bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Såvitt utskottet har kunnat bedöma har deav angivna riktlinjerna följts, men sättet attbehandla motsvarande riksdagsskrivelser såsom de redovisas iredogörelsen överensstämmer inte med beslut.I detta sammanhang redogör utskottet för två ärenden därregeringens redovisning inte överensstämmer med riksdagensbeslut. I det första ärendet -- Fi p. 59 -- godkände riksdagenregeringens förslag till riktlinjer för budgetregleringen och idet andra ärendet -- Fi p. 54 -- godkände vissariktlinjer för den ekonomiska politiken.Finansutskottet anser -- i likhet med vad det anförde i förraårets yttrande till med anledning avregeringens skrivelse -- att det närmare bör övervägas på vilketsätt regeringen skall beakta riktlinjebeslut och påvilket sätt detta bör redovisas för riksdagen.Två ännu inte avslutade ärenden som avser riksdagsskrivelserfrån /91 kommenteras i finansutskottets yttrande.Slutligen har utskottet konstaterat att vid utskottetsbehandling av de ärenden som i redogörelsen angivitsvara under beredning, är ett stort antal i själva verketslutbehandlade genom beslut som regeringen fattat undermellantiden fr.o.m. . Det anges vara värdefullt förutskottets arbete om denna oredovisade period kunde göraskortare genom att skrivelsen när den lämnas till voremer aktuell.Utrikesutskottet kommenterar i sitt yttrande en punkt iregeringens redogörelse avseende en riksdagsskrivelse frånriksmötet /91. Beträffande övriga punkter i redogörelsen harutskottet ingen erinran.Kulturutskottet anser att det inte är tillfredsställandeom det beträffande en slutbehandlad skrivelse utan närmareprecisering endast anges att regeringen beslutat om propositionmed förslag till statsbudget för aktuellt budgetår. Utskottetanser att det i kommande års redogörelser utan undantag bör gesen så klar och utförlig redovisning att det med lätthet kanutläsas var i budgetpropositionen den aktuella frågan behandlasoch vilken åtgärd regeringen vidtagit.Utskottet pekar på två ärenden där skrivelserinnefattat beslut som berört två departement, men därregeringens åtgärder endast redovisats beträffande det ena av detvå berörda departementen. Det departement som har huvudansvaretför redovisningen av åtgärder med anledning av enriksdagsskrivelse bör, enligt utskottet, också redovisa sådanaåtgärder som vidtagits inom andra departements ansvarsområden.Utskottet kommenterar slutligen två ärenden, i vilka beredningpågick ännu trots att det vid riksdagsbeslutenuttryckligen eller av omständigheterna framgick att en snabbhandläggning av regeringen var önskad. Riksdagsskrivelserna ärhänförliga till /88 resp. /92.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare (KU 1987/88:43, s. 7) framhållit attriksdagen och särskilt dess utskott bör ägna mer uppmärksamhetåt att utvärdera resultaten av beslut.Regeringens årliga skrivelse med en redogörelse förbehandlingen av skrivelser till regeringen harsärskild betydelse som ett instrument såväl vid ochdess utskotts utvärdering av resultaten av beslut somi övrigt för den som vill följa den politiska beslutsprocessen.Av skrivelsen kan utläsas vilka åtgärder regeringen har vidtagitmed anledning av beslut. Skrivelsens departementsvisasammanställning är omfattande. Årets skrivelse omfattar mer än500 riksdagsbeslut och i många fall innehåller dessa momentvisadelbeslut. I redogörelsen lämnas uppgifter om t.ex.medelsanvisningar, utfärdade författningar och tillsattautredningar. Det kan också framgå att beredning och övervägandealltjämt pågår i frågor som har fattat beslut om.Den viktiga funktion som regeringsskrivelsen fyller harframhållits av under tidigare år.Uppföljningen av beslut är en viktig uppgift förriksdagen och dess utskott. Regeringens redogörelse förbehandlingen av skrivelser fyller en viktig funktioni detta arbete.I årets skrivelse har lämnats en redovisning av regelbeståndetoch regelregistreringen. Denna redovisning föranleder ingetuttalande från utskottets