bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — UNHCR:s förändrade inställning grundade sig påatt frågan om amnesti för dessa grupper diskuterades irestjugoslaviens parlament och på att sådan amnesti i praktikenredan tillämpades.Den 25 juni 1992 diskuterades i regeringen åter frågan om deasylsökande från det forna Jugoslavien.I en Ekointervju framhöll från regeringens sida hade olika kontakter för deförberedelser som krävdes om det skulle komma ännu flerasylsökande. Enligt vad framhållit vidutskottets utfrågning uttryckte hon inte att det fanns enskriftlig konkret plan. Däremot hade man inom regeringskanslieten strategi för flyktingpolitiken. I en intervju som sändessamma dag i angav att det intefanns någon planering för en flyktingström som var större än50000 personer. Vid utskottets utfrågning har ChristinaRogestam bekräftat att det inte existerade någon sådan plan hosverket. Inte heller från regeringens sida redovisades någonsådan planering. Det som fanns hos verket var dels en plan föratt ta emot upp till 50000 asylsökande, dels en uppläggningför att klara en mycket stor tillströmning avasylsökande/hjälpsökande. Denna senare uppläggning förutsätterett bemyndigande från till regeringen för attregeringen skall kunna fatta de beslut som behövs. Fastän det ijuni 1992 hade kommit över 50000 asylsökande till Sverigeunder budgetåret saknades enligt ett sådantbemyndigande och därmed förutsättningar för att tillämpauppläggningen för en mycket stor tillströmning.Den 29 juni 1992 skrev tillregeringen. I skrivelsen återupprepades kraven i brevet från den9 ; dock nämndes inte frågan om visumtvång.Den 30 juni sammanträffade och statsrådetFriggebo för att gå igenom situationen. harunder utskottets utfrågning framhållit att hon då frågadeChristina Rogestam hur verket skulle agera med anledning avUNHCR:s ändrade inställning.Ett extramöte med hölls den 1 juli1992 med anledning av den då rådande situationen. ingår representanter för berördamyndigheter, bl.a. , frivilligorganisationer ochriksdagspartierna. Enligt vad statsminister uppgettunder utskottets utfrågning var regeringspartierna överens medden socialdemokratiska oppositionen om att, i stället för att hapartiledaröverläggningar mitt , inom ramen för ha överläggningar mellan sådanapartiföreträdare som kunde betraktas som genuint sakkunniga.Enligt vad angett vid utskottets utfrågningredovisades från verkets sida de stora problemen i fråga omförläggningsplatser. har framhållit att hon viddetta tillfälle åter ställde frågan hur verket skulle agera ifråga om kosovoalbanerna. Från verkets sida rapporterades att enmindre del av de asylsökande kosovoalbanerna hade skyddsskäl avhumanitär karaktär gränsande till defactoflyktingskäl och att grupp var krigsvägrare som riskerade att få stränga straffnär de kom hem. En annan grupp hade svaga skäl. Vid tillfälletlämnade verket enligt inte något besked om attverket avsåg att upphäva verkställighetsstoppet.Den 2 juli 1992 var frågan om de asylsökande från det fornaJugoslavien ånyo föremål för diskussion i regeringen.I början av juli 1992 kom information från FN:sflyktingkommissarie () att inkallelserna till den federalaarmén i hade upphört och att utresekontrollen hadeliberaliserats. Enligt gjorde man inom den bedömningen att man kunde börjaskicka tillbaka kosovoalbaner. Från verkets sida bedömdes ocksåatt i likhet med ett stort antal andra europeiska länderkunde införa viseringstvång.Statsminister har vid utskottets utfrågningframhållit att han tog upp frågan om flyktingarna från det fornaJugoslavien på den Europeiska säkerhetskonferensen i Helsingforsi mitten av . tog han upp frågan i informellasamtal med de ledande regeringscheferna i Västeuropa.Bl.a. på svenskt initiativ kallade UNHCR till internationellkonferens om situationen i f.d. i den 29 juli1992. Vid denna diskuterades bl.a. frågan om temporärauppehållstillstånd vid krigs- eller massflyktssituationer samtbehovet av internationellt samordnade hjälpinsatser.Under juli och augusti 1992 beslutade regeringen om medel förbiståndsinsatser i f.d. . Lämnadflyktingbiståndsinsats till f.d. uppgår tilltillhopa ca 415 miljoner kronor.Den 16 resp. fattade beslut om attavvisa asylsökande från Kosovo och Makedonien.Under augusti månad 1992 minskade