bet · GG01NU24 · 1993-04-01 00:00:00 — De befintliga reglerna om kreditgivning ochkapitaltäckning kan tillsammans med kreditförlusterna förklaraden neddragning av krediter till olika företag som kan haförekommit i vissa banker. Utskottet vill emellertid understrykaatt ett syfte med införandet av bankstödet är att säkerställasamhällets kreditförsörjning. Om bankerna är alltför försiktigai sin utlåning kan detta drabba livskraftiga företag och nyasatsningar. Genom garantier, kapitaltillskott m.m. kan staten,enligt utskottets mening, tillse att de banker som är i behov avstöd kan tillförsäkras en kapitalbas, som ger utrymme för normalkreditgivning. Vid en avvägning mellan kostnaderna förbankstödet och behovet av insatser för att få i gång ekonomin,anser utskottet att den sistnämnda aspekten skall tillmätasbetydande vikt.Med hänvisning till vad som sagts och till att detslutligen måste ankomma på kreditinstituten själva att beslutaom sin kreditgivning avstyrker utskottet yrkandena i motion1992/93:N272 (nyd) om en snabbutredning av berörda frågor och imotion 1992/93:316 (v) om särskilda krav på de statligabankernas kreditgivning.Det utskottet nu har anfört har också relevans för yrkandet imotion 1992/93:N270 (kds) beträffande en kreditmarknadsnämnd. Idenna del vill utskottet också erinra om att idecember 1992 på förslag av utskottet (bet. 1992/93:NU16) harbegärt att frågan om inrättande av en allmänhetens bankombudsmanskall utredas. Vidare har tagit initiativtill överläggningar med omförutsättningarna för att bilda en rådgivningsbyrå förkredittagare. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottetsuppfattning inte skäl för att nu ta något ytterligareinitiativ i den här aktuella frågan. Motionen avstyrks därför.Bankerna får inte vältra över kostnaderna för sinakreditförluster på kunderna genom att öka gapet mellan in- ochutlåningsräntor eller genom att införa nya avgifter, anförs deti motion 1992/93:N279 (v). Bankernas räntemarginaler liggerförödande högt i , hävdas det i motion 1992/93:N309(nyd). Bankstödet måste villkoras med krav på sänktaräntemarginaler, krävs det i sistnämnda motion. De skulle kunnabringas ner från till , anser motionärerna.Studier av räntemarginalen har genomförts avRiksbanken och . I båda fallen pekas på demättekniska problem som finns med undersökningar på dettaområde, särskilt beträffande internationella jämförelser.Riksbanken har undersökt skillnaden mellan in- ochutlåningsräntor hos de sex största bankkoncernerna vid utgångenav och kommit fram till att skillnaden då var igenomsnitt 7,4procentenheter. /93 harräntorna justerats ner mer på utlåning och sparkonton än påtransaktionskonton. Sammantaget indikerar detta enligtRiksbanken att räntedifferensen minskat i bankerna i början avår 1993. har vidare funnit att skillnaden mellanbankernas genomsnittliga utlåningsränta och räntan påstatsskuldsväxlar med sex månaders löptid harvarierat med mellan 1,5 och 3,5procentenheter, men att den viddet senaste var uppe i 6procentenheter. För de ibankkoncernerna ingående bostadsinstituten var skillnaden mellanräntorna för ut- och upplåning 1,5 procentenheter.Bankföreningen har gjort bearbetningar av statistiken överbankernas räntesatser och första halvåret 1992.Föreningen konstaterar att skillnaden mellan in- ochutlåningsräntor var i genomsnitt 6,4procentenheter. I bostadsinstituten var motsvarande skillnadendast . En sammanvägning av marginalerna ibanker och bostadsinstitut visar, enligt , atthushållens genomsnittliga räntemarginal i de svenskabankkoncernerna låg både under år 1991och under första halvåret 1992.Ekonomikommissionen har också behandlat frågan omräntemarginalen. Kommissionen påtalar att det är en allvarligrisk för att bankerna försöker återställa sin kapitalbas genomatt öka marginalen mellan in- och utlåningsräntor. Marginalen ärenligt kommissionen både historiskt och internationellt settmycket hög.Bankernas räntemarginaler har varit föremål för debatt iriksdagen . Företrädare förde