sida.Konstitutionsutskottet har fr.o.m. /90 berettövriga riksdagsutskott tillfälle att avge yttranden överregeringsskrivelsen med en redogörelse för behandlingen avriksdagens skrivelser till regeringen. I syfte att förbättraförutsättningarna för detta förordade utskottet i 1989/90års granskningsbetänkande (1989/90:KU30 s. 31) dels attredovisningsperioden skulle omfatta ett budgetår, dvs. tiden den1 juli--, dels att regeringsskrivelsen skullesammanställas i sådan tid att den kunde avges till riksdagenredan i anslutning till början, normalt någon veckain . Årets redogörelse har överlämnats tillriksdagen i början av november.Konstitutionsutskottet anser att ett avlämnande avregeringsskrivelsen i så nära anslutning som möjligt tillriksmötets början underlättar utskottens uppföljning ochgenomgång av redogörelsen. Såsom finansutskottet påpekat kan detvid utskottens behandling av redogörelsen visa sig att vissariksdagsskrivelser som angivits vara icke slutbehandlade dåfaktiskt är slutbehandlade. Detta kan inte undvikas, eftersomredogörelsen skall avse regeringens åtgärder fram till den 30juni. I årets skrivelse har emellertid i några fall även avregeringen senare vidtagna åtgärder, genom vilka skrivelsen harslutbehandlats, tagits med i redogörelsen. I de fall då detta ärmöjligt och det inte medför en försening av skrivelsensöverlämnande till , kan det vara lämpligt attuppgifterna i redogörelsen kompletteras med sådan information.Detta skulle underlätta utskottens möjligheter att viduppföljningsarbetet få en så aktuell bild som möjligt.Finansutskottet anser i sitt yttrande, liksom föregående år,att det närmare bör övervägas på vilket sätt regeringen skallbeakta riktlinjebeslut och på vilket sätt detta börredovisas för . utgick förraåret från att sådana överväganden gjordes inom departementen,samt ansåg att det kunde finnas anledning att återkomma tilldenna fråga.Finansutskottet har även, liksom utrikesutskottet ochkulturutskottet, i sina yttranden framfört synpunkter påenskildheter i redovisningen och kommenterat enskilda inteslutbehandlade ärenden.Vad gäller de ej slutbehandlade ärendena som kommenterats iutskottens yttranden finner -- som inteföretagit någon närmare granskning av dessa ärenden för egen del-- inte skäl till annan bedömning än den resp. utskott gjort.Konstitutionsutskottet anser vidare att det är angeläget attärendena redovisas på ett utförligt sätt. Detta gäller inteminst riktlinjebeslut. Utskottet utgår från att de avfinansutskottet i detta avseende gjorda påpekandena kommer attbeaktas vid nästa års redogörelse.Vidare bör regeringen behandla riksdagensskrivelser. Vad gäller momentindelade utskottsbetänkanden är detviktigt att det i redogörelsen framgår vilka moment som harföranlett eller skall föranleda åtgärder från regeringens sida.Det kan då vara viktigt att, såsom framhålls i kulturutskottetsyttrande, en redovisning även görs av vilka åtgärder somvidtagits inom andra departements ansvarsområden med anledningav riksdagsskrivelsen. påpekande om behovet avytterligare uppgifter i redovisningen om var ibudgetpropositionen en fråga behandlas bör beaktas. Detta skulleunderlätta utskottens arbete vid genomgången av redogörelsen.Granskningen i denna del föranleder inte något ytterligareuttalande från utskottets sida. Regeringens skrivelse1992/93:15 bör läggas till handlingarna.b) Regeringens handläggning av beslut omlokalisering av Högskolan för lärarutbildning i StockholmUtskottet har till granskning tagit upp regeringens ochutbildningsministerns handläggning av beslut den 27maj 1992 om Högskolans för lärarutbildning i (HLS)lokalisering. Till grund för granskningen har legat en anmälansamt en inom kansliet (bilagaA 8.6) upprättad promemoriaöver ärendets bakgrund.Den socialdemokratiska regeringen beslutade l988 om ensuccessiv omlokalisering av huvuddelen av Högskolans förlärarutbildning i verksamhet till Södertälje.Förslaget presenterades för i budgetpropositionen(prop. 1988/89:100 bil. 10 s. 