tillströmningen avasylsökande med . Detta berodde enligt vad BirgitFriggebo framhållit under utfrågningen på att polisen ochInvandrarverket beslutat att avvisa makedonier, vilket fick tilleffekt att strömmen av makedonier minskade eller avstannadehelt.På Harpsundsmötet diskuterade regeringen,enligt vad framhållit under utskottetsutfrågning, ingående visumfrågan. Utfallet av övervägandena blevatt regeringen skulle avvakta FN:s bedömning av regimen iBelgrad.Den 11 september 1992 diskuterades i flyktingpolitiska rådetfrågan om tillfälligt skydd för medborgare i det fornaJugoslavien.Den 22 september 1992 fattade FN det formella beslutet attSerbien-Montenegro inte var att betrakta som successor tillJugoslavien. Enligt statsminister ledde detta tillatt det inom gjordes en omedelbar översyn avden ganska stora mängd avtal som ingått med Jugoslavien.En inom upprättadpromemoria Tillfälligt skydd för medborgare från det fornaJugoslavien m.m. var föremål för en hearing den 20 oktober 1992.Regeringen beslutade att viseringsfrihetinte längre skulle gälla för medborgare från Serbien-Montenegrooch . suspenderades de facto en stor mängdandra avtal som ingått med . Det kan nämnasatt mellan 1992 kom 30 000asylsökande från Kosovo till . infördesviseringsfrihet för medborgare från . Även iDanmark och fattades beslut om suspenderingav avtal med , vilket innebar att viseringskravgentemot och infördes. Statsminister har inför utskottet framhållit att han strävat efter attfå en samlad nordisk lösning beträffandeviseringsbestämmelserna. Han har personligen försökt att, sånära det över huvud taget går, följa utvecklingen i f.d.Jugoslavien och dess påverkan på både utrikespolitik ochinvandrarpolitik. Som exempel har han nämnt att han påsitt skrivbord får en dagsrapport som dag för dag följer uppläget i de olika delarna av f.d. . -- Enligtstatsministerns mening hade det varit omöjligt att återinföraviseringskrav så länge inte verkställdeavvisningar. Om det från sida explicit hadeuttryckts ett krav på införande av viseringstvång skulle han hasvarat att det skulle vara lämpligt att först hävaverkställighetsstoppet. Han har vidare inför utskottetframhållit att hela regeringen har ansvaret för attviseringsplikt infördes först . Ärendet varbesvärligt och rörde även utrikesministerns område. Även hansjälv var starkt berörd inte bara på grund av att han ärstatsminister, utan också på grund av att frågan hade sådandignitet bl.a. genom de kontakter han hade med sina europeiskakolleger. Skälet till att beslutet fördröjdes var emellertidfrämst att FN:s beslut i successionsfrågan kom först den 22september.Den 2 november 1992 gavs från ochInvandrarverket ut ett pressmeddelande med rubriken: AMS och SIVi gemensamt brev till regeringen; begränsa invandringen.Signalen från pressmeddelandet var enligt skulle använda asylinvandringen och flyktingpolitiken somarbetsmarknadsregulator.Vid utgången av upphörde den s.k.treterminsregeln att gälla i enlighet med ett beslut avregeringen . Regeln hade inneburit att denanknytning som barn hade fått till genom skolgång undertre terminer särskilt skulle beaktas vid prövningen avuppehållstillstånd. Frånsett asylsökande från f.d. Jugoslavienskulle treterminsregeln mot bakgrund av de förkortadeväntetiderna endast ha blivit aktuell i ett begränsat antalfall.I november 1992 behandlade socialförsäkringsutskottetregeringens proposition om principiellt förbud motförvarstagande av barn (prop. 1991/92:138).Socialförsäkringsutskottet inhämtade yttrande från ett antalberörda myndigheter och föreslog vissa ändringar som innebarstörre möjligheter att ta barn i förvar än de regeringenföreslagit (1992/93:SfU3). beslutade i enlighet medutskottets förslag. I detta sammanhang kan nämnas attsocialminister informeratriksdagen om resultatet av FN:s granskning av hur Sverigeuppfyllt . Den aktuella tog uppfrågan om den svenska tillämpningen av konventionens artikel 37c om frihetsberövande av barn. Enligt kommittén bör övervägasett alternativ till att hålla barn i förvar.Den 3 december 1992 gav regeringen iuppdrag att granska kostnadseffektiviteten i Invandrarverketsupphandlingsverksamhet.Den 8 december 1992 skickades en skrivelse från Europarådettill regeringarna om en konferens på hög nivå. Skrivelsenbesvarades enligt av UD