bet · GG01FiU30 · 1993-05-27 00:00:00 — Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (mom. 2), , , Per , , och (allas) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 56 börjar med rubrikenoch på s. 63 slutar med "yrkande 1" bort haföljande lydelse:Sverige i krisSverige genomlever den värsta krisen . kommer att bli som den totala produktionen minskar. Trots exportframgångarnafortsätter minskningen av vår samlade produktion. Enligt regeringens egnabedömningar kommer att ha ett gap mellan möjlig och faktiskproduktion på inte , dvs. ca 130miljarderkronor eller 30000kr per arbetande invånare. Andra beräkningar visar att BNP-gapet snarare uppgårtill 11--12%.Som en följd av detta kommer den totala arbetslösheten att ligga kvar på enför svenska förhållanden dramatiskt hög nivå. Regeringen räknar inte heller medatt dess politik skall leda till någon avgörande förbättring under resten av1990-talet. Den totala arbetslösheten beräknas nämligen fortfarandeuppgå till , dvs. mer än en halv miljon människor i yrkesaktiv ålder.Den svaga produktionsökningen och den höga arbetslösheten får konsekvenserför de offentliga finanserna, som kommer att visa stora underskott med snabbtstigande statsskuld och räntebörda som följd. Tre fjärdedelar av underskottet istatens finanser orsakas av nedgången i sysselsättningen i näringslivet.Utskottet vill kraftigt understryka att ekonomiska läge just nu ärmycket farligt. Enligt prognosen i den reviderade nationalbudgeten minskarköpkraften och kommer totalt av arbetskraften attstå utanför arbetsmarknaden. Risken är överhängande att konjunkturnedgången gåröver i ett permanent massarbetslöshetstillstånd som vi vet att knappast någotland lyckats klara sig ur i modern tid.Strukturproblem eller efterfrågekris?I den reviderade finansplanen hävdas att det är strukturproblem som liggerbakom den kraftiga försämringen av svensk ekonomi.Utskottet vill här erinra om att strukturfrågorna stod i centrum för denekonomiska debatten både i och i andra länder. En radåtgärder vidtogs också. Genomförandet av skattereformen, avregleringen avjordbrukspolitiken, den nya trafikpolitiken och infrastruktursatsningarna ärexempel på konkreta åtgärder som genomfördes av den socialdemokratiskaregeringen i slutet av 1980-talet.Att , liksom en rad andra länder, haft strukturproblem -- varav en delredan åtgärdats -- kan emellertid inte på något rimligt sätt förklara dennuvarande krisen med massarbetslöshet och depression.I stället för långsiktiga och gradvis verkande strukturfel är det i ställeten plötslig och våldsam destabilisering av den svenska ekonomin som åstadkommitden dramatiska fördjupningen av lågkonjunkturen i . Huvudorsaken tilldagens kris står att finna i de extrema svängningar som ägt rum i sparandet iden svenska ekonomin . Det är enligt utskottets mening allvarligtatt regeringen inte vill inse att det är denna destabilisering som denekonomiska politiken nu måste försöka motverka. Det är den alltför lågainhemska efterfrågan som är det akuta problemet och inte "strukturella brister"eller ett inflationshot som möjligen kan göra sig gällande om några år.Under åren närmast efter avregleringen av kreditmarknaden ökade företag ochhushåll sin skuldsättning drastiskt. ökade skulderna med intemindre än 1000miljarder kronor. Hushållens skuldsättning ökade med300miljarderkronor och företagens , , steg den privata konsumtionen med 50miljarder kronor utöver vad inkomsterna ökade räknade i dagens priser.Samtidigt som hushållen ökade sin upplåning och efterfrågan skedde samma saki näringslivet, fast i ännu större utsträckning. Tydligast syntes det påfastighetsmarknaden.Konsekvensen av i ökade krediter och ökad köpkraftblev den mest akuta överhettning som den svenska ekonomin utsatts för.När denna process inleddes åren 1985--1986 arbetade den svenska ekonominredan vid ett högt kapacitetsutnyttjande. Den ytterligare uppblåsning avefterfrågan som kreditexpansionen utlöste kunde därför inte i tillräcklig gradmötas