bet · GG01FiU10 · 1993-02-25 00:00:00 — Vidare har en annan kommitté som tillsatts för ett par månader sedanfått i uppdrag att studera utvecklingen på kreditmarknaden (dir. 1992:105).Utredningen skall bl.a. analysera den utveckling som lett fram till nuvarandeproblem på kreditmarknaden och utreda vilka effekter som dessa problem medförför den svenska ekonomin och den ekonomiska politiken. En slutrapport skalllämnas före utgången av år 1994.Utskottet ser mot denna bakgrund inte någon anledning att vidta någraåtgärder med anledning av vad som anförs i motionerna Fi205 (-), Fi206 (nyd)och K207 (v) yrkande 3. Motionerna avstyrks därmed av utskottet.BudgetpolitikenBudgetutvecklingenStatsfinanserna försämras dramatiskt. har budgetunderskottet vuxitmed mer än , och en tredjedel av statsbudgetens utgifterfinansieras nu med lån. Även om den offentliga sektorns nettoskuld fortfarandeär lägre än i många andra länder, har som en följd härav kommit attinta en särställning bland västvärldens industriländer. I inget annat OECD-landförsämras nämligen de offentliga finanserna så snabbt som hos oss. Underskottetöverstiger dessutom med bred marginal EMU:s konvergensvillkor som föreskriveratt den konsoliderade offentliga sektorns underskott får utgöra högst avBNP. är också på väg att överskrida konvergenskravet att den offentligasektorns bruttoskuld skall utgöra högst av BNP. Däremot uppfyller vi detkrav som ställer på högsta tillåtna inflationstakt.Försvagningen av statsfinanserna har uppkommit trots de mycket omfattandebesparingar som tillkommit på initiativ av den nya regeringen. Dessa haremellertid ännu inte fått fullt genomslag, men utgör en god grund för enfortsatt sanering av statsfinanserna. Enbart fattades beslut somleder till att de offentliga utgifterna successivt kommer att minska medsammanlagt . I åretsbudgetproposition föreslås ytterligare besparingar som långsiktigt väntasminska utgifterna med . Inklusive de åtgärder som aviseradesi höstens krisproposition (prop. 1992/93:50) avser besparingarna de ändamål somframgår av tabell 8.Tabell 8. Förslag budgetproposition samt i aviseradesärpropositioner50>Underskottet i statsbudgeten är den främsta anledningen till att statsskuldenunder innevarande budgetår väntas öka med . Grovt räknatkommer denna skuldökning -- uppkommen -- att medföra att statensränteutgifter blir i runt tal större under en följd av årframöver. Enbart för att behålla statsskulden på oförändrad nivå krävs såledesbesparingar av ungefär samma omfattning som de långtgående utgiftsnedskärningarsom föreslås eller aviseras i årets budgetproposition inkl. de nedskärningarsom blev resultatet av höstens krisuppgörelser mellan regeringen ochSocialdemokraterna.Eftersom varje nytt år med stora underskott ger upphov till ökaderänteutgifter som på motsvarande sätt måste finansieras med nya besparingar,räcker det inte med att behålla budgetunderskottet på oförändrad nivå.Underskottet måste dessutom minskas, vilket ställer krav på ytterligareutgiftsnedskärningar.Till detta kommer att även skattetrycket kan behöva sänkas under årenframöver. En tilltagande rörlighet i skatteunderlaget bidrar nämligen till attSverige i längden inte kan upprätthålla en beskattning som avviker alltförmycket från omgivande länders. Även sådana skattesänkningar måste finansierasmed besparingar.Regeringen räknar i sitt budgetförslag med att utgifterna förstatsskuldräntor skall uppgå till under nästa budgetår.Räntebetalningarna är därmed inte bara den största enskilda utgiftsposten,utan detta anslag är även större än statsbudgetens samlade utgifter förpensioner inkl. åldrings- och handikappomsorg. Statsskuldräntorna motsvarar ensjättedel av statsbudgetens utgifter, och deras andel ökar snabbt.Mot bakgrund härav ter sig den uppkomna situationen som allvarlig.Förutsättningarna för ytterligare stimulansåtgärder är som utskottet ser detobefintliga, inte minst mot bakgrund av att finanspolitiken redan iutgångsläget är mycket expansiv. Kan inte de stora