inom normal tid på ettunderlag som utarbetats inom Kulturdepartementet.Den 14 januari 1993 beslutade regeringen att tillkalla enparlamentarisk kommitté om högst nio ledamöter med uppgift attgöra en översyn av invandrarpolitiken samt invandrings- ochflyktingpolitiken (dir. 1993:1).Vissa åtgärder med anknytning till det s.k. SchengenavtaletI ägde kontakter rum på tjänstemannanivå medrepresentanter för det dåvarande italienska ordförandeskapet förSchengengruppen och dess sekretariat. Från tysk sida har iaugusti 1992 gjorts upprepade påstötningar för liknandesammanträffanden. -- tillkom 1985 och omfattarde som delar majoritetstolkningen av Romfördragetsartikel 8a, dvs. att en medlemsstat inte får företa kontroll avpersoner vid en inre gräns när den inre marknaden har trätt ikraft. tillämpningskonvention beräknas träda ikraft den 1 juli 1993.Den 16 mars 1993 deltog tillsammans med ochÖsterrike i ett första informationsmöte vid i . Två ytterligare informationsmöten våren1993 var då planerade.Den 1 april 1993 besökte den spanske för att bl.a. diskutera Schengenfrågor. FrånKulturdepartementets sida har framhållits att ett kontinuerligtbevaknings- och analysarbete pågår. Eftersom frågan om etteventuellt svenskt deltagande i har närasamband med frågan om svenskt inträde i EG/EU har det fortsattaarbetet med de aktuella frågorna inordnats i det övergripandearbetet med medlemskapsförhandlingarna.Regeringens beslut rörande vissa peruanska asylsökandeDen fattade regeringen beslut i 19 ärenden rörandeasylansökningar av peruanska medborgare. harregeringen fattat beslut i totalt 28 ärenden rörandeperuanska asylsökande. I dessa ärenden har uppehållstillståndbeviljats i sex fall. I några av ärendena uttalade regeringenatt den asylsökande verkat för en organisation som enligt vadsom är känt gjort sig skyldig till upprepade grova övergrepp.Ingen av de asylsökande hade ansetts uppfylla kraven påflyktingstatus. Regeringen ansåg att personer som verkat för enterroristorganisation inte skulle komma i åtnjutande av deundantagsregler som medgav uppehållstillstånd för sådanapersoner som utan flyktingstatus vistats i . Den15 fattade den Europeiska kommissionen förmänskliga rättigheter beslut i två av ärendena. I båda fallenfann kommissionen att ärendena inte skulle tas upp till prövningdå klagandenas påståenden bedömdes vara uppenbart ogrundade.Utskottets övervägandenUtskottet konstaterar att det förelegat öppna motsättningarmellan regeringen och om hur denstora tillströmningen av asylsökande från f.d. Jugoslavienskulle hanteras. I flera avseenden har detta varit till skadaför handläggningen av invandrar- och flyktingfrågorna och förtilltron till invandrar- och flyktingpolitiken.Regeringen borde ha agerat starkare så att påett bättre sätt kunnat hantera den mycket ansträngdasituationen. Det är enligt utskottets mening angeläget attregeringen ger goda planeringsförutsättningarför att behärska flyktingsituationen.Det ansvariga statsrådet kan enligt utskottets bedömning intefrånkännas ansvar för den uppkomna situationen. mening ligger emellertid huvudansvaret påstatsministern som borde ha gett möjlighet attha flykting- och invandrarfrågorna som det huvudsakligaansvarsområdet. I stället gavs hon vid regeringsbildningenansvaret för tre tunga områden.Statsministern borde ha insett att flykting- ochinvandrarfrågorna är ett utsatt och svårhanterligt område. Detkrävs ofta svåra avvägningar som tar tid i anspråk. Genom attBirgit fick ansvaret för tre tunga områden gavs honinte möjlighet att på ett tillfredsställande sätt skötaplaneringen, handläggningen och uppföljningen avflyktingpolitiken.Mot den angivna bakgrunden kan statsministern enligtutskottets mening inte undgå kritik.Granskningen i övrigt föranleder inte något uttalande frånutskottets sida.b) Kulturministerns uttalande rörande asylsökandekosovoalbanerBakgrundStatsrådet uttalade följande i ett inslag omasylsökande kosovoalbaner i TV-programmet den 19augusti 1992. Uttalandet var ett utdrag ur en längre intervjusom hållits samma dag.Det skall inte förnekas att detta är ett problem.Uppenbarligen så finns det någon tradition eller någonting annatsom gör att de är mer benägna att snatta, stjäla cyklar ochtvätt och vad det är för någonting, än andra flyktinggrupper.På reