bet · GG01UU26 · 1993-05-06 00:00:00 — SAREC menar att förslaget omlandstrategier medför risker för tjänstemannastyrning fråndepartementet i enskilda ärenden. SAREC förordar attlandstrategierna enbart bör avse centrala policyfrågor medan detbör ankomma på biståndsmyndigheterna att pröva förutsättningarnaför bilaterala biståndsinsatser.PropositionenDet föredragande statsrådet anför i denna del att regeringenfår två olika instrument till sitt förfogande. Landprofiler böräven fortsättningsvis utgöra underlag för regeringensöverväganden rörande samarbetet med länder som inte mottagit meromfattande bistånd. Landprofilerna bör användas för attkartlägga utvecklingssituationen. Landstrategierna bör angeövergripande mål och inriktning och utgöra den huvudsakligagrunden för verksamheten i samarbetsländerna. Regeringen börsvara för att landstrategier utarbetas och fastställs och attdessa förnyas efter behov, i regel vart tredje år.Utredningens förslag till den stegvisa processen fram till enlandstrategi för ett samarbetsland åberopas i propositionen: utarbetande av en landöversikt, resultatredovisning, intressentmöte, överläggningar på regeringsnivå med mottagarlandet, beslut av regeringen om att berörda myndigheter skall utgåfrån landstrategin i sina insatser i det berörda landet.SIDA och övriga myndigheter föreslås i samband med utformandetav landöversikter i landstrategiprocessen redovisa dels denverksamhet som bedrivits, dels förslag vad gäller fortsattinriktning och utformning. Ansvaret för processen bör dock liggapå för internationelltutvecklingssamarbete. Regeringen får härigenom en merframträdande roll i ett tidigare skede av det bilateralabiståndssamarbetet. Detta underlättar i sin tur för regeringenatt hålla underrättad.MotionernaVänsterpartiet anser i sin motion U19 (yrkande 4) att deföreslagna landstrategierna innebär att den politiskainriktningen beslutas i regeringen innan dialogen inleds medmottagarländerna. Biståndssamarbete bygger på en ständig dialogmed flera aktörer. Det är i denna som förändringarna imottagarländerna registreras och biståndet anpassas.Landstrategier kan dock bli ett verkningsfullt instrument ibiståndsprocessen om de utarbetas "från botten". Mycket beror påhur de i propositionen föreslagna s.k. intressentmötena, vilkaskall utgöra ett led i landstrategiarbetet, utformas. IAfrikagruppernas remissvar till utredningen förs tanken om öppnahearings fram. Det är en idé som bör prövas anser (yrkande 5).I motion U20 konstaterar demokrati att de föreslagnalandstrategierna anger ett övergripande mål för vad villuppnå med biståndet till ett enskilt land. Här erinras ombehovet av att diskutera hur skall hjälpa mottagaren attpå sikt bli biståndsoberoende. Motionärerna instämmer i viktenav att regeringsöverläggningar föregår regeringsbeslut och intetvärtom som . I regeringsöverläggningarna bör också krav påmotprestationer anges (yrkande 7). Som exempel nämns i motionenkrav på skatte- och tullfrihet, obyråkratiska rutiner m.m.Vidare bör regeringen i dessa förhandlingar driva fram krav påen ökad koordinering mellan andra givarländer (yrkande 8). Dettakan ske dels genom samråd med mottagarländer, dels genom ökatengagemang för att samla andra givare. Parismötena en gång omåret är inte tillräckliga. Det arbetas fortfarande "dubbelt" ochmånga frågor hamnar mellan två stolar. skall varapådrivande i denna fråga nordiskt men också i EG och FN.I motion U21 (m) anförs att det är utomordentligt viktigt attmålen för den svenska biståndsverksamheten styrbudgetanvisningarna. I propositionen anges att regeringen avserfastställa landstrategier som styrnings- ochsamordningsinstrument i utvecklingssamarbetet medmottagarländerna. Landstrategierna måste svara motmottagarlandets förmåga att på ett meningsfullt sätt dra fördelav biståndet. Utvecklingssamarbetet och användningen avlandstrategier måste i högre grad än nu ta hänsyn till andraländers biståndsverksamhet i mottagarlandet. Uppnåendet