bet · GG01UbU17 · 1993-05-25 00:00:00 — Motionärerna hänvisar till att samtligakommuner i den södra delen av län begärt en utredning omlandstingets möjligheter att svara för all gymnasial utbildningi länsdelen. Motionärerna menar att kommunerna måste gesmöjlighet att låta ansvara för ett bredare utbud avutbildningsprogram, om landsting och berörda kommuner är överensdärom.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandet anföraföljande.Enligt 5 kap. 6 § skollagen får landstingen anordna utbildningendast på sådana nationella program som avser naturbruk ochomvårdnad. Kommuner kan emellertid komma överens med landstingetom att anordna samma utbildningar. Utskottet är inte berett attföreslå att besluta om ett ändrat huvudmannaskap förgymnasieskolans nationella program.Utskottet vill peka på att enligt ikraftträdande- ochövergångsbestämmelser till skollagen (SFS 1991:1107, 1991:1111)punkt 6 får en kommun eller ett landsting som under läsåret1991/92 hade rätt att anordna utbildning på linjer igymnasieskolan även efter , som alternativ tillde nationella programmen, anordna dessa linjer med undantag förtvåårig ekonomisk och tvåårig teknisk linje. Intagningen tillårskurs 1 får dock inte ske efter /95. Motsvarandegäller även för utbildning på specialkurser.Utskottet vill i sammanhanget även erinra om vad som iförevarande proposition sägs om att statliga myndigheter ellerlandsting i vissa fall skulle kunna vara intressanta somentreprenörer. Då bl.a. frågan om uppdragsverksamhetför närvarande bereds inom på grundval avlokaldemokratikommitténs delbetänkande (SOU 1992:128) bör såvittgäller landstingens roll den fortsatta beredningen dock avvaktasinnan ytterligare steg tas i entreprenadfrågan. Mot dennabakgrund anser utskottet att bör avslå motion1992/93:Ub493 yrkande 2.Fristående skolor m.m.Efter beslut om valfrihet och fristående skolor(prop. 1991/92:95, bet. UbU22, rskr. 346) har antalet friståendeskolor fördubblats. Utskottet har inhämtat att frånden till godkänt 78 friståendeskolor på grundskolenivå. Även om tillväxten varit kraftig är defristående skolornas andel av skolväsendet fortfarande ytterstliten i jämfört med de flesta europeiska länder,konstaterar regeringen. bör det ökande inslaget avfristående skolor verka berikande, kvalitetshöjande och bidratill kostnadseffektivisering inom hela skolväsendet.I propositionen föreslås ett nytt omarbetat 9 kap. i skollagenbeträffande fristående skolor.Utskottet föreslår beträffande godkännande av friståendeskola, m.m. att antar 9 kap. 1--5 §§ i regeringensförslag till lag om ändring i lagen (1993:370) om ändring iskollagen (1985:1100).Enligt motion 1992/93:Ub411 (s) bör kommunen ges ett ökatinflytande när det gäller godkännandet av fristående skolor.Skolverkets tillämpning av lagstiftningen har resulterat i attkommunerna fråntagits möjligheterna att kontrollera ekonomin iplaneringen för skolan, hävdar motionärerna. Kommunen har ingamöjligheter att pröva behov eller skälighet av etableringen avfristående skolor. Tidsplanen för ansökan och inrättande avfristående skolor behöver också ses över.Utskottet vill först peka på att motionärernas synpunkter påtidsplanen för ansökan om fristående skola tillgodoses genombestämmelsen i 9 kap. 6 § lagförslaget. Ansökan om godkännandeav en fristående skola skall nämligen lämnas senast den 1augusti året innan bidragsåret börjar för att skolan skall harätt till bidrag. Som utskottet redovisat i det föregående harantalet fristående skolor ökat kraftigt sedan riksdagenföregående år fattat beslut med anledning av propositionen omvalfrihet och fristående skolor. Trots detta utgör andelenelever i fristående skolor endast av det totala antaletelever. skall i den fördjupade anslagsframställningenför budgetåren 1994/95--1996/97 bl.a. redovisa den ökadevalfrihetens ekonomiska konsekvenser för kommuner och friståendeskolor på grundskolenivå och effekterna av det beslutadesystemet för resurstilldelningen. I avvaktan på Skolverketsredovisning är utskottet