bet · GH01SoU14 · 1993-12-09 00:00:00 — Detfinns därmed inte någon begränsande faktor som tillgodosereffektivitet och nytta. Enligt motionären är det inte försumbarakostnader det är fråga om. Ett mera direkt samband bör därförskapas mellan beställare och ekonomiskt ansvarig. I motion1993/94:So22 av m.fl. (s) framförs ettliknande resonemang (yrkande 2 delvis) om att förslaget idenna del innebär en avsevärd konkurrensfördel för deprivatpraktiserande vårdgivarna.Utskottets bedömningVad först gäller frågan om taxekonstruktionen tillstyrkerutskottet regeringens förslag till 15--17 §§.Utskottet anser emellertid att regeringen vid övervägandenakring den kommande taxan () bör behålla möjlighetenatt hembesök ersätts särskilt. Utskottet vill peka på bl.a.följande. På många orter är enda möjligheten för en patient ihemsjukvården att få träffa en specialistläkare genom att sökapå sjukhusets akutmottagning. Hembesök av en specialistläkarekan därför avlasta den specialiserade sjukhusvården och medföraen effektivisering. Telefonkonsultationer bör också ersättassärskilt.Slutligen vill utskottet uppmärksamma att frågan om arvodetsnivå för en specialistläkare som arbetar inom de geografiskaområden som nämns i 20 § kan behöva klarläggas. En sådan läkaretar nämligen ofta emot patienter och undersöker och behandlardessa för sådant som ligger utanför specialiteten. För sådanainsatser bör läkaren få tillämpa normalarvode.Utskottet avstyrker med det anförda motionerna So20 (nyd)yrkande 4 och So24 (m) yrkande 5.Vad härefter gäller förslaget i motion So27 (c) om ett rakaresamband mellan beställaren och den ekonomiskt ansvarige förvården och invändningen i motion So22 (s) (yrkande 2 delvis) omatt förslaget i denna del innebär en avsevärd konkurrensfördelför de privatpraktiserande vårdgivarna delar utskottetbedömningen i propositionen att det finns anledning att övervägaen annan ordning än den föreslagna men att frågan måste beredasytterligare inom . Utskottet, som instämmer ivad minoriteten i socialförsäkringsutskottet anfört nämligen attifrågavarande undersökningar kan vara mycket kostsamma, anseratt det är nödvändigt att det i vart fall inom ett och sammalandsting gäller likvärdiga regler för privatpraktiserandespecialistläkare och offentliganställda läkare. Det bör ankommapå regeringen att utforma förslag i detta avseende och återkommatill . Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen tillkänna med anledning av motionerna So22 (s) (yrkande 2 delvis)och So27 (c) yrkande 1.Utbetalning av läkarvårdsersättning m.m. (19 §)I specialmotiveringen till 19 § sägs i propositionen attdet i princip är läkarens sak att visa att det finns grund förersättningsanspråket. Om en läkare har fått läkarvårdsersättningmed för högt belopp får återkräva det felaktigtutbetalda beloppet. I stället för återkrav har landstingetmöjlighet att avräkna beloppet mot läkarens fordran påytterligare ersättning, dvs. Om en läkare trotspåminnelse vid upprepade tillfällen eller annars i väsentligutsträckning begär läkarvårdsersättning med för höga beloppeller på annat felaktigt sätt, får sätta ned densamlade läkarvårdsersättningen som begärs tillskäligt belopp. Om läkaren inte godtar ståndpunktanges att tvisten får avgöras av allmän domstol.I motion 1993/94:So24 av () begärsett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförtsom sanktioner och processordningen (yrkande 2). Motionärenanför att förslaget ger sjukvårdshuvudmannen en stark ställningpå den enskilde läkarens bekostnad såväl vad gäller rätten atthålla inne läkarvårdsersättning som formen för en eventuellprocess. Förslagen bör omarbetas, enligt motionären.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet tillstyrker förslaget till 19 § och avstyrker motionSo24 (m) yrkande 2.Utskottet har tidigare föreslagit att försäkringskassanobligatoriskt skall administrera utbetalningarna avläkarvårdsersättningen. Däri ligger bl.a. att kassan kanåterkräva belopp som felaktigt har utbetalats och även avräknabeloppet från annan fordran från läkaren påläkarvårdsersättning. Det kan, enligt utskottet, bl.a. medanledning av de farhågor som framförs i motion So24 finnasanledning för regeringen och övriga berörda att följatillämpningen av bestämmelsen.Patientavgifter m.m. (22--25 §§)PropositionenFör vård hos en privatläkare med läkarvårdsersättning föreslåsatt patienten skall, om inte annat är föreskrivet, betala enavgift som är högst en och en halv gång patientavgiften hos enhusläkare. Avgiften föreslås omfattas av bestämmelserna omhögkostnadsskydd för öppen sjukvård och läkemedel. För vård hosen läkare som inte har förhöjd ersättning från med 5eller föreslås dock att patientavgiften får vara högst 75 %högre än hos en husläkare.Bestämmelserna om resekostnadsersättning vid sjukresorföreslås gälla vid besök hos privatpraktiserande läkare som harrätt till läkarvårdsersättning genom det av sjukvårdshuvudmännenadministrerade ersättningssystemet.Regeringen avser att återkomma med förslag om ändring i 7 §lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. medinnebörd att högre avgift än den som gäller hos patientenshusläkare inte får tillgodoräknas vid kvalificering förhögkostnadsskydd.MotionenI motion 1993/94:So25 av m.fl. (v)hemställs att beslutar om att samma patienttaxa skallgälla även om patienten går till en läkare som etablerat sigefter (yrkande 2).I yrkande 3 i samma motion begärs att hosregeringen begär ett samlat högkostnadsskydd enligt vad imotionen anförts om rimliga sjukvårdskostnader för handikappade,gamla och sjuka. Motionärerna anser att en utredning börtillsättas med uppdrag att se över de totala kostnaderna förmänniskor med olika funktionshinder.Tidigare behandlingFrågan om ett samlat högkostnadsskydd m.m. har nyligenbehandlats av såväl socialutskottet somsocialförsäkringsutskottet. anförde bl.a.följande i sitt av godkända betänkande1993/94:SoU7 (s. 17 f.).När det gäller effekterna av patientavgifterna har HSU 2000 iuppdrag att analysera patientavgifternas roll inom hälso- ochsjukvården: som finansieringskälla, som styrinstrument ochavgifternas fördelningspolitiska betydelse. Förhöjda avgiftermåste enligt direktiven kombineras med ett effektivthögkostnadsskydd. Även har att beaktaavgifternas effekter som prioriteringsinstrument. I samband meduppföljningen av Ädelreformen har uppmärksammatskillnader i uttag av avgifter mellan olika kommuner. Fråganföljs upp inom och en rapport kommer attpresenteras . Regeringen kommer atttillsätta en särskild utredning beträffande effekterna avavgifterna inom handikappomsorgen. Utskottet anser attresultatet av dessa utredningar och av den pågående översynenbör avvaktas innan överväger att ta något initiativ idessa frågor.Motionen avstyrktes.I betänkande 1993/94:SfU4behandlas motionsyrkanden liknande yrkande 3 i So25. Ibetänkandet anförs bl.a. följande. (s. 12)(S 1990:04) har haft till uppgift attöverväga och lämna förslag till de förändringar iförmånssystemet inom socialförsäkringen som är påkallade för attuppnå bättre rättvisa mellan olika grupper av försäkrade som harbetydande kostnader för läkemedel, förbrukningsartiklar, vårdoch annan behandling samt resor till följd av sjukdom ellerhandikapp. I kommitténs betänkande Merkostnader vid sjukdom ochhandikapp (SOU 1992:129) redovisas bl.a. system för skydd mothöga sjukresekostnader, prisnedsättning av speciallivsmedel, enlägre nivå av handikappersättning samt alternativa förslag om dekostnadsfria läkemedlen och förbrukningsartiklarna. Betänkandethar remissbehandlats och bereds i regeringskansliet.Utskottet anser att beredningen av Merkostnadskommitténsbetänkande bör avvaktas. Utskottet vill nämna att frågan ävenligger inom ramen för den tidigare nämnda utredningen om hälso-och sjukvårdens finansiering och organisation, HSU 2000.-- -- --På grund av det anförda föreslogs att motionerna inte börföranleda någon åtgärd av . följde utskottet.Socialförsäkringsutskottets bedömningSocialförsäkringsutskottet konstaterar att heltnyligen har avslagit en liknande motion på förslag av utskottetoch anser att bör vidhålla sin inställning ochavstyrker bifall till motion So25 yrkande 3.Socialutskottets bedömningUtskottet delar inställningen i propositionen att läkare sominte har rätt till förhöjd ersättning enligt 20 eller 21 § skallha rätt att ta ut patientavgift med högre belopp eller avpatientavgiften hos husläkarna i . Motion So25 (v)yrkande 2 avstyrks därför. Utskottet tillstyrker förslaget till23 §.Vad härefter gäller yrkande 3 i motion So25 (v) om ett samlathögkostnadsskydd, instämmer utskottet isocialförsäkringsutskottets bedömning och avstyrkermotionsyrkandet.RemisstvångI två motioner framförs krav på remisstvång för privatläkarenämligen i motionerna 1993/94:So26 av ()(yrkande 2) och 1993/94:So27 av () (yrkande2). Motionärerna anser, mot bakgrund av den resursknapphet somfinns och som kräver kostnadseffektivitet, att det ärnödvändigt att finna en möjlighet för landstingen att kunnaställa samma krav på remiss för besök hos privatpraktiker som iden egna öppna läkarverksamheten. Motionärerna anför att fleralandsting har infört remisstvång till sina egnaspecialistläkare på öppenvårdsmottagningarna. Avkonkurrensneutralitetsskäl är det nödvändigt att förslagetkompletteras, enligt motionärerna. Förslaget öppnar möjlighetenför patienter att gå förbi den vårdprioritering som ettlandsting kan behöva göra för att tillgodose en allsidig ochrättvis vård, heter det.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet ställer sig inte bakom förslagen om införande avremisstvång i motionerna So26 (c) yrkande 2 och So27 (c) yrkande2. Motionerna avstyrks.Skyldighet för privatpraktiker att medverka i den offentligavårdenI motion 1993/94:So27 av () begärs etttillkännagivande om möjligheterna till lagstiftning angåendemedverkan för privatpraktiker i den offentliga vården (yrkande3). Motionären anser att , för att klara den totalaresursramen, kan tvingas säga upp specialistkompetent personalvarvid t.ex. jourverksamheten hotas. För små länsdelssjukhus kanredan ett litet privatläkartillskott utgöra ett hot. Motionärenser lagstiftning om skyldighet för nytillträdandeprivatpraktiker att delta i jourverksamhet och annatsäkerhetsarbete inom länsdelssjukhusets ram som en lösning påproblemet.Utskottet gör följande bedömning.Med hänvisning till utskottets ställningstaganden i övrigtavstyrks motion So27 (c) yrkande 3.Uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring (26 §)PropositionenRegeringen föreslår att den privatläkare som erhållerersättning från skall lämna en årligverksamhetsredovisning till och sinsjukvårdshuvudman.Socialstyrelsens regionala enheter bör göra uppföljningartillsammans med , varvid en sammanvägning avekonomiska och medicinska bedömningar kan ske. Uppgifter börfinnas som gör det möjligt att bedöma prestationer, effekter ochkostnader. En uppföljning skall också ske på nationell nivå påbasis av enhetliga avidentifierade uppgifter. I propositionensägs att , Spri och företrädare försjukvårdshuvudmännen i samarbete med berörda yrkesgrupper börutarbeta metoder för att följa upp och utvärdera den verksamhetsom bedrivs av specialister i öppen hälso- och sjukvård ochsjukgymnaster.Regeringen har för avsikt att ge ett uppdrag tillSocialstyrelsen att i samråd med följa uppoch utvärdera de förändringar som föreslås. Uppföljningen börsärskilt ägnas åt reformens effekter vad gäller hälso- ochsjukvårdens struktur och kostnader.MotionI motion 1993/94:So19 av och (båda kds) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vadi motionen anförts om ett system för ackreditering och medicinskrevision. Motionärerna anför att en väsentligt ökad möjlighettill kvalitetssäkring och kostnadskontroll kan erhållas genominförande av ett obligatoriskt ackrediteringssystem med därtillkopplad medicinsk revision. Motionärerna anför vidare attackreditering kan innebära att vissa definierade krav ställs påresurser -- exempelvis lokaler, personal, teknisk utrustning --för att en viss typ av verksamhet skall få bedrivas. Medicinskrevision innebär bland annat återkommande kontroller av attläkaren bedriver sin verksamhet med god kvalitet och på ettetiskt riktigt sätt. Enligt motionärerna skulle läkarnasspecialistföreningar kunna få en aktiv roll. Den närmareorganisationen och utformningen, liksom sanktionsmöjligheterna,bör enligt motionärerna utredas skyndsamt.Tidigare behandlingI betänkandet 1993/94:SoU7 behandlade utskottet nyligenmotionsyrkanden om kvalitetssäkring och kvalitetskontroll inomvården. I betänkandet påpekades bl.a. att frågorna bereds inomPrioriteringsutredningen respektive HSU 2000. Vidare redovisadesatt beslutat föreskrifter på området(SOSFS 1993:9). (För en fullständig redovisning hänvisas tillbetänkandet s. 9--18. )Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att i direktiven till HSU 2000 sägs attavgörande för en god hälso- och sjukvård är att kvaliteten ivården kan säkerställas. Kommittén skall särskilt behandla hurkvalitetssäkringen skall ske. Utskottet anser att de närmareställningstagandena till frågan om uppföljning, utvärdering ochkvalitetssäkring också när det gäller verksamheten enligt dennalag bör göras i samband med ställningstagandena till den översynav hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation som görsav utredningen. Utskottet anser att regeringens kommande förslagbör avvaktas innan tar något initiativ i dessa frågor.Utskottet avstyrker därför motion So19 (kds).Utskottet föreslår mot bakgrund av det pågåendeutredningsarbetet en viss justering av förslaget till 26 §.Uppgifter om mottagningens medicintekniska utrustning behöver,enligt utskottet, inte särskilt redovisas av läkaren.Socialstyrelsen som tillsynsmyndighet har möjlighet att infordranödvändig information. Förslaget till 26 § i lagen bör antas medden ändring som framgår av bilaga 2.Lagförslaget i övrigt samt övergångsbestämmelsernaUtskottet tillstyrker i övrigt förslaget till lag omläkarvårdsersättning.Punkt 5 i övergångsbestämmelserna bör utgå som en följd avutskottets ställningstagande till 9 §. Detta leder i sin turtill redaktionella ändringar i punkterna 4 och 6--8. Med denjustering av bestämmelserna som framgår av bilaga 2tillstyrker utskottet utformningen av övergångsbestämmelserna.Förslaget till lag om ersättning för sjukgymnastikDe grundläggande villkoren för privatpraktiserandesjukgymnasters rätt till sjukgymnastikersättning föreslås ipropositionen bli reglerade i en särskild lag. Lagen ansluter iallt väsentligt till vad som föreslås gälla förprivatpraktiserande läkare. En nationell grundtaxa föreslåssåledes för privatpraktiserande sjukgymnaster som ansluts tilllandstingens ersättningssystem.I tre motioner yrkas avslag på förslaget till lag omersättning för sjukgymnastik och följdändringar, nämligenmotionerna 1993/94:So22 av m.fl. (s) yrkande 1delvis, 1993/94:So28 av m.fl. (s) delvisoch 1993/94:So20 av m.fl. (nyd) yrkande 1delvis.Utskottets bedömningUtskottet som i huvudsak är positivt till förslaget till lagom ersättning för sjukgymnastik avstyrker motionerna1993/94:So20 (nyd) yrkande 1 delvis, 1993/94:So22 (s) yrkande 1delvis, 1993/94:So26 yrkande 1 delvis och 1993/94:So28 (s)delvis.I de föreslagna bestämmelserna 4, 6, 9, 11, 12 och 25 §§ samti övergångsbestämmelserna i lagen föreslås samma ändringar som imotsvarande bestämmelser i förslaget till lag omläkarvårdsersättning. Paragrafernas föreslagna ordalydelseframgår av bilaga 3.I övrigt tillstyrker utskottet förslaget till lag omersättning för sjukgymnastik.Övriga lagförslagRegeringen har i propositionen föreslagit attförutom de tidigare behandlade förslagen till lag omläkarvårdsersättning och lag om ersättning för sjukgymnastikanta förslagen till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, lag om ändring i lagen (1993:743) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, lag om ändring i lagen(1968:430) om mervärdeskatt, lag om ändring i lagen (1974:525)om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m.m.,lag om upphävande av lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift,lag om ändring i smittskyddslagen (1988:1472), lag om ändring ilagen (1993:590) om ändring i lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m. och lag om ändring i lagen (1993:591)om ändring i lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vidsjukresor.Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkringFörslaget till ändring i 2 kap. 10 § andra stycket bygger somsocialförsäkringsutskottet påpekat på en tidigare lydelse avbestämmelsen än den gällande. I tredje stycket bör dessutomhänvisningen till 12 b § utgå eftersom bestämmelsen upphört attgälla. Förslaget bör därför ändras på det sätt som framgår avbilaga 4. I övrigt tillstyrker utskottet lagförslaget.Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:743) om ändring ilagen (1962:381) om allmän försäkringUtskottet tillstyrker lagförslaget med en redaktionell ändringi 2 kap. 6 § första stycket.Socialförsäkringsutskottet har i bilaga till sitt yttrandetill socialutskottet framfört en del lagtekniska synpunkter.Socialförsäkringsutskottet konstaterar bl.a. att ändringarna ilagen (1962:381) om allmän försäkring innebär att en redareenligt 2 kap. 7 § /94 inte längre fårersättning från för en vårdkostnaderhos privatpraktiserande läkare eller sjukgymnast. Genom tidigareändringar i bl.a. 2 kap. 2 § (SFS 1993:589) kommer detsamma attgälla för besök hos såväl privat som offentliganställdhusläkare.Socialutskottet utgår ifrån att regeringen uppmärksammar dettaoch om det behövs återkommer i lämpligt sammanhang.Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:590) om ändring ilagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.I lagen bör som framhållits av socialförsäkringsutskottetinföras en övergångsbestämmelse av följande lydelse:För kostnadsbefrielse enligt 7 § får även beaktaspatientavgift för läkarvård eller annan sjukvårdande behandlingsom avses i 2 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, ilagrummets lydelse före den 1 januari 1994.Lagens ingress bör också ändras som en följd härav. I övrigttillstyrker utskottet förslaget.Förslagen till lag om ändring i lagen (1968:430) ommervärdeskatt, lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättningför viss födelsekontrollerande verksamhet m.m., lag omupphävande av lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift och lagom ändring i smittskyddslagen (1988:1472)Utskottet tillstyrker lagförslagen.Förslag till lag om ändring i lagen (1993:591) om ändring ilagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresorUtskottet tillstyrker förslaget med en redaktionell ändring i1 § första stycket 3.Sekretesslagen (1980:100)Under ärendets beredning har det framstått ett klart behov aven komplettering av 7 kap. 7 § sekretesslagen. Enligt förstastycket i lagrummets nuvarande lydelse gäller sekretess hosbl.a. allmän försäkringskassa i ärende enligt lagstiftningen omallmän försäkring eller arbetsskadeförsäkring eller om annanjämförbar ekonomisk förmån för enskild, för uppgift om någonshälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det kanantas att den som uppgiften rör eller någon honom närståendelider men om uppgiften röjs.Till utgör bestämmelsen i 2 kap. 5 § lagenom allmän försäkring utgångspunkt för de utbetalningar avarvoden som gör till bl.a. läkare ochsjukgymnaster. Sekretess gäller därmed med stöd av 7 kap. 7 §sekretesslagen hos för de uppgifter ompatienter och vårdåtgärder m.m. som kan vara av känslig natur.Utskottet anser att med den reglering som föreslås medlagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning försjukgymnastik frångås den koppling till lagen om allmänförsäkring som finns till . Uppgifter ompatienter och vårdåtgärder m.m. blir därmed enligt utskottetsmening inte längre sekretesskyddade hos försäkringskassa. Motbakgrund härav föreslår utskottet att lagrummet kompletteras ienlighet med utskottets förslag i bilaga 6.Motioner om den framtida inriktningen vad gällerfinansieringen av hälso- och sjukvården m.m.Den framtida inriktningen vad gäller finansieringen av hälso-och sjukvården tas