bet · GG01LU35 · 1993-04-15 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet regeringens förslag iproposition 1992/93:8 såvitt gäller införande av självrisk påersättning vid sakskada som vållats av okänt fordon samtjämkning av skadestånd med anledning av skada på motordrivetfordon och därmed befordrad egendom. Propositionens förslag iförstnämnda hänseende innebär att det införs en självrisk om av basbeloppet, . När det gäller jämkning avskadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon ochdärmed befordrad egendom innebär regeringens förslag attförekomsten av ansvarsförsäkring hos den skadeståndsskyldigeskall beaktas vid bedömningen av om jämkning skall ske.Vidare behandlas i betänkandet fyra motioner som gällertrafikskadelagen, varav en (v) väckts med anledning avpropositionen, en (fp) under den allmänna motionstiden /92och två (nyd) under den allmänna motionstiden innevarande år.På utskottets begäran har yttrande i ärendet avgetts avTeleverket, , , och . Vidare har enskrivelse inkommit från . Yttrandenahar intagits i bilaga 4 till betänkandet. inkommit med ytterligare skrivelseri ärendet.Utskottet tillstyrker att en självrisk på ersättning vidsakskada som vållats av okänt fordon införs. Utskottet förordardock den ändringen i förhållande till regeringens förslag attsjälvrisken bestäms till ett lägre belopp nämligen avbasbeloppet, dvs. med nuvarande basbelopp. Utskottetförordar också ett tillkännagivande som innebär att regeringenunder bör återkomma med förslag om självriskensstorlek när det gäller bl.a. trafikdödade renar. I avvaktan påen sådan särreglering förordar utskottet ett uppskjutetikraftträdande av bestämmelsen om självrisk till den 1 januari1994. När det gäller jämkning av skadestånd med anledning avskada på motordrivet fordon förordar utskottet etttillkännagivande om att frågan skall övervägas ytterligare.Mot bakgrund av förändringar när det gäller EES-avtaletföreslår utskottet en justering i 8§ trafikskadelagen.Till betänkandet har fogats en reservation (nyd). I proposition 1992/93:8 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i trafikskadelagen. Lagförslaget omfattar ändringar i8, 16, 18 och 20§§. Vidare föreslås en ny paragraf, 8 a§.Lagförslaget återfinns i bilaga 1 till betänkandet.På utskottets hemställan antog deföreslagna ändringarna såvitt avser 8 och 20§§. Vidare antogriksdagen förslaget till 8 a§ (bet. 1992/93:LU7, rskr. 45).Utskottet behandlar i föreliggande betänkande lagförslagetsåvitt gäller 16 och 18§§. Motion väckt med anledning av proposition 1992/93:81992/93:L1 av m.fl. (v) vari hemställs1. att avslår regeringens förslag om självrisk isamband med smitningsolyckor enlig vad i motionen anförts,2. att beslutar att ingen jämkning skall ske avskadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon ellerdärmed befordrad egendom.Motion väckt under den allmänna motionstiden /921991/92:L607 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om väghållares ansvar.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /931992/93:L603 av och (nyd)vari hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att lyfta ut det ekonomiskaansvaret för trafikolycksfallen från den allmännasjukförsäkringen till trafikförsäkringarna.1992/93:Fi211 av m.fl. (nyd) vari hemställs11. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en omläggning av trafikskadeförsäkringen. Allmän bakgrundFör skadeståndsansvar i allmänhet gäller i svensk rätt dens.k. Denna regel, som återfinns i 2 kap. 1§skadeståndslagen (1972:207), innebär att den som uppsåtligeneller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada skall ersättaskadan. Regeln gäller i och för sig också i fråga om skador somuppkommer vid trafik med motorfordon. På detta område haremellertid de skadelidande ett förstärkt skydd genomtrafikskadelagen (1975:1410), som innehåller bestämmelser omtrafikförsäkring och om ersättning vid trafikskada.Trafikskadelagen trädde 1976 och ersatte då bl.a.trafikförsäkringslagen . Genom