olika riksdagspartierna har därvid kritiserat bankerna föratt ta ut alltför höga marginaler. De uppgifter somutskottet redovisat i det föregående visar också attmarginalerna ligger på en mycket hög nivå. Uppgifterna äremellertid inte av den karaktären att det går att dra någrasäkra slutsatser om ränteskillnadernas utveckling över tiden ochhur de förhåller sig i en internationell jämförelse. Utskottetvälkomnar den kritiska granskning som görs och den debatt somförekommer om dessa frågor. Det är av värde om undersökningar avränteskillnaderna kan göras fortlöpande.Utskottet anser det vara angeläget att den sänkning avränteläget som har skett får ettgenomslag i kreditinstitutens räntesättning. Härigenom kanräntebördan lättas för såväl företag som hushåll. Utskottetutgår från att bankerna tar intryck av de synpunkter somframförts rörande räntesättningen och efter hand justerar nerränteskillnaderna. I sammanhanget måste emellertid även betonasbetydelsen av en ekonomisk politik som ger utrymme för enfortsatt lägre räntenivå och av åtgärder som stimulerarkonkurrensen inom banksektorn. Det är dock enligt utskottetsuppfattning inte acceptabelt av konkurrensskäl att banker somerhåller statligt stöd sänker räntorna med hjälp av detta stödoch därigenom får en konkurrensfördel i förhållande till debanker som inte är i behov av stödåtgärder. De krav på ett merdirekt ingripande från statens sida i bankernas räntesättningsom framförs i motionerna 1992/93:N279 (v) och 1992/93:N309(nyd) avvisas därför av utskottet.Övriga villkor för stödI ett antal motioner föreslås att villkoren för bankstödetskall preciseras eller ändras i olika avseenden. i fråga om konkurrensneutraliteten, utländska banker ochBankstödsnämndens möjligheter att ställa krav på bankerna.I motion 1992/93:N263 (fp) hävdas attkonkurrensneutraliteten har satts ur spel påfastighetsmarknaden genom att statens stödåtgärder harmöjliggjort avskrivning av fastighetskrediter och krediter medsubventionerade räntor. Härigenom har bankanknutnafastighetsbolag kunnat sätta hyror som understigersjälvkostnaderna för motsvarande lokaler i "normalt"finansierade fastighetsbolag, anför motionären. Hon anser attdet är viktigt att konkurrensneutraliteten återställs.Utskottet vill här erinra om att bankstödet, enligt deriktlinjer som godkände i samband med att detinfördes, skall ges en konkurrensneutral utformning i deenskilda fallen. Det ligger i sakens natur att stöd till olikainstitut påverkar konkurrensförutsättningarna. Utskottet utgårdock från att regeringen och i den fortsattahanteringen av stödåtgärderna uppställer sådana villkor att debanker som erhåller stöd inte får en otillbörligkonkurrensfördel i förhållande till övriga banker. Med dettaavstyrker utskottet motion 1992/93:N263 (fp).Utländska bankers dotterbolag i och svenskabankers dotterbolag utomlands bör enligt vad som sägs i motion1992/93:N279 (v) inte omfattas av bankstödet. I motionen anförsbl.a. att det i annat fall är alltför stor risk för att dåligakrediter från utlandet förs över till den utländska bankensdotterbolag i Sverige.Enligt beslut omfattar bankstödet, som tidigarenämnts, alla banker med svensk oktroj, dvs. När det gäller svenska bankers dotterbolag i utlandetsägs i propositionen att hänsyn skall kunna tas till dem närstödet till banken utformas, men att stöd direkt till sådanabolag endast skall kunna ske i undantagsfall.Utskottet vill betona vikten av att det svenskabankstödets räckvidd inte rubbas genom att ändringar görsbeträffande vilka typer av banker och kreditinstitut somformellt sett har möjlighet att få stöd. Inskränkningar av dennakrets skulle dels kunna skada förtroendet för vår vilja ochförmåga att trygga det finansiella systemet, dels kunna direktpåverka verksamhetsförutsättningarna för de berörda instituten.De finansiella marknaderna är i hög grad internationella.Sveriges anseende utomlands och vår strävan efter utvidgatinternationellt samarbete gör det enligt utskottets uppfattninguteslutet