bet · GG01LU33 · 1993-03-09 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet regeringens förslag(propositionen 1992/93:100, bilaga 10) till anslag för statenslivsmedelsverk och täckande av vissa kostnader förköttbesiktning m.m. samt tre motioner som väckts under denallmänna motionstiden och som tar upp olika frågor som berörlivsmedelspolitiken.Utskottet tillstyrker bifall till propositionens förslag iförevarande delar och avstyrker bifall till samtligamotionsyrkanden.NIONDE HUVUDTITELN I proposition 1992/93:100 föreslår regeringen() under punkterna H 1 och H 2 (s. 85)dels att till /94 anvisar ett ramanslag på 94305 000kr,dels att till Täckande av vissa kostnader förköttbesiktning m.m. för /94 anvisar ett anslagpå 1000kr. 1992/93:L705 av och () varihemställs2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att samma regler som svenska slakterierställs inför vid export också bör gälla de länders slakteriervarifrån importerar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att oförpackade livsmedel, även frukt ochgrönsaker, bör ursprungsmärkas,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ursprungsmärkning bör avse detverkliga ursprungslandet och inte ett "mellanland" där varanförpackats eller råvaran beretts.1992/93:L713 av () vari hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet att se över viss lagstiftning och de straff somutmäts vid förseelser mot dessa lagar.1992/93:L714 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om överförande av uppgifterfrämst till . I betänkandet behandlar utskottet regeringens förslag tillanslag för /94 till ()och täckande av vissa kostnader för köttbesikting m.m. Vidarebehandlas fem motionsyrkanden på livsmedelspolitikens område,nämligen frågor om SLV:s arbetsuppgifter, importslakterier,ursprungsmärkning av livsmedel samt straffbestämmelsen ilivsmedelslagen (1971:511).SLV är den centrala förvaltningsmyndigheten förlivsmedelsfrågor samt chefsmyndighet förbesiktningsveterinärorganisationen. De huvudsakligaarbetsuppgifterna för verket är att bevaka konsumentintressetinom livsmedelsområdet, utöva tillsyn enligt livsmedelslagensamt leda och samordna livsmedelskontrollen, verkställautredningar och praktiskt vetenskapliga undersökningar omlivsmedel och kostvanor, medverka till att statsmakternasriktlinjer i fråga om kost och hälsa fullföljs, informera omsådana förhållanden på livsmedelsområdet som är viktiga förkonsumenterna samt godkänna laboratorier förlivsmedelsundersökningar.SLV:s inkomster består bl.a. av avgifter för köttbesiktningm.m., kontroll av läkemedelsrester och bekämpningsmedelsrester ianimaliska och vegetabiliska livsmedel, avgiftsmedel för centraltillsyn som överförs till verket från kommunerna, avgifter förprovtagning och undersökning vid större livsmedelsanläggningarsamt avgifter för tillstånd m.m. Dessutom erhålls inkomster föruppdragsverksamhet, publikationer och kursverksamhet.Inkomsterna utgör av verkets finansiering.SLV utvecklar resultatmått för olikaprestationer, bl.a. produktivitet och styckkostnad. Avsikten äratt tillföra resultatredovisningen sådana beräkningar kommandeår.Verksamhetens inriktning och verkets budgetram för budgetåren1991/92--1993/94 fastställdes av (prop.1990/91:100, bil. 11, JoU22, rskr. Beslutet innebär ifråga om verksamhetsinriktningen att SLV ytterligare skallstärka sin tillsynsroll som livsmedelskontrollen iövrigt i högre grad skall bygga på företagens egentillsyn.Enligt beslutet bör SLV ge ökad tyngd åt arbetet med attutveckla nya metoder för analysverksamhet samt vara återhållsammed normer. Informationsinsatserna gentemot den lokala ochregionala livsmedelskontrollen, livsmedelsbranschen, konsumenterm.m. För treårsperioden fastställde riksdagenen budgetram för SLV på . Verkets anslag /92 uppgick till . För innevarandebudgetår är anslaget (se bet. 1991/92:LU25).I budgetpropositionen anför jordbruksministern att deriktlinjer som lades fast också bör gälla för budgetåret1993/94. Riktlinjerna för SLV bör enligt hans mening ävenomfatta /95. Skälet härtill är att det på så sättär möjligt för regeringen att, med utgångspunkt