trafikskadelagenåläggs varje motorfordonsägare att ha trafikförsäkring för sittfordon. Ersättning betalas ur trafikförsäkringen, så snart någoni fordonet skadas. Både förare och passagerare har rätt tillersättning. Dessutom utgår ersättning ur trafikförsäkringen tillandra, t.ex. cyklister och fotgängare, som skadas i följd avtrafik med fordonet. Full ersättning utgår för allapersonskador, oberoende av om någon har skuld till olyckan ellerinte. I princip är det utan betydelse om den skadelidande självhar medverkat till skadan. Bara om den skadelidande harmedverkat uppsåtligen eller av grov vårdslöshet till skadan kanersättningen jämkas. Ersättning till förare och passagerarebetalas ur det egna fordonets trafikförsäkring även om skadornaskulle ha uppkommit vid en kollision med ett annat fordon. Omskadorna har orsakats genom vållande i samband med förandet avett annat fordon, kan det försäkringsbolag som har betalat utersättningen kräva den tillbaka från försäkringen för det andrafordonet. I sista hand kommer alltså ersättningen att belastaförsäkringen för det fordon som har förts oaktsamt. Om ettmotorfordon eller egendom som befordras med ett sådant fordonskadas vid en singelolycka, utgår ingen ersättning frånfordonets egen trafikförsäkring. Om skadorna däremot har vållatsgenom ett annat fordon i samband med kollision, ersätts skadornafrån det andra fordonets trafikförsäkring. Dessa regler innebäratt den som vill ha full täckning för vagnskador får teckna enfrivillig försäkring. Uppstår skador på egendom som tillhörutomstående och som inte befordras med motorfordon utgårersättning från försäkringen för det fordon varigenom skadornaorsakats. Ersättning utgår oavsett om fordonet har förtsoaktsamt eller inte.För skada som förorsakats av oförsäkrat eller okänt fordonansvarar samtliga försäkringsanstalter, som vid skadetillfällethade tillstånd att meddela trafikförsäkring, solidariskt för dentrafikskadeersättning som skulle ha utgått fråntrafikförsäkringen om försäkring hade funnits.Försäkringsanstalterna företräds härvid avTrafikförsäkringsföreningen (16§).Trafikförsäkringens objektiva ansvar för person- och sakskadasom tillfogas utomstående när fordonet är i trafik har lett tillatt jämkning ansetts skall kunna ske av ägares, brukares ochförares krav på ersättning från en utomstående för sakskadaoavsett vållande på deras sida. Skadestånd med anledning avskada på motorfordon eller därmed befordrad egendom skall därförjämkas efter vad som är skäligt med hänsyn tillomständigheterna. I trafikskadelagen finns en särskild regel somär utformad i enlighet härmed (18§ andra stycket).I syfte att uppfylla de åtaganden som följer av en närmaresvensk anknytning till EG beslutade attinförliva reglerna i EG-direktiven om ansvarsförsäkring förmotorfordon genom ändringar i trafikskadelagen (prop. 1992/93:8,bet. LU7, rskr. 45, SFS 1121). Ändringarna, som är avsedda attträda i kraft med , innebär i huvudsak atten svensk trafikförsäkring skall täcka även skador som inträffari ett EES-land och skador som drabbar EES-medborgare underdirekt färd mellan två EES-länder. Vidare beslutade isamma ärende att anta ett i propositionen framlagt förslag omatt en försäkringsanstalt som har betalat ut ersättning somomfattas av produktansvarslagen (1992:18) skall ha rätt attinträda intill det utgivna beloppet i den skadeståndslidandesrätt till skadestånd enligt den lagen.Utöver de sålunda av antagna förslagentill ändringar i trafikskadelagen behandlas i proposition1992/93:8 ytterligare två frågor. Den första handlar omsjälvrisk på ersättning vid sakskada som vållats av okäntfordon, och den andra frågan rör jämkning av skadestånd medanledning av skada på motordrivet fordon och därmed befordradegendom.Mot bakgrund bl.a. av en i ärendet inkommen skrivelse frånSvenska kommunförbundet beslutade utskottet attförslaget i de delar som gäller införande av självrisk påersättning som vållats av okänt fordon och jämkning avskadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon skulleberedas ytterligare. I skrivelsen hade påpekatbl.a. att förbundet m.fl., trots att man berörs av förslagen,inte beretts tillfälle att yttra sig över promemorian (Ds1992:9) Den svenska trafikskadelagens anpassning till m.m., som ligger till grund för propositionen.Under den fortsatta beredningen har utskottet begärt yttrandenfrån , , , och . De begärdayttrandena jämte en i ärendet inkommen skrivelse från redovisas i bilaga 4 till betänkandet.Självrisk vid sakskada som vållats av okänt fordonSom ovan redovisats ersätter trafikförsäkringen fullt ut ochutan självriskavdrag skada som vållats av oförsäkrat eller okäntfordon (16§ andra och tredje stycket). Bestämmelsen som gällerokänt fordon är tillämplig både när fordonet är helt okänt ochnär det inte kan avgöras vilket av två eller flera kända fordonsom har orsakat trafikskadan. Ersättningsansvaret åvilarsamtliga försäkringsanstalter som vid skadetillfället hadetillstånd att meddela trafikförsäkring. Försäkringsanstalternaföreträds i dessa fall av , i vilkenanstalterna är medlemmar (30§). Nuvarande regler bygger på enav de principer för det nuvarande ersättningssystemet påtrafikskadeområdet som föreslogs av ibetänkandet (SOU 1974:87) Trafikskadeersättning. Principeninnebär att skadelidande då skadan orsakas av oförsäkrat ellerokänt fordon genom de svenska trafikförsäkringsanstalterna skallgaranteras samma ekonomiska skydd som de åtnjuter när en skadaorsakas av ett identifierat försäkrat fordon.Den svenska ordningen är -- såvitt avserersättningsmöjligheten för sakskador som orsakats av okäntfordon -- i ett internationellt perspektiv ovanlig. SamtligaEG-länder har på ett eller annat sätt utnyttjat bestämmelsen iEG:s andra motorfordonsförsäkringsdirektiv (84/5/EEG), som germedlemsländerna rätt att begränsa eller utesluta ersättning försakskada som orsakats av ett okänt fordon (artikel 1.4). I fleraEG-länder, bl.a. , utgår över huvud taget inte någonersättning ur den obligatoriska trafikförsäkringen för sakskadorsom orsakas av okända fordon. I de där sådanersättning utgår görs avdrag för ett självriskbelopp påersättningen. Enligt vad som upplyses i propositionen uppgickdetta självriskbelopp i till , iNederländerna till , i till och iTyskland till . I utgår ersättning bara undersärskilda förhållanden och i gäller vissainskränkningar i ersättningsrätten. I de flesta EFTA-länder,bl.a. , utgår inte heller någon ersättning ur denobligatoriska trafikförsäkringen för sakskador som vållas avokända fordon. Ett undantag är, enligt vad som anförs ipropositionen, , men ersättning utgår där bara för skada påfast egendom. Ett annat undantag är , som utgerersättning med avdrag för ett självriskbelopp, som år 1989uppgick till ett belopp motsvarande 4 200 kr.Propositionen innebär att en självrisk skall införas också iSverige på ersättning för sakskada som vållats av okänt fordon.I propositionen anför föredragande statsrådet att redan detförhållandet att den svenska regleringen i förevarande avseendeavviker från den som gäller i med jämförliga länder kange anledning till frågan om inte trafikskadelagen bordeändras. Vidare pekar hon på att självrisk numera är allmäntförekommande i skilda försäkringsformer, och attförsäkringsavtalen enligt särskilda villkor innebär attförsäkringstagaren får svara för en viss del av skadan. Ocksåvid t.ex. ersättning enligt brottsskadelagen (1978:413) avräknasett självriskbelopp vid sakskada. Syftet med självrisken, attpåverka försäkringstagaren att undvika skador och att inbesparaförsäkringsgivarnas kostnader för reglering av mindre belopp,har enligt föredragande statsrådets mening också fog för sig närdet gäller den obligatoriska trafikförsäkringen. Vidareunderstryker hon att den föreslagna självrisken inte blirtillämplig på personskador, utan endast på sakskador, och attförslaget inte utesluter möjligheten för en fordonsägare attgenom frivilliga försäkringar få ersättning också för småskador.I motion 1992/93:L1 yrkar