att diskriminera utlandsägda banker genom att undantadem från bankstödet. Motion 1992/93:N279 (v) avstyrks därför iberörd del.I denna motion lämnas vidare en rad förslag om hur bankstödetbör utformas och vilka krav som bör ställas på bankerna. Strävanmed förslagen är att skattebetalarnas risk skall minimeras.Sålunda föreslås en noggrann kontroll av nedskrivningarna,eftersom de enligt motionärerna kan förmodas vara för höga. Omstaten tvingas ta över en bank skall det inte lämnas någonersättning för övertagna aktier. Vidare skall kunna krävasomförhandling av bankstödet om en bank ökar risktagandet isin verksamhet. bör därutöver kunna krävaavskedande av ledningspersonal och slopande avutdelning, anser motionärerna.Utskottet har förståelse för flera av de synpunkter somframförs i motionen. kan utskottet konstatera att dehuvudsakligen kan tillgodoses inom de ramar som redanfastställt för bankstödet. I det underlag somFinansdepartementet kräver av bankerna för att kunna bedömaförutsättningarna för stöd skall t.ex. ingå en noggrannredovisning av de nedskrivningar som gjorts på olika lån. Detkan vidare noteras att staten övertagit aktierna i ochdärvid bedömt att aktierna saknar ekonomiskt värde. Frågan skalldock slutligen avgöras av en skiljenämnd. Det ankommer påregeringen och att vid utformningen av stödtill olika banker förhandla även om värdet på de aktier som kankomma att övertas. Utdelningsbegränsningar ingår bland de kravsom staten, enligt vad som sägs i propositionen som låg tillgrund för beslutet om bankstödet (prop. 1992/93:135 s. 30), kanuppställa i samband med stöd. Av aktiebolagsrättsliga principerföljer att avskedande av ledningspersonal är en fråga förstyrelsen och verkställande direktören. Det får dock, enligtutskottets uppfattning, anses ligga inom ramen för riktlinjernaför bankstödet att regeringen och skall kunnaställa krav beträffande sammansättningen av styrelse ochledningsgrupp i banker som avses erhålla stöd. När det gälleryrkandet om omförhandling av bankstödet, anser utskottet detvara naturligt att det i en överenskommelse, som regeringeneller träffar med en bank om stöd, ingårbestämmelser som gör det möjligt att förhandla om ändradevillkor om banken inte följer de krav som uppställts. Medhänvisning till vad som anförts avstyrker utskottet motion1992/93:N279 (v) i ifrågavarande delar.Vid beviljande av bankstöd bör det, enligt vad som anförs imotion 1992/93:N309 (nyd), ställas hårda krav pårationaliseringar och på försäljning av kringverksamheter.Regeringen och måste, understrykermotionärerna, kräva att bankerna effektiviseras. De banker somfår stöd skall tvingas sälja all kringverksamhet såsomfondkommissions-, finansbolags- och fastighetsverksamhet, inkl.fastigheterna för den egna verksamheten, hävdas det.Riksdagen avslog i samband med beslutet ombankstöd (bet. 1992/93:NU16) ett motionsyrkande (nyd) om attstödet skulle villkoras med krav på radikal rationalisering.Utskottet hänvisade till att det framgick av den aktuellapropositionen att sådana krav skulle kunna ställas.Det ligger, enligt utskottets uppfattning, inom de avriksdagen beslutade riktlinjerna för stödet att staten i sambandmed rekonstruktion av institut också kan kräva att vissaverksamheter avyttras. Det är emellertid en uppgift förregeringen och att i varje enskilt fall avgörahur villkoren bör utformas. Motion 1992/93:N309 (nyd) avstyrksdärför i berörda delar.I motion 1992/93:N279 (v) anförs att försäkringsbolagetWasas planerade köp av Bohusbanken tänjer på principen attinga manipulationer får ske som för in bolag under bankstödet.Motionärerna anser därför att förvärvet inte bör tillåtas.Wasa Livförsäkring har ansökt om tillstånd att förvärvasamtliga aktier i . Banken har ansökt omtillstånd att förvärva & Fond AB.Finansinspektionen har överlämnat ärendet till regeringen, somnyligen har avslagit ansökningarna, främst med hänvisning tillatt riskexponeringen för ansågs öka på ettsätt som inte var förenligt med försäkringsrörelselagen(1982:713). Av