130). Som skäl för enomlokalisering angavs behovet av en jämnare fördelning avoffentlig verksamhet och särskilt av högskoleutbildning iStockholms län. Frågan om HLS lokalisering behandlades i fleramotioner till 1988 och l989. På förslag avutbildningsutskottet beslutade uttala att fråganskulle utredas ytterligare, bl.a. genom att olika alternativbeaktades (1989/90:UbU7 rskr. En särskild utredningtillsattes av regeringen (Ds l990:55, Högskolan förlärarutbildning i ). I utredningens slutsats förordadesutlokalisering till . Ärendet remissbehandlades.I 1990/budgetproposition berördes icke en eventuellflyttning. Efter regeringsskiftet drogs frågan omlokalisering av Högskolan för lärarutbildning i in iberedningen av den framtida lärarutbildningen i stort. Ipropositionen om lärarutbildning (1991/92:75) föreslogs attlärarhögskolan skulle bibehållas som självständig högskoleenhet,tills vidare i samlad lokalisering i Rålambshovsområdet.Dessutom förordades att ett planeringsarbete skulle initieras omett alternativ till Rålambshov, i vilket förutsättningarna fören omlokalisering av HLS till i första hand området kringBrunnsviken skulle granskas.Propositionen föranledde sju motioner (s, c, fp, v) som yrkadepå omlokalisering till . Utskottsmajoriteten gick påregeringens linje (1991/92:UbU20). I den följande omröstningen ikammaren segrade en reservation av . (s) över regeringsförslaget med 160 röster mot 146(1991/92:UbU20 res. 14, rskr. 282).Med anledning av regeringens proposition 1992/93:42 omförstärkning av den grundläggande högskoleutbildningen m.m.väcktes en motion (1992/93:UbU30, yrkande 3) av (nyd) i vilken yrkades att HLS borde behållasi sin nuvarande lokalisering.Utskottsmajoriteten fann inte skäl att ändra sitt tidigareställningstagande utan tillstyrkte yrkandet. Ensocialdemokratisk reservation anmäldes. I kammarens behandlingav ärendet bifölls utskottets hemställan(1992/93:UbU5) med röstsiffrorna 168 mot 142 med 2 nedlagdaröster.Konstitutionsutskottet konstaterar att ändrat sittställningstagande och att det beslut, vars handläggning iregeringen tagits upp i anmälan, inte längre gäller. I övrigtföranleder inte granskningen några kommentarerfrån utskottets sida.c) Regeringens åtgärder med anledning av beslutrörande den s.k. ROT-verksamhetenUtskottet har till granskning tagit upp regeringens handlandemed anledning av beslut avseende den s.k.ROT-verksamheten (= reparation, om- och tillbyggnad). Enligtanmälarna har regeringen inte uppfyllt den begäran omredovisning av ytterligare åtgärder för att stimuleraROT-verksamheten som då beslutade om.I samband med behandling av proposition1992/93:50 om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonominväcktes bl.a. motioner (s, v och nyd) med olika förslag tillåtgärder för att motverka nedgången inom byggsektorn ochspeciellt då inom ROT-sektorn.I sitt yttrande till finansutskottet delade bostadsutskottet(1992/93:BoU2y) motionärernas inställning att överkapaciteteninom byggnadsindustrin borde kunna utnyttjas för ROT-verksamhetunder . Enligt bostadsutskottet var det viktigtatt vidta åtgärder som ökar sysselsättningen inom olika delar avbyggsektorn. Utskottet påpekade att det bl.a. av propositionenframgick att detta också var regeringens ambition. Slutligenföreslog bostadsutskottet att , med anledning avmotionerna, gjorde ett tillkännagivande till regeringen som gickut på att regeringen borde redovisa om ytterligareåtgärder borde sättas in för att stimulera ROT-verksamheten.I sitt betänkande instämde finansutskottet (1992/93:FiU1) ibostadsutskottets uppfattning. Utskottet hade även erfarit attregeringen i samband med budgetproposition avsåg attlägga förslag som ledde till ökad ROT-verksamhet och1994. betonade att i nuvarandearbetsmarknadsläge borde sysselsättningsskapande åtgärder inombyggsektorn också kunna inriktas mot vissa upprustningsbehovinom den offentliga sektorn. I motionerna gavs exempel på sådanadär regeringen borde kunna överväga stimulansåtgärder. med