underskotten bemästrasframöver, kommer en allt större andel av statens inkomster att behöva användastill att betala räntor på statsskulden. Mycket snart hamnar vi i en skuldfälla,och vare sig vi vill det eller inte tvingas vi då till drastiska och mycketlångtgående nedskärningar inom viktiga utgiftsområden utan att medborgarnasskattebörda för den skull lättar. Den omfördelning av välstånd som en sådanutveckling skulle ge upphov till skulle leda till så allvarligafördelningspolitiska störningar att de enligt utskottets mening vore heltoacceptabla. Fortsatt stora ansträngningar måste därför inriktas på att snabbtkomma till rätta med budgetunderskottet.Dagens budgetunderskott motsvarar av BNP och är således realt sett avungefär samma omfattning som det . Då kunde underskottetarbetas bort , framför allt till följd av en gynnsamkonjunkturutveckling samt höga pris- och löneökningar som snabbt ökade statensskatteinkomster. Pris- och löneökningarna drev emellertid också uppkostnadsläget, vilket undergrävde den svenska ekonomin och starkt bidrog tillden krissituation som vi nu befinner oss i.Utgångsläget är därför annorlunda än 1982. Vi kan inte räkna med attbli av med underskottet på samma sätt som då. Arbetslösheten kommer nämligenunder framöver att ligga långt över 1980-talets nivåer, vilket driverupp utgifterna och minskar inkomsterna. Även bortsett från denna omständighetkan staten framöver inte påräkna samma automatiska ökning av skatteinomsternasom tidigare, eftersom inflationen pressats tillbaka och progressiviteten iinkomstbeskattningen minskats. Förutsättningarna för direkta skattehöjningar ärockså starkt beskurna. Vidare kommer fortsatt höga realräntor att driva uppränteutgifterna för statsskulden ytterligare. Slutligen får man räkna med attfinans- och fastighetskrisen även i fortsättningen kan komma att tvinga framstora statliga utgiftsåtaganden.Även om förutsättningarna således inte är desamma, är dock även en mindre delav det nuvarande underskottet av övergående natur. I finansplanen redovisasolika beräkningar som belyser hur stor del av underskottet som ärkonjunkturellt betingat och hur stor del som skulle kvarstå även vid ettkonjunkturmässigt mer normalt kapacitetsutnyttjande. Det senare, mer beståendeunderskottet betraktas som strukturellt. Beräkningarna är gjorda med olikaansatser men visar att ungefär två tredjedelar av statsbudgetens underskott på162 miljarder kronor under /94 kan betraktas som strukturelltoch en tredjedel som konjunkturellt. Utan lågkonjunktur skulle såledesunderskottet nästa budgetår ha begränsats till 105--110 miljarder kronor.Ser man till den konsoliderade offentliga sektorn blir bilden någotannorlunda. Häri ingår även upplåning vid sidan av statsbudgeten samt sparandeti socialförsäkringssektorn och kommunsektorn. Både socialförsäkringssektorn ochkommunsektorn uppvisar ett strukturellt sparandeöverskott. Somen följd härav begränsas det strukturella underskottet i den offentliga sektorntill ca under såväl 1992 som 1993. Enligt de i finansplanenredovisade beräkningarna utvecklar sig den offentliga sektorns finansiellasparande på följande sätt under åren 1991 till 1994.Tabell 9. Finansiellt sparande i den offentliga sektornRegeringens förslag till budgetpolitiska riktlinjerRegeringen föreslår att riktlinjerna för budgetpolitiken i fortsättningenskall utformas i överensstämmelse med två normer (yrkande 2). Enligt den enanormen skall det strukturella underskottet i de offentliga finansernaavskaffas. Enligt den andra skall de offentliga utgifterna mätt som andel avBNP successivt sänkas.Regeringen tar fasta på att det strukturella underskottet väntasuppgå till och redovisar i anslutning till vissaberäkningar en plan för hur detta underskott skall kunna avvecklas fram till år1998. Beräkningarna är gjorda utifrån förutsättningen att den årliga tillväxtenskall uppgå till 3,samt att den offentliga konsumtionen är realtoförändrad . Om man till de besparingar som föreslås ifinansplanen för /94 lägger