regeringsbeslutet framgår att ansökningarna harbedömts utan beaktande av bankstödet.Det ankommer inte på att ta ställning i det nuaktuella ärendet. Utskottet avstyrker på denna grundmotionen i här berörd del.Industrikredit och NordbankenAB Industrikredit är ett kreditaktiebolag, där staten äger50% och återstoden av ägandet är fördelat mellan nio banker.Företaget har drabbats av stora kreditförluster under senare år.För att Industrikredit skall kunna uppfylla det lagstadgadekapitaltäckningskravet bemyndigade hösten 1992regeringen att inom en ram om bidra till attstärka kapitalbasen i företaget (prop. 1992/93:135, bet. NU16).Som en förutsättning för statens insatser angavs att övrigaaktieägare står för sin del av aktiekapitalet.Med stöd av bemyndigandet har regeringen vid årsskiftet1992/93 tillfört Industrikredit . Enligtriksdagens beslut skall tillskottet belasta anslaget Vissaräntekostnader m.m. under sjunde huvudtiteln. Detta anslag harockså belastats med kostnaderna för statens insatser iNordbanken och är vidare avsett för omkostnader i samband medförberedelser för försäljning av banken.I budgetpropositionen föreslås nu att anslaget gesbeteckningen Statliga ägarinsatser m.m. i AB Industrikredit ochNordbanken och att det för nästa budgetår förs upp med ettformellt belopp om 1000kr. Förslagen tillstyrks avutskottet.Övriga frågorEn skärpning av bankrörelse- ochfinansbolagslagstiftningen begärs i motion 1992/93:N284 (s).Där sägs bl.a. att finansbolagens verksamhet har präglats av etthögt risktagande och att detta har underlättats av att lagen(1988:606) om finansbolag saknar regler om t.ex. kreditgivningmot betryggande säkerhet och om enhandsengagemang. Sådana reglerfinns i bankrörelselagen, framhålls det. Motionärerna föreslåratt rörelseregler av det slag som finns för bankerna snarastinförs också för finansbolagen. Vidare bör klarare och merenhetliga regler för sanktioner införas för såväl banker somfinansbolag, anser motionärerna.Ett likalydande motionsyrkande avslogs av (bet. 1991/92:NU19) med hänvisning till att en proposition medförslag till ny reglering av finansbolagens verksamhet hadeaviserats.Denna proposition med förslag om ändrad lagstiftning förbanker och kreditinstitut med anledning av m.m.förelades (prop. 1992/93:89). På grundvalhärav antog (bet. 1992/93:NU9) bl.a. en ny lag omkreditmarknadsbolag. Lagen, som ersätter den nuvarandefinansbolagslagen, avses träda i kraft medEES-avtalet. Lagen innehåller regler för s.k.kreditmarknadsbolag beträffande bl.a. sundhet, rörelsensbedrivande, kreditgivning, enhandsengagemang, kapitaltäckning,tillsyn och ingripande. I samma lagstiftningsärende gjordesockså ändringar i tillsyns- och sanktionsreglerna så att deskall bli enhetliga för alla institut som står under tillsyn avFinansinspektionen. Enligt utskottets uppfattning harmotionärernas krav därmed redan tillgodosetts. Motionen avstyrksdärför.Det är svårt för den enskilde bankkunden att veta om densparform som han valt ger den bästa räntan, anförs det i motion1992/93:N306 (s). Det bör därför, anser motionären, införas enordning som innebär att bankerna är skyldiga att på detkontoutdrag som sänds ut ange inte bararäntans storlek utan också den aktuella räntesatsen på olikakonton. Med hjälp av denna ränteinformation skullebankkunden kunna göra erforderliga omplaceringar.Utskottet har behandlat motionsyrkandenom förbättrad information om bankernas räntevillkor. Senastskedde detta (bet. 1991/92:NU19). Utskottet hänvisadedå till att har till uppgift att verka förett gott konsumentskydd och att inspektionen utformat enkonsumentpolicy, där det sägs att kraven på information måstestramas upp väsentligt. Inspektionen har löpande överläggningarmed bankerna i konsumentskyddsfrågor och tar då bl.a. upputformningen av bankernas kontobesked. Utskottet hänvisadevidare till sitt tidigare uttalande (bet.1990/91:NU41) om att det är angeläget att regeringen vidtarerforderliga åtgärder på området, om inspektionens och