avbiståndsmålen är det centrala i svenskt bistånd. Om ettmottagarland inte längre motsvarar de svenska kraven påmänskliga rättigheter, demokratiutveckling och marknadsekonomifår biståndet avbrytas i avvaktan på att dessa mål uppfylls.I motion U23 (s) föreslås i yrkande 2 att propositionensförslag till ny modell för samarbetet avslås. Förslaget attinföra landprofiler och landstrategier som styrinstrument ibiståndet till enskilda länder ifrågasätts enär det är oklartvad som egentligen uppnås i förhållande till de instrument somfinns i dag.UtskottetDet praktiska ansvaret för att bereda och genomförabiståndsinsatser åvilar biståndsmyndigheterna. Regeringensuppgift är att ta ställning till övergripande frågor. Dennaarbetsfördelning reser krav på en väl fungerande kommunikation.Regeringens signaler måste vara tydliga sommyndigheterna ger en klar redovisning av sina förslag och avverksamhetens resultat.I propositionen betonas regeringens ansvar i dialogen medmottagarländerna. Utskottet instämmer i att sådana kontakter ärviktiga och tillstyrker förslaget om att landstrategier skallinföras som ett nytt styrnings- och samordningsinstrument. Somframhålls i propositionen kommer den övervägande delen avberedning och planering av biståndet att som ligga hosmyndigheterna. Utskottet instämmer i detta förslag och finnerdet angeläget att betona, att inte börbelastas med en alltför omfattande handläggning av konkretaärenden. I principen för målstyrning ligger i stället attregeringen i huvudsak arbetar med biståndets huvudsakligariktlinjer. Beslutet om dessa riklinjer bör givetvis grunda sigpå ett genomarbetat underlag.I likhet med regeringen finner utskottet det angeläget attSIDA och övriga berörda myndigheter dels redovisar denverksamhet de bedriver, dels lägger fram förslag om utformningenoch inriktningen av det framtida biståndet i ett tidigt skedeinnan regeringsöverläggningar med mottagarlandet ägt rum.Utskottet uppfattar det vidare som självklart att man vidutformningen av landstrategier tar hänsyn till andra givaresinsatser och erfarenheter.Utskottet tillstyrker följaktligen regeringens förslag i vadavser ny modell för samarbetet med mottagarländerna. Det anfördatillgodoser även väsentliga synpunkter i motionerna U19 (v)yrkandena 4 och 5, U20 (nyd) yrkandena 7 och 8 samt U21 (m) idenna del. Utskottet avstyrker motion U23 (s) yrkande 2.En integrerad fältadministrationUtredningenI syfte att uppnå effektivare arbete avseende mål- ochresultatstyrningen föreslår utredningen att verksamhetenintegreras på ambassaderna och biståndskontoren iprogramländerna. De integrerade ambassaderna bör ha en chef -- inormalfallet ambassadören, som också är biståndschef.Integrationen bör genomföras , i takt medpersonalbyten på centrala funktioner. Fullt genomförd kanförändringen av fältadministrationen ge besparingar, menarutredaren, på per år.I denna del av utredningen poängterar några remissinstanser(SIDA, BITS, ) vikten av att biståndsmyndigheterna fårrätt att instruera den integrerade ambassaden. Fleraremissinstanser framhåller vikten av klarhet i regelverket inomvilket aktörerna verkar. Vidare är det viktigt attansvarsfördelningen klart definieras. SIDA föreslår i sittyttrande att en modell med regionala ambassader ytterligareutreds.PropositionenStatsrådet anför att kravet på ett helhetsperspektiv ibistånds- och utrikespolitiken, liksom bredden iutvecklingssamarbetet med flera organisationer verksamma imottagarländerna, entydigt talar för en samordnad administrationpå fältet. I ett vidare perspektiv bör ett mål vara attförbindelserna utvecklas och övergår till andra samarbetsformer,t.ex. handel och turism. Inbyggda oklarheter i ledningen avverksamheten och skilda administrativa system har lett tillbetydande dubbelarbete. Beslut om utnämningar av chefer för denya integrerade biståndsambassaderna fattas i vanlig ordning avregeringen efter att synpunkter på lämpligt sätt inhämtats frånberörda myndigheter. Direkt underställd chefen bör finnas entjänsteman med ansvar för biståndsfrågor, som normalt också börvara ställföreträdande chef. Integrationen och de förändringardenna föranleder föreslås genomföras successivt.MotionernaI motion U19, yrkande 6, anförs att enintegrerad fältorganisation är beroende av chefsrekryteringen.En sådan person måste ha gedigen kunskap och erfarenhet avu-lands- och biståndsfrågor. Befattningsbeskrivningen börgodkännas av SIDA som också bör få påverka regeringensutnämning. Motionen anger att ett inrättande av regionalaambassader vore en alternativ lösning (yrkande 7).I yrkandena 9, 10 och 11 i motion U20 (nyd) resonerarmotionärerna i termer av att ambassader, biståndskontor,exportråd m.m. slås samman till en enhet -- ett Center.Regionkontor bör inrättas. Detta skulle innebära besparingar,bättre samordning, ge större möjligheter att bevaka regionalaprojekt men ändå inte försämra den diplomatiska aktiviteten i deolika länderna. Den som skall ha ansvaret för den regionalaverksamheten bör ha de rätta kvalifikationerna. Utöver densedvanliga UD-rekryteringen bör i större utsträckning cheferfrån näringslivet och enskilda organisationer anställas.Fältintegrationen bör genomföras och inte successivt somföreslås i regeringens proposition.Socialdemokraterna anför i yrkande 3 i sin motion U23 attförslagen om en integrerad fältadministration avslås.Regeringens förslag är oklart. Det kan, konstaterarmotionärerna, finnas effektivitetsvinster med en sammanslagning.Förutsättningen är dock att en klar arbetsfördelning bibehållsmellan regeringen och biståndsmyndigheterna. Risken medförslaget är att man skapar nya oklarheter i ett system, somförvisso inte är perfekt, men som de olika parterna ändå lärtsig hantera . Det vore intressant att närmare granskaSIDA:s förslag om regionala ambassader.UtskottetUtskottet framhåller vikten av att utrikespolitiken bör sesoch uppfattas i ett helhetsperspektiv. Kraven på samordning avde svenska förbindelserna med enskilda länder och nödvändighetenav besparingar och ett effektivt resursutnyttjande i det svenskabiståndet talar för en integration av fältorganisationen.Utskottet bedömer att effektivitetsvinster bör kunna göras genomatt integrera fältadministrationen. Utskottet vill i dettasammanhang poängtera vikten av att den samlade yrkesmässigakompetensen på biståndsområdet tillvaratas.I propositionen framhålls att en del praktiska frågor rörandepersonaltillsättning, budget, arkivhantering och annanadministrativ verksamhet närmare måste utredas. Ensammanslagning av biståndskontor och ambassader bör skesuccessivt. Utskottet förutsätter att de chefer som rekryterastill de integrerade utlandsmyndigheterna har solid kunskap omoch erfarenhet av biståndssamarbete.Utskottet vill understryka vikten av att arbetsfördelningenmellan regeringen och biståndsorganen bibehålls vid enintegration. Biståndsorganen måste tillförsäkras direktiv- ochinstruktionsrätt gentemot hela den integreradefältorganisationen så att den kan fullgöra sina åligganden påett effektivt sätt. I förordningen 1992:247 med instruktion förutrikesrepresentationen är denna principiella grund fastlagd.Frågan om regionala ambassader prövades särskilt i utredningenUtrikesförvaltningens inriktning och organisation(SOU1988:58). I den utredningen prövades alternativa formerför utlandsrepresentation, dels det s.k. KSA-systemet medStockholmsbaserad ambassadör för ett större verksamhetsområde,dels s.k. regionambassader. Utredningen konstaterade att ettarrangemang med regionambassader sannolikt skulle kräva ökaderesurser och bara kunna genomföras i undantagsfall.Utskottet utesluter inte att det i vissa fall kan finnas skälatt inrätta regionala ambassader. Möjligheterna till nordisksamordning i några länder bör beaktas.Med det ovan anförda tillstyrker utskottet propositionensförslag om en integrerad fältorganisation.Utskottet avstyrker därmed yrkande 6 i U19 (v) och yrkandena9, 10 och 11 i U20 (nyd) samt yrkande 3 i U23 (s). Yrkande 7 imotion U19 (v) får anses besvarat. beträffande en förändrad anslagsstrukturatt riksdagendels med avslag på motionerna 1992/93:U18, 1992/93:U19yrkandena 1--3, 1992/93:U20 yrkandena 1, 3--6, 1992/93:U23yrkande 1, 1992/93:U233 yrkandena 15 och 25, 1992/93:U250yrkandena 8--10 godkänner regeringens förslag till en förändradanslagsstruktur,dels förklarar motionerna 1992/93:U20 yrkande 2,1992/93:U21 i denna del, 1992/93:U22, 1992/93:U232 besvarademed vad utskottet anfört,res. 1 (s)res. 2 (nyd)men. (v) - delvis2. beträffande en ny modell för samarbetet medmottagarländernaatt riksdagendels med avslag på motion 1992/93:U23 yrkande 2 godkännerregeringens förslag till en ny modell för samarbetet medmottagarländerna,dels förklarar motionerna 1992/93:U19 yrkandena 4 och 5,1992/93:U20 yrkandena 7 och 8 och 1992/93:U21 i denna delbesvarade med vad utskottet anfört,res. 3 (s)res. 4 (nyd)men. (v) - delvis3. beträffande en integrerad fältadministrationatt riksdagendels med avslag på motionerna 1992/93:U19 yrkande 6,1992/93:U20 yrkandena 9--11 och 1992/93:U23 yrkande 3 godkännerregeringens förslag till en integrerad fältadministration,dels förklarar motion 1992/93:U19 yrkande 7 besvarad medvad utskottet anfört.res. 5 (s)res. 6 (nyd)men. (v) - delvisStockholm den 6 maj 1993På utrikesutskottets vägnarDaniel TarschysI beslutet har deltagit: (), PierreSchori (s), (), (), (), (), (), (),(), (), (), (), (), BerndtEkholm (s) och (nyd).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. En förändrad anslagsstruktur (mom. 1), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjarmed "Utskottet har bl.a." och på s. 9 slutar med "och U19yrkande 1" bort ha följande lydelse:Inriktningen på de fattigaste länderna och fattiga grupper imottagarländerna måste fortsätta. Utvecklingen i världen pekarpå att fortsatta katastrofinsatser blir nödvändiga, mensamtidigt bör tyngdpunkten i biståndet ligga på den långsiktigautvecklingen, vilket också i viss mening ärkatastrofförebyggande. Utskottet delar regeringens bedömning omvikten av givarsamordning. Utskottet poängterade i sittbetänkande 1992/93:UU15, s. 66 f. (Internationelltutvecklingssamarbete) vikten av att imedlemskapsförhandlingarna med EG understryker sin syn påbiståndsfrågorna. Utskottet vidhåller denna uppfattning.Riksdagen har faststlagit att det svenskabiståndets övergripande mål är att höja de fattigaste folkenslevnadsnivå. Inom ramen för detta mål skall biståndet bidra tillresurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk ochpolitisk självständighet, en demokratisk samhällsutveckling samtframsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön imottagarländerna. Dessa mål utgör en enhet. De förstärker ochkompletterar varandra och har ingen inbördes rangordning. Denövergripande måttstocken vad gäller effektivitet är biståndetsförmåga att uppfylla de biståndspolitiska mål som riksdagenuppställt. Ett effektivt biståndssamarbete ställer höga krav pålångsiktighet och planering såväl i som imottagarländerna.Riksdagen bestämmer i den s.k. landramen hur mycket biståndett land ska få. Regeringen och SIDA har sedan i uppdrag attutforma biståndet. Detta är ett bra system. Det germottagarländerna planeringstrygghet och större möjligheter attta ansvar. I mycket hög grad är det mottagarlandets egetansvarstagande som avgör om en insats blir effektiv eller inte.Regeringen föreslår att landramarna och samarbetsavtalenskall tas bort. Detta riskerar att minska ansvarstagandet,minska effektiviteten och öka biståndsberoendet. Genomlandramarna har möjlighet att styra biståndets storlekoch innehåll. Utskottet anser följaktligen att propositionensförslag att ta bort de nuvarande landramarna minskar riksdagensinflytande att styra biståndets storlek och innehåll.Utskottet delar uppfattningen att importstöd ochbetalningsbalansstöd i grunden är samma typ av bistånd. Det ärdock viktigt att detta direkta stöd till strukturprogrammen iutvecklingsländerna ingår i ett långsiktigt och landramsfästbistånd. Därmed skapas förutsättningar för en effektiv planeringpå mottagarsidan av reformer som är nödvändiga och också tillsin natur långsiktiga. I nuvarande system förfogar regeringengenom betalningsbalansstödet över möjligheter tillextrastöd i samband med givaröverenskommelser ochskuldförhandlingar. Denna kombination av avtalsbundnaöverenskommelser och flexibilitet är väl avvägd och bör inteutan starka skäl ersättas med ett system där mottagaren inte kanges någon säkerhet om vilket stöd som är att förvänta frånSverige.Utskottet avstyrker med det ovan anförda propositionensförslag till en förändrad anslagsstruktur och tillstyrkeryrkandena 2 och 3 i motion U19 (v), yrkande 1 i U23 (s),yrkandena 15 och 25 i U233 (v), yrkandena 8--10 i U250 (s) ochavstyrker motionerna U18 (-), U21 (m) i denna del, U22 (m),yrkandena 1--6 i motion U20 (nyd) och motion U232 (m). Yrkande 1i motion U19 (v) anses vara besvarat.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:1. beträffande en förändrad anslagsstrukturatt riksdagendels med bifall till motionerna 1992/93:U19 yrkande 2,1992/93:23 yrkande 1, 1992/93:U250 yrkandena 8--10 och medanledning av motionerna 1992/93:U19 yrkande 3 och 1992/93:U233yrkandena 15 och 25 avslår regeringens förslag till en förändradanslagsstruktur,dels med avslag på motionerna 1992/93:U18, 1992/93:U20yrkandena 1--6, 1992/93:U21 i denna del, 1992/93:U22,1992/93:U232 förklarar motion 1992/93:U19 yrkande 1 besvarad medvad utskottet anfört,2. En förändrad anslagsstruktur (mom. 1)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjarmed "Mångfalden i biståndet" och på s. 9 slutar med "U19 yrkande1" bort ha följande lydelse:Utskottet anser att bör renodla biståndet till sådantsom vi är duktiga på och se till att den hjälpen verkligen nårdem som mest behöver den. De befintliga biståndsmyndigheternaSIDA, BITS, och samt ,, m.fl. bör omvandlastill två nya myndigheter med två skilda huvudinriktningar. Denena skall ansvara för katastrofinsatser, infraprojekt,flyktinghjälp, familjeplanering m.m. Den andra skall ansvara förexportkrediter, garantier, lån, skuldsanering, utrikeshandel,m.m. Myndigheterna skall ha hela världen som arbetsfält, menprioritera insatserna till och . Utskottetanser att direktiven till den utredning som regeringen aviserati propositionen dels skall omfatta förslag till ensammanslagning av de nuvarande biståndsmyndigheterna, delsförslag till en struktur som är förenlig med EG:sbiståndsstrategier. Det är också viktigt att utredningen fårresurser i form av professionella rationaliseringskonsulter tillsitt förfogande. Utredningen bör arbeta skyndsamt.I propositionen sägs att en sammanhållen politik på detmultilaterala biståndets område skulle underlättas om ansvaretför världsbanksfrågor återfördes till . Utskottet delar denna bedömning. Utskottetanser emellertid att bör få etthelhetsansvar också för de multilaterala anslagen som i daghanteras på en rad olika departement och myndigheter. Självklartkan vissa operativa kontakter tas från berörda departement ochandra myndigheter även i fortsättningen.Utskottet anser att såväl som regeringensmöjligheter att styra biståndets inriktning måste förbättras.Flexibiliteten i biståndet måste öka. Utskottet delarregeringens förslag att avskaffa de avtalsfästa landramarna.Härutöver anser utskottet att det nuvarande systemet medprogramländer skall avvecklas. Biståndet till mottagarländernaskall baseras på utvecklingssituationen i de enskilda länderna.Biståndsinriktningen skall i större utsträckning präglas avprojekttänkande.Utskottet anser att det måste ställas mycket större krav påredovisningen av biståndet. Detta såväl till riksdag ochregering som till allmänheten. Redovisningen av biståndet skallgälla projekt, myndighet och mottagarland och ger på så sätt ettobjektivt underlag för att möjliggöra kostnadsbesparingar ochrationaliseringar inom biståndet. Totala löne- ochadministrationskostnader skall framgå ur redovisningen.Regeringen bör, enligt utskottets uppfattning, arbeta medkvartalsrapporter.Utskottet instämmer inte i regeringens förslag att göra detmöjligt att öka åtagandevolymen från tre till fem gånger denaktuella planeringsramen för ett budgetår. Med ett mer regionaltseende bör det vara möjligt att planera in projekt som ryms inomplaneringsramen för ett visst budgetår. De gigantiska projektenstid är förbi under förutsättning att inte givarna och mottagarnakan finna en finansiering som ryms inom budgeten. Utskottetanser att exportkreditgarantier och s.k. joint mellanolika givare är goda alternativ. Vidare anser utskottet att detinte är möjligt för att i ett ekonomiskt krisläge göranågra utfästelser utöver de av beslutadeplaneringsramarna för ett budgetår.Med det ovan anförda tillstyrker utskottet yrkandena 1--6 imotion U20 (nyd). Utskottet avstyrker därmed motion U18 (-),yrkandena 1--3 i motion U19 (v), yrkandena 15 och 25 i motionU233 (v), yrkandena 8--10 i motion U250 (s), yrkande 1 i motionU23 (s) samt betraktar motionerna U232 (m), motion U21 (m) idenna del och motion U22 (m) som besvarade.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:1. beträffande en förändrad anslagsstrukturatt riksdagendels med bifall till motion 1992/93:U20 yrkandena 1--6 ochmed anledning av regeringens förslag samt med avslag påmotionerna 1992/93:U18, 1992/93:U19 yrkandena 1--3, 1992/93:U23yrkande 1, 1992/93:U233 yrkandena 15 och 25, 1992/93:U250yrkandena 8--10 godkänner vad utskottet anfört om en förändradanslagsstruktur,dels förklarar motionerna 1992/93:U21 i denna del,1992/93:U22 och 1992/93:U232 besvarade med vad utskottet anfört,3. En ny modell för samarbetet med mottagarländerna (mom. 2), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 12börjar med "I propositionen betonas" och slutar med "U23 (s)yrkande 2" bort ha följande lydelse:I propositionen föreslås att två nya instrument införs för denövergripande inriktningen av biståndet till enskilda länder:landprofiler och landstrategier. Syftet anges vara att skapa enhelhetssyn på det svenska biståndet till ett enskilt land.Utskottet anser att det är oklart vad som egentligen uppnås meddessa instrument i förhållande till de styrinstrument som f.n.finns. Samordningen av det svenska biståndet handlar ytterst omhur regeringen vill använda sig av biståndsmyndigheterna. Underen rad av år har en arbetsfördelning vuxit fram som dels ärsakspecifik, dels landspecifik. Enligt utredningen samarbetsformer i biståndet uppplever biståndsmyndigheternainte samordningen och arbetsfördelningen dem emellan som någotproblem. Problemen tycks enligt utredningen ligga i ansvars- ocharbetsfördelningen mellan ochbiståndsmyndigheterna. Utskottet anser att regeringens förslaginte är genomtänkta. De bör därför avslås.Med det ovan anförda avstyrker utskottet propositionensförslag till en ny modell för samarbetet med mottagarländernaoch tillstyrker yrkande 2 i U23 (s). Utskottet anser attyrkandena 4 och 5 i U19 (v) är besvarade. Yrkandena 7 och 8 imotion U20 (nyd) och motion U21 (m) i denna del avstyrks.dels att moment 2 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:2. beträffande en ny modell för samarbetet medmottagarländernaatt riksdagendels med bifall till motion 1991/93:U23 yrkande 2 avslårregeringens förslag till en ny modell för samarbetet medmottagarländerna,dels med avslag på motionerna 1992/93:U20 yrkandena 7 och8 samt 1992/93:U21 i denna del förklarar motion 1992/93:U19yrkandena 4 och 5 besvarad med vad utskottet anfört,4. En ny modell för samarbetet med mottagarländerna (mom. 2)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 12börjar med "Det praktiska ansvaret" och slutar med "U23 yrkande2" bort ha följande lydelse:Utskottet håller med om vikten av att skapa en helhetsbild avdet samlade biståndet till ett mottagarland. De föreslagnalandstrategierna ämnar ange ett övergripande mål för vad Sverigevill uppnå med biståndet till ett enskilt land.