bet · GG01AU17 · 1993-03-11 00:00:00 — Vissa frågor om arbetslöshetsförsäkringen Utskottet föreslår i detta betänkande att den s.k.150-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet upphävs. Vidarebehandlas frågan om arbetslöshetsersättning i samband medstudier. Utskottet är inte berett att förorda en liberaliseringav nuvarande regler. Även egenföretagares rätt tillarbetslöshetsersättning behandlas. Utskottet förordar ett mindrevidsträckt företagarbegrepp, varför regeringen böråterkomma med lagförslag i ämnet. I fråga om samordningen mellanvissa pensionsförmåner och arbetslöshetsförsäkringen anserutskottet att de nuvarande reglerna kan få orimliga effekter.Regeringen bör därför även i detta hänseende återkomma medlagförslag. 1992/93:A201 av och () vari yrkasatt ger regeringen bemyndigande att underlågkonjunktur upphäva 150-dagarsregeln iarbetslöshetsförsäkringen.1992/93:A203 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av desamordningsregler som gäller änkepension och utbildningsbidrag.1992/93:A204 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att den deltidsarbetslöse skall kunna taerbjudet arbete även utan att förlora ersättningde närmast följande dagarna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att de deltidsarbetslösasfyllnadsstämplingsdagar utökas till 300 dagar.1992/93:A206 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av ändrade regler för Småföretagarnasarbetslöshetskassa.1992/93:A207 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förlängd tid för arbetslöshetsersättningaråt deltidssysselsatta.1992/93:A208 av Hans Nyhage och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten att kombineradeltidsarbete och arbetslöshetsersättning.1992/93:A210 av och () variyrkas att hos regeringen begär förslag till åtgärdersom förbättrar småföretagarnas sociala situation vid bl.a.personlig konkurs och arbetslöshet.1992/93:A222 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att tillförsäkra anställda familjemedlemmarsamma rätt till A-kasseersättning som enligt nuvarande reglertillkommer övriga anställa.1992/93:A224 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna att,under förutsättning att den arbetslöse står tillarbetsmarknadens förfogande och kontinuerligt håller kontakt medden lokala arbetsförmedlingen samt är beredd att avbryta sinastudier om han får arbete, rätten att studera med bibehållenA-kasseersättning alltid bör finnas,2. att som sin mening ger regeringen till känna att,under de i yrkande 1 angivna förutsättningarna, denna rätt ocksåbör kunna utvidgas till att omfatta heltidsstudier.1992/93:A230 av och (s)vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att 150-dagarsregeln fördeltidsarbetslösa bör upphävas och samordnas med villkoren förheltidsarbetslösa.1992/93:A231 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att slopa den speciella tidsbegränsningenför deltidsarbetslösa att uppbära arbetslöshetsförsäkring.1992/93:A233 av m.fl. (v) vari yrkas1. att begär att regeringen gerArbetslöshetsförsäkringsutredningen tilläggsdirektiv omutredning av den s.k. 150-dagarsregeln,2. att begär att regeringen utarbetar förslag tilländring i förordningen om arbetslöshetsförsäkring så att denarbetstagare som berättigats till full A-kasseersättning inteskall kunna få sin ersättning sänkt på grund avtillfälligt, konjunkturberoende deltidsarbete,3. att begär att regeringen ger den sittandeArbetslöshetsförsäkringsutredningen tilläggsdirektiv omutredning av lag om rätt till heltidsarbete.1992/93:A237 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att en a-kassa för egenföretagare bör inrättas från den 1juli 1993.1992/93:A241 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts avseende förändrade regler för KAS.1992/93:A242 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den oacceptabla samordningen mellanpensions- och