bet · GH01LU8 · 1993-11-30 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet proposition 1993/94:71, variföreslås ändringar i tidigare beslutade ändringar itrafikskadelagen med anledning av . Propositionensförslag i den delen är föranlett av att regeringen nu gjort enannan tolkning av en artikel i ett av EG:smotorfordonsförsäkringsdirektiv.Fr.o.m. gäller enligt trafikskadelagen ettsjälvriskbelopp om av basbeloppet på ersättning vid sakskadasom vållats av okänt fordon. I propositionen föreslås att någotsjälvriskbelopp inte skall räknas av när okända fordon orsakarskador på renar.Utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag. I proposition 1993/94:71 föreslår regeringen(), efter hörande av Lagrådet, attriksdagen antar i propositionen framlagt förslag till1. lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410),2. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410),3. lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410),4. lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen(1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).Lagförslagen har intagits i bilaga 1 till betänkandet. Anpassningen till EG:s motorfordonsförsäkringsdirektivFör skadeståndsansvar i allmänhet gäller i svensk rätt dens.k. Denna regel, som återfinns i 2 kap. 1 §skadeståndslagen (1972:207), innebär att den som uppsåtligeneller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada skall ersättaskadan. Regeln gäller i och för sig också i fråga om skador somuppkommer vid trafik med motorfordon. På detta område haremellertid de skadelidande ett förstärkt skydd genomtrafikskadelagen (1975:1410). Lagen innehåller bestämmelser omskyldigheten att ha trafikförsäkring, om meddelande av sådanförsäkring samt även bestämmelser om ersättning för person-eller sakskada som uppkommer vid trafik med motordrivet fordon.De svenska reglerna om trafikskadeersättning skiljer sig i dettaavseende från vad som i allmänhet gäller inom . Idessa länder gäller i princip att de skadeståndsrättsligafrågorna om när ansvar föreligger och om ersättningens storlekinte regleras i lagstiftningen om obligatoriskmotorfordonsförsäkring. I den lagstiftningen regleras endastskyldigheten att inneha en försäkring som täcker detskadeståndsrättsliga ansvar som följer av särskilda regler ellerallmänna principer på området.Bland de regler som ingår i finns tre direktiv ommotorfordonsförsäkring, första, andra resp. tredjemotorfordonsförsäkringsdirektivet (72/166/EEG, 84/5/EEG och90/232/EEG). Direktiven syftar till att öka den fria rörlighetenför personer och att förbättra skyddet för trafikoffrenoberoende av var inom gemenskapen en olycka inträffar. I detförsta motorfordonsförsäkringsdirektivet föreskrivs därför attmedlemsländerna skall se till att alla motorfordon hemmahörandeinom landet har en ansvarsförsäkring som täcker skador i ettannat medlemsland enligt där gällande lag och som åsamkasmedborgare i vid direkt färd mellan två medlemsländer.Enligt det andra motorfordonsförsäkringsdirektivet skall denobligatoriska motorfordonsförsäkringen täcka vissa närmareangivna ersättningsbelopp (artikel 1.2). De belopp som kan utgåenligt den svenska trafikskadelagen täcker väl vad som sålundaföreskrivs i direktivet. Det högsta ersättningsbelopp som enligtlagen kan utgå från en trafikförsäkring med anledning av en ochsamma händelse uppgår till , ränta ochersättning för rättegångskostnader oräknade (14 §).Av det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet (artikel 2)framgår att medlemsländerna skall se till att trafikförsäkringenför samma premie täcker hela gemenskapens territorium. Dennaenda premie skall tillförsäkra det skydd som krävs i varjemedlemsstat enligt dess lagstiftning, eller det skydd som krävsenligt lagstiftningen i den medlemsstat där fordonet är normalthemmahörande, om detta är högre.Hösten 1992 beslutade om vissa ändringar itrafikskadelagen i syfte att få EG:smotorfordonsförsäkringsdirektiv, i erforderliga delar,införlivade i svensk rätt (prop. 1992/93:8, LU7, rskr. 45, SFS1992:1121). De sålunda beslutade bestämmelserna innebär till attbörja med att det svenska ersättningssystemet enligttrafikskadelagen skall gälla även skador som ensvenskregistrerad bil orsakar i ett annat EES-land eller viddirekt färd mellan två EES-länder (8 §). Vad gäller skada somuppkommit i ett annat EES-land skall den skadelidande dessutomkunna välja om ersättningen skall bestämmas enligt de regler somgäller i eller enligt de regler som gäller i det landdär skadan inträffade. Vidare infördes en motsvarandevalmöjlighet för det fall en skada uppkommer i med ettfordon som hör hemma i ett annat EES-land. Den skadelidande kani detta fall begära att -- i stället för trafikskadelagensersättningsregler -- reglerna i det land där fordonet hör hemmaskall tillämpas (8 a §). Bestämmelserna skall träda i kraft dendag regeringen beslutar, vilket avses bli den dag då EES-avtaletträder i kraft.Utgångspunkten lagstiftningsärende var att ordet"skydd" ("cover" i den engelska texten) artikel 2 i det tredjemotorfordonsförsäkringsdirektivet i princip motsvaradeersättningssystemet enligt trafikskadelagen, dvs. även deskadeståndsrättsliga frågorna. En konsekvens av detta synsättblir att en skadelidande i kommer att kunna åberopa denmateriella skadeståndsrätten i andra länder. Mot denna bakgrundoch med hänsyn till att artikel 2 kommit att tolkas på ett merinskränkt sätt i andra länder föreslås i föreliggandeproposition ändringar i den tidigare beslutade lagstiftningenmed anledning av . Utgångspunkten för de nuföreslagna ändringarna är att artikeln endast tar sikte påregler om begränsningar i det obligatoriska försäkringsskyddet,och inte på de materiella reglerna om vilken ersättning somskall betalas. Artikelns innebörd blir då att den skadelidandeskall tillförsäkras det försäkringsskydd som föreskrivs enligtreglerna i det land där det skadeorsakande fordonet hör hemma,om det skyddet är mer förmånligt än det försäkringsskydd somföreskrivs i det land där skadan regleras.Propositionens förslag i denna del innebär att de ovanredovisade reglerna i 8 och 8 a §§ slopas. I det fall en skadahar uppkommit i med ett fordon som hör hemma i ett annatEES-land ersätts 8 a § med en regel i 14 § andra stycket. Dennya bestämmelsen innebär att en skadelidande får möjlighet attvälja om svenska eller utländska föreskrifter om obligatoriskmotorfordonsförsäkring, dvs. sådana regler i nationell lag somanger i vilken omfattning en skada ersätts, skall tillämpas.Däremot innebär den nya bestämmelsen, till skillnad från dentidigare, att den skadelidande inte har möjlighet att väljatillämplig lag när det gäller sådana frågor somförutsättningarna för rätt till ersättning, vilka slags skadorsom skall ersättas, ersättningens storlek och eventuellnedsättning. Vilket lands lag som skall tillämpas på sådanafrågor får avgöras genom den internationella privaträtten.Vidare innebär förslaget att det införs en ny paragraf, 35 §,med delvis samma innehåll som den tidigare beslutade 8 §. Dennya bestämmelsen innebär att trafikförsäkring enligttrafikskadelagen -- i fråga om skador som uppkommer med ensvenskregistrerad bil vid trafik i ett annat EES-land -- skalltäcka det ersättningsansvar för de uppkomna skadorna som enligtlagstiftningen i det land där skadan inträffat skall vara täcktav obligatorisk motorfordonsförsäkring. Detsamma skall enligtden föreslagna bestämmelsen gälla i fråga om skador vid direktfärd mellan två EES-länder. I fråga om 8 § innebär förslagetatt paragrafen får den lydelse stadgandet hade före de ändringarsom skedde . I 8 § föreskrivs åter, enligtförslaget, att trafikskadeersättning skall betalas dels förperson- eller sakskada i följd av trafik här i landet medmotordrivet fordon, dels för skada som i följd av trafikutomlands med här i landet registrerat eller svenska statentillhörigt fordon tillfogas en svensk medborgare eller den somhar hemvist här i landet.Utskottet finner, i likhet med Lagrådet, att det finns fog förden tolkning av tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet somgjorts i föreliggande proposition. Utskottet godtar förslagen.Självrisk vid sakskada som vållas av okänt fordonFör skador som förorsakas av oförsäkrat eller okänt fordonansvarar samtliga försäkringsanstalter, som vid skadetillfällethade tillstånd att meddela trafikförsäkring, solidariskt för dentrafikskadeersättning som skulle ha utgått fråntrafikförsäkringen om försäkring hade funnits.Försäkringsanstalterna företräds härvid avTrafikförsäkringsföreningen (16 §).Våren 1993 beslutade om införandet av en självriskpå ersättning av sakskada som vållats av okänt fordon (prop.1992/93:8, bet. LU35, rskr. 307, SFS 1993:302). I propositionenhade regeringen föreslagit ett självriskbelopp om avbasbeloppet. Utskottet fann för sin del att en så hög självriskinte borde införas utan ansåg att av basbeloppet, förnärvarande , utgjorde en lämplig nivå. Utskottetframhöll vidare att även med det lägre självriskbeloppet kommerskadelidande som ofta är utsatta för skador orsakade av okändafordon att drabbas alltför hårt. Bl.a. skulle renägaresmöjligheter att utfå ersättning för trafikdödade renar minska ien utsträckning som inte kan anses godtagbart. Enligt utskottetsmening borde någon form av särreglering för trafikdödade renaroch eventuellt annan egendom övervägas närmare. Regeringen bordedärför, framhöll utskottet, ta upp frågan till sådanaöverväganden och därefter återkomma med förslag till riksdagen.Utskottet utgick från att erforderliga förslag kunde föreläggasriksdagen . Vad utskottet sålunda anfördegav som sin mening regeringen till känna.I den nu föreliggande propositionen föreslås att någonsjälvrisk enligt 16 § trafikskadelagen inte skall räknas avfrån den trafikskadeersättning som Trafikförsäkringsföreningenbetalar för renar som trafikdödas av okända fordon. Enligtföredragande statsrådets bedömning finns det inte skäl att göranågot ytterligare undantag från den självrisk om somriksdagen beslutade om våren 1993.Utskottet ser med tillfredsställelse att regeringen nuredovisar sina bedömningar beträffande undantag från självriskvid skador på renar och viss annan egendom, vilka saknades i dentidigare propositionen. Enligt utskottets mening bör det förslagsom läggs fram godtas av . Utskottet förutsätter attdet arbete som och inlett i syfte att minska antaletrenolyckor i trafiken fortsätter.När det gäller lagförslagens utformning har utskottetuppmärksammat att på förslag avnäringsutskottet (prop. 1992/93:257, bet. 1993/94:NU5, rskr. 39)antagit en lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410), som också avser 16 §. Ensamordning av detta beslut och ifrågavarande lagförslag i nubehandlad proposition bör därför ske. Utskottet lägger ibilaga 2 fram ett sådant förslag. beträffande förslag till lag om ändring i lagen(1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)att med anledning av regeringens förslag och medändring av beslutet (rskr. 39) såvittgäller lagen om ändring i lagen (1993:302) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410) beslutar att 16 § sistnämnda lagskall ha av utskottet i bilaga 2 framlagt förslag tilllydelse,2. beträffande övriga lagförslagatt antar regeringens förslag tilldels lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring itrafikskadelagen (1975:1410),dels lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410),dels lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen(1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).Stockholm den 30 november 1993På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), (), (), BengtHarding (), (), (),(), (nyd), (),(), (), (), PerErik () och ().Propositionens lagförslag Av utskottet framlagt förslag till lydelse av 16 §trafikskadelagen (1975:1410)Bilaga 2Lydelse enligt Utskottets förslagbeslut (rskr. 1993/94:39) 16 §Beträffande motordrivet fordon som med stöd av 4 § 2 harundantagits från trafikförsäkringsplikt och som saknartrafikförsäkring svarar samtliga försäkringsanstalter, som vidskadetillfället hade tillstånd att meddela trafikförsäkringeller som hade gjort sådan anmälan som avses i 5 § tredjestycket, solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle hautgått, om försäkring hade funnits.I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men som saknartrafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i förstastycket samma ersättningsansvar som anges där. För sakskada somtillfogas den försäkringspliktige gäller dock detta ansvarendast i fall då fordonet brukades olovligen av annan ochantingen ej var registrerat i bilregistret eller var avställt.De försäkringsanstalter De försäkringsanstaltersom avses i första stycket som avses i första stycketsvarar även solidariskt svarar även solidarisktför den för dentrafikskadeersättning som trafikskadeersättning somskulle ha utgått från skulle ha utgått fråntrafikförsäkringen trafikförsäkringenför motordrivet fordon vars för motordrivet fordon varsidentitet ej kan identitet ej kanfastställas. Frånersättning för sakskada ersättning för sakskadaskall därvid avräknas skall därvid avräknasett belopp som svarar mot en ett belopp som svarar mot entjugondedel av det basbelopp tjugondedel av det basbeloppenligt lagen (1962:381) om enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring som allmän försäkring somgäller gäller för det årdå skadehändelsen då skadehändelseninträffar. Vid skador på renar skall någon avräkning inte ske.