bet · GH01SoU14 · 1993-12-09 00:00:00 — Sjukvårdshuvudmannens tillstyrkan behövs dock inte omläkaren -- med avsikt att bedriva heltidsverksamhet -- övertaren befintlig praktik från en läkare som är ansluten tillförsäkringen och den övertagande läkaren bedriver verksamhetenvidare med i huvudsak oförändrad inriktning. Tillstyrkan behövsinte heller om läkaren nyetablerar sig inom stödområdena 1 eller2 eller vissa angivna glesbygdskommuner. Tillstyrkan behövsslutligen inte för en tillfällig vikarie för läkare som äruppförd på förteckning. I huvudsak motsvarande villkor gällerför en privatpraktiserande sjukgymnast.Det nuvarande systemet infördes för att nå en bättrebehovsbaserad fördelning av både de ekonomiska och personellaresurserna inom sjukvården. Systemet har också för statens delinneburit en kontroll över sjukförsäkringens utgifter för denöppna sjukvården genom att det bestämts enkostnadsram för hur mycket av vårdkostnaderna som försäkringenskall finansiera. Landstingen har fått kontroll övervilka belopp som skall avräknas från statens ersättning genomatt de avgör vilka nya privatläkare och privata sjukgymnastersom skall få etablera sig.Riksdagens principbeslut våren 1993Riksdagen har (prop. 1992/93:150 bil. 4, bet.1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447) godkänt riktlinjerna förändringar i systemet med ersättningar från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen fr.o.m. den 1 januari 1994.Som bakgrund till ändringen angavs att det nyastatsbidragssystemet för bl.a. landstingen har medfört attutrymmet för ersättningarna som utges från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen minskat fr.o.m. år 1993.I prop. 1992/93:150 angavs att för har regeringen föravsikt att föreslå att slopa skatteutjämningsavgiften.Efter denna åtgärd och en reducering med ,som motsvarar den tillfälliga återbetalningen , återståren total utgiftsram på ca att fördelamellan sjukvårdshuvudmännen. Vidare erinrades i propositionen omatt regeringen förelagt ett förslag om nationellthusläkarsystem för vilket sjukvårdshuvudmännen avses fåfinansieringsansvaret och som innebär ett första steg i en frietableringsrätt för läkare samt att en översyn företagits avläkarvårdstaxan med utgångspunkt i att ett system med husläkareinförs över hela landet. Föredragande statsrådet anförde att föratt gå vidare med etableringsfrihet för övrigaprivatpraktiserande läkare krävs system som dels gör det möjligtför sjukvårdshuvudmännen att leva upp till sittplaneringsansvar, dels garanterar de privata vårdgivarna enmöjlighet att driva sin verksamhet på i huvudsak samma villkorsom de offentligt verksamma vårdgivarna. Statsrådet underströkockså att sjukvårdshuvudmännen måste ha en reell möjlighet attkontrollera hälso- och sjukvårdens kostnadsutveckling.Statsrådet ansåg att finansieringsansvaret och därmedadministrationen för de nu försäkringsanslutna läkarna ochsjukgymnasterna borde föras över till sjukvårdshuvudmännen vidingången av och att detta skapar goda förutsättningarför en avveckling av nuvarande etableringsbegränsningar förspecialistläkare . Regeringen skulle senareåterkomma till med ett mer detaljerat förslag om hurförändringarna skall genomföras, om vilken reglering som krävsför detta samt hur en effektiv kostnadskontroll skall kunnaåstadkommas.PropositionenI propositionen läggs nu fram förslag till lagreglering avprivatpraktiserande läkares resp. sjukgymnasters rätt tillersättning från ett av landstingen finansierat och administreratoffentligt ersättningssystem för hälso- och sjukvård i de fallvårdavtal inte har träffats med landstinget.Den nya ordningen innebär att läkare och sjukgymnaster fårrätt till ersättning från enligt de föreslagnalagarna och vissa av regeringen utfärdade taxebestämmelser underförutsättning att vissa krav på kompetens och verksamhet äruppfyllda. För både läkare och sjukgymnaster gäller bl.a. att demåste bedriva verksamheten på heltid, att de inte får ha fyllt70 år samt att de inte får ha anställning i något landstingshälso- och sjukvård.Läkarvårdsersättning lämnas för vård som ges av en läkare iprivat verksamhet med viss angiven specialistkompetens. Försjukgymnastikersättning ställs krav på viss tids tjänstgöringi offentligt finansierad vård. De privatpraktiserande läkare ochsjukgymnaster som är uppförda på förteckning hosförsäkringskassa skall dock utan särskild prövning gå in i detnya systemet.De ersättningsmodeller för läkare och sjukgymnaster som skallgälla för den nya ordningen skall preciseras i av regeringenfastställda nationella taxor med grundnivåer som kan överskridasav . För varje specialitet fastställs ett ekonomiskttak per kalenderår för vissa arvodesgrupper. De nya taxornaskall träda i kraft och skallarvodesbestämmelser motsvarande nuvarande taxor tillämpas.I propositionen anges att en försäkringskassa efteröverenskommelse med sjukvårdshuvudmannen får skötautbetalningarna.Som ett led i reformen föreslår regeringen också attskatteutjämningsavgiften för landstingen avskaffas fr.o.m. år1994.I propositionen föreslås dessutom en förlängning till längstutgången av av viss försöksverksamhet inom tandvården.I propositionen redovisas slutligen en överenskommelse somträffats mellan staten och företrädare för sjukvårdshuvudmännenom vissa ersättningar från sjukförsäkringen m.m. för år 1994.Inom den fastställda ramen har parterna enats om att denallmänna sjukvårdsersättningen för skall uppgå till 700miljoner kronor. Någon avräkning av de ersättningar frånförsäkringen som utbetalts till de privatavårdgivarna skall därvid inte ske.Motioner om införandet av ett nytt systemI motion So22 av m.fl. (s) yrkande 1 yrkasavslag på förslaget om fri etablering av privatpraktiserandevårdgivare. Motionärerna anför att det föreslagnaersättningssystemet innebär mycket omfattande förändringarbeträffande finansieringen av hälso- och sjukvården.Motionärerna anser att förslagen måste övervägas i anslutningtill resultatet av arbetet i HSU 2000, och de motsätter sig attriksdagen tar ställning till en sådan förändring innanutredningen lagt sina förslag. Regeringens förslag om i principfri etablering för privatpraktiserande läkare och sjukgymnasterär oförenliga med kravet på totalkostnadskontroll översjukvårdsutgifterna och på vårdplanering som utgår frånbefolkningens rätt till en god hälso- och sjukvård åt alla pålika villkor. Enligt motionärerna är risken påtaglig attsystemet blir kraftigt kostnadsdrivande somsvårigheterna att bibehålla vissa vårdenheter kan bli stora omen privatläkare etablerar sig inom vårdenhetensupptagningsområde.Även i motion So28 av m.fl. (s) framhållsriskerna för att den fria etableringen måste bekostas genombesparingar inom egen vård. Det kan också bli svårtatt rekrytera vissa typer av specialister till de mindresjukhusen eftersom de hellre etablerar sig privat ibefolkningstäta områden. Motionärerna begär därför avslag påförslaget om fri etablering av privatpraktiserande vårdgivare.Även m.fl. (v) anser i motion So25 att denfria etableringen blir kostnadsdrivande och att risken för enöveretablering är stor. Motionärerna kan inte acceptera attprivata vårdgivare skall få breda ut sig på det allmännasbekostnad utan att det allmänna har möjlighet att säga nej tillöveretablering. Motionärerna begär därför i yrkande 1 avslag påförslaget om fri etableringsrätt för privatpraktiserande läkare.I motion So26 anser () att förslagetskonsekvenser för landstingens möjligheter att utövakostnadskontroll behöver granskas ytterligare. Det gäller ävende regionalpolitiska effekter förslaget kan ge. Motionären begäri yrkande 1 ett tillkännagivande om att frågan ometableringsfrihet för specialistläkare och sjukgymnaster börhänskjutas till och HSU 2000.I motion So20 motsätter sig m.fl. (nyd) attsjukvårdshuvudmännen övertar kostnadsansvaret för ochadministrationen av ersättningar till privatpraktiserande läkareoch sjukgymnaster. Motionärerna framhåller att förslaget innebäratt landstingens makt ökar och befästs, och de anser att det,mot bakgrund av HSU 2000:s utredningsarbete, finns starka skälatt inte låsa fast utvecklingen till landstingsmodellen.Motionärerna är kritiska även mot vissa andra föreslagna villkorför den fria etableringen. De begär i yrkande 1 avslag påförslagen till lag om läkarvårdsersättning och lag omsjukgymnastikersättning och därmed sammanhängande förslag. Debegär vidare i yrkande 3 ett tillkännagivande om att frågan omfri etablering bör överföras till HSU 2000.Utskottets bedömning av det föreslagna systemetDen i motionerna nämnda utredningen 2000 är enparlamentarisk kommitté om hälso- och sjukvårdens finansieringoch organisation, som regeringen tillkallade (dir.1992:30).Kommittén skall lägga fram en analys och bedömning av hälso-och sjukvårdens resursbehov samt hur dessa skall kunnatillgodoses fram inom ramen för en samhällsekonomii balans. Kommittén bör ta ställning till vem som skallfinansiera vården, vem som skall ansvara för att vården blirtillgänglig, i vilka former produktionen bör ske samt hursamhällets kontrollsystem bör vara uppbyggt.Kommitténs ställningstaganden bör utgå från en analys ochvärdering av i första hand tre olika finansierings- ochorganisationsmodeller, som bör arbetas fram och analyseras av entill kommittén knuten expertgrupp. Utgångspunkten för gruppensverksamhet skall vara att hela befolkningen skall kunna erbjudasen god hälso- och sjukvård på lika villkor, oberoende av såvälsjukdomens art eller varaktighet som den vårdsökandes ålder,ekonomi eller bosättningsort. Samtliga modeller skall utgå frånatt finansieringen nästan helt och hållet skall ske med skatter,socialavgifter eller obligatoriska försäkringspremier som tas utefter betalningsförmåga och oberoende av risk för den enskilde.De tre modeller som skall arbetas fram och analyseras avexpertgruppen är: En reformerad landstingsmodell som bygger på dagens system,där och kommunen ansvarar för finansiering ochtillhandahållande av hälso- och sjukvård. Produktionen av hälso-och sjukvården bör i denna modell kunna ske av såväl offentligasom privata producenter på likartade villkor och i konkurrens. En modell med primärvårdsstyrd vård där samtliga hälso- ochsjukvårdens resurser läggs hos primärvården. Den enskilde väljeren husläkare vars ersättning till övervägande del beror på hurmånga som valt honom eller henne som sin husläkare. De resurserhusläkaren tilldelas inkluderar även tänkta kostnader för bl.a.specialist- och slutenvård, som husläkaren vid behov köper frånlämplig vårdgivare. Finansieringen kan ske såväl primärkommunalteller landstingskommunalt som centralt av staten. En modell med obligatorisk sjukvårdsförsäkring som innebäratt resurserna för hälso- och sjukvård samlas hos en eller fleraförsäkringsgivare, varmed landstingens rätt att ta ut skatt förhälso- och sjukvården upphör. Patienter får rätt tillförsäkringen enligt vissa regler för t.ex. diagnos, behandlingm.m. Försäkringen ger ersättning till vårdgivaren i enlighet meden fastställd taxa eller olika former av vårdkontrakt.Expertgruppen bör i denna modell särskilt studera hurkostnadskontroll kan erhållas och kvalitetskontroll kan säkras.Utredningen bör enligt direktiven bedriva sitt arbete så attdet är slutfört senast den 1 mars 1994.Inom de olika riksdagspartierna råder delade meningar omvilken finansieringslösning som bör gälla för sjukvården ochvilka etableringsvillkor som bör gälla för privata vårdgivare.Även inom myndigheter och organisationer på sjukvårds- ochförsäkringsområdet råder delade meningar. Detta är också orsakentill att en parlamentarisk utredning tillsatts för att läggafram förslag om vilken inriktning som bör gälla för framtiden.HSU 2000 skall enligt direktiven avsluta sitt arbete den 1 mars1994. Någon försening av utredningens arbete har inte aviserats.Utskottet konstaterar att propositionens förslag innebär engenomgripande förändring av verksamhetsvillkoren för såvällandstingen som läkare och sjukgymnaster. Genom att införa iprincip fri etablering för läkare och sjukgymnaster inom ramenför en landstingsfinansierad sjukvård rubbas, enligt utskottetsmening, de ekonomiska villkoren och planeringsmöjligheterna förden vård som drivs i landstingens regi. Möjligheterna att frånsamhällets sida påverka den regionala fördelningen avvårdresurserna minskar. kommer den fria etableringenatt med mycket kort varsel kunna förändra förutsättningarna förde redan etablerade läkarna och sjukgymnasterna. Utskottet villvid sidan härav tillägga att förslaget inte heller tillräckligtbeaktar betydelsen av att en väl fungeranderehabiliteringsverksamhet kan bedrivas. T.ex. har läkare somenbart har specialistutbildning inom företagshälsovård intemöjlighet att ansluta sig till det föreslagnaersättningssystemet, något som berörs i motionerna So21, So23,So24 yrkande 1 och So29. Läkare med specialistkompetens iallmänmedicin och examen i ortopedisk medicin får enligtförslaget inte heller ansluta sig.Utskottet anser att effekterna i nu angivna avseenden inte ärmöjliga att överblicka. Vid sidan om en så stor reform som härföreslås skall husläkarreformen genomföras, ocheffekterna blir därmed än mer svårbedömbara.Enligt utskottets mening finns det inga starka skäl som talarför att en förändring redan nu bör ske av finansieringssystemetför och administrationen av ersättningarna till deprivatpraktiserande läkarna och sjukgymnasterna. Utskottet anseratt det skulle vara direkt oansvarigt att genomföra en reform avdenna omfattning som kanske bara skulle vara i kraft något år.Enligt utskottet måste resultatet av den parlamentariskakommitténs arbete avvaktas innan någon större förändring avetableringsregler och finansierings- och administrationsansvargörs. bör därför föreslå att medbifall till motionerna So20 yrkande 1, So25 yrkande 1, So22yrkande 1 och So28 avslår propositionen i denna del. Härmed ärockså motionerna So20 yrkande 3 och So26 yrkande 1 i huvudsaktillgodosedda.Övriga motionsyrkandenDen framtida inriktningen vad gäller finansieringen av hälso-och sjukvården tas upp i flera motioner väckta under denallmänna motionstiden /93. I motion Sf277 av () begärs att HSU 2000 skall få i uppdrag att utreda ettalternativt förslag om en allmän obligatorisk sjukförsäkring, engrundläggande försäkring där ersättningen genom patientens valfördelas på vårdgivare. I motion So460 av ochJohan (nyd) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om attnuvarande ersättningssystem, den s.k. Dagmarreformen, skallavskaffas. I motionen begärs i yrkande 3 också tillkännagivandeom att landstingens monopol inom sjukvården skall upphöra. Imotion Sf234 yrkandena 3, 4 och 7 liksom i motion So248yrkandena 5 och 6 av samma motionärer begärs ocksåtillkännagivanden om en rad riktlinjer för den framtidasjukvårdspolitiken. Enligt motionärerna skallsjukvårdsproduktionen vara producentoberoende genom att ansvaretför produktionen och finansieringen skiljs åt och en nationellsjukförsäkring införs, som garanterar patientens valfrihet ochdirekta inflytande och i vilken ersättningen för sjukvård iprincip följer patienten. Den nationella försäkringen skallfinansieras solidariskt efter ekonomisk förmåga hos individernaoch administreras av eller av privataförsäkringsbolag som verksamhetsmässigt kontrolleras av enoberoende organisation. Landstingens rätt att beskattamedborgarna för sjukvårdsuppgifter skall upphöra.Enligt utskottet bör ställningstagande till dessafrågor anstå i avvaktan på resultatet av arbetet inom HSU 2000.Utskottet utgår därvid från att det förslag tillförsäkringslösning som presenteras i motion Sf277 med hänsyntill den parlamentariska sammansättningen omfattas avutredningens arbete. Motionerna Sf234 yrkandena 3, 4 och 7,Sf277, So248 yrkandena 5 och 6 samt So460 yrkandena 1 och 3 bördärför avstyrkas av socialutskottet.I motion Sf230 av m.fl. (fp) begärstillkännagivande om att även andra grupper av vårdgivare, somexempelvis barnmorskor, legitimerade sjuksköterskor ocharbetsterapeuter skall kunna föras upp på förteckning hosförsäkringskassa, så att de skall kunna arbeta inom ramen förden allmänna försäkringen.Enligt utskottet ryms även denna fråga inom ramen för denpågående översynen av hälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation. Motion Sf230 bör därför lämnas utan åtgärd avriksdagen.I motion Sf242 av och () tarmotionärerna upp frågan om en mer generell ersättningsform försåväl psykoterapi och psykoanalys som annan psykologiskutredning och behandling. Motionären anser att det är nödvändigtatt även utredning och behandling hos legitimerad psykologersätts via . I motion Sf267 av . (s) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om attkostnaderna för psykoterapeutisk behandling bör ersättas genomdet allmänna försäkringssystemet. Motionärerna begär vidare iyrkande 2 en utredning av frågan om behovet av psykoterapeutiskbehandling och kostnaderna för denna.Riksdagen har under en följd av år avslagit motioner med dennainriktning på förslag av utskottet, senast i betänkande1993/94:SfU4. Utskottet hänvisade i detta betänkande bl.a. tillatt i sitt slutbetänkande Välfärd ochvalfrihet (SOU 1992:73) funnit att de nuvarande villkoren föratt få tillgång till psykoterapi inte är acceptabla. Utredningenframhåller att denna behandlingsform måste jämställas med andrasjukvårdande behandlingar. Utredningen föreslår att frågan lösesi två steg. På kortare sikt skall legitimerade psykoterapeuter,även sådana som inte är läkare, efter ansökan förtecknas hosförsäkringskassan som enskilda vårdgivare. I ett längreperspektiv föreslår utredningen att psykoterapins finansieringskall anpassas till de beslut som kan väntas fatta medanledning av förslag från HSU 2000. Utskottet ansåg attberedningen av förslag borde avvaktas.Utskottet erinrade också om att regeringen ochsjukvårdshuvudmännen i överenskommelsen för beslutat omen betydligt höjd ersättning för psykoterapeutisk behandling.Ersättningen har höjts från högst år 1993till högst år 1994.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning. Socialutskottetbör därför avstyrka bifall till motionerna Sf242 och Sf267.I en motion väckt under den allmänna motionstiden, Sf201 avHugo Hegeland (m), anges att Specialisttaxeutredningenföreslagit att läkare skall föras av försäkringskassansförteckning . Motionären anser att börbesluta att någon bestämd åldersgräns för läkare som driversamhällsfinansierad verksamhet inte skall finnas.Utskottet konstaterar att det i nuvarande ersättningssysteminte finns någon övre åldersgräns för när läkaren inte får varauppförd på förteckning. Något uttalande frånriksdagens sida är med hänsyn till utskottets ställningstagandetill propositionen därför inte påkallat, och motion Sf201 böravstyrkas.I motion Sf236 anför () att nuvarandesekretessbestämmelser hindrar försäkringskassorna från attgranska de journaler som ligger till grund för de privatavårdgivarnas debiteringar. Motionären anser att det är rimligtatt får möjligheter att granska underlaget,och han begär ett tillkännagivande härom.Specialisttaxeutredningen har i sitt betänkande Arvoden förvård hos privatpraktiserande läkare (1992:118) föreslagitatt skall få författningsenlig rätt att idetta syfte ta del av de försäkringsanslutna läkarnaspatientjournaler.Utskottet har ovan föreslagit att socialutskottet avstyrkerbifall till regeringens förslag om ett nytt system. Utskottetutgår därför från att beredningen av Specialisttaxeutredningensförslag fortsätter. Något uttalande från sida börinte göras, och socialutskottet bör avstyrka bifall till motionSf236.I motion So25 anför m.fl. (v) att det snarastbör tillsättas en utredning med uppdrag att se över de totalakostnaderna, även på nivå, för människor med olikafunktionshinder. Enligt motionärerna behövs enmerkostnadsersättning där de olika högkostnadsskyddens summorinräknas i underlaget, som skall knytas till en viss procentsatsav basbeloppet. En sådan merkostnadsersättning skulle ge störretrygghet för den enskilde och vara billig att administrera.Motionärerna begär i yrkande 3 att hos regeringenbegär ett sådant samlat högkostnadsskydd.Riksdagen har avslagit en liknande motion påförslag av utskottet i betänkande 1993/94:SfU4. Utskottetanförde därvid att (S 1990:04) har hafttill uppgift att överväga och lämna förslag till de förändringari förmånssystemet inom socialförsäkringen som är påkallade föratt uppnå bättre rättvisa mellan olika grupper av försäkrade somhar betydande kostnader för läkemedel, förbrukningsartiklar,vård och annan behandling samt resor till följd av sjukdom ellerhandikapp. I kommitténs betänkande Merkostnader vid sjukdom ochhandikapp (SOU 1992:129) redovisas bl.a. system för skydd mothöga sjukresekostnader, prisnedsättning av speciallivsmedel, enlägre nivå av handikappersättning samt alternativa förslag om dekostnadsfria läkemedlen och förbrukningsartiklarna. Betänkandethar remissbehandlats och bereds nu i regeringskansliet.Utskottet ansåg att beredningen av Merkostnadskommitténsbetänkande borde avvaktas. Utskottet nämnde att frågan ävenligger inom ramen för den tidigare nämnda utredningen om hälso-och sjukvårdens finansiering och organisation, HSU 2000.Utskottet anser att bör vidhålla sin inställning.Socialutskottet bör därför avstyrka bifall till motion So25yrkande 3.Propositionen i övrigtUtskottet har inget att erinra mot att den i propositionenredovisade försöksverksamheten inom tandvården får fortsättatill utgången av . Utskottet anser att socialutskottetbör tillstyrka regeringens förslag härom.Lagtekniska synpunkterUtskottet vill, oavsett ovanstående ställningstagande tillförslagen, även framföra följande lagtekniska synpunkter.Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring (lagförslag 2.3):Såväl nuvarande som föreslagen lydelse av 2 kap. 10 § böranpassas till att senaste lydelse är SFS 1991:421. Utskottetvill föreslå en redaktionell ändring i lagrummetssista stycke genom att hänvisning inte längre sker till 12 b §som upphört att gälla vid utgången av (se SFS1993:50).Vidare konstaterar utskottet att ändringarna i övrigt innebäratt en redare enligt 2 kap. 7 § inte längre fårersättning från för en vårdkostnaderhos privatpraktiserande läkare eller sjukgymnast. Genom tidigareändringar i bl.a. 2 kap. 2 § (SFS 1993:589) kommer detsamma attgälla för besök hos såväl privat som offentliganställdhusläkare.Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:590) om ändring ilagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.(lagförslag 2.9):Lagen 1993:590 träder i kraft utan någrasärskilda övergångsbestämmelser. För att patientavgifter förvård som lämnats av en försäkringsanslutenprivatpraktiserande läkare eller sjukgymnast fortfarande skallinräknas i högkostnadsskyddet föreslår utskottet att en ändringäven görs i ikraftträdandebestämmelsen till lagen 1993:590.Utskottet föreslår följande tillägg som övergångsbestämmelse:För kostnadsbefrielse enligt 7 § får även beaktas patientavgiftför läkarvård eller annan sjukvårdande behandling som avses i 2kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, i lagrummetslydelse före den 1 januari 1994.Stockholm den 30 november 1993På socialförsäkringsutskottets vägnarGullan LindbladI beslutet har deltagit: (), MargitGennser (m), (), (), (), (), (), PontusWiklund (kds), (nyd), (), Gustafvon (m), (), (), WidarAndersson (s) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.Avvikande meningGullan (), (), (),(), (), ()och () anser att den del avsocialförsäkringsutskottets yttrande i avsnittet Utskottetsbedömning av det föreslagna systemet som börjar med "Inom de"och slutar med "huvudsak tillgodosedda." bort ha följandelydelse:Regeringen lägger i propositionen fram lagförslag som innebäratt ansvaret för finansieringen och administrationen aversättningar till privatpraktiserande läkare och sjukgymnasteröverförs från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen den 1januari 1994. Regeringen avser emellertid att återkomma tillriksdagen med en uppföljning och bedömning av reformen i sambandmed att regeringen tar ställning till det slutbetänkande HSU2000 kommer att avlämna.