av ökad produktion, trots en unikt kraftig ökning av arbetskraftsutbudetoch trots en samtidig dämpning av den offentliga sektorns resursanspråk. Istället blev följden ökad konkurrens om tillgängliga produktionsresurser,löneglidning, inflation och ökad import. Att få ett stöd i för eneffektiv stabiliseringspolitik för att motverka denna utveckling var i det dårådande parlamentariska läget inte möjligt.När överhettningen bröts kom nedgången med större kraft än någon kunnat räknamed. I första hand var det hushållen som genom att sluta låna och öka sittsparande minskade efterfrågan i ekonomin. Men kom också exporten attstagnera och näringslivets investeringar att minska.Under åren 1990 och 1991 ändrades på grund av denna utveckling hushållensförväntningar om framtiden på ett sätt som i grunden påverkade derassparbeteende. Inflationsförväntningarna skruvades ner radikalt, intresset föratt låna till investeringar i egna hem minskade kraftigt. Framtidsutsikternavad gällde möjligheterna till jobb och lönehöjningar blev därtill mörkare. Ävendetta minskade självfallet intresset för att sätta sig i skuld.Sedan vändningen har den del av hushållens inkomster som inte användstill att efterfråga varor och tjänster från näringslivet hitintills ökat medinte mindre än 130miljarderkronor. Det har inneburit ett efterfrågebortfallför svenskt näringsliv som ensamt förklarar huvuddelen av minskningen iproduktion och sysselsättning . Tillsammans med följdeffekterpå investeringar och lönsamhet i näringslivet förklarar dettaefterfrågebortfall också en mycket stor del av försvagningen av statsbudgetenoch det offentliga sparandet under denna tid.Det är här, i de våldsamma svängningarna i sparbeteendet med efterföljandeeffekter på inhemsk efterfrågan, som vi finner krisens kärna.Mot denna bakgrund ser utskottet det som helt nödvändigt att bryta dennedåtgående spiralen och förhindra en fortsatt fördjupning av krisen. Allapolitikens medel måste nu mobiliseras för den helt överordnade uppgiften attutan dröjsmål vända utvecklingen och åter skapa tillväxt.Det är utskottets uppfattning att redovisningen av den förda politiken ikompletteringspropositionen visar att regeringen ännu inte kommit till fullinsikt om krisens orsaker. Den vill uppenbarligen inte erkänna attmassarbetslösheten beror på den svaga inhemska efterfrågan och att underskotteti statens finanser är förorsakat av arbetslösheten. Den ser heller intesambandet mellan sin egen politik och den ökande arbetslösheten och har intekunnat utforma ett trovärdigt och verkningsfullt program för att ta utur krisen. Därtill kommer att den ekonomiska politiken nu riskerar att skapa nyinflationsbenägenhet. Det är en följd av att en stor del avproduktionskapaciteten för hemmamarknaden slås ut och att nya och meraeffektiva anläggningar inte kommer till stånd. Inflationsrisken kommer ocksåfrån arbetsmarknaden, där nu genom långtidsarbetslösheten riskerar atthamna i samma fälla som många europeiska länder gjorde med enhög balanspunkt mellan inflation och arbetslöshet.Med den nu förda politiken riskerar att drabbas av den engelskasjukan med en hög arbetslöshet och hög inflationsbenägenhet och en försvagadtillväxt. Inflationsbenägenheten gör att uppgången bryts . När tillväxtenbörjar ta fart efter att konjunkturen har vänt inträder snartöverhettningstendenser och inflation. Detta tvingar fram restriktiva åtgärdersom tillsammans med de flaskhalsar som uppstått blir en broms på uppgången.Därmed sänks den långsiktiga tillväxttakten i ekonomin. I stället för attminska risken för inflation leder regeringens ekonomiska politik således tillatt inflationsrisken ökar.Målen för den ekonomiska politikenAv vad utskottet här framfört framgår att behöver en ny ekonomiskpolitik. De övergripande målen för en ny ekonomisk politik skall nu liksomtidigare vara full sysselsättning, ekonomisk tillväxt, stabila priser, rättvisfördelning, regional balans och god miljö.Konkret innebär detta att den ekonomiska politiken skall inriktas påekonomisk tillväxt med per årarbetslöshet på 3%prisstabilitet på god europeisk nivårättvis fördelning av krisens bördor liksom av framtida framsteg.Inriktningen av politiken kan sägas bestå av två delar:1. En kraftfull stimulans för produktion och investeringar under de närmasteåren, när den allmänna efterfrågan är svag.2. Ett uthålligt program för att anpassa de offentligautgifterna och inkomsterna, så att statens finanser saneras.När det gäller prioriteringen av olika åtgärder och balansen mellan insatserpå olika områden föreslår utskottet följande huvudlinjer:så mycket uthållig penningpolitisk stimulans som möjligt för att få igånghjulen och skapa en bestående framtidstroså mycket tillfällig finanspolitisk stimulans till produktion ochinvesteringar som nödvändigt för att snabbt få upp tillväxtenså litet kontantstöd som möjligt och så mycket aktiva åtgärder som behövs föratt hävda arbetslinjenövergång från arbetsmarknadspolitiska åtgärder till arbete på den ordinariearbetsmarknaden så snabbt som möjligtså mycket budgetförstärkning som är förenligt med en god tillväxt ochåtgärderna skall väljas så att bördorna fördelas rättvist.Utskottets förslag till åtgärder. Alternativet till den förda ekonomiskapolitikenDe åtgärder som krävs måste utan fördröjning få effekt på helasamhällsekonomin -- på konsumtion, produktion, investeringar ochsysselsättning. Den ekonomiska politiken skall ha sådan kraft att den berörvarje företagare och konsument. Genom att ta i anspråk allas vilja och förmågakan vi lyfta ur krisen.Utskottets förslag till åtgärder är följande.1. Sänk räntanDet råder allmän enighet om behovet av att sänka räntorna och att krymparäntemarginalerna för att stimulera investeringar och nya produktivaarbetstillfällen. Det är, som utskottet ser det, den i särklass bästa formenför stimulans av investeringar och nya produktiva arbetstillfällen.När den fasta växelkursen övergivits har handlingsutrymmet förpenningpolitiken vidgats. har räntorna dragits ned i små steg i syfteatt undvika att kronans värde ytterligare försvagas. Kronans värde haremellertid sänkts långt under den nivå som etablerades när den fastaväxelkursen övergavs. Det har lett till att visat en betydandeåterhållsamhet när det gäller att utnyttja den handlingsfrihet som skapats.Den korta räntan, som påverkar, är fortfarande betydligt högre än iomvärlden.Detta kan tyckas överraskande med hänsyn till att centrala faktorer somkonkurrenskraft och bytesbalans förväntas utvecklas gynnsamt under de närmasteåren. Dessutom har en betydande del av de korta privata utlandslånen avvecklatsoch ersatts av stabilare statliga lån.En viktig förklaring till detta är att penningpolitiken utformas ochverkställs inom de ramar som anger. Riksdagsmajoriteten ställde sigså sent som vid förtroendeomröstningen bakom en inriktning som innebäratt den ekonomiska politiken endast har ett mål att arbeta mot, nämligen attbekämpa inflationen. Det är således hotet från en eventuell framtida inflationsom styr utformningen av den ekonomiska politiken och därmed ocksåpenningpolitiken, inte uppgiften att åstadkomma balans mellan sparande ochinvesteringar och åstadkomma tillväxt. Enligt utskottets mening väcker intedenna inriktning -- och det bräckliga parlamentariska stödet för den politiken-- förtroende. Detta bestyrks inte minst av det faktum att , trotsett högt ränteläge, tvingats intervenera för att motverka fallet i kronkursen.Utskottet anser att denna inriktning av politiken är skadlig församhällsekonomin, både när det gäller att få till stånd tillväxt ochsysselsättning och när det gäller inflationsbekämpningen. Som utskottettidigare i betänkandet framhållit leder en fortsatt nedpressning av deninhemska efterfrågan till en utslagning av produktionskapacitet och arbetskrafti stället för nyinvesteringar och kompetensutveckling. Den svaga efterfråganriskerar således att öka den långsiktiga inflationsbenägenheten snarare än attsänka den.Det är utskottets bestämda