i ett underlagomfattande SLV:s årsredovisning, utarbeta nyadirektiv för verket inför en fördjupad prövning från regeringenssida budgetproposition. När det gäller anslagetföreslås att anvisar ett ramanslag på 94305000 kr.Förslaget till medelsberäkning för SLV föranleder ingaerinringar från utskottets sida, och utskottet tillstyrkerbifall till regeringens förslag i denna del.En fråga som gäller SLV:s arbetsuppgifter tas upp av StinaEliasson (c) i motion L714. Motionären anser att en samordningav SLV:s och uppgifter bör komma till stånd. Imotionen anförs att det är anmärkningsvärt att ett så viktigtkonsumentområde som livsmedelsfrågorna inte helt och hålletingår i ansvarsområde. Frågor om mat,matkvalitet, livsmedlens ursprung och behandling tilldrar sigallt större intresse och får i det utvidgade europeiskasamarbetet allt större betydelse. borde -- somexpert på att företräda konsumenterna -- rimligen ha de bästaförutsättningarna för att företräda konsumentintressena också pålivsmedelsområdet. För att få både en effektivarekonsumentpolitik vad gäller livsmedel och en effektivare ochmindre kostsam statlig verksamhet anser motionären att riksdagenbör uttala sig för att frågan om överförande av SLV:s uppgiftertill prövas. bör, enligt motionären,prövas om några av SLV:s uppgifter bör överföras tillJordbruksverket, eller Folkhälsoinstitutet.Utskottet har ingen annan uppfattning än motionären när detgäller angelägenheten av att den statliga verksamheten på detkonsumentpolitiska området bedrivs effektivt och att berördamyndigheter inte utför något onödigt dubbelarbete. Som på såmånga andra områden kan det också på livsmedelsområdet finnasskäl att med jämna mellanrum pröva om gällande organisation förverksamheten är den mest ändamålsenliga för att uppnå önskatresultat till minsta möjliga kostnad. I ärendet finns intetillgång till något närmare underlag för att utskottet nu skallkunna ta ställning till de förslag som väcks i motionen.Utskottet förutsätter emellertid att regeringen redan i sambandmed direktiven till SLV:s fördjupade anslagsframställning år1994 kommer att beröra frågan huruvida SLV:s bevakning avkonsumentfrågorna på livsmedelsområdet i större utsträckning änför närvarande kan samordnas med andra myndigheter i syfte attfå till stånd effektiviseringsvinster.Utskottet vill i detta sammanhang också erinra om det arbetesom bedrivs av den (C 1992:04). I kommitténs uppdrag ingår att göra en samladöversyn av det statliga engagemanget på det konsumentpolitiskaområdet. Beträffande anges i direktiven (dir.1992:63) att kommittén bl.a. bör pröva de möjligheter som kanstå till buds för att minska verkets anslagsbehov utan att förden skull de väsentliga konsumentpolitiska uppgifter som verketbör ha träds för när. I detta syfte bör bl.a.ansvarsfördelningen mellan och andra statligaorgan ses över. Det står också kommittén fritt att i andrahänseenden ta upp frågor som kan vara av betydelse för denstatliga verksamheten på det konsumentpolitiska området.Utskottet utgår från att den , omden så skulle finna erforderligt, också lägger framsamordningsförslag när det gäller bevakningen av konsumentfrågorpå livsmedelsområdet. Konsumentpolitiska kommitténs uppdragskall vara slutfört under år 1993.Mot bakgrund av det anförda finner utskottet att någottillkännagivande i enlighet med vad som begärs i motion L714 nuinte bör ske. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen.Från anslaget Täckande av vissa kostnader för köttbesiktning m.m. avlönas personal som utför köttbesiktning vidkontrollslakterierna m.m. Statens utgifter för ändamålet täcksav bl.a. slakteriföretagen enligt en särskild taxa. Underanslaget föreslås i budgetpropositionen ett formellt belopp om1000kr.Utskottet tillstyrker regeringens förslag också i denna del.I motion L705 tas upp en fråga som gäller slakterier.Motionärerna anser att de krav som svenska slakterier ställsinför vid export också måste gälla för de länders slakteriervarifrån importerar produkter. I motionen yrkastillkännagivande härom (yrkande 2).En motion med samma yrkande som den nu aktuella behandlades avriksdagen