inte berett att föreslå attgöra ett tillkännagivande i enlighet med motion 1992/93:Ub411,varför motionen avstyrks.När det gäller det kommunala bidraget till friståendegrundskolor föreslås att nuvarande bidragsprocent bibehålls,dvs. av kommunens genomsnittskostnad per elev och stadium(9kap. 6 § lagförslaget). Enligt föredragande statsrådet gererfarenheterna inte tillräckligt stöd för enförändring. Det är dock viktigt att följa utvecklingen med storuppmärksamhet för att åstadkomma ett säkert underlag för senarebedömningar härvidlag. Vidare anser statsrådet det angeläget attavvakta redovisning bl.a. när det gäller effekternaav det nya bidragssystemet och skolornas avgiftsuttag i denfördjupade anslagsframställningen för budgetåren1994/95--1996/97, som skall lämnas till regeringen den 1september 1993.För närvarande beräknas det kommunala bidraget till friståendeskolor på den genomsnittliga kostnaden per elev och stadium ikommunens grundskola det närmast föregående kalenderåret.Regeringen föreslår en ändring (9 kap. 6 §) innebärande attkommunens kostnader per elev under det pågående läsåretskall utgöra underlaget för fördelningen av resurser till denfristående skolan. Vidare föreslås att ansökan om godkännande aven fristående skola skall lämnas året innanbidragsåret börjar för att skolan skall ha rätt till bidrag.Syftet är att kommunen skall få en rimlig planeringsperiod närfristående skolar inrättas.I motionerna 1992/93:Ub164 yrkande 2 och 1992/93:Ub513 yrkande1 (båda s) anses det märkligt att regeringen inte föreslår enändring av nuvarande bidragsnivå, dvs. av kommunensgenomsnittskostnad per elev och stadium. Motionärerna hänvisartill en i stort sett enig opinion som framfört stark kritik motden överkompensation till fristående skolor som det nyastatsbidragssystemet har medfört. Motionärerna hänvisar äventill utredningen (SOU 1992:38) om fristående skolor som föreslog75 % av genomsnittskostnaden per elev som en rimlig nivå. Vidarehar det nya statsbidragssystemet för de fristående skolornakritiserats för att det inkräktar på den kommunalasjälvbestämmanderätten. Mot denna bakgrund föreslår motionärernaatt beslutar att ändra bidragssystemet till friståendeskolor så att kommunerna ges skyldighet att bedöma och tilldelade fristående skolorna på grundskolenivå resurser efter sammaprinciper som gäller för kommunens egna grundskolor. I motion1992/93:Ub160 (v) yrkande 3 hävdas att det nuvarandestatsbidragssystemet för fristående skolor innebär en onödiginblandning i kommunernas inre angelägenheter och eninskränkning av det kommunala självstyret. I motion1992/93:Ub502 (v) yrkande 16 begärs en utredning omfinansieringen av fristående skolor.Utskottet vill mot bakgrund av motionsyrkandena erinra om attregeringen i de särskilda direktiven för Statens skolverksfördjupade anslagsframställning för /95--1996/97angivit att det är nödvändigt att kostnadsutvecklingen redanfrån början av det nya bidragssystemet ägnas skärptuppmärksamhet. De ekonomiska konsekvenserna av ökad valfrihetför kommunen och fristående skolor på grundskolenivå, liksomskolornas avgiftsuttag och effekterna av det beslutade systemetför resurstilldelningen skall följas. skall vidaregöra en bedömning av de samhällsekonomiska konsekvenserna påkort och på lång sikt.Utskottet vill för egen del framhålla vikten av att Skolverketavgör frågan om godkännande av fristående skola inom sådan tidatt såväl kommuner som skolor får en rimlig planeringstid.Utskottet konstaterar i likhet med regeringen att det nyastatsbidragssystemet för de fristående skolorna ännu inte verkatett år och att det är för tidigt att dra några definitivaslutsatser. Utskottet utgår från att regeringen i anslutningtill den fördjupade anslagsprövningen för Skolverketsansvarsområde kommer att redovisa sina överväganden i nästa årsbudgetproposition när det gäller resurstilldelningen tillfristående skolor. Med hänvisning till det anförda föreslårutskottet att med avslag på motionerna 1992/93:Ub160yrkande 3, 