort. Jag vill bara säga att resurserna på området totalt setthar minskat i samma utsträckning som de har minskat på andraområden. Siffrorna för resursförbrukning är relativt jämna.Likväl framhålls det ofta i debatten att det har skurits nedmer på ekosidan. Vi har undersökt detta. Jag tror att det är enfråga om vad man fäster tilltro till. I många fall harbedrägerirotlar och ekorotlar slagits ihop. Om man drarslutsatsen att resurserna därmed har minskat eller ökat är enfråga om tycke och smak.Det finns otvetydigt en risk för att bedrägerimålen trängersig fram på bekostnad av de mer kvalificerade ekomålen om manslår ihop rotlarna på detta sätt. Det är ju tillåtet att göra såpå lokal och regional nivå. Detta säger jag som en allmänbakgrund. Det kan vara bra att fundera över varför siffrornatill synes inte stämmer. Svaret ligger till stor del i dennasammanslagning.Det finns en tillströmning av resurser till Polisen igen. Jagkan instämma i det riksåklagaren säger om att det finns ettantal lagstiftningsförslag som ochRikspolisstyrelsen i fullt samförstånd har framlagt. Vi hoppasnaturligtvis att de kommer att genomföras.Jag skulle i övrigt vilja koncentrera mig på fem problem, femmöjligheter och fem lösningar.Det stora problemet, som också talade om, ärproblemet med styrning och prioritering. avpolisverksamheten har en lokal prägel. Det handlar omsituationer i vardagsmiljön, i bostadsområdena och liknande. Denpolisverksamheten skall drivas nära medborgarna. Det är ensjälvklar utgångspunkt.Den brottslighet vi nu talar om är av en helt annan karaktär.Den spänner över stora ytor, den är väldigt kvalificerad och denkräver specialistkompetens. Det blir då viktigt att riksdagensvilja blir verklighet i polissystemet. Detta kräver en lösningav problemet med styrning av resurser. Sammanslagningen avbedrägeri-och ekorotlar är ju delvis ett uttryck för att detlokalt är en mycket bra lösning, men det behöver intenödvändigtvis vara en bra lösning centralt.Det andra problemet var riksåklagaren inne på, dvs.koncentrationen av problemen till storstäderna. Det gällerhuvudsakligen , men motsvarande tendenser finnsnaturligtvis i och Göteborg.Det tredje problemet rör utbildningen. Vi fick höra attdet kommer förändringar. Vi rekryterar 60 elever tillekokurser -- har det alltid varit 200. Från att halegat på en hög nivå är siffran 0 vad gäller åklagare.Förklaringen är enkel. Man använder sig av en marknadsmodell ochger kursen efter efterfrågan. Det fungerar inte. Om det ärriksdagens vilja att utbildning skall anordnas, måstedimensioneringen bestämmas på central nivå. Om jag förstodstatssekreteraren rätt, är det precis den förändringen somkommer. Jag tror att både åklagare och polis hälsar den med stortillfredsställelse.Det fjärde problemet rör samverkan. Jag tillhör dem som inteser samverkan som ett problem primärt. Problemet är inte attmyndigheter är osams och inte kan komma överens eller att det ärdålig personkemi mellan medarbetarna -- den delen fungerarfaktiskt väldigt bra. Problemet är t.ex. systematiken ochgrovheten i systemet.Det femte problemet gäller svårigheten att skilja mellan etikoch brott. När det går tokigt för oss har det ofta berott på attdet inte rört sig om ett brott utan om något oetiskt. Problemetför oss i det här arbetet, och det tror jag att kanvidimera, är att urskilja vad som är brottsligt. Det är A och Oför om verksamheten från polisiär synpunkt skall leda tillframgång.Jag skall inte tala för mycket om möjligheterna. Detviktigaste är det totala samförstånd vi stöter på i vårakontakter med näringslivet om att denna typ av brottslighethotar själva de marknadsekonomiska mekanismerna. Så var det inteför . Då diskuterade man om bekämpningen var klokeller inte. hävdar nästan ingen inom näringslivet att detinte är klokt att försöka bekämpa denna typ av brottslighet. Detbetyder att det råder en ganska vid konsensus.Jag kan när jag talar om möjligheter nämna att vi stöter påett antal argument. Det kan vara vanligt folks reaktioner motvad de uppfattar som otillbörligheter när brottsligheten når förstor omfattning.