anledning av motionerna anfört borde gesregeringen till känna. biföll den 16 december 1992utskottets hemställan.I 1993 års budgetproposition presenterades vissa förslag omförändrade villkor för stödformer av betydelse förROT-verksamheten. Under den allmänna motionstiden hade också iett stort antal motioner tagits upp frågan om hurbyggarbetslösheten skulle kunna begränsas genom olika former avstimulans för ROT-åtgärder såväl i bostadsbeståndet som ikommunala byggnader m.m. Den formella behandlingen av huvuddelenav de aktuella förslagen gjordes av bostadsutskottet(1992/93:BoU10).Utifrån de överväganden finansutskottet hade att göra avseendeden ekonomiska politikens inriktning tog detta utskott ibetänkande (1992/93:FiU10) principiellställning till behovet av åtgärder för att komma till rätta meddet svåra läget på arbetsmarknaden. Utskottet förordade attbeslut fattades om ett program syftande till ökad ROT-verksamhetunder . Utskottet förutsatte att vad somanförts om åtgärder för att komma till rätta med det svåra lägetpå arbetsmarknaden beaktades av övriga utskott vid behandlingenav hithörande frågor . Förslag i dessa frågorborde enligt utskottets mening föreläggas ,och det borde ankomma på respektive utskott att ange den närmareutformningen av förslagen.Efter återförvisning av finansutskottets betänkande återkomutskottet (1992/93:FiU20) till , som i beslut den 17mars 1993 biföll utskottets hemställan. hadeinte föreslagit någon ändring vad gällde förde i betänkande (1992/93:BoU10) framförslag till ett ROT-program i de delar det avsåg stöd förreparation och bostadsförbättringsåtgärder (det s.k.RBF-stödet), räntebidrag för ombyggnad av bostäder där ansökaninkommit samt bidrag för ombyggnad av äldrebostäder.Utskottets förslag angavs i denna del innebära en närmareprecisering av det ROT-program som finansutskottet förordat.Bostadsutskottet behandlade vidare budgetpropositionensförslag om förändrade villkor för olika stödformer, vilkaangivits i bilaga 8 () under anslaget G 4Räntebidrag m.m. Regeringens förslag om slopade räntebidrag vidombyggnad av småhus tillstyrktes av utskottet. Förslagetavseende subventionsreglerna för ombyggnader av flerbostadshussom påbörjas samt förslaget om en avveckling avRBF-stödet avstyrktes med hänvisning till det förordadeROT-programmet. följde utskottet.Riksdagen har således vid sin behandling avbudgetpropositionen beslutat om ett särskilt ROT-program.Från de synpunkter har att anlägga hargranskningen inte gett anledning till något uttalande.10. Statsrådens privata ekonomiska förhållanden ochregeringsarbeteta) Statsrådens innehav av värdepapper, jäv m.m.Utskottet har till granskning tagit upp statsråds innehav avvärdepapper och i anslutning härtill frågor om jäv för statsråd.I granskningsanmälan hänvisades till utskottets uttalanden i1983/granskningsbetänkande om att utskottet hade föravsikt att även fortsättningsvis uppmärksamt följaregeringspraxis i dessa frågor. Enligt anmälan borde ävennäringsminister och andra statsråds aktieinnehavgranskas. Granskningen påbörjades under föregående riksmöte.Utskottet har tidigare i sin granskningsverksamhet uppmärksammatdessa frågor (bl.a. KU 1983/84:30, KU 1980/81:25 och KU1978/79:30).Till grund för granskningen har bl.a. legat tre promemoriorupprättade inom utskottets kansli, sex promemorior frånStatsrådsberedningen, en promemoria och ett pressmeddelande frånJustitiedepartementet och en promemoria frånNäringsdepartementet (se bilagorna A 9.1--A 9.12). Vidarehar utskottet hållit utfrågningar med statsminister , bilaga B 1, dels ,bilaga B 21, näringsminister dels den 23april 1992, bilaga B 2, dels , bilaga B7, ordföranden i regeringens f.d. justitierådetBengt , bilaga B 3, statsrådetReidunn , bilaga B 4, förrestatsministern , bilaga B5, statsrådet , bilaga B6, och statsrådet , bilaga B16.BakgrundI samband med regeringsskiftet lämnade ett flertal av denytillträdda statsråden uppgifter till pressen om sittaktieinnehav. Detta hade inte