bankernasåtgärder inte räcker till.Utskottet har erfarit att --i enlighetmed vad motionären önskar--verkar för att bankerna ,i samband med att kontobesked lämnas, skall informera om hurräntan har beräknats och om vilka räntesatser som gäller förbankens övriga konton. Flertalet banker lämnar också i enlighetmed branschgemensamma rekommendationer information på dettasätt, främst för de för kunden aktuella kontoslagen.Inspektionen har härutöver i överläggningar med bankerna bl.a.krävt att beskrivningar av ränteberäkningsreglerna skall finnastillgängliga för kunderna och att upplysningar om aktuellaräntesatser skall lämnas på kontobesked löpande under året.Under innevarande år kommer inspektionen att i skrivelser tillbankerna ange de krav som man anser måste uppfyllas när detgäller god information till kunderna. Fortsatta överläggningarkommer att ske med de banker som inte iakttar inspektionensrekommendationer.Utskottet, som noterar att önskemål om förbättradinformation diskuterats med bankerna, anser attdet är ett viktigt konsumentintresse att alla banker gerlättillgänglig information om sina räntevillkor. Härigenomstimuleras också konkurrensen mellan instituten. Utskottet utgårfrån att berörda institut skyndsamt efterkommer berättigade kravpå ökad information från inspektionens sida. Skulle så inte skeförutsätter utskottet att regeringen, i enlighet med utskottetstidigare uttalande, vidtar erforderliga åtgärder. Genom vad somnu anförts får motionärens krav anses vara i huvudsaktillgodosett. Anledning till ytterligare åtgärd från riksdagenssida saknas enligt utskottets uppfattning. Motionen avstyrksdärför.I motion 1992/93:So289 (v) sägs att banker och kreditinstitutbör ta ett extra stort ansvar vid kreditgivning tillungdomar. Den press som konsumtionssamhället skapar kan varasärskilt svår att stå emot för ungdomar, anför motionärerna. Detfinns anledning att befara, fortsätter de, att ungdomar drabbatssärskilt hårt av 1980-talets naiva tro på den ekonomiskautvecklingen.Enligt vad utskottet har erfarit får endasti begränsad omfattning klagomål som rör kreditgivning tillungdomar. Kreditgivningen till dessa har blivitmer restriktiv enligt inspektionens erfarenheter. Bankernakombinerar dessutom ofta utlåning till ungdomar medbudgetrådgivning. Det kan vidare noteras att finansbolagenallmänt har höjt sina åldersgränser för krediter.I detta sammanhang kan nämnas att det i den nyakonsumentkreditlagen (1992:830), som trädde i kraft den 1januari 1993, föreskrivs att näringsidkaren i sitt förhållandetill konsumenten skall iaktta god kreditgivningssed och därvidtillvarata konsumentens intresse med tillbörlig omsorg.Näringsidkaren skall vidare vara omdömesgill och ansvarsfull ochbeakta att kreditavtal genom dess betydelse för konsumentensekonomiska förhållanden kan vara känsligare än andra avtal.Enligt uppgift bedömer att den nya lagen kanha bidragit till ett förändrat beteende bland kreditgivarna.Utskottet anser för sin del att det ligger inom ramen förbefintliga regler rörande kreditgivning att låntagarens åldersärskilt bör beaktas. Det torde få ankomma på Finansinspektionenatt i den konsumentskyddande verksamheten ägna uppmärksamhetåt kreditinstitutens utlåning till ungdomar. I inspektionensallmänna råd med anledning av den nya lagen anges vad som börinnefattas i begreppet god kreditgivningssed. Något uttalande avriksdagen i saken är, enligt utskottets mening, inte motiverat.Utskottet avstyrker sålunda motion 1992/93:So289 (v) iifrågavarande del.I motion 1992/93:N296 (c), slutligen, begärs att en utredningskall tillsättas om (Jord Arbete Kapital) och räntefribankverksamhet. Motionären anser att det kan vara av intresseatt officiella beräkningar görs av den privat- ochsamhällsekonomiska nyttan av JAK:s räntefria verksamhet. Enligtmotionären har en samlad inlåning på 200 miljoner kronor.Eftersom dess verksamhet växer i allt snabbare takt ifrågasätterhan om inte en viss samhällelig kontroll av verksamheten ärönskvärd. Detta skulle