i samband med avtalet om Europeiskaekonomiska samarbetsområdet (EES) (se bet. 1992/93:EU1 och yttr.LU1y). Därvid framhölls att de svenska slakterier som exporterartill EG, de s.k. EG-godkända slakterierna, har en hantering somöverensstämmer med . Införandet av EG:s bestämmelserpå detta område innebär att alla slakterier ochförädlingsanläggningar efter en övergångstid skall ha anpassatsig till de nya, i många hänseenden högt ställda kraven. som lagutskottet utgick från att de krav somsålunda ställs på svenska exportslakterier också kommer attgälla för de slakterier inom EES som skall exportera sinaprodukter till . ansåg därför attönskemålet i den då aktuella motionen var tillgodosett.Enligt vad lagutskottet erfarit tillåts inte import tillSverige från slakterier som inte uppfyller EG-kraven. Dettagäller oberoende av i vilket land slakteriet ligger. Till sakenhör också, som även påpekats tidigare av bl.a. idet ovan nämnda betänkandet, att det kontrollsystem som infördesi bibehålls även med ett EES-avtal.Möjlighet finns således att stoppa produkter från utländskaslakterier som inte uppfyller uppställda krav. Någottillkännagivande från sida i enlighet med vad sombegärs i motionen kan mot bakgrund av det anförda inte anseserforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall till motion L705yrkande 2.Två frågor som gäller märkning av livsmedel tas upp avStina och (båda c) i motion L705. Imotionen erinras om att det i samband med ändringar ilivsmedelslagen beslutades om märkning av ursprungslandpå förpackade livsmedel. Motionärerna anser att även oförpackadelivsmedel skall märkas med ursprungsland. Det är enligtmotionärernas uppfattning otillfredsställande att t.ex. varorsom säljs över disk skall vara undantagna frånursprungsmärkningen. I de flesta fall finns ju uppgifter ompris. Det bör därför vara lätt att ge information omvarans ursprungsland. Även frukt och grönsaker bör omfattas avkravet på ursprungsmärkning. Efterlevnaden av denbranschöverenskommelse på området som finns är enligtmotionärerna bristfällig. När det gäller vissa varor, t.ex. syltoch marmelad, förekommer att man som ursprungsland anger detland där varan förpackats eller beretts. Detta är enligtmotionärerna inte godtagbart. Om det egentliga syftet medmärkningen av ursprungsland skall nås måste märkningen avse detverkliga ursprungslandet och inte ett s.k. mellanland. Imotionen yrkas att som sin mening skall ge regeringentill känna vad i motionen anförts om att oförpackade livsmedel,även frukt och grönsaker, bör ursprungsmärkas (yrkande 3) ochatt ursprungsmärkning bör avse det verkliga ursprungslandet(yrkande 4).Som påpekas i motionen innebär gällande föreskrifter krav påmärkning med produktionsland (ursprungsland) endast förfärdigförpackade livsmedel (SLVFS 1984:8, ändrade senast genomSLVFS 1991:22). Märkning med uppgift om produktionsland kan skegenom att tillverkarens namn, hemort och land anges. Om hemortenär allmänt känd och otvetydig får uppgiften om landet utelämnas.Produktionslandet skall dock alltid anges om förpackarens namnoch hemort anges i stället för tillverkarens. Kraven torde varamer långtgående än de regler som gäller inom EG. Beträffandebär, frukt, grönsaker, potatis, rotfrukter och svamp somsaluhålls färska i lös vikt genom självbetjäning eller iförpackningar som inte är tillslutna har SLV beslutat allmännaråd (SLVFS 1991:22), som innebär att information omproduktionsland bör lämnas också för sådana varor antingen påsjälva förpackningen eller på skylt eller anslag intilllivsmedlet. Dessutom finns, som motionärerna själva påpekar, enbranschöverenskommelse som innebär att handeln åtagit sig attinformera om ursprungsland när det gäller oförpackade livsmedelvid s.k. självplock. Beträffande oförpackade livsmedel somsaluhålls genom betjäning finns däremot varkenföreskrifter, allmänna råd eller någon överenskommelse sominnebär krav eller rekommendationer om märkning av i vilket landlivsmedlet är producerat. Information om produktionsland försådana livsmedel medföljer emellertid enligt uppgiftregelmässigt storförpackningen till