1992/93:Ub164 yrkande 2, 1992/93:Ub502 yrkande 16 och1992/93:Ub513 yrkande 1 godkänner vad utskottet anfört.I motionerna 1992/93:Ub160 yrkande 4 och 1992/93:Ub502 yrkande17 (båda v) föreslås -- under förutsättning att motionärernasyrkande om det kommunala bidraget till fristående skolor pågrundskolenivå inte bifalls av -- att nivån på detkommunala bidraget till fristående grundskolor skallfastställas till av kommunens genomsnittskostnad per elevoch stadium.I konsekvens med utskottets ställningstagande i det föregåendenär det gäller resurstilldelningen för fristående skolor pågrundskolenivå och med hänvisning till uppföljningav densamma avstyrker utskottet även motionerna 1992/93:Ub160yrkande 4 och 1992/93:Ub502 yrkande 17 och föreslår attriksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1993:370) om ändring i skollagen (1985:1100) såvitt avser 9kap. 6 §.Regeringen föreslår att utbildningen i fristående skolorgodkända för elever med skolplikt enbart skall stå under tillsynav . Nuvarande bestämmelse om att kommunensvarar för den omedelbara tillsynen över sådan utbildningupphävs. Även utbildning i fristående gymnasieskolor som fåroffentligt stöd skall stå under tillsyn av (9kap. 11 och 13 §§ lagförslaget).Enligt motionerna 1992/93:UbU164 yrkande 9, 1992/93:UbU513yrkandena 3 och 4 (båda s) samt 1992/93:UbU160 (v) yrkande 9 börkommunen utöva tillsyn över de fristående skolorna pågrundskole- och gymnasienivå. De bör liksom övriga skolor ikommunen ingå i kommunens skolplan och även åläggas att medverkai den uppföljning och utvärdering som kommunen bedriver.Utskottet anser att den myndighet som har bedömt en ansökanfrån en fristående skola och godkänt den även bör utöva tillsynöver ifrågavarande utbildning. Det är vidare angeläget attbedömningen görs på ett likartat sätt för hela landets skolormed hänvisning till att undervisningen vid de friståendeskolorna ofta bedrivs utifrån annan pedagogik än i den kommunalaskolan eller att de erbjuder en annan konfessionell miljö. uppfattar det bör det således ankomma på Skolverketatt svara för den pedagogiska tillsynen över utbildningen vid defristående skolorna på såväl grundskole- som gymnasienivå.Emellertid kvarstår kommunens skyldighet enligt skollagen ellerandra bestämmelser att följa verksamheten vid den friståendeskolan. Det kan gälla t.ex. kommunens skyldighet att enligt 3kap. 13 § skollagen se till att de barn som är skolpliktigafullgör sin skolplikt och att utöva tillsyn enligt miljö- ochhälsoskyddslagen, socialtjänstlagen eller annan lagstiftning,som ålägger kommunen att utöva tillsyn över den verksamhet sombedrivs i kommunen.Utskottet anser vidare att de fristående skolorna inte böringå i kommunens skolplan och påverkas av målen i den. Däremotbör skolplanen innehålla uppgifter om vilka fristående skolorsom är etablerade i kommunen och efter vilka principerundervisningen bedrivs där.Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attriksdagen avslår motionerna 1992/93:UbU160 yrkande 9,1992/93:Ubu164 yrkande 9 och 1992/93:UbU513 yrkandena 3 och 4.Regeringen föreslår att fristående skolor på grundskolenivå,som får bidrag av kommunerna enligt lag, skall få ta utelevavgifter med hänsyn till de särskilda kostnader somskolan har, förutsatt att kostnaderna kan anses rimliga förverksamheten (9 kap. 7 § lagförslaget). Extra kostnader fördyrare undervisningsmateriel, musikinstrument, kostnader förkulturaktiviteter m.m., dvs. kostnader som hänger samman medskolans speciella profil i undervisningsavseende, anges somexempel i propositionen.Statens skolverk skall bedöma skäligheten av elevavgiftensstorlek i samband med beslut om godkännande av skolan ochdessutom även beakta avgiftens storlek vid sin tillsyn. Om enskola tar ut oskäligt höga elevavgifter, skall Skolverketbesluta att skolan inte skall få rätt till bidrag enligt 9 kap.6 § lagförslaget.När det gäller fristående gymnasieskolor kan en skola avregeringen förklaras berättigad till offentligt stöd. Stödetskall i sådant fall bestå dels av bidrag från elevernashemkommuner för utbildningen, dels av statlig tillsyn med vilkeni regel följer rätt till studiestöd för eleverna. Ansökan omoffentligt stöd skall göras före året förebidragsåret och inlämnas till i det län där skolanär belägen. Regeringen fastställer en miniminivå för det bidragelevens hemkommun skall betala till den friståendegymnasieskolan. I 9 kap. 8 § lagförslaget reglerasbidragsfrågorna för de fristående gymnasieskolorna. I sammaparagraf slås vidare fast att om den fristående skolan intekommer överens om annat med elevernas hemkommuner skall dessaerlägga det belopp som regeringen eller den myndighet somregeringen bestämt har föreskrivit. 10§ haräven fristående skolor rätt att ta ut elevavgifter som ärskäliga med hänsyn till de särskilda kostnader som skolan har.I motionerna 1992/93:Ub164 yrkande 3, 1992/93:Ub513 yrkande 6och 1992/93:Ub166 yrkande 2 (samtliga s) samt 1992/93:Ub160 (v)yrkande 5 avvisas regeringens förslag om att fristående skolorskall ha rätt att ta ut elevavgifter. Motionärena menar att detinte finns skäl att medge fristående skolor att ta utelevavgifter för undervisning eller andra ändamål. Elevavgifterär segregerande och kan bidra till att valfriheten inskränks.Varje nivå av elevavgifter innebär i praktiken att vissa eleverutestängs från ifrågavarande skolor, hävdar motionärerna.I motion 1992/93:Ub164 (s) yrkande 6 konstateras attkommunerna nu blir skyldiga att betala ersättning tillfristående gymnasieskolor för utbildningar som redan anordnas iegen regi. Enligt motionärerna bör den enskilda kommunen habeslutanderätt över sin gymnasieplanering. Sedan den friståendegymnasieskolan godkänts av regeringen enligt den modell somföreslås i propositionen bör det ankomma på kommunen att prövaresursbehovet på samma sätt som prövning sker till den egnagymnasieverksamheten. Motionärerna hävdar att den ekonomiskaregleringen från kommunen till den fristående gymnasieskolaninte kan grundas på ett schablonerat bidragssystem. Stor hänsynmåste tas till den utbildning som bedrivs vid den friståendeskolan. Enligt motion 1992/93:Ub160 (v) yrkande 6 är detanmärkningsvärt att staten skall tvinga en kommun att betala enviss ersättning för elever vid fristående gymnasieskolor medanmotsvarande statligt reglerade skyldighet saknas när det gällerde kommunala skolorna.Utskottet erinrar om att utgångspunkten för ifrågavarandebestämmelser i skollagen om elevavgifter i fristående skolor äratt de inte skall ta ut avgifter för tjänster som motsvarar demsom erbjuds i det offentliga skolväsendet. Även de avgifter somdärutöver kan bli aktuella i fristående skolor skall varaskäliga, betonas det i propositionen. Vidare framhålls attavgifter inte får uppgå till en nivå som i praktiken stänger uteelever från dessa fristående skolor.I utredningen (SOU 1992:38) om fristående skolor visas att deflesta fristående skolorna torde kunna täcka sina kostnader medett offentligt bidrag på av genomsnittligelevkostnad i de kommunala skolorna. De skulle därmed saknaekonomiska motiv för att ta ut elevavgifter. Därtill kommer attca av skolorna säger sig helst vilja slippa ta utelevavgifter. Mot denna bakgrund delar utskottet regeringensuppfattning att det inte bör föreligga risk för segregerandeeffekter av möjligheten att ta ut elevavgifter i friståendeskolor. Som stadgas i 9 kap. 7 och 10 §§ lagförslaget skallSkolverket förklara rätten till fortsatt bidrag förverkad, om enskola efter godkännandet tar ut elevavgifter som inte kan ansesskäliga. Vid bedömningen av elevavgifter måste självfallethänsyn tas till storleken på det bidrag som skolan får avelevernas hemkommuner.När det gäller det kommunala stödet till friståendegymnasieskolor bör inte den genomsnittliga kostnaden förkommunens egen gymnasieskola enligt propositionen ligga tillgrund för beräkningen av bidraget till den friståendegymnasieskolan. Ett skäl är att kommunen inte ens alltid harkostnader för elever på alla förekommande studievägar, vilketannars skulle kunna vara en beräkningsgrund. Vidare varierarkostnaderna för gymnasieutbildning mellan studievägar men ocksåmellan olika utbildningsanordnare. Föredragande statsrådetfinner det lämpligt att underlaget för ett bidragssystem förfristående gymnasieskolor kommer att baseras påolika kostnadsklasser. I avvaktan på att inom ramenför det nationella uppföljningssystemet kan precisera ettunderlag för att bestämma kostnadsklasser bör en enklareschablon kunna tillämpas, nämligen belopp som väsentligen byggerpå det belopp per elev och studieväg som kommunerna kommitöverens om genom samverkansavtal. Det ankommer på regeringen attutfärda närmare bestämmelser om bidragsnivån.Utskottet förutsätter i likhet med föredragande statsrådet attden fristående gymnasieskolan och elevernas hemkommuner i förstahand kan komma överens om ersättningen. Regeringen kommersåledes att fastställa schablonbelopp för ersättning, som skallgälla i de fall parterna inte är överens.Med hänvisning till vad regeringen anfört i propositionen omberäkningsunderlaget för kommunernas bidrag till friståendegymnasieskolor finner utskottet att syftet med motionerna1992/93:Ub160 yrkande 6 och 1992/93:Ub164 yrkande 6 i huvudsakär tillgodosett. Med vad utskottet anfört föreslår utskottet attriksdagen med avslag på motionerna 1992/93:Ub160 yrkandena 5 och6, 1992/93:Ub164 yrkandena 3 och 6, 1992/93:Ub166 yrkande 2 och1992/93:Ub513 yrkande 6 antar 9 kap. 7--17 §§ i regeringensförslag till lag om ändring i lagen (1993:370) om ändring iskollagen.I motion 1992/93:Ub167 (fp) begärs bestämmelser omstatsbidrag till de estniska skolorna som säkerställer derasekonomiska trygghet och möjligheter till långsiktig planering avsin verksamhet. Enligt motionärerna har ersättningen till deestniska skolorna från stat och kommun successivt minskat sedanslutat av . Inte heller det nya statsbidragssystemetför fristående skolor har kunnat undanröja de ekonomiskaproblemen för de estniska skolorna. Motionärerna hävdar attskolornas elevantal är för litet för att en schabloniseradberäkningsmetod regelbundet skall kunna tillförsäkra demnödvändiga driftmedel.I utredningen (SOU 1992:38) om fristående skolor redovisas enkartläggning av de fristående skolornas ekonomi som baseras påfrågor till skolorna beträffande lokaler, personal, inställningtill elevavgifter m.m. De två estniska skolorna i ochGöteborg ingår i gruppen s.k minoritetsskolor. Kartläggningensom genomfördes under /91 visar attminoritetsskolornas statsbidrag utgjorde av den årligaintäkten, medan den genomsnittliga andelen statsbidrag församtliga fristående skolors intäkter uppgick till . De bådaestniska skolorna tar ut och elev i avgifter,vilket enligt utredaren kan betraktas som en mycket låg avgiftoch beräknas motsvara av de totala inkomsterna. Denresterande delen av inkomsten, dvs. , har kommunernasvarat för.Utskottet anser att det inte finns anledning att nu göra någotundantag för de estniska skolorna när det gällerresurstilldelningen till fristående skolor. Utskottet vill pekapå att den oförändrade bestämmelsen i 9 kap. 6 § lagförslaget omtilldelning av bidrag till de fristående skolorna tillåter ettavdrag från beloppet motsvarande genomsnittskostnaden per elevoch stadium som uppgår till högst avgenomsnittskostnaden. Det är självfallet inget som hindrar attkommunen tilldelar en fristående skola medel utöver den angivnaminiminivån, om behov föreligger. Även när det gäller ettställningstagande till de estniska skolornas ekonomi, anserutskottet att redovisning i den fördjupadeanslagsframställningen för /95--1996/97 böravvaktas. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion1992/93:Ub167.I motion 1992/93:Ub168 (nyd) yrkande 4 aktualiserasresursfördelningen till de kommunala grundskolorna. Medexempel från hävdar motionärerna att de kommunalaskolorna missgynnats i förhållande till de fristående skolorna idet nya bidragssystemet. Det har nämligen visat sig att mångakommunala skolor har fått betydligt avgenomsnittskostnaden per elev och stadium. Motionärerna föreslåratt samma garanti skall gälla för kommunala skolor som förfristående skolor, dvs. att varje skola i kommunen garanterasminst av kommunens genomsnittskostnad per elev och stadium.