då kombineras med motsvarandesamhällsansvar, exempelvis i form av garanti för en del avinlåningen.JAK är en ideell förening med det formella namnet Jord ArbeteKapital--för ekonomisk frigörelse. Föreningensändamål är att sprida kännedom om ränteprincipensskadeverkningar på samhället och att främja ekonomiskt samarbeteför genomförandet av räntefri finansiering. driver ettsparlånesystem som fungerar så att den som erlagt medlemsavgifttill föreningen får rätt att öppna ett sparkonto. Den som sparari får rätt att låna. Lånebeloppets storlekberor på hur mycket och hur länge medlemmen sparat. För sparandeoch lån utgår ingen ränta, men låntagaren betalar en avgift sommotsvarar JAK:s kostnader för uppläggning av lånet ochadministration under spar- och återbetalningstiden. kräversäkerhet i form av pantbrev eller borgensförbindelse för allalån. Som en ytterligare säkerhet måste låntagaren låna 10%utöver sitt huvudlån. Detta extra lån överförs till JAK:sgarantifond.Utskottet berörde frågan om hur skall regleras i sambandmed behandlingen av det tidigare nämnda förslaget till ny lag omkreditmarknadsbolag (bet. 1992/93:NU9). Av den redogörelse somutskottet då lämnade framgår att inteomfattas av någon av de särskilda lagarna för kreditinstitut. Ilagen om finansbolag (3§ andra stycket2) finns ett undantagför föreningar som bedrivs i syfte att tillgodose medlemmarnasfinansieringsbehov. Detta undantag har emellertid inte överförtstill den nya lagen om kreditmarknadsbolag. I den då föreliggandepropositionen anfördes (prop. 1992/93:89 s. 210) att denverksamhet som föreningarna bedriver närmast är att jämställamed bankrörelse och därför bör prövas enligt bankrörelselagen.Med hänvisning till att det pågick överväganden iregeringskansliet om hur bl.a. skall regleras i framtidenavstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att skulleundantas från den föreslagna regleringen. följdeutskottets förslag.Som tidigare anförts avses lagen om kreditmarknadsbolag trädai kraft med . Av övergångsbestämmelser tilllagen framgår att den som vid lagens ikraftträdande driverfinansieringsverksamhet som inte fordrar tillstånd får fortsättaverksamheten från det att lagen träder i kraft.Utskottet vidhåller sin ståndpunkt att slutligtställningstagande till frågan om reglering av JAK:s verksamhetbör anstå till dess att det redovisats en närmare bedömning avom verksamheten är att hänföra till bankrörelse eller någonannan auktorisationspliktig finansieringsverksamhet eller om detfinns skäl att införa någon särskild lagstiftning just för dennatyp av institut. Med hänvisning härtill och till attöverväganden alltjämt pågår inom i denna frågaavstyrker utskottet motion 1992/93:N296 (c). beträffande mål och anslagatt med bifall till proposition 1992/93:100 bilaga 8punkt E 3dels godkänner att den övergripande målsättningen förverksamheten inom ansvarsområde skall vara ienlighet med vad som anges i propositionen,dels till för /94under sjunde huvudtiteln anvisar ett ramanslag på 94510000kr,2. beträffande utredning om Finansinspektionenatt avslår motionerna 1992/93:N229 yrkande 3 iifrågavarande del, 1992/93:N254 i ifrågavarande del och1992/93:N297,res. 1 (nyd)3. beträffande åtgärder för att stärka det finansiellasystemetatt med bifall till proposition 1992/93:100 bilaga 8punkt I 9 till Åtgärder för att stärka det finansiellasystemet för /94 under sjunde huvudtitelnanvisar ett förslagsanslag på ,4. beträffande den finansiella krisens verkningaratt avslår motion 1992/93:N229 yrkande 1,5. beträffande medborgarkommissionatt avslår motion 1992/93:N279 yrkande 5,6. beträffande kompetensen inom banksektornatt avslår motionerna 1992/93:N233 och 1992/93:N262,7. beträffande insättarskyddatt avslår motionerna 1992/93:N229 yrkande 2 och1992/93:N279 yrkande 10,8. beträffande åtgärdsprogram för olönsamma bankeratt avslår motion 1992/93:N214,9. beträffande etablering av nya bankeratt avslår motionerna 1992/93:N228 yrkande 1 och1992/93:N229 yrkande 3 i ifrågavarande del,10.