m.fl. (v) attförslaget om självrisk skall avslås (yrkande 1). Motionärernaanser att förslaget innebär en oacceptabel försämring för degrupper i samhället som lever "på marginalen", haräldre bilar och inte kan kosta på sig en dyrvagnskadeförsäkring.Trafikförsäkringsföreningen har i sitt yttrande tilllagutskottet tillstyrkt förslaget. motsätter siginte att förslaget genomförs. och motsätter sig inte förslaget beträffandeskada på trafikförsäkringspliktiga fordon. En regel som innebäratt ersättningen inte fullt ut täcker skador på annan egendominnebär, enligt och mening, ettfrångående av grundprincipen att trafikantkollektivet skallsvara för de skador som åsamkas genom dess verksamhet. motsätter sig förslaget när det gällerskador på renar. motsätter sigförslaget i sin helhet.Utskottet konstaterar att förslaget om införande av ensjälvrisk i nu aktuellt hänseende innebär ett visst avsteg frånprincipen att de skadelidandes rätt till ersättning skall varadensamma oavsett om skadorna orsakats av ett känt eller okäntförsäkringspliktigt fordon. Utskottet godtar dock de skäl somanförts i propositionen till stöd för förslaget. Den föreslagnaordningen överensstämmer också med vad som gäller i övriga delarav . Utskottet tillstyrker således att det införs ensjälvrisk på ersättning för sakskada som vållats av okäntfordon.När det gäller självriskens storlek föreslås i propositionenatt denna skall utgöra av basbeloppet, dvs. i dagens läge3440 kr. Det föreslagna beloppet ligger enligt propositionenpå en medelnivå i förhållande till vad som gäller i andra ländermed ett motsvarande system och innebär attTrafikförsäkringsföreningens skadekostnader skulle minska medomkring . Enligt utskottets mening måsteemellertid, såsom också framhålls i motion 1992/93:L1 yrkande 1,de skadelidandes intressen beaktas. Vid en sammanvägd bedömningmellan de intressen som sålunda gör sig gällande finnerutskottet att en så hög självrisk som föreslås i propositioneninte bör införas. Enligt utskottets mening bör en lämplig nivå inuläget vara av basbeloppet eller med nuvarandebasbelopp. Också med ett sådant självriskbelopp uppnås betydandefördelar utifrån utgångspunkter.Även med det av utskottet förordade lägre självriskbeloppetkommer skadelidande som ofta är utsatta för skador orsakade avokända fordon att drabbas alltför hårt. Bl.a. skulle renägaresmöjligheter att utfå ersättning för trafikdödade renar minska ien utsträckning som inte kan anses godtagbart. Enligt vadutskottet erfarit ersätts en trafikdödad ren med högst1600 kr. Utskottet har därför övervägt att i enlighet med vadsom förordats av föreslå ettsärskilt undantag när det gäller trafikdödade renar. Utskottethar emellertid funnit att det också när det gäller renar kanfinnas ett behov av någon form av självrisk inte minst i syfteatt stimulera till åtgärder för att nedbringa antalet renolyckori trafiken. Som påpekas i yttrandei ärendet har föreningen och riksförbundet att underåret inleda ett samarbete i det gemensamma intresset att försökanedbringa antalet renolyckor i trafiken. Det kan heller inteuteslutas att det finns andra speciella grupper vars berättigadekrav på ersättning för ofta inträffade skador som förorsakas avokända fordon skulle gå förlorade med den av utskottet förordadelösningen. Enligt utskottets mening bör någon form avsärreglering för trafikdödade renar och eventuell annan egendomövervägas närmare. Regeringen bör därför ta upp frågan tillsådana överväganden och därefter återkomma med förslag tillriksdagen. Utskottet utgår från att erforderliga förslag kanföreläggas redan under hösten 1993.I avvaktan på ett sådant förslag förordar utskottet attinförandet av den föreslagna ordningen med självrisk bör anståtill den 1 januari 1994.Utskottets ställningstaganden innebär sammanfattningsvis attutskottet tillstyrker regeringens förslag om införande av ensjälvrisk beträffande skador som orsakas av okända fordon samtmed anledning av motion 1992/93:L1 yrkande 1 förordar denändringen att