bet · GH01LU3 · 1993-10-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet olika frågor ominseminationslagstiftningen med anledning av tre motioner somväcktes under allmänna motionstiden vid föregående riksmöte.Utskottet avstyrker bifall till motionerna. 1992/93:L407 av m.fl. (fp, s, v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en utredning om inseminationslagen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tillgång till spermadonatorer,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om uppföljning av inseminationsbarnenssituation,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om insemination av ensamstående kvinnor ellerkvinnor i lesbiska förhållanden,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om inseminationsbarns rättsliga trygghet.1992/93:L411 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en ändring i inseminationslagen så att ensamstående kvinnoroch kvinnor som lever i stabila lesbiska förhållanden ges rätttill insemination.1992/93:L416 av i (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om lagstiftningen om givarinsemination,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om straffbestämmelserna för utförande aveller tillhandahållande av sperma för lagstridig insemination. Gällande rättMed insemination avses införande av sperma i en kvinna påkonstlad väg. Genom lagen (1984:1140) om insemination, somträdde i kraft , lagregleradesinseminationsverksamheten (prop. 1984/85:2, LU10). infördes i 1 kap. en nybestämmelse som reglerar faderskapet till barn som hartillkommit genom insemination.Enligt lagen om insemination får sådan behandling utförasendast på en kvinna som är gift eller som bor tillsammans med enman under äktenskapsliknande förhållanden. Som en ytterligareförutsättning gäller att mannen skriftligen skall ha samtyckttill inseminationen.Den nya bestämmelsen i 1 kap. innebär att ettbarn som har tillkommit genom insemination med samtycke avmoderns make eller annan man som bodde tillsammans med henneunder äktenskapsliknande förhållanden får samma rättsligaställning i förhållande till denne som om barnet hade kommittill på naturlig väg. Denne man skall alltså anses som barnetsrättslige fader.Insemination med användande av sperma från någon annan man änkvinnans make eller sambo (s. k. givarinsemination) får utförasendast på allmänt sjukhus och under överinseende av läkare medspecialistkompetens i gynekologi och obstetrik. Innan engivarinsemination får utföras skall läkaren pröva om det medhänsyn till makarnas eller sambornas medicinska, psykologiskaoch sociala förhållanden är lämpligt att en insemination ägerrum. En ytterligare förutsättning är att det kan antas att detblivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Debedömningar som sålunda skall föregå ett medgivande tillgivarinsemination åvilar ytterst den ansvarige läkaren. Det ärockså denne som har att välja en lämplig spermagivare. Vid detvalet får inte några mera speciella önskemål om givarensegenskaper eller kvaliteter i övrigt tillgodoses.Ett barn som har tillkommit genom insemination har, sedan detuppnått tillräcklig mognad, en ovillkorlig rätt att få del av deuppgifter om spermagivaren som har antecknats i en för ändamåletsärskilt upprättad journal. Dessa uppgifter skall bevaras iminst . har ålagts en skyldighet att påbegäran biträda barnet med att skaffa fram uppgifter om givaren.Frågan om barnets rätt att bli informerat om hur det har kommittill är inte reglerad i lagen. I förarbetena är den dockutförligt diskuterad. Där framhålls vikten av öppenhet, och detförutsätts att barn som har tillkommit genom givarinseminationvid en lämplig tidpunkt informeras om detta av sina föräldrar.Lagen innehåller förbud mot införsel i landet av fryst spermautan tillstånd. Enligt en straffbestämmelse kanden som vanemässigt eller för att bereda sig utförinsemination i strid mot lagen dömas till böter eller fängelse ihögst . Detsamma gäller den som under sådanaförhållanden tillhandahåller sperma för insemination.Tidigare behandlingFrågan om en översyn av inseminationsverksamheten behandladesav under föregående med anledning av enmotion med likartat innehåll som de nu aktuella. Efterremissbehandling avslogs motionen av på hemställan avutskottet (se bet. 1992/93:LU4).Utskottets