förekommit tidigare. I enfrågedebatt 1974 avvisade t.ex. den dåvarande finansministerntanken på en offentlig redovisning av statsråds och högreregeringstjänstemäns inkomst- och förmögenhetsförhållanden. Påmotsvarande sätt som 1976 offentliggjordes i samband medregeringsskiftena , 1979 och 1982 i varierande formeruppgifter om statsrådens aktieinnehav. Uppgifterna 1978begränsades till aktier i börsnoterade företag. Den nuvaranderegeringen redovisade statsrådens aktieinnehav vid sitttillträde , underbilaga 5 till A 9.1. Isamband därmed offentliggjordes även en förteckning över vilkastatsråd som för egen eller närståendes del gjort anmälningartill ett sekretessbelagt register över innehav av fondpapper.Regeringens ledamöter har även i form av ettpressmeddelande från offentligt redovisatom de innehade aktier och i så fall innehavets omfattning,bilaga A 9.2.Utskottet granskade vid 1983/gällande praxisbeträffande redovisning av statsråds förmögenhetsinnehav.Granskningen skall ses i belysning av den s.k. Raineraffärenhösten 1983, vilken gav upphov till ett särskiltgranskningsärende. I det förstnämnda granskningsärendet höllutskottet utfrågningar med , , och om deras erfarenheter somregeringsbildare. De utfrågade regeringsbildarna var eniga omvikten av att hävda statsrådstjänstens integritet samt attiaktta jävsbestämmelserna.GrundlagsregleringenI 6kap. 9§ andra stycket regeringsformen stadgas attstatsråd inte får utöva allmän eller enskild tjänst samt attstatsråd inte heller får inneha uppdrag eller utöva verksamhetsom kan rubba förtroendet för honom.Författningsutredningen hade föreslagit en regel om attstatsråd inte fick utöva annan tjänst, allmän eller enskild,eller inneha uppdrag, inom bolag, förening eller inrättning,vars verksamhet hade huvudsakligen ekonomiskt syfte, elleruppbära inkomst av tjänst eller uppdrag av sådan natur.Utredningen ansåg (SOU 1963:17 s. 213) att principen omstatsrådstjänstens integritet i full utsträckning borde hävdasoch att grundlagsbestämmelsen borde ha en sådan utformning attdetta klart framgick. När det gällde tjänst skulle detta betydaatt vederbörande måste beviljas tjänstledighet somstatsråd. När det gällde uppdrag förutsattes avsägelse frånuppdrag av sådan art som föll under stadgandet.Grundlagberedningen föreslog sedan en regel av samma innebördsom . Denna regel hade väsentligen sammaformulering som det stadgande som sedan kom att inflyta i 1974års regeringsform. Grundlagberedningen förklarade sig (SOU1972:15 s.147--148) instämma i att regeringsformen borde slåvakt om regeringens ställning och anseende genom en föreskriftsom innebar förbud för ministrar att utöva annanverksamhet som kunde inverka menligt på förtroendet för dem.Departementschefen uttalade i proposition 1973:90 (s. 284) , mot bakgrund av de intressen en regering har av att dessmedlemmar tillvinner sig förtroende i och hosallmänheten, kunde ifrågasätta behovet av föreskrifter om attstatsråd inte får utöva tjänst eller inneha uppdrag m.m. Hankunde emellertid inte bestrida att en sådan bestämmelse kunde hasitt värde. Syftet med bestämmelserna skulle i första hand varaatt värna om statsrådstjänstens integritet, men de kunde ocksåmotiveras av önskemålet att ett statsråd inte skall splittrasina krafter. Huruvida det kan rubba förtroendet för ettstatsråd att han innehar ett visst uppdrag eller utövar en vissverksamhet får bedömas från fall till fall. I allmänhet torde,enligt departementschefen, gälla att det är olämpligt att ettstatsråd har uppdrag inom bolag, förening eller inrättning, varsverksamhet har huvudsakligen ekonomiskt syfte. Emellertid ansågsdet inte låta sig göras att undantagslöst upprätthålla en sådanregel. Även innehav av uppdrag av annat slag kunde, påpekadesdet, ha en menlig inverkan på förtroendet för ett statsråd.Uttalandena föranledde inte några särskilda kommentarer underriksdagsbehandlingen av grundlagspropositionen.Som exempel på andra typer av uppdrag som kan minskaförtroendet för ett statsråd