upp i flera motioner väckta under denallmänna motionstiden /93 och överlämnade frånsocialförsäkringsutskottet. I motion 1992/93:Sf277 av BertilPersson (m) begärs att HSU 2000 skall få i uppdrag att utredaett alternativt förslag om en allmän obligatorisksjukförsäkring, en grundläggande försäkring där ersättningengenom patientens val fördelas på vårdgivare. I motion1992/93:So460 av och (nyd)yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att nuvarandeersättningssystem, den s.k. Dagmarreformen, skall avskaffas. Imotionen begärs i yrkande 3 också ett tillkännagivande omatt landstingens monopol inom sjukvården skall upphöra. Imotion 1992/93:Sf234 yrkandena 3, 4 och 7 liksom i motion1992/93:So248 yrkandena 5 och 6 av samma motionärer begärsockså tillkännagivanden om en rad riktlinjer för den framtidasjukvårdspolitiken. Enligt motionärerna skallsjukvårdsproduktionen vara producentberoende genom att ansvaretför produktionen och finansieringen skiljs åt och en nationellsjukförsäkring införs, som garanterar patientens valfrihet ochdirekta inflytande och i vilken ersättningen för sjukvård iprincip följer patienten. Den nationella försäkringen skallfinansieras solidariskt efter ekonomisk förmåga hos individernaoch administreras av eller av privataförsäkringsbolag som verksamhetsmässigt kontrolleras avSocialstyrelsen. Landstingens rätt att beskatta medborgarna försjukvårdsuppgifter skall upphöra.Socialförsäkringsutskottets bedömningEnligt socialförsäkringsutskottets mening bör riksdagensställningstagande till de frågor som berörs i dessa motioneranstå i avvaktan på resultatet av arbetet inom HSU 2000.Socialförsäkringsutskottet utgår därvid från att det förslagtill försäkringslösning som presenteras i motion Sf277 medhänsyn till den parlamentariska sammansättningen omfattas avutredningens arbete. Motionerna bör därför, enligtsocialförsäkringsutskottet, avstyrkas av socialutskottet.Socialutskottets bedömningSocialutskottet delar socialförsäkringsutskottets inställningoch avstyrker därmed motionerna Sf234 (nyd) yrkandena 3, 4 och7, So248 (nyd) yrkandena 5 och 6, Sf277 (m) samt So460 (nyd)yrkandena 1 och 3.Motioner om privata vårdgivares anslutning till försäkringenFlera motioner väckta under den allmänna motionstiden /93och överlämnade från socialförsäkringsutskottet rör privatavårdgivares anslutning till försäkringen.I motion Sf230 av m.fl. (fp) begärstillkännagivande om att även andra grupper av vårdgivare änprivatpraktiserande läkare och sjukgymnaster som exempelvisbarnmorskor, legitimerade sjuksköterskor och arbetsterapeuterskall kunna föras upp på förteckningen hos , såatt de skall kunna arbeta inom ramen för den allmännaförsäkringen.I motion Sf242 av och ()tar motionärerna upp frågan om en mer generell ersättningsformför såväl psykoterapi och psykoanalys som annan psykologiskutredning och behandling. Motionärerna anser att det ärnödvändigt att även utredning och behandling hos legitimeradpsykolog ersätts via . I motion Sf267 avOskar m.fl. (s) begärs i yrkande 1 etttillkännagivande om att kostnaderna för psykoterapeutiskbehandling bör ersättas genom det allmänna försäkringssystemet.Motionärerna begär i yrkande 2 en utredning av frågan ombehovet av psykoterapeutisk behandling och kostnaderna fördenna.Socialförsäkringsutskottets bedömningEnligt socialförsäkringsutskottet ryms även frågan om privatavårdgivares anslutning till försäkringen inom ramen för denpågående översynen av hälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation. Motion Sf230 (fp) bör därför lämnas utan åtgärd avriksdagen.När det gäller frågan om mer generell ersättningsform förpsykoterapi m.m. anför socialförsäkringsutskottet att riksdagenunder en följd av år har avslagit motioner med denna inriktningpå förslag av utskottet, senast i betänkande 1993/94:SfU4.Utskottet hänvisade i detta betänkande bl.a. till attPsykiatriutredningen i sitt slutbetänkande Välfärd och valfrihet(SOU 1992:73) funnit att de nuvarande villkoren för att fåtillgång till psykoterapi inte är acceptabla.