övervägandenInledningsvis vill utskottet erinra om att utskottet vidbehandlingen av regeringens förslag till inseminationslagsärskilt framhöll att tyngdpunkten vid bedömningen avlagregleringen av inseminationsverksamheten bör förläggas tilldet blivande barnets bästa (LU 1984/85:10 s. 15). mening är det givet att de frågor som tas upp imotionerna på samma sätt måste bedömas utifrån ett övergripandesynsätt som i första hand tar sikte på det blivande barnetsbästa.I motion L407 av m.fl. (fp, s, v) framhållsatt antalet inseminationer sjunkit till endast en tiondel avmotsvarande födslar åren närmast före lagens tillkomst och attdetta förhållande tillskrivs bristande tillgång på ,vilket förhållande i sin tur skulle bero på att donatorerna intelängre garanteras anonymitet. Motionärerna understryker attbarnens rätt till vetskap om sitt ursprung inte får kringgås ochatt en utredning om inseminationslagen bör göras som innefattaren undersökning om orsakerna till svårigheterna att finnalämpliga . En sådan utredning bör enligt motionärernaockså lämna förslag om hur donatorerna skall få information ommotiven till inseminationslagens utformning. Sådan informationbör också lämnas till de barnlösa paren och inte minst till denpersonal som arbetar med inseminationer (yrkandena 1 och 2).I förarbetena till inseminationslagen anges vissa frågor,beträffande vilka förutsattes komma att utfärdaföreskrifter eller allmänna råd. har också år1987 utgivit föreskrifter och allmänna råd om inseminationer(SOSFS 1987:6). I föreskrifterna och de allmänna råden, somriktar sig till alla som kommer i kontakt med frågor rörandeofrivillig barnlöshet men naturligtvis främst till personal inomhälso- och sjukvården och , behandlas utförligt demedicinska och juridiska frågor som har samband medinseminationsverksamheten. Stort utrymme ägnas också frågorna omden psyko-sociala utredning som skall föregå engivarinsemination. I anslutning därtill behandlas också barnetsbehov av och rätt till vetskap om sitt ursprung och betydelsenav föräldrarnas attityder i dessa hänseenden.Tillgängliga uppgifter pekar på att det antal barn som efterinseminationslagens tillkomst har fötts eftergivarinseminationer grovt räknat motsvarar endast en tiondel avmotsvarande födslar åren närmast före lagens tillkomst. Det rörsig alltså om en kraftig minskning. Någon entydig slutsats omorsaken till denna utveckling kan nu inte dras. Sannoliktsamverkar flera faktorer. Till den del orsaken till nedgångenskulle bero på brist på till följd av bristfälliginformation om vad som gäller, vill utskottet peka på att det ivart fall för alla dem som i sin yrkesverksamhet kommer ikontakt med barnlösa par finns ett omfattandeinformationsmaterial att tillgå i föreskrifteroch allmänna råd. I sista hand är det dock den enskilde läkarensom har att bedöma vilka informationsåtgärder som är påkallade.Dock är denne därvid beroende av de prioriteringar som görs avsjukvårdshuvudmännen.Vid den tidigare behandlingen av dessa frågor instämdeutskottet i motionärens uppfattning att det är avstörsta betydelse för barnen att veta hur de har kommit tillsamt att de har möjlighet att söka sitt biologiska ursprung. Medden utgångspunkten är det viktigt att det lämnas korrektinformation om skälen bakom inseminationslagens utformning tilldonatorerna, till de barnlösa paren och inte minst till hälso-och sjukvårdens personal. Enligt utskottets mening fanns detanledning att anta att den personal som i sin yrkesverksamhethar kontakt med par som står i begrepp att undergå behandlingmed givarinsemination känner ett ansvar i dessa frågor och attde arbetar attitydpåverkande i frågan om ett kommande barns rätttill vetskap om sitt ursprung. Utskottet framhöll vidare attSocialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd därvid tordekunna ge sjukvårdens personal ett stöd för dess samtal med debarnlösa paren i dessa frågor.På anförda skäl fann utskottet det inte vara påkallat med ettsärskilt tillkännagivande från sida om information ominseminationslagen. Utskottet har -- -- ingenannan uppfattning. När det gäller den kraftiga nedgången avantalet genomförda givarinseminationer har utskottet inhämtatatt den inte är representativ för alla regioner. Det finnssjukhus där verksamheten fungerar utan några större problem medvärvningen av . Detta förhållande torde enligtutskottets mening innebära att utvecklingen i vart fall inteprimärt kan förklaras med de nya förutsättningarna förverksamheten som introducerades genom inseminationslagenstillkomst. Den bristande tillgången på är såledesenligt utskottets mening inte ett problem som kan angripas genomändring i inseminationslagen. Det saknas därför anledning attutreda orsakerna till bristen på inom ramen för enöversyn av lagstiftningen. Utskottet avstyrker med det anfördabifall till motion L407 yrkandena 1 och 2.I motion L407 begärs vidare en uppföljning av hur det gått förbarn som blivit till genom insemination (yrkande 3). Utskottetbehandlade även denna fråga i betänkandet 1992/93:LU4. I detsammanhanget konstaterade utskottet att det i remissvarenframhållits att endast ett fåtal barn har fötts eftergivarinsemination och att det torde vara svårt att få framönskade uppgifter. Därtill kommer att de barn som fötts sedaninseminationslagen trätt i kraft ännu inte har uppnått den åldersom torde vara önskvärd från utvärderingssynpunkt. Med hänsynhärtill ansåg utskottet tiden ännu inte vara mogen för enutvärdering av hur det gått för de barn som blivit till genominsemination efter lagens tillkomst. Utskottet har ingenannan uppfattning i denna fråga och avstyrker bifall till motionL407 yrkande 3.I motion L411 av () begärs en ändring iinseminationslagen så att ensamstående kvinnor och kvinnor somlever i stabila lesbiska förhållanden ges rätt tillinsemination. Motionären framhåller bl.a. att inseminationer,trots det förbud som råder, utförs även på kvinnor som intelever i stabila heterosexuella förhållanden. Det gäller framförallt lesbiska kvinnor, och dessa kvinnor har inte tillgångtill den trygghet som en behandling inom sjukvårdens ram ger.Även i motion L407 begärs att en utredning av inseminationslagenskall innefatta en analys av insemination på kvinnor som intelever i fasta heterosexuella förhållanden (yrkande 4).Motionärerna pekar bl.a. på risken för hiv-smitta i samband medinseminationer som utförs i privat regi. i (m) begär i motion L416 att inseminationslagens regel om attinseminationsbehandling är förbehållen kvinnor som lever istabila heterosexuella relationer skall undanröjas (yrkande 1).Vidare begärs att lagens straffbestämmelse upphävs (yrkande 2).Motionären, som framhåller att de begärda ändringarna enkelt kangöras utan några oförutsedda effekter på andra områden ilagstiftningen, anser att det medför problem att kvinnor somlever ensamstående eller tillsammans med en annan kvinna ärutestängda från inseminationsbehandling under tryggast möjligaomständigheter. Dessa kvinnor är hänvisade till att söka sigandra vägar som är förenade med smittorisker. Motionärenframhåller att alla barn som tillkommer efter insemination harrätt att skapas under tryggast möjliga omständigheter.Utskottet vill erinra om att det under riksdagsbehandlingen avförslaget till inseminationslag väcktes en motion med begäran omatt lagen skulle utformas så att även kvinnor som inte är giftaeller samboende under äktenskapsliknande förhållanden skulle fåmöjlighet till inseminationsbehandling. Motionärerna anförde attdet inte bör göras skillnad mellan olika grupper kvinnor medhänsyn till den samlevnadsform de valt, utan att lagstiftningenbör vara neutral i förhållande till hushålls- ochsamlevnadsförhållanden. I det sammanhanget uttalade utskottetstöd för departementschefens i propositionen redovisadeuppfattning att det inte kan anses som en allmän mänskligrättighet att under alla förhållanden få tillgång tillinsemination utan att verksamheten bör begränsas till de fallsom har medfört att metoden har börjat användas, nämligen föratt avhjälpa ofrivillig barnlöshet hos makar och samboende avmotsatt kön (prop. 1984/85:2 s. 10, bet. LU 10 s. 16). Utskottetframhöll att det måste vara en strävan att så långt som möjligtse till det blivande barnets bästa och att det därvid måstebeaktas att bland barnpsykiatrer och barnpsykologer särskiltbetonas vikten för barnets utveckling av att det har både en faroch en mor.Vid den senaste behandlingen av frågan ansåg utskottet attnågra nya omständigheter som bör föranleda en annan bedömninginte har framkommit, och utskottet vidhöll sitt ovan redovisadeställningstagande. Utskottet gör nu samma bedömning. Det saknassåledes skäl att företa en översyn av inseminationslagen iförevarande hänseende, och utskottet avstyrker därför bifalltill motionerna L411, L407 yrkande 4 och L416.Slutligen begär motionärerna i motion L407 en utredning avfrågan om den rättsliga tryggheten för inseminationsbarn, föddaav ensamstående kvinnor (yrkande 5). Också denna frågabehandlades av utskottet i betänkandet 1992/93:LU4. I detsammanhanget erinrade utskottet om vad juridiskafakultetsstyrelsen vid påpekat i sittremissvar, nämligen att situationen i vårdnadsfrågan är densammanär modern i ett lesbiskt parförhållande avlider som då en legalvårdnadshavare, som lever tillsammans med en person av motsattkön och som inte är barnets far, dör. Någon regel om attstyvföräldern automatiskt skall komma i fråga som legalvårdnadshavare i ett sådant fall finns inte. I stället gälleratt om barnet står under vårdnad av endast en av föräldrarna ochdenna dör, så skall rätten på ansökan av den andra förälderneller på anmälan av socialnämnden anförtro vårdnaden åt denandre föräldern eller, om det är lämpligare, åt en eller tvåsärskilt förordnade förmyndare. Av detta följer att om barnetsfar, spermagivaren, är okänd måste vårdnaden anförtros en ellertvå särskilt förordnade förmyndare. Om den avlidna modernskvinnliga sambo därvid kan komma i fråga skall avgöras medbeaktande av vad som är bäst för barnet. Under hänvisning tilldessa omständigheter avstyrkte utskottet bifall till den begärdautredningen.Inte heller i denna fråga ser utskottet skäl att frångå sintidigare uppfattning. Utskottet avstyrker således bifall äventill motion L407 yrkande 5. beträffande insemination på kvinnor som inte lever istabila heterosexuella förhållandenatt avslår motionerna 1992/93:LU411, 1992/93:LU416och 1992/93:LU407 yrkande 4,men. 1 (v)2. beträffande översyn av inseminationslagen i övrigtatt avslår motion 1992/93:LU407 yrkandena 1, 2, 3,och 5.men. 2 (v)den 12 oktober 1993På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), (), (), BengtHarding (), (), (),(), (nyd), (),(), (), Per ()och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Elisabeth () anför:1. Insemination på kvinnor som inte lever i stabilaheterosexuella förhållandenEnligt inseminationslagen får insemination endast utföras påkvinna som lever i ett stabilt heterosexuellt förhållande. Detär däremot inte straffbart för en ensamstående kvinna att på sigsjälv utföra insemination. Insemination görs också såväl iSverige som utomlands, där insemination inte är omgärdat avsamma regler som här, av ensamstående kvinnor och av kvinnor somlever i ett lesbiskt förhållande. Dessa kvinnor är i dagavskurna från den trygghet som en behandling inom sjukvårdensram erbjuder. Lagen bör därför anpassas till rådandeförhållanden så att den medger insemination inom sjukvården förkvinnor som önskar sådan behandling.Enligt min mening är det vidare ett oavvisligt krav att allabarn som föds efter insemination skall ha samma rätt dels att hatillkommit under medicinskt trygga förhållanden, dels attåtnjuta det rättsliga skydd som inseminationslagen ger. Denrådande inskränkningen i inseminationslagen måste därför även avdetta skäl undanröjas.2. Översyn av inseminationslagen i övrigtTillgängliga uppgifter visar att antalet genomfördagivarinseminationer efter lagens tillkomst ligger på en mycketlåg nivå jämfört med tiden före och att det förekommer storaregionala skillnader. Det är angeläget att orsakerna till dessaoförutsedda effekter klarläggs. Tiden är enligt minmening nu -- sedan lagen har varit i kraft --mogen för en utvärdering av lagen även i andra hänseenden.Särskilt de frågor som tas upp i motion L407 bör behandlas i detsammanhanget.Mot bakgrund av det anförda anser jag att utskottet under mom.1 och 2 borde ha hemställt:1. beträffande insemination på kvinnor som inte lever istabila heterosexuella förhållandenatt med bifall till motionerna 1992/93:LU411,1992/93:LU416 och 1992/93:LU407 yrkande 4 som sin mening gerregeringen till känna vad ovan anförts i denna del,2. beträffande översyn av inseminationslagen i övrigtatt med bifall till motion 1992/93:L407 yrkandena 1,2, 3, och 5 som sin mening ger regeringen till känna vad ovananförts i denna del.