försäljningsstället, varfördet kan förutsättas att man i butiken på begäran kan gekonsumenterna upplysningar om en varas ursprungsland.I fråga om beredda livsmedel avses, enligt SLV:s föreskrifter,med produktionsland det land där beredningen -- dvs. tillagning,blandning, värmebehandling och liknande behandling av livsmedletsamt malning av köttfärs (däremot inte styckning, skivning ellerdelning i bitar) -- utförts. Något krav på märkning med uppgiftom ursprunget av de enskilda ingredienserna i ett sammansattlivsmedel finns inte. De flesta färdigförpackade bereddalivsmedel är , enligt vad utskottet erfarit, märkta meduppgift om tillverkarens namn och hemort. Eftersom livsmedletsursprung framgår av denna uppgift behöver märkningen intekompletteras med angivande av produktionslandet. Om ettlivsmedel som tillverkats i av i huvudsak importeraderåvaror, t.ex. köttfärs som malts av importerat kött, skullemärkas som "svensk köttfärs" torde detta vara direktvilseledande och otillåtet enligt marknadsföringslagen(1975:1418), eftersom konsumenterna då skulle uppfatta produktensom tillverkad av svenska råvaror.Utskottet vill vidare erinra om att innebär attSverige tillsammans med övriga EFTA-länder åtagit sig attanpassa sina regelverk till ett stort antal tekniskaföreskrifter, standarder m.m. som gäller inom EG. I åtagandenaingår även en rad EG-bestämmelser på livsmedelsområdet, bl.a. desom gäller märkning av livsmedel. De ändringar som genomfördes ilivsmedelslagen innebär att SLV fr.o.m. attEES-avtalet träder i kraft kommer att ha det samlade ansvaretför att meddela föreskrifter i överensstämmelse med EG:sdirektiv (prop. 1992/93:119, bet. omursprungsmärkning bygger på internationella rekommendationerfrån , som är ett samlingsnamn för FAO:s ochWHO:s gemensamma program, Food Standards Programme. Enligt dennamärkningsstandard krävs märkning med uppgift om tillverkarens,förpackarens eller säljarens namn och adress. Dessutom skallursprungslandet anges i de fall ett utelämnande av uppgiften kanvilseleda konsumenterna om livsmedlets ursprung. EG:sbestämmelser innebär att "ursprungsland" ersatts med begreppet"ursprungsplats". Reglerna i EG:s märkningsdirektiv omursprungsmärkning är inte helt tydliga. I direktivet sägs attfärdigförpackade livsmedel skall märkas med ursprungsplatsen idet fall ett utelämnande av denna uppgift kan vilseledakonsumenterna om livsmedlets ursprung. SLV har, enligt uppgift,tolkat denna bestämmelse så att ursprungsmärkning ärobligatorisk för livsmedel som är märkta med uppgift omförpackarens namn och hemort i stället för tillverkarens.Som både jordbruksutskottet och lagutskottet konstaterattidigare när liknande motionsspörsmål behandlats (se bet.1988/89:JoU14, 1991/92:JoU4 och 1991/92:LU25) saknas möjligheteratt genom föreskrifter -- dvs. lagar, förordningar ellermyndighetsföreskrifter -- tillskapa sådan information sommotionärerna begär i huvudsak på grund av att sådana skullekomma att anses som tekniska handelshinder och därmed oförenligamed internationella åtaganden. I den mån det saknasbestämmelser inom EG har vi endast möjlighet att upprätthållakrav på märkning när det är nödvändigt med hänsyn till bl.a.konsumentskydd och skydd för allmän hälsa. Sådana åtgärder måstedock stå i proportion till det önskade resultatet och måsterikta sig både mot inhemska och utländska produkter.Utskottet vill vidare understryka att inte hindrarlivsmedelsindustrin och handeln att frivilligt lämna informationsom är värdefull för konsumenterna. Som både lagutskottet ochEES-utskottet framhållit tidigare vid behandlingen av liknandemotionsyrkanden (yttr. 1992/93:LU1y och bet. 1992/93:EU1) kanmed ett ökat varuutbud konsumenterna i än högre grad än förnärvarande komma att efterfråga uppgifter om t.ex.produktionsland eller varifrån ingredienserna i ett sammansattlivsmedel kommer. Eftersom en tillfredsställande märkning -- ilikhet med annan varuinformation som konsumenterna önskar -- ärett konkurrensmedel förutsätter utskottet att enskilda företagi branschen kommer att utnyttja denna möjlighet. Enligt vadutskottet erfarit har kallat tillöverläggningar om ursprungsmärkning av livsmedel -- främst påkött- och charkområdet -- med deltagande avföreträdare för konsumenter, detaljister, grossister ochproducenter. Utskottet utgår från att regeringen därefter vidtarerforderliga åtgärder.