uppfattning att det behövs en annan inriktning avden ekonomiska politiken som tar sikte på de nu aktuella problemen och som kanåterställa förtroendet för förmåga att lösa sina ekonomiska problem.En sådan inriktning skall göra det möjligt för att bedriva endjärvare räntepolitik som kan åstadkomma en bättre balans mellan sparande ochinvesteringar. bör därför nu fastställa följande nya riktlinjer förhela den ekonomiska politiken:För att värna sysselsättning och välfärd måste insatser för att få i gångtillväxten överordnas andra ambitioner och krav.En prisstabilitet på god europeisk nivå är därvid ett viktigt medel för godtillväxt.2. Stimulera konsumtionen, sänk momsenHushållens efterfrågan svarar för betydligt mer än hälften av den samladeinhemska efterfrågan och utgör mer än halva BNP. Åtgärder som syftar till attstärka den inhemska efterfrågan bör därför ha sin tonvikt på den privatakonsumtionen om effekten på produktion och sysselsättning skall bli kraftfulloch snabb. Med hänvisning härtill föreslår utskottet att mervärdesskattentillfälligt sänks fr.o.m. till utgången avår 1994. Det skulle stärka hushållens realt disponibla inkomster med ca24miljarder kronor räknat på helt år. Därmed hejdas fallet i den privatakonsumtionen och vänds i en uppgång under slutet av . Att en del avstimulanseffekten "läcker ut" i form av köp av importvaror uppvägs av despridningseffekter som efterfrågeökningen har på olika delar av ekonomin.För att denna skattesänkning skall få fullt genomslag måste den ske i ensamlad satsning att vända konjunkturen och lägga grunden för ett nyttförtroende för ekonomin, inte minst från hushållens sida. Den måste därförsamordnas med penningpolitiken, dvs. sänkta räntor, liksom med direkta åtgärderför att öka näringslivets investeringar och med nya arbetsmarknadspolitiskainsatser och klara besked om de sociala trygghetssystemens framtid. Då får densänkta momsen avsedd effekt.En räntesänkning betyder en broms på det pågående fallet ifastighetspriserna, vilket skulle ha en starkt stabiliserande effekt påkreditväsendet och samhällsekonomin.Utskottet har här redogjort för de generella ekonomisk-politiska åtgärdersom måste vidtas för att föra ur krisen. För att dennainriktning av politiken skall få full effekt måste den även följas upp av enmängd selektiva åtgärder. Dessa åtgärder innebär insatser på det skatte-,närings-, social-, bostads- och utbildningspolitiska området. Utskottetåterkommer till dessa frågor senare i betänkandet.Arbetsmarknadspolitiken intar en central plats i det åtgärdspaket somutskottet förordar. Som utskottet ser det krävs det väsentligt störrearbetsmarknadspolitiska insatser än vad som föreslås i den revideradefinansplanen. Utskottet återkommer längre fram i betänkandet till hur dennaytterligare förstärkning av arbetsmarknadspolitiken skall fördelas på olikaåtgärder.I avsnittet om budgetpolitiken kommer utskottet att redovisa vilka krav sommåste ställas på en långsiktig utgiftsstrategi för att den inriktning av denekonomiska politiken som här föreslagits skall kunna genomföras.Effekterna av åtgärdspaketet på samhällsekonomin kan sammanfattas i följandeförsörjningsbalans.FörsörjningsbalansProcentuella förändringarMdkr Med Med utskottetsregeringens förslag till enpolitik alternativ politik1992 1993 1994 1993 1994Privat konsumtion 772,3 -3,5 -0,2 -1,5 0,1Offentlig konsumtion 401,0 -1,0 -1,4 -0,8 0,5Bruttoinvesteringar 243,8 -8,9 -5,7 -3,6 -4,0Lagerinvesteringar -5,3 -0,2 0,4 0,1 1,6Export 400,6 4,7 9,0 4,7 9,0Import 375,9 -1,6 3,5 0,8 4,7BNP 1 436,5 -1,7 1,2 0,0 2,5Konsumentpriser 5,5 3,5 3,8 1,8Disponibel inkomst -4,2 -0,2 -2,8 -0,8Sparkvot % nivå 7,4 7,5 6,9 6,5Arbetslöshet, % nivå 6,9 7,0 6,0 5,0Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrker utskottet deninriktning av den ekonomiska politiken som förordas i finansplanen ochtillstyrker förslaget i motion Fi92 (s) yrkande 1.dels att en del av utskottets yttrande på s. 63 som börjar med "I likhet"och slutar med "detta