beloppet skall vara en tjugondedel eller avbasbeloppet. Vidare förordar utskottet ett tillkännagivande ienlighet med vad som ovan anförts. I fråga om ikraftträdandetföreslår utskottet att den nya bestämmelsen om självrisk skallträda i kraft den 1 januari 1994.Jämkning av skadestånd med anledning av skada på motordrivetfordonI 18§ andra stycket trafikskadelagen föreskrivs attskadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon kanjämkas efter vad som är skäligt med hänsyn tillomständigheterna. Bestämmelsen har sin grund itrafikförsäkringens objektiva ansvar för person- och sakskadorsom tillfogas utomstående när fordonet är i trafik. Mot bakgrundhärav har det framstått som följdriktigt att jämkning skallkunna ske av ägares, brukares och förares krav på ersättning aven utomstående för sakskada oavsett vållande från deras sidaeller bristfällighet hos fordonet (se prop. 1975/76:15 s. 84). Ipraxis har jämkningsbestämmelsen kommit att innebära att, när enutomstående ensam har vållat en skada på ett motorfordon,skadeståndet som regel jämkats till hälften men att undantaghärifrån gjorts när det föreligger särskilda omständighetersåsom att vållandet antingen varit ringa eller mera allvarligt(se rättsfallen NJA 1985 s. 309, NJA 1987 s. 749 och NJA 1990 s.569).I propositionen framhåller föredragande statsrådet att det ärallmänt omvittnat att motorfordonsägare vars fordon skadas harsvårt att förstå och acceptera att deras rätt till skadeståndskall jämkas när de inte själva på något sätt varit oaktsamma. situationen att en utomstående vållar en skada på ettmotordrivet fordon och vederbörande har en ansvarsförsäkringtorde det, enligt vad föredragande statsrådet anför, vara svårtatt finna några skäl som talar emot att skadan, omfordonsägaren, brukaren eller föraren inte själv har varit pånågot sätt oaktsam, ersätts fullt ut. Mot bakgrund häravföreslås i propositionen att frågan om jämkning med anledning avskada på motordrivet fordon i trafik eller egendom som befordrasmed ett motordrivet fordon skall vara beroende avförsäkringsförhållandena. I den mån en föreliggandeansvarsförsäkring ger utrymme att betala fullt skadestånd bilägare som inte på något sätt har varit medvållande till ensammanstötning med exempelvis en cyklist bör alltså enligtförslaget ojämkat skadestånd kunna tillerkännas bilisten. Vidtillämpningen av den föreslagna bestämmelsen förutsätts attstaten och andra självförsäkrande organ skall jämställas med densom omfattas av en ansvarsförsäkring.I motion 1992/93:L1 yrkar m.fl. (v) attriksdagen skall besluta att skadestånd skall utgå ojämkatoavsett om den skadeståndsskyldige har en ansvarsförsäkringeller inte. Motionärerna pekar bl.a. på att ett parremissinstanser föreslagit en sådan ordning (yrkande 2).Bengt () anser i motion 1991/92:L607 att enväghållare måste åläggas ett strängt ansvar för de allmännavägarnas beskaffenhet. Vid vårdslöshet från dennes sida börenligt motionärens mening full skadeståndsskyldighet föreliggagentemot bilister och motorcyklister och jämkning kunna skeförst om medvållande föreligger från deras sida. Regeringen börenligt motionären överväga sådana ändringar i trafikskadelagen.Endast och har i sina yttrandenbehandlat frågan. Båda verken har avstyrkt förslaget påföreliggande material.Utskottet har förståelse för de motiv som ligger bakomförslaget i propositionen -- att undanröja den känsla avobillighet som många bilägare upplever med den nuvarandeordningen. Det är naturligt att den bilist som uppträttoklanderligt men till följd av t.ex. en cyklists ellerväghållares vårdslöshet fått sin bil skadad har svårt attacceptera att endast få en del av sin skada ersatt. Som påpekatsav kan förslaget om det genomförs emellertid ledatill nya situationer som på motsvarande sätt skulle upplevas somorättvisa bland skadelidande bilister. En bilägare som råkar utför oförsäkrade skadevållare skulle genom den föreslagnabestämmelsen komma att uppfatta sig som missgynnad i förhållandetill den som får sin