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandet anföraföljande.Riksdagens beslut (prop. 1990/91:18, bet. UbU4, rskr. 76) omansvaret för skolan innebar bl.a. införandet av enschabloniserad behovsrelaterad beräkning av statsbidraget förskolans verksamhet till kommunerna. Ett generellt bidrag tillskolsektorn ansågs ge de bästa möjligheterna för skolhuvudmännenatt planera verksamheten med hänsyn till lokala förhållanden. Isitt yttrande (1991/92:UbU5y) till finansutskottet våren 1992ställde utskottet sig bakom regeringens förslag om ett nyttgenerellt statsbidrag till kommunerna, kallat statligtutjämningsbidrag. Genom att kommunerna ges störrehandlingsfrihet när det gäller att prioritera olikaverksamhetsområden kan den kommunala verksamheten bedrivas påett effektivare sätt, anförde utskottet. beslutade(prop. 1991/92:150 del II, bet. FiU29, rskr. 345) att införa ettnytt statligt utjämningsbidrag till kommunerna från den 1januari 1993.Utskottet finner ingen anledning att nu ändra riksdagenstidigare beslut om principerna för det statliga bidragssystemettill kommunerna. Det bör ankomma på kommunerna själva attfördela tillgängliga resurser efter de behov som finns inom denkommunala sektorn utan sådana statliga styrmedel som förslås imotion 1992/93:Ub168 yrkande 4. Med hänvisning härtill bör denavslås av riksdagen.När det gäller bidragssystemet för internationella skolor pågrundskolenivå anser regeringen att dessa skolor som hittillsbör få bidrag i särskild ordning. I 9 kap. 5 § lagförslaget görsdefinitionen tydligare av vad som betecknas som internationellaskolor. Sådana skolor bör ha "en utbildning med en annaninternationell inriktning än den som får finnas inom grundskolaneller fristående skolor som är godkända för fullgörande avvanlig skolplikt".I motion 1992/93:Ub168 (nyd) yrkande 5 begärs etttillkännagivande av att de internationella skolornaskall omfattas av samma bidragssystem som övriga friståendeskolor. Motionärerna hänvisar bl.a. till den särskildeutredarens förslag och bedömning när det gällerbidragssystemet för internationella skolor på grundskolenivå.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandet anföraföljande.I finns sju s.k. internationella skolorpå grundskolenivå med engelska, tyska eller franska somundervisningsspråk. Dessa skolor är som framhålls ipropositionen avsedda för barn till utländska medborgare somvistas här i landet , men även för sådanasvenska barn som under en stor del av sin uppväxttid är bosattautomlands och vistas i hemlandet endast under någon kortareperiod. Som föredragande statsrådet framhåller i propositionenär det viktigt att göra en klar åtskillnad mellaninternationella skolor och fristående skolor med språklig ellerinternationell inriktning. Därför har definitionen av eninternationell skola förtydligats i förevarande lagförslag. Motdenna bakgrund bör de även fortsättningsvis få statsbidrag isärskild ordning (jfr Förordningen om statsbidrag tillinternationella skolor för skolpliktiga elever, 1983:97,1992:712).Utskottet delar regeringens uppfattning om bidragssystemet förinternationella skolor på grundskolenivå och föreslår attriksdagen med avslag på motion 1992/93:Ub168 yrkande 5 läggerproposition 1992/93:230 i denna del till handlingarna.För prövning av frågor om offentligt stöd till sådanafristående skolor som är över grundskolenivå men underhögskolenivå är det enligt regeringen lämpligt att dela inskolorna i två grupper. Till den ena gruppen bör föras skolor,vars utbildningar motsvarar de nationella och specialutformadeprogrammen i gymnasieskolan. Sådana skolor kan lämpligen kallasfristående gymnasieskolor. Den andra gruppen bör bestå avsådana, vars utbildningar utgör ett komplement tillgymnasieskolan. Dessa skolor kan betecknas som kompletterandeskolor.