yrkande" bort ha följande lydelse:Enligt utskottet överensstämmer Ny demokratis uppläggning av den ekonomiskapolitiken i motion Fi93 (nyd) på väsentliga punkter med regeringens. Somframgått av vad utskottet tidigare anfört kan utskottet inte ställa sig bakomen sådan utformning av politiken. Därtill kommer att det i motionen bl.a.föreslås ändringar i arbetsrätten som bestämt måste avvisas. Utskottetavstyrker yrkande 92 i motion Fi93 (nyd).dels att den del av utskottets yttrande som på s. 64 börjar med"Utskottets ställningstagande" och på s. 65 slutar med "miljöpolitiska området"bort ha följande lydelse:Utskottet delar i stort den syn på arbetslöshetens problem som framförs imotion Fi94 (v). Detsamma gäller förslaget till en mer aktiv finans- ochpenningpolitik. En momssänkning är i den rådande situationen nödvändig men denbör vara generell och inte, som föreslås i motion Fi94 (v), differentierad. Detfinns därutöver flera förslag i motion som utskottet inte kanställa sig bakom. Så t.ex. är det svårt att se hur de argument som i motionenförs fram mot ett svenskt medlemskap i skulle bidra till en positivutveckling av ekonomin.dels att den del av utskottets yttrande på s. 65 som börjar med "Medhänvisning" och slutar med "och " bort ha följande lydelse:Utskottet avstyrker motion Fi94 (v) yrkandena 1, 14, 22, 25 och 27 samt Fi117yrkandena 8 och 10.dels att hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande allmänna riktlinjer för den ekonomiska politikenatt med avslag på proposition 1992/93:150 bilaga 1 yrkande 1 ochmotionerna 1992/93:Fi93 yrkande 92, 1992/93:Fi94 yrkandena 1, 14, 22, 25 och27, 1992/93:Fi95 och 1992/93:Fi117 yrkandena 8 och 10 godkänner vad somförordas i motion 1992/93:Fi92 yrkande 1 och som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,3. Utredning om fastighetsmarknaden (mom. 3)(), (), (), Tom (), (), () och () anserdels att utskottets yttrande på s. 66 som börjar med "" ochslutar med "till känna" bort ha följande lydelse:De nuvarande problemen på kreditmarknaden har under 1990-taletägnats stor uppmärksamhet bl.a. av regering och riksdag. De har självklartockså satt sin prägel på branschen som sådan och fått stort utrymme i denallmänna debatten. En särskild myndighet -- -- har inrättatsför att hantera statens stöd till banker och andra kreditinstitut.Regeringen har beslutat tillkalla en utredning omutvecklingen på kreditmarknaden. Utredningen skall göra en kartläggning ochbeskrivning av denna utveckling och analysera de effekter problemen på dennamarknad har medfört och kan väntas medföra för övriga delar av ekonomin.Utredningen bör enligt direktiven fortlöpande redovisa sitt arbete i form avdelrapporter. En slutrapport bör lämnas före utgången av . Av intresse isammanhanget är också det regeringsuppdrag som lämnats en revisionsbyrå att förstatens räkning undersöka situationen på bostadskreditmarknaden med avseende påkreditriskerna på marknaden. Detta uppdrag kommer att redovisas inom kort.Av denna redovisning framgår att olika utredningar och analyser av de frågorsom tagits upp i aktuella motioner pågår. Det finns, enligt utskottets mening,mot denna bakgrund inte skäl att tillstyrka utredningskraven i dessa motioner.Tvärtom skulle ett bifall till dem innebära att osäkerhet skapas omstatsmakternas intentioner om hur krisen på fastighetsmarknaden skall lösas.Vad utskottet här anfört står i överensstämmelse med det ställningstagandesom ledamöter från Moderata samlingspartiet, liberalerna,och i denna fråga gjort i en avvikande meningtill bostadsutskottets yttrande (1992/93:BoU9y) till finansutskottet.Med det anförda föreslår finansutskottet att avslår motionerna Fi92(s) yrkande 6, Fi93 (nyd) yrkande 88 samt Fi106 (s) yrkande 1 om en utredningom fastighetskrisen.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande utredning av fastighetsmarknadenatt avslår motionerna1992/93:Fi92 yrkande 6,1992/93:Fi93 yrkande 88 och1992/93:Fi106 yrkande 1,4. Riktlinjer för penningpolitiken (mom. 6), , , Per , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 69 börjar med"Utskottet vill" och på s. 70 slutar med "yrkande 17" bort ha följande lydelse:Utskottet anser i likhet med vad som anförs i motion Fi92 (s) att risken nuär överhängande att fastnar i ett tillstånd av permanentmassarbetslöshet. Därför måste åtgärder vidtas som utan fördröjning får effektpå hela samhällsekonomin. Den viktigaste enskilda åtgärden som kan vidtas föratt stimulera investeringar och nya produktiva arbetstillfällen är att sänkaräntorna och krympa räntemarginalerna.När den fasta växelkurspolitiken nu övergivits har handlingsutrymmet förpenningpolitiken vidgats. Detta handlingsutrymme har emellertid begränsatsgenom det beslut som riksdagsmajoriteten drev igenom så sent som om attinflationsbekämpningen ska vara överordnad andra ambitioner och krav. Detinnebär att den ekonomiska politiken endast har ett mål att arbeta emot. Det ärsåledes hotet från en eventuell framtida inflation som styr utformningen av denekonomiska politiken och därmed också penningpolitiken, inte uppgiften attåstadkomma balans mellan sparande och investeringar och att få till ståndekonomisk tillväxt.Utskottet anser att den ekonomiska politiken bör läggas om i en merefterfrågestimulerande riktning i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning.En fortsatt nedpressning av efterfrågan leder till utslagning avproduktionskapacitet och arbetskraft i stället för nyinvesteringar ochkompetensutveckling. En för svag efterfrågan riskerar således att öka denlångsiktiga inflationsbenägenheten snarare än att sänka den. Med den inriktningav den ekonomiska politiken som utskottet förordar, blir det möjligt förRiksbanken att föra en djärvare räntepolitik, som kan åstadkomma en bättrebalans mellan sparande och investeringar.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi92 (s) yrkande 5 bör riksdagensom sin mening ge regeringen och fullmäktige i till känna. MotionFi93 (nyd) yrkande 85 samt motion Fi94 (v) yrkande 17 avstyrks av utskottet.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande riktlinjer för penningpolitikenatt med bifall till motion 1992/93:Fi92 yrkande 5 och med avslag påmotionerna 1992/93:Fi93 yrkande 85 och 1992/93:Fi94 yrkande 17 som sin meningger regeringen och fullmäktige i till känna vad utskottet anfört,5. Arbetsmarknadspolitikens inriktning (mom. 11), , , Per , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 74 som börjar med"förordar" och slutar med "Fi120 (s) yrkande 3"bort ha följande lydelse:Finansutskottet vill i denna fråga framhålla följande. Påfrestningarna påarbetsmarknaden är mycket stora och kommer enligt prognoserna sannolikt att ökaunder nästa budgetår. Arbetsmarknadspolitiken måste därför koncentreras på attså långt som möjligt hejda en ytterligare skärpning av läget.Arbetslösheten uppgick till ca 329000 personer eller 7,avarbetskraften, en ökning på i förhållande till motsvarandetid förra året.Förutom den öppna arbetslösheten finns omkring 210000 personer eller 4,9%i olika konjunkturberoende åtgärder. Av dessa var knappt 100000 ungdomar iåldern 18--, varav ca 70000 hade en ungdomspraktikplats.Arbetslöshetssiffrorna har legat omkring dessa tal under de fyra förstamånaderna 1993.Som anförs i den socialdemokratiska motionen Fi120(s) gäller det att brytaden onda cirkel med ökande arbetslöshet som i sin tur leder till allt sämreoffentliga finanser. Den ekonomiska politiken måste därför läggas om.Kraftfulla åtgärder behövs inom flera politikområden för att få i gångproduktion, investeringar och sysselsättning.För att understödja en utveckling mot tillväxt måste dearbetsmarknadspolitiska insatserna öka och i stor utsträckning inriktas motnäringslivet. Arbetslösheten måste bekämpas och pressas ned. måsteden ned till . Det gäller att gå från bidrag till aktiva åtgärder, frånmindre bra åtgärder till bättre och från åtgärd till arbete.Regeringen hävdar att man håller fast vid arbetslinjen. I praktiken har manlämnat den.