arbetslöshetsförsäkringarna.1992/93:A248 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om villkoren för deltidsarbetslösa.1992/93:A250 av Skånberg (kds) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom möjlighet att läsa på folkhögskola med bibehållenA-kasseersättning även vid heltidsstudier.1992/93:A261 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av ändrade regler i lagen om arbetslöshetsförsäkringbeträffande överhoppningsbar tid vid studier.1992/93:A265 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom rätten till arbetslöshetsersättning för delägare ihandelsbolag.1992/93:A267 av m.fl. (s) vari yrkas12. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rätten för deltidsarbetslösa tillarbetslöshetsersättning.1992/93:A272 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av samordningsreglerna fördagpenning vid arbetsmarknadsutbildning.1992/93:A277 av och ()vari yrkas att hos regeringen begär förslag omförändring i regelsystemet för A-kasseersättning i enlighet medvad som anförs i motionen.1992/93:A278 av m.fl. (c, m, fp) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att ge egenföretagarnaoch deras närstående ett fullgott skydd vid arbetslöshet.1992/93:A279 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om ändrade regler för ersättning frånarbetslöshetskassa enligt vad som anförts i motionen.1992/93:A280 av och () variyrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om A-kasseersättning för studier vidfolkhögskola.1992/93:A282 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om lantbrukarhustrurs rätt tillarbetslöshetsersättning.1992/93:A458 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär ett förtydligande av SFS1992:1334 enligt vad i motionen anförts om att deltidsstudier ärtillåtna med bibehållen A-kassa vid planlagdafolkhögskolekurser.1992/93:A810 av m.fl. (s) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder för deltidsarbetslösa i lagen omarbetslöshetsförsäkring. I detta betänkande behandlar utskottet ett antal motioner somväckts under den allmänna motionstiden och som avser olikafrågor med anknytning till arbetslöshetsförsäkringen. Frågornarör enskilda bestämmelser i regelsystemet, bl.a. den s.k.150-dagarsregeln, arbetslöshetsersättning i samband med studier,företagare och arbetslöshetsförsäkringen samt samordningenmellan arbetslöshetsersättningen och vissa andra förmåner.I utskottets betänkande om arbetsmarknadspolitiken, AU11,behandlas regeringens förslag i årets budgetproposition om nyariktlinjer i fråga om ersättningsnivåer och karensdagar samtmotioner som väckts med anledning av detta. I AU11 behandlasockså motioner som innehåller mera övergripande synpunkter påarbetslöshetsförsäkringen liksom finansieringsfrågor.Utskottet hänvisar till redovisningen i AU11 (s. 42) när detgäller den pågående utredningen (A 1992:03) om en allmänarbetslöshetsförsäkring. Som anges där avser utredaren att läggafram sina förslag inom kort.150-dagarsregelnDen s.k. 150-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet och med densammanhängande bestämmelser har tagits upp i ett stort antalmotioner. I elva av motionerna föreslås att regeln tas borteller i vart fall mjukas upp. Dessa motioner har väckts avföreträdare för Socialdemokraterna, samlingspartiet,liberalerna, resp. Vänsterpartiet.Motionerna redovisas längre fram i betänkandet.BakgrundErsättningsrätten i samband med deltidsarbete var från börjanrestriktiv. fanns i såvälarbetslöshetsförsäkringen som KAS regler som begränsadeersättningsrätten för den som regelbundet utfördedeltidsarbete under tid då han eller hon i övrigt var arbetslös.Antalet ersättningsdagar kunde höjas till 150, men först efterprövning i varje enskilt fall. Om det förelåg särskilda skälkunde i vissa fall ytterligare förlängning medges efter prövningav AMS.Bakgrunden till de restriktiva reglerna var främst farhågornaför