har i doktrinen nämnts uppdrag inomarbetstagar- och arbetsgivarorganisationer. Från denna synpunktkan det exempelvis anses vara olämpligt att en s.k.personalminister är knuten till en facklig organisation elleratt industriministern tillhör någon av näringslivetssammanslutningar (--Hans Ragnemalm "Sverigesgrundlagar och tillhörande författningar", 12 uppl. 1980, s.151).Beträffande frågor om statsråds innehav av aktier uppges isamma grundlagskommentar att utanför stadgandets ram faller dekrav på offentlig redovisning av statsråds innehav av aktier iolika bolag samt att statsråds förmögenhetsförhållanden i ochför sig saknar konstitutionellt intresse (s. 151). I ErikHolmbergs och grundlagskommentar påpekas åandra sidan att statsråds aktieinnehav förts fram idiskussionen, varvid uttalanden i detnedan redovisade granskningsbetänkandet KU 1978/79:30 citerassamt att aktieinnehav vid handläggningen av ett visst ärende kanvara jävsgrundande ("Grundlagarna med tillhörandeförfattningar", 1980, s.213--214).Förvaltningslagens jävsreglerDet förbud som uppställs i 6kap. 9§ andra stycketregeringsformen har även till uppgift att förhindra attjävssituationer uppkommer. För den statliga förvaltningen finnsi 11 och 12§§ förvaltningslagen (1986:223) regler om när densom handlägger ett visst förvaltningsärende är att anse somjävig. Förvaltningslagen gäller formellt inte vid handläggningav regeringsärenden, men iakttas ändå i praxis av regeringen.Av de jävssituationer som nämns i 11§ förvaltningslagen ärdet främst de som omnämns i paragrafens första styckes förstapunkt som är av intresse i förevarande sammanhang. Där stadgasatt den som skall handlägga ett ärende är jävig om saken angårhonom själv eller hans make, förälder, barn eller syskon ellernågon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntasmedföra synnerlig nytta eller skada för honom själv ellernärstående.En person är således jävig när "saken angår honom själv", dvs.när han har ett sådant rättsligt intresse i saken att han är attbeteckna som part i ärendet eller tillhör den krets av personersom har rätt att överklaga beslut i ärendet även om saken inteangår honom så nära att han kan betecknas som part ibeslutsinstansen (sakägarjäv). Det förhållandet att en sak angårnågon som samhällsmedlem eller har intresse för någon som medlemav viss grupp i samhället grundar därför vanligtvis inte jäv. Avförsta punkten kan även utläsas att vissa släktskapsförhållandenutgör grund för jäv, liksom om någon på annat sätt, t.ex. genomsamboförhållande eller förlovning, är närstående tillhandläggaren.Vidare föreligger enligt första punkten jäv om ärendets utgångkan väntas medföra synnerlig nytta eller skada förbefattningshavaren (eller hans familj). Det är här fråga omhandläggarens faktiska intresse i ärendet och inte hansrättsliga intresse i saken. Denna typ av jäv går underbeteckningen intressejäv, och som typexempel brukar nämnas atthandläggaren äger aktier i ett aktiebolag som uppträder som parti ärendet. Huruvida jäv föreligger i ett sådant fall beror påstorleken av aktieinnehavet liksom på ärendets betydelse föraktiebolaget. Om befattningshavaren är huvuddelägare i bolagetbör han normalt anses som jävig (--"Nya Förvaltningslagen med kommentarer", 3:e uppl. 1991, s.125).11§ första stycket femte punkten förvaltningslageninnehåller en bestämmelse som är avsedd att fånga upp dejävssituationer (delikatess- eller grannlagenhetsjäv) som intetäcks av lagrummets övriga jävsgrunder. Enligt bestämmelseninträffar jäv om det i övrigt finns någon särskild omständighetsom är ägnad att rubba förtroendet till handläggarensopartiskhet i ärendet. Om det således redan konstaterats attintressejäv inte föreligger för exempelvis en aktieägare kandennes aktieinnehav i sig inte innebära att delikatessjäv skulleföreligga. För att delikatessjäv skall föreligga måste det istället tillkomma någon annan omständighet, utöver självaaktieägandet, som är ägnat att rubba förtroendet förvederbörande.