ytterligare budgetförstärkningar på5 miljarder kronor samt under vart och ett av deefterföljande åren skulle, enligt dessa uppskattningar, det strukturellaunderskottet kunna vara helt avvecklat år 1998.Mot bakgrunden härav föreslår regeringen att budgetförstärkningarna underåren 1994--1996 skall uppgå till ca och att den offentligakonsumtionen hålls kvar på en realt oförändrad nivå (yrkande 3). Besparingarnaunder treårsperioden preciseras inte närmare. I stället förklarar sigregeringen öppen för att diskutera vilka budgetförstärkningar som börgenomföras. Tre tänkbara besparingsområden pekas dock ut. Det gäller för detförsta sjukförsäkringen och andra delar av socialförsäkringssystemet, därbesparingar föreslås kunna ske genom exempelvis sänkta ersättningsnivåeroch/eller utflyttning från statsbudgeten i kombination med vissaavgiftsförändringar. Det gäller för det andra bostadssektorns belastning på denoffentliga sektorn, där möjligheterna att komma till rätta med detta problemanges öka i takt med sjunkande ränta som i sig dämpar boendekostnaderna. Detgäller slutligen också grundavdraget vid inkomstbeskattningen. Även andra iriksdagen framförda förslag till i första hand minskade utgifter ärfinansministern villig att diskutera.Regeringens förslag till utgiftsnorm är tänkt att gälla oberoende av faktisktkonjunkturläge. Innebörden av är således att de konjunkturrensadeoffentliga utgifterna successivt skall minska mätt som andel av enkonjunkturrensad BNP. Det förslag till statsbudget som regeringen lagt fram förnästa budgetår tillgodoser detta krav.Oppositionspartiernas förslag till budgetpolitiska riktlinjerSocialdemokraterna föreslår i motion Fi203 att en kraftig satsningskall göras för att skapa 190000 nya arbets- och utbildningsplatser samtlägga grunden för bättre transportsystem och kommersiella framsteg i svensktnäringsliv. Motionärerna vill tidigarelägga redan inplaneradeinfrastrukturinvesteringar genom att låta och låna uppytterligare vid sidan av statsbudgeten. För ändamålet skallett räntestöd på anvisas under nästa budgetår.Till AMS och arbetsmarknadspolitiska åtgärder föreslår motionärerna attytterligare anvisas nästa budgetår. Det ger enligt derasbedömning möjlighet att placera ytterligare minst 32000 personer i aktivaåtgärder, varav minst 10000 inom byggsektorn och minst 12000 iarbetsmarknadsutbildning.Motionärerna vill dessutom övergångsvis tillämpa äldre räntebidragsreglerm.m. för att på så sätt stimulera reparationer, ombyggnad och underhåll avbostäder och kommunala lokaler för sammanlagt , och sätteri sitt budgetalternativ av för ändamålet.Socialdemokraterna vill höja utbildningsnivån och kompetensen i arbetslivetgenom en kraftig utbyggnad av antalet utbildningsplatser. Till en kostnad av5,skall nästa budgetår 10000 nya platser inrättas inomhögskolan, 50000 i gymnasieskolan (ett tredje gymnasieår) samt 20000 inomkomvux och folkbildningen.Forskning och utveckling bör enligt Socialdemokraterna tilldelas ytterligare1 miljard kronor nästa budgetår. Till ett näringspolitiskt program för små- ochmedelstora företag samt olika regionalpolitiska insatser vill motionärernasätta av ytterligare 0,6 miljarder kronor.De ökade utgifterna skall till en del finansieras genom olikaskattehöjningar. Höjningen av brytpunkten i inkomstskatteskalan samtgrundavdragets storlek bör sålunda justeras ned med hänsyn tillinflationseffekterna av kronans fallande värde. Dessutom bör uttaget av statliginkomstskatt över brytpunkten höjas . Skatten på kapitalinkomsterm.m. skall även i fortsättningen utgå och förmögenhetsskattenbehållas. Vidare bör arbetsmarknadsavgiften höjas med föratt finansiera underskottet i Arbetsmarknadsfonden. Energibeskattningen börläggas om i enlighet med ett av Socialdemokraterna tidigare framfört förslag.De ökade utgifterna skall till en mindre del (0,) ocksåfinansieras genom besparingar. Så t.ex. föreslår Socialdemokraterna besparingarinom försvarets och jordbrukets område. Socialdemokraterna biträder dessutomregeringens förslag till besparingar inom polisväsendet ,men anser att en större besparing kan tas ut och ennågot mindre under efterföljande år.Till helt övervägande del förutsätts emellertid de socialdemokratiskasatsningarna kunna finansieras med olika dynamiska effekter. Motionärernahävdar att med den socialdemokratiska politiken kommer sysselsättningsläget attbli så mycket bättre att statens skatteinkomster nästa budgetår ökar med 2,6miljarder kronor. Då kommer också utgifterna för arbetslöshetsersättning attbli lägre, vilket minskar belastningen på Arbetsmarknadsfonden med 9,8miljarder kronor.Sammantaget uppgår dessa dynamiska effekter således till 12,4 miljarderkronor, och de utgör därmed den främsta anledningen till att detsocialdemokratiska budgetalternativet framstår som något starkare änregeringens i den sammanställning som finns intagen i motionen. Bortser manfrån dessa i alla sammanhang ytterst svårbedömbara dynamiska effekter förbytsdet överskott på som motionärerna tillgodoräknat sittbudgetalternativ i ett underskott på 10 miljarder kronor.Till saken hör emellertid också att motionärerna helt förbisett debudgetmässiga effekterna av flera av sina ställningstaganden. De har t.ex. intetillgodoräknat sig något inkomsttillskott för förslaget till höjd statliginkomstskatt över brytpunkten. Mer betydelsefullt är emellertid att de inte harbeaktat de budgetmässiga konsekvenserna av att de avvisar det besparingsprogrampå sammanlagt som regeringen för fram ibudgetpropositionen. Något generellt avslagsyrkande framförs visserligen inte idenna del, men i olika socialdemokratiska motioner yrkas avslag på merparten avbesparingsförslagen. Sålunda avvisar Socialdemokraterna regeringens förslag attsamordna sjuk- och arbetsskadesjukpenningen. De motsätter sig också denföreslagna försämringen av delpensionsförmånerna. De säger vidare nej tillförslaget att sänka ersättningsnivån och att återgå inomarbetslöshetsförsäkringen. Enbart dessa åtgärder försvagar derasbudgetalternativ med ca . Till detta kan dock läggashalvårseffekten av deras förslag till höjd inkomstskatt.Socialdemokraterna förklarar sig beredda att medverka till utgiftsminskningarpå sammanlagt för /94, dvs. besparingar avsamma omfattning som regeringen föreslagit. Av motionen framgår dock inte vilkabesparingar man vill förorda, ej heller inom vilka utgiftsområden de bör ske.Förfarandet ter sig enligt utskottets mening som ytterst anmärkningsvärt.Motionärerna säger sig alltså vilja medverka till lika stora nedskärningar somregeringen men förkastar huvuddelen av de besparingsförslagregeringen för fram utan att på något sätt antyda vilka alternativa lösningarde själva förordar. Några sådana förslag har inte heller förts fram underutskottets beredning av ärendet.Skall utskottet allsidigt kunna pröva alternativa förslag tillbudgetpolitiska riktlinjer och de statsfinansiella och samhällsekonomiskaeffekter förslagen kan väntas ge upphov till, är det självklart att förslagenmåste ha en sådan utformning att i vart fall deras allmänna inriktning kanutläsas. Särskilt viktigt är detta i ett läge när kraftfulla åtgärder måstevidtas för att komma till rätta med budgetunderskottet, framför allt genomutgiftsnedskärningar.Tyngdpunkten i de stimulansåtgärder motionärerna förespråkar ligger iinfrastrukturinvesteringar och andra liknande åtgärder som finansieras med lånvid sidan av statsbudgeten. Den direkta belastningen på statsbudgeten undernästa budgetår av dessa åtgärder begränsar sig till 2,6 miljarder kronor.Motionärernas övriga förslag till nya utgiftsåtaganden under nästa budgetåruppgår till . Till detta kommer så effekterna av derastillbakavisande av regeringens besparingsförslag, ca 6,5 miljarder kronor.Jämfört med regeringens budgetalternativ innebär detta att statsbudgetensutgifter ökar med sammanlagt ca . Utgiftsökningen skallenligt redovisade förslag finansieras genom besparingar på 0,8miljarder kronor, skattehöjningar på ca och dynamiskaeffekter på , dvs. sammanlagt närmare 20 miljarder kronor.Tilltron till motionärernas förslag stärks inte av den svagt underbyggdafinansieringen. Det hade enligt utskottets mening varit av större värde ommotionärernas budgetalternativ burits upp mer av konkreta förslag tillutgiftsnedskärningar än en förlitan på ytterst osäkra uppskattningar avdynamiska effekter.I samma motion (yrkande 4) föreslås också att regeringen skall ges i uppdragatt utarbeta ett samlat, långsiktigt och hållbart program för besparingar ochförstärkta statsfinanser som kan vinna stöd av en majoritet i . Iprogrammet skall åtgärder för /94 fogas in på ettsamhällsekonomiskt hållbart sätt. Samma yrkande med snarlika motiveringar försockså fram i de socialdemokratiska parti- och kommittémotionerna A267, Bo238,Sf268, Sf269 och Sf512. Inte heller i dessa motioner lämnas emellertid någonytterligare vägledning om lämpliga besparingsområden som skulle kunna komma ifråga i ett sådant program. Lika lite som motion Fi203 (s) kan därför dessamotioner ligga till grund för utformningen av budgetpolitiken.Med det anförda yrkar utskottet avslag på motionerna Fi203 (s) yrkandena 2och 4, A267 (s) yrkande 24, Bo238 (s) yrkande 4, Sf268 (s) yrkande 1, Sf269 (s)yrkande 1 samt Sf512 (s) yrkande 1.Ny demokrati framför i sin motion Fi211 inga yrkanden ombudgetpolitikens inriktning.Vänsterpartiet uppger i motion Fi212 att den bärande tanken ipartiets förslag är att pengar skall tas från individer och företag som inteanvänder dem till konsumtion eller investering och i stället ges till dem somgör det. På så sätt blir det möjligt att minska både arbetslösheten ochbudgetunderskottet, hävdar motionärerna.I enlighet med detta synsätt föreslår motionärerna skattehöjningar av ensådan omfattning att statsbudgetens inkomster nästa budgetår ökar med netto18,. Tillskottet används för att tillsammans med vissabesparingar finansiera nya utgiftsåtaganden på drygt 28 miljarder kronor.Saldomässigt är motionärernas förslag neutralt enligt deras egnauppskattningar.Skattehöjningarna avser i första hand en höjning av arbetsgivaravgifterna samt en successivt skärpt inkomstbeskattning för allainkomsttagare med inkomster överstigande . Det senare uppnåsgenom att grundavdraget trappas av med början vid denna inkomstnivå samt genomatt uttaget av statlig inkomstskatt över brytpunkten skärps, framför allt fördem med årsinkomster överstigande . begränsa avdragsrätten för ränteutgifter, höja stämpelskatten samt skärpaenergibeskattningen för såväl hushåll som företag. Motionärernas förslaginnefattar också en skattesänkning. Det gäller uttaget av reduceradmervärdesskatt som föreslås bli sänkt till fr.o.m. den 1 juli 1993.Motionärerna räknar med att deras besparingsförslag skall minska utgifternamed . Detta uppnås genom att ersättningstaket isjukförsäkringssystemet minskas från 7,5 till 5,5 basbelopp, genom minskning avförsvarets och vissa andra myndigheters anslag, däribland ,och . Nedskärningar skall också göras i väg-och järnvägsanslag med bärighetshöjande eller försvarspolitiskt syfte. Genomatt kommunalisera flyktingmottagningen räknar motionärerna med att kunna minskaanslagen till förläggningskostnader.Inkomsttillskottet och de sålunda uppnådda besparingarna vill motionärernautnyttja för att främja infrastrukturinvesteringar, ROT-program, utveckling avalternativa energislag samt forskning. Betydande resurser skall också avdelasför vuxenutbildning, beredskapsarbeten och andra arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, inkl. medel för att bibehålla arbetslöshetsförsäkringen i sinnuvarande utformning. Utvecklingsbiståndet bör liksom tidigare motsvara avBNI. Vidare vill motionärerna i tre steg dels återinföra ersättningsnivåerna isjukförsäkringen, dels höja pensionstillskottet från 55,av basbeloppettill ett helt basbelopp. Pensionsåldern bör enligt deras mening dessutombehållas vid , och ytterligare medel bör tillföras kommunerna förkommunala bostadstillägg (KBT). Med verkan från /95 börkommunerna även återfå de som enligt tidigareriksdagsbeslut dragits in från dem.Utskottet får med anledning härav anföra följande. Motionärernas förslaginnebär att skatte- och avgiftstrycket höjs kraftigt som automatikeninom vissa transfereringssystem ytterligare förstärks. Motionärernas förslagtill skärpt inkomstbeskattning skulle helt rasera grundvalen för skattereformenoch många av deras förslag till nya utgiftsåtaganden står i direkt strid mot deansträngningar som uppnåtts i arbetet med att komma till rättamed obalanserna i statsfinanserna. En politik med sådan inriktning kanutskottet inte ställa sig bakom. Med hänvisning härtill avstyrker utskottetmotion Fi212 (v) yrkande 2.Utskottets förslag till budgetpolitiska riktlinjer /94 samt programför att stärka statsfinansernaUtskottet vill sammanfatta sin syn på budgetpolitiken på följande sätt.Som utskottet tidigare framhållit är det nödvändigt att snabbt komma tillrätta med underskottet i de offentliga finanserna. Situationen komplicerasemellertid av att stora besparingar påverkar efterfrågan i samhället ochsåledes kan verka dämpande på den ekonomiska utvecklingen. Åtgärderna måstedärför anpassas till den svaga ekonomiska utvecklingen. Besparingarna måsteockså ges en sådan inriktning att de undanröjer det som verkligen utgör grundenför obalanserna i den offentliga sektorns finanser.Eftersom drygt en tredjedel av den offentliga sektorns utgifter ärtransfereringar till hushållen är det ofrånkomligt att äventransfereringssystemen måste bli föremål för omprövning. Med återkommandestora budgetunderskott går det inte att spara i ränteutgifter, och offentligainvesteringar är ett område som samtliga riksdagspartier är överens om börprioriteras. Den offentliga konsumtionen måste självklart också begränsasliksom övriga transfereringar, men här har -- särskilt i fråga om denoffentliga konsumtionen -- omfattande besparingsprogram genomförts under enlång följd av år. Enligt utskottets mening måste med hänsyn härtill besparingarkunna göras även i sådana transfereringssystem som av gemene man uppfattas somsjälvklara rättigheter. Varje sådan förändring måste emellertid göras medstörsta omsorg och avvägas på ett sådant sätt att man kan upprätthålla dengrundläggande tryggheten för de verkligt svaga och svårast utsatta grupperna isamhället.Regeringen föreslår i budgetpropositionen besparingar som för nästa budgetåruppgår till . Merparten av dessa förslag avvisas avSocialdemokraterna och . Utskottet har bl.a. med hänsyn härtillinte kunnat biträda de båda partiernas förslag till riktlinjer förbudgetpolitiken. I stället har utskottet anslutit sig till den budgetpolitiksom regeringen förordar. Det innebär att utskottet tillstyrker yrkande 2 ifinansplanen.Båda partierna avvisar också regeringens förslag tillbesparingsprogram på för åren 1994--1996.Liksom i frågan om de mer kortsiktigt inriktade besparingarna förklararSocialdemokraterna i motion Fi203 att de är beredda att genomföra ettlångsiktigt besparingsprogram av minst samma omfattning som regeringen, mennågon vägledning om var dessa besparingar skall sättas in ges inte. I ställetbegär de att regeringen skall återkomma med ett förslag i frågan (yrkande 3).Vänsterpartiet redovisar i anslutning till sitt avslagsyrkande i motion Fi212(yrkande 3) några huvuddrag i de åtgärder man vill genomföra för att fram tillår 2000 få bort underskottet. Även i detta sammanhang utgör emellertidskattehöjningar den viktigaste beståndsdelen för Vänsterpartiet.Läget är som utskottet ser det nu mycket allvarligt. Skall de rådandeproblemen kunna lösas på ett varaktigt sätt, krävs att saneringen av deoffentliga finanserna bedrivs målmedvetet och enligt en i förväg uppgjord plansom sträcker sig . Trovärdigheten i dessa ansträngningar stärks omen stor parlamentarisk majoritet ställer sig bakom åtgärderna. mening bör därför breda lösningar eftersträvas i det fortsattaarbetet med att utforma en långsiktigt inriktad budgetpolitik, och i dettasammanhang bör en stor öppenhet visas för alternativa förslag.