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L705yrkandena 3 och 4.I motion L713 begär () ett tillkännagivande omen översyn av bl.a. livsmedelslagens straffbestämmelser isyfte att i större utsträckning kunna beivra överträdelser medpenningböter i stället för som med dagsböter. Som skäl föryrkandet redovisar motionären ett fall där en föreståndare fören livsmedelsaffär åtalats för att inte ha förvarat salubjudnasemlor under lock och ett annat där en restaurangidkare startatsin verksamhet innan han fått alla erforderliga tillstånd.Enligt motionärens mening skulle en hantering som inneburitpenningböter i stället för dagsböter i dessa två fall bättre ståi överensstämmelse med det allmänna rättsmedvetandet.Livsmedelslagens straffbestämmelse (30§) innebär att den sommed uppsåt eller oaktsamhet bryter mot vissa i lagen angivnaföreskrifter eller föreskrifter som har meddelats med stöd avlagen kan dömas till böter eller fängelse i högst . Om enförpliktelse av betydelse från hälsosynpunkt eller förkonsumentintresset uppsåtligen åsidosätts i större omfattningeller annars på ett allvarligt sätt, är maximistraffet fängelsei högst två år.Av 25 kap. framgår att med böter menas dagsböter,vilka med utgångspunkt i brottets art kan bestämmas till minst30 och högst 150. Dagsbotens storlek bestäms till minst 30 kroch högst till beroende på den tilltalades inkomst-och förmögenhetsförhållanden. Om brottet förskyller lägre straffän 30 dagsböter döms böterna ut i penningböter, vilka bestämstill lägst och högst 2000 kr.Av det redovisade framgår att gällande rätt innebär attpenningböter kan komma i fråga för lindrigare brott motlivsmedelslagen. Däremot kan strafföreläggande ellerordningsbot, som utfärdas av åklagare resp. polisman förgodkännande av den misstänkte, inte komma i fråga för brott motlivsmedelslagen. Strafföreläggande får nämligen utfärdas endastbeträffande brott för vilket böter ingår i straffskalan och förvilket inte är stadgat svårare straff än fängelse i sex månader.Ordningsbot får ges endast för sådana brott för vilka intestadgas annat än penningböter (48 kap. ).Gällande bestämmelser innebär således att straff föröverträdelser av livmedelslagen, även i bagatellartade fall,måste utdömas av domstol. I detta sammanhang bör dock erinras omatt i sitt betänkande (SOU 1992:61) Ettreformerat åklagarväsende har föreslagit att möjligheterna tillstrafföreläggande och föreläggande av ordningsbot utvidgas.Enligt förslaget skall åklagare få förelägga påföljd bl.a. närbrottet förskyller böter, oavsett vilket högsta straff som ärstadgat för brottet. Vidare skall enligt förslaget polismanunder vissa förutsättningar få utfärda bötesföreläggande i defall brottet förskyller penningböter. Betänkandetremissbehandlas för närvarande.Utskottet konstaterar att vad föreslagitligger helt i linje med vad motionären vill åstadkomma. Iavvaktan på remissinstansernas och regeringensställningstaganden till utredningens förslag anser utskottet attnågot tillkännagivande från sida inte ärerforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall till motionL713. beträffande anslag till Livsmedelsverketatt med bifall till regeringens förslag under niondehuvudtiteln till för budgetåret1993/94 anvisar ett ramanslag på ,2. beträffande köttbesiktningatt med bifall till regeringens förslag under niondehuvudtiteln till Täckande av vissa kostnader förköttbesiktning m.m. för /94 anvisar ett anslagpå ,3. beträffande arbetsuppgifteratt avslår motion 1992/93:L714,4. beträffande slakterieratt avslår motion 1992/93:L705 yrkande 2,5. beträffande märkning av livsmedelatt avslår motion 1992/93:L705 yrkandena 3 och 4,6. beträffande livsmedelslagens straffbestämmelseatt avslår motion 1992/93:L713.Stockholm den 9 mars 1993På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (),(), (), (), BertilPersson (m), (), (), StigRindborg (m), (), () och PerErik ().