bet · GG01LU32 · 1993-03-09 00:00:00 — Isammanhanget vill utskottet också understryka angelägenheten avatt berörda branscher så långt det är praktiskt och ekonomisktrimligt genom märkning och på annat sätt tillhandahåller deninformation som konsumenterna efterfrågar. Eftersom informationom vad en viss produkt innehåller kan vara ett konkurrensmedel ilikhet med annan varuinformation som konsumenterna önskar ansersig utskottet kunna utgå från att erforderliga åtgärder kommeratt vidtas. Utskottet konstaterar också att miljöargument redannu används i en inte obetydlig omfattning vid marknadsföring avvissa konsumentprodukter, t.ex. rengöringsmedel ochbilvårdsprodukter. Enligt uppgift planerar också vissatextilföretag att i samarbete med Svenska naturskyddsföreningenförse sina konsumentprodukter med miljömärkning (seKonsumentnytt nr 2, 1993).Vidare vill utskottet peka på vad som redovisats i den nyligenframlagda propositionen 1992/93:180 om riktlinjer för enkretsloppsanpassad samhällsutveckling. Av propositionen framgåratt regeringen kommer att föreläggas ett förslag som innebär attKemikalieinspektionen skall få i uppdrag att i samråd medNaturvårdsverket kartlägga användningen av kemiska ämnen itvätt-, disk- och rengöringsmedel. Med utgångspunkt i dennakartläggning bör inspektionen, enligt vad som anförs ipropositionen, göra en analys av vilka hälso- och miljöriskersom användningen av sådana medel orsakar, redovisa vilkenproduktutveckling mot mindre skadliga produkter som är på gångsamt ge förslag till åtgärder inkl. begränsningar som behövsför att påskynda utvecklingen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaJo630 yrkande 19 i denna del och L716 yrkande 1.dels att utskottets hemställan under moment 10 bort haföljande lydelse:10. beträffande obligatorisk miljöfarlighetsmärkningatt avslår motion 1992/93:L716 yrkande 1 och motion1992/93:Jo630 yrkande 19 i denna del.Särskilt yttrandeArtikelprismärkningHolger (), Per Stenmarck (m), (), (), (), () och () anför:Som vi framhöll i en reservation till utskottetsbetänkande /92:LU15 bör en lagstiftning om prisinformationinte vara mer ingående och detaljerad än vad som är erforderligtmed hänsyn till lagens ändamål. En avvägning måste också görasgentemot handelns behov av rationell hantering och ökadeffektivitet. Viktigt är också att en lagreglering inte utformasså att framtagandet av tekniska lösningar för prisinformationmotarbetas. Vid bestämmandet av kraven på prisinformation måsteockså kostnaderna ställas i relation till informationsbehovet.Kraven får inte utformas så att de leder till att konsumenternadrabbas av negativa effekter i form av prisökningar m.m.Redan innan prisinformationslagen trädde i kraft ingickprisinformation till konsumenterna som en mycket viktig del idagligvaruhandelns marknadsföring. Det var en naturlig ochrationell åtgärd för dagligvaruhandeln att så tydligt ocheffektivt som möjligt informera konsumenterna om priset på devaror som den tillhandahåller. Prisinformationen i sig utgörockså ett konkurrensmedel.Vi anser därför fortfarande att den principiellautgångspunkten är att det med förtroende kan överlämnas åtföretagen själva att utifrån kundernas efterfrågan och behovavgöra hur prisinformationen skall vara utformad i detalj. framhållit kan det dock finnas skäl att avvaktaerfarenheterna av tillämpningen av den förhållandevis nyabestämmelsen . Vi förutsätter -- i likhet medutskottet -- att en utvärdering av bestämmelsens för- ochnackdelar från konsumentsynpunkt kommer till stånd när manbättre kan överblicka dess konsekvenser. Efter det att en sådanutvärdering slutförts kommer vi på nytt att i sak ta ställningtill det forsatta behovet av 11§ prisinformationslagen. Medhänsyn härtill avstår vi från att i detta sammanhang framställanågot särskilt yrkande i frågan.