bil skadad av en försäkrad. Frågan hurtrafikansvaret skall förhålla sig till det allmännavållandeansvaret inrymmer, såsom också framhålls ipropositionen, många komplicerade inslag och har varit föremålför debatt i den juridiska litteraturen (se bl.a. nr 2 1991/92 s. 267).Det anförda leder utskottet till den slutsatsen att detföreliggande förslaget inte bör genomföras utan att meraingående överväganden kommer till stånd. Enligt utskottetsmening bör därvid prövas om inte en möjlighet att underlåtajämkning även i andra fall än där den skadeståndsskyldige harnågon ansvarsförsäkring skulle kunna införas. Det bör ankomma påregeringen att i lämpligt sammanhang göra dessa överväganden.Utskottets ställningstagande i denna del innebär att utskottetavstyrker bifall till regeringens förslag samt med anledning avmotionerna 1991/92:L607 och 1992/93:L1 yrkande 2 förordar etttillkännagivande i enlighet med det anförda.Utvidgad trafikförsäkringDen ersättning som skall utgå från trafikförsäkringen skallbedömas med ledning av vad som föreskrivs i 5 kap.skadeståndslagen (1972:207) och lagen (1973:213) om ändring avskadeståndslivräntor. Detta innebär bl.a. atttrafikskadeersättning till den som orsakats personskada i följdav trafik med motordrivet fordon skall omfatta ersättning fördels sjukvårdskostnader och andra utgifter, dels inkomstförlust,dels ock sveda och värk, lyte eller annat stadigvarande men samtolägenheter i övrigt. Av 5 kap. 3§ skadeståndslagen följeremellertid att vid bestämmande av ersättning för inkomstförlustskall avräknas förmån som den skadelidande med anledning avförlusten har rätt till i form av ersättning som utgår på grundav obligatorisk försäkring enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring eller på grund av lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring, eller annan likartad förmån. Avräkningskall också göras för sjuklön eller pension som utges avarbetsgivare på grund av anställningsavtal och för pension somutgår på grund av kollektiv tjänstepensionsförsäkring samt förperiodisk ersättning som utgår på grund av sådan olycksfalls-eller sjukförsäkring som har meddelats på grund avkollektivavtal.Förslag som innebär en väsentlig utvidgning avtrafikskadeersättningen framställs i de två likalydandemotionerna 1992/93:L603 av och (nyd) och 1992/93:Fi211 av m.fl. (nyd) (yrkande11). I motionerna anförs att försäkringsbolagen skulle bli merintresserade av rehabilitering av trafikskadade ochtrafiksäkerhet om ansvaret för trafikolycksfallen lyftes överfrån den allmänna sjukförsäkringen till trafikförsäkringen.Nuvarande trafikförsäkring ger trafikförsäkringsbolagen fåincitament till förebyggande och rehabiliterande verksamhet.Principiellt bör enligt motionärerna kostnader föras dit där dehör hemma, dvs. i detta fall borde trafikförsäkringsbolagen ståför hela kostnaden. Enligt motionärerna skulle stat ochlandsting spara i minskade kostnaderför sjukförsäkringen och sjukvården om förslaget genomfördes. Imotionerna yrkas tillkännagivande om det sålunda anförda.Utskottet konstaterar att motionärernas förslag innebär engenomgripande förändring inte bara när det gäller det nuvarandetrafikförsäkringssystemet utan också på ett flertal andraområden. Sålunda kräver förslaget att grundläggande principerför nuvarande försäkringssystem -- både allmänna och privata --helt överges. Utskottet kan inte finna skäl att i förevarandesammanhang förorda en sådan förändring. Det anförda innebär dockinte att utskottet ställer sig avvisande till motionerna i vadde avser förslag till åtgärder som innebär att man prövarlämpligheten av att inom ramen för det nuvarandetrafikförsäkringssystemet åstadkomma förändringar som kan ledatill ökad trafiksäkerhet. Utskottet vill i detta sammanhangerinra om att utredningen 2000 i sitt betänkande (SOU1991:39) Säkrare förare funnit att tillräckliga skäl förförsäkringsbolagen att satsa på investeringar iskadeförebyggande åtgärder saknas i det obligatoriskatrafikförsäkringssystemet.