att arbetstagarna vid en vikande konjunktur skulle stannakvar i företaget på deltid och uppbära arbetslöshetsersättningsom en löneutfyllnad i avvaktan på att arbetstiden utökades tillheltid igen. Den största risken med att en sådan situation pågårunder ansågs vara att såväl denersättningsberättigade som arbetsgivaren skulle sakna intresseav att förhållandet ändras. Detta skulle kunna hindra dennödvändiga rörligheten av strukturomvandling inäringslivet då det finns efterfrågan på arbetskraft inom nyasektorer.De av den dåvarande arbetsmarknadsministern () anförda skälen till att 50-dagarsregeln upphävdes 1984(prop. 1983/84:126, AU18, rskr. 323) var i korthet följande.Lagen om anställningsskydd och begränsningar i fråga om rättenatt permitteraDeltidsarbete i kombination med arbetslöshetsersättningförekommer inte främst i företag som inskränker arbetstiden utaninom den offentliga sektorn, och där finns en tendens mot ökningav arbetstidenAdministrativt merarbeteSvårförståeliga regler för den enskilde: Vederbörande kantvingas sluta deltidsarbetet för att bli helt arbetslös ochdärmed berättigad till full ersättning. Den som sökerheltidsarbete och i väntan på sådant arbete accepterardeltidsarbete kan drabbas av begränsningsregeln.I stället för en begränsningsregel med generell utformningborde det enligt propositionen fortsättningsvis ankomma på AMSatt begränsa ersättningsrätten i de fall där det kan anses attarbetslöshetsförsäkringen och KAS missbrukas.I propositionen (s. 16) anfördes vidare: "Det kan nämligen ivissa fall finnas behov av att kunna förhindra att enundersysselsättning normaliseras med arbetslöshetsersättning somutfyllnad av arbetsinkomsten. Det fall som jag då främst tänkerpå är när någon frivilligt slutar en heltidsanställning för attbörja arbete på deltid. "De föreslagna regeländringarna antogs av . De hadeinte föranlett några motionsyrkanden.Reglerna, som alltjämt är gällande lag, återfinns i 24 § lagenom arbetslöshetsförsäkring resp. 15 § tredje stycket lagen omkontant arbetsmarknadsstöd.Den förstnämnda paragrafen har följande lydelse.För en försäkrad som regelbundet utför deltidsarbete underveckor då han i övrigt är arbetslös får, om det finns särskildaskäl, regeringen eller, efter regeringens bestämmande,föreskriva begränsningar iersättningsrätten. (SFS 1984:513)I budgetpropositionen togs frågan åter upp om dedeltidsarbetslösa. Arbetsmarknadsministern () konstateradeatt det skett en snabb ökning av de s.k. deltidsmarkerarnasamtidigt som personer som enligt arbetskraftsundersökningarnaarbetade deltid av arbetsmarknadsskäl minskade. Utvecklingenansågs innebära att arbetslöshetsersättningen för den enskildedärigenom mer och mer fått karaktären av permanent sidoinkomst.Kostnaden hade ökat kraftigt och utvecklingen bedömdes som heltoacceptabel (prop. 1986/87:100 bil. 12, s. 17).Arbetsmarknadsministern återkom i ämnet ikompletteringspropositionen (prop. 1986/87:150 bil. 6, s. 7).Inte bara kostnadsutvecklingen bedömdes som allvarlig utan ocksåutvecklingen mot allt fler arbeten med korta arbetstider sominte överensstämmer med de sökandes önskemål. Utvecklingen varsärskilt framträdande inom den offentliga sektorn men även inomt.ex. handeln, vilket innebar en kraftig överrepresentationbland kvinnorna. Mot denna bakgrund aviseradesverkställighetsföreskrifter av innebörd att ersättning skullefå utgå i högst till den som regelbundetutför deltidsarbete och i övrigt är arbetslös.Även med en på det sättet utformad regel skulle endeltidsarbetande kunna få fyllnadsersättning under mycket långtid, maximalt för den som får ersättning för endag . Mot den bakgrunden förordades i propositionen atten särskild prövning skulle göras av ersättningsrätten varsjätte månad. Normalt borde inte fortsatt ersättning komma ifråga. Undantag kunde ske bl.a. om deltidsmarkeraren trotsintensiva insatser inte kunnat erbjudas arbete på hemorten ellerannan ort med en arbetstid motsvarande sökandens arbetsutbud ochinte heller kunnat erbjudas lämplig arbetsmarknadspolitiskåtgärd.Samtidigt betonades att problemet med otillfredsställandearbetstider inte kan lösas enbart genom begränsningar iersättningsrätten. Det måste enligt propositionen angripas påbred front och genom medverkan av alla som berörs.För att öka arbetsmarknadsmyndigheternas möjligheter attstödja deltidsarbetslösa utan att det sker på bekostnad av andraangelägna sökandegrupper föreslogs i propositionen att dessamyndigheter under det påföljande budgetåret skulle få disponera60 på ett särskilt anslag.Arbetsmarknadsministerns anmälan om att föreskrifter skulleutfärdas föranledde ställningstaganden i motioner.Representanter för resp. Vänsterpartietkommunisterna motsatte sig den föreslagna begränsningen medanModerata samlingspartiet förordade en lösning som gick ut på attden anpassningstid som tillämpas vid vanlig arbetslöshet,ungefär , borde gälla också beträffande dedeltidsarbetslösa.Arbetsmarknadsutskottet anslöt sig till uppfattningen attproblemet med arbetstiderna måste angripas på bred front. Mankom därvid inte ifrån ersättningsreglerna, med tanke dels på denallvarliga kostnadsutvecklingen för staten, dels på detförhållandet att reglerna tydligen gav arbetsgivare incitamentatt inrätta deltidsanställningar med beaktande av att deanställda kan kompenseras ekonomiskt viaarbetslöshetsersättningarna. Utskottet ansåg att det låg enrimlig intresseavvägning bakom de nya begränsningsreglerna ochavstyrkte motionerna i fråga (AU 1986/87:19 s. 11 f.).De verkställighetsföreskrifter som sedan antogs under våren1987 och trädde i kraft återfinns numera i19--21 §§ förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring.Den s.k. 150-dagarsregeln i 19 § förordningen har följandelydelse:Till en försäkrad som regelbundet utför deltidsarbete underveckor då den försäkrade i övrigt är arbetslös får ersättninglämnas under . -- -- --skall ersättning lämnas, isamarbete med den enskilde, arbetsgivare och fackligaorganisationer, aktivt verka för att den försäkrade får ensammanlagd arbetstid som motsvarar dennes önskemål. Kan dettainte åstadkommas, skall den försäkrade om möjligt i ställeterbjudas en lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd.MotionernaSocialdemokraterna anser i sin partimotion A267 att150-dagarsregeln bör tas bort, vilket kan ske genom ettregeringsbeslut. Partiet framhåller att regeln medför atttusentals deltidsarbetslösa, de flesta kvinnor, står inför detomöjliga valet att antingen säga upp sig helt från sinanställning och stämpla på heltid eller försöka leva på enalltför låg inkomst. Begränsningsregeln medför också en indirektdiskriminering av kvinnor och strider därigenom mot ,sägs det i motionen.Krav på att regeln skall tas bort framförs vidare is-motionerna A204 av m.fl., A207 av , A230 av och , A231av och , A248 av samt i A810 av m.fl.I motion A208 av Hans Nyhage och () anförs attdet måste finnas möjlighet att ytterligare förlängaersättningstiden så att deltidsarbete kan kombineras medarbetslöshetsersättning. måste missbruk kunnaförhindras. Motionärerna tänker sig att dispens skall kunnabeviljas efter noggrann prövning i det enskilda fallet.Utredningen om en allmän arbetslöshetsförsäkring bör enligtmotionen få tilläggsdirektiv att lägga fram förslag till lösningpå problemet.Folkpartisterna framhåller imotion A201 att reglerna kommit till för att förhindra missbruk.Eftersom denna risk är liten i en lågkonjunktur bör regeln kunnaupphävas tillfälligt . Regeringen bör fåsådant bemyndigande.Elving () anser i motion A279 att samma tidsreglerför utförsäkring bör gälla för både del- och heltidsarbetslösa.150-dagarsregeln tas också upp i motion A233 av Hans Anderssonm.fl. (v). Motionärerna anser att regeln, som framför allt slårmot kvinnor, måste ses över av den nyssnämnda utredningen. Debegär också en omedelbar ändring av regeln av innebörd att densom utför tillfälligt, konjunkturberoende arbete inte skalldrabbas av 150-dagarsbegränsningen. Motionärerna begär slutligentilläggsdirektiv till utredningen även när det gäller rättentill heltidsarbete. Om en begränsningsregel skall ha åsyftadverkan måste den kompletteras med en lag om rätt tillheltidsarbete, anför motionärerna.Utskottets övervägandenUtskottet anser det högst otillfredsställande att endeltidsarbetslös skall behöva gå över i helarbetslöshet för att vara bibehållen rätten till ersättning urförsäkringen. Detta måste anses stå i strid med arbetslinjen somär en grundläggande princip i svensk arbetsmarknadspolitik.Det skapar också en situation som är tvivelaktig från allmännaförsäkringsrättsliga synpunkter. Utskottet noterar därvid vadsom föreskrivs i . Enligt dessa regler(AMSFS 1991:15) skall en medlem som slutat ett deltidsarbete pågrund av att ersättningsrätten avbrutits enligt 19--21 §§förordningen om arbetslöshetsförsäkring anses ha haft giltiganledning att lämna sitt arbete. Om en sådan medlem erbjuds nyadeltidsarbeten, som inte helt häver arbetslösheten, anses sådanaarbeten som olämpliga.Bakom slopandet 1984 av den tidigare 50-dagarsregeln låg bl.a.överväganden av detta slag. insåg lagstiftaren riskenför missbruk. Det gällde därför att i lagen öppna en möjlighetatt förhindra sådant.Lagen bör enligt utskottets mening alltså tolkas så att denframför allt ger utrymme för att begränsa ersättningsrätten imissbruksfall. När frågan om inskränkningar togsupp av arbetsmarknadsministern pekade hon bl.a. på attersättningen kommit att utnyttjas som komplement tilldeltidsarbete. Frågan aktualiserades i en högkonjunktur medstark efterfrågan på arbetskraft, hög sysselsättning och lågarbetslöshet. Även om det inte direkt utsägs i någon av depropositioner där reglerna tas upp kan man ändå anta att dessaförhållanden bidrog till att en begränsning ansågs nödvändig.När efterfrågan på arbetskraft är stor finns också typiskt settstörre anledning att misstänka missbruk.Situationen på den svenska arbetsmarknaden är en heltannan. Efterfrågan på arbetskraft är ytterst svag. Ettofrivilligt deltidsarbete måste vara bättre än inget arbetealls. Möjligheten att öka arbetstiden hos den egna arbetsgivareneller att få ett nytt arbete med en arbetstid som svarar mot deegna önskemålen kan antas vara kraftigt begränsad. I ett sådantläge måste det vara svårt att förklara för arbetstagaren att haneller hon måste lämna sitt arbete. ter det sigfrämmande att betrakta en undersysselsättning medutfyllnadsersättning som ett missbruk av reglerna enbart därföratt den får en viss varaktighet.Med hänvisning till det anförda finns det enligt utskottetsmening starka skäl att åtminstone tillfälligt upphäva dengenerellt utformade regeln i 19 § ALF-förordningen.Risken för missbruk får dock inte nonchaleras. Misstanke omsådant kan finnas särskilt i de fall då den försäkrade underlängre tid deltidsarbetar hos samme arbetsgivare, antingenpermanent eller under upprepade tidsbegränsade anställningar,och uppbär ersättning som utfyllnad. Som påpekas i denproposition som låg till grund för borttagandet av den tidigare50-dagarsregeln är den största risken med att en sådan situationfår pågå att både arbetsgivaren och denförsäkrade saknar intresse av att förhållandena ändras.Enligt utskottets mening bör därför systemet bygga på enåterkommande kontroll av den deltidsarbetslöses förhållanden idetta hänseende. Ett villkor för fortsatt ersättning efter enviss period, förslagsvis , bör normalt vara ett intygfrån arbetsgivaren att han saknar möjlighet att erbjuda denanställde arbetstid i enlighet med av denne framfört önskemål.Finner kassan vid en sådan kontroll att det finns anledning attmisstänka att den anställde i praktiken inte är intresserad avatt utöka sin arbetstid får det prövas om den allmännaförutsättningen föreligger för rätt till fortsatt ersättning.De ekonomiska konsekvenserna av ett borttagande av150-dagarsregeln bör på kort sikt vara att belastningen påförsäkringen minskar, eftersom erfarenheten visar att en stordel av de deltidsarbetslösa föredrar att hellre uppbära helersättning än att fortsätta deltidsarbeta utan utfyllnad frånförsäkringen. Erfarenheten visar också att den person som väljeratt vara helt arbetslös ofta ersätts av en annandeltidsmarkerare på det arbete som lämnats. På kankostnaderna öka. Slopas begränsningen, ökas nämligen ocksåmöjligheten att kvalificera sig för ny ersättningsperiod.I det längre perspektivet finns det enligt utskottets meningskäl att överväga en tidsmässig begränsning av ersättningsrättenvid deltidsarbetslöshet. Försäkringen har karaktären av enomställningsförsäkring; skyddet är även vid hel arbetslöshetbegränsat i tiden. Som reglerna fungerar kan en person medett lågt antal ersättningsdagar under beräkningsveckan uppbäraarbetslöshetsersättning som är betydligtlängre än den normalt maximala ersättningsperioden om 300 dagar.Det kan enligt utskottets mening ifrågasättas om detta verkligenöverensstämmer med försäkringens karaktär och syfte. Utskottetutgår från att frågor om tidsmässig begränsning kommer attövervägas i anslutning till beredningen av det kommandeförslaget från utredningen om en allmän arbetslöshetsförsäkring.Det finns enligt utskottets mening också skäl att anta attfrågan om möjlighet att kvalificera sig för en nyersättningsperiod kommer att övervägas i det sammanhanget.Utskottet vill avslutningsvis betona att 150-dagarsregeln baraär en del i det betydligt vidare problem somdeltidsarbetslösheten innebär. Problemet med arbetstidernamåste, som betonades redan i samband med införandet av regeln,angripas på bred front och med olika åtgärder. nu föreslår ett borttagande av regelninnebär alltså inte att ambitionsnivån skall sänkas när detgäller den försäkrades möjligheter att få en arbetstid sommotsvarar hans eller hennes önskemål. Den regel som förnärvarande återfinns i 19 § andra stycket förordningen omarbetslöshetsförsäkring och som innebär att länsarbetsnämnden isamarbete med den enskilde, arbetsgivare och fackligaorganisationer aktivt skall verka för detta, bör således finnaskvar.Vad utskottet anfört med anledning av de nu behandlademotionerna A201, A204, A207, A208, A230, A231, A233, A248, A267,A279 och A810, i förekommande fall i berörda delar, bör gesregeringen till känna.Övriga frågorUtskottet tar i detta avsnitt slutligen upp någramotionsyrkanden som har beröring med 150-dagarsregeln.Motion A204 yrkande 1 avser den särskilda kvalifikationsregelni 21§ förordningen om arbetslöshetsförsäkring för den somförbrukat en ersättningsperiod. Enligt denna bestämmelse medgesen ny ersättningsperiod på till en försäkrad somunder en sammanhängande tid av har haft arbetemed en arbetstid som motsvarar dennes önskemål eller deltagit iarbetsmarknadsutbildning.Om 150-dagarsregeln upphävs, vilket utskottet förordat i detföregående, uppkommer inte det särskilda problem som motionentar upp. Motionen får därigenom anses tillgodosedd i nu berörddel.Motion A277 av och ()gäller frågan om möjligheten att under en arbetslöshetsperiodåta sig kortare uppdrag liksom att ta korttidsvikariat ochavbryta ersättningsperioden . Motionärernavill ha en översyn av reglerna i detta hänseende.Utskottet förutsätter att denna frågeställning kommer att ingåi beredningsarbetet med anledning av de kommande förslagen frånutredningen om en allmän arbetslöshetsförsäkring. Någon åtgärdkan därför inte anses påkallad från sida.Motionsyrkandet avstyrks.I m.fl. (v) motion A233 som gällerarbetslöshetsersättning vid deltidsarbete begärs att dennyssnämnda utredningen skall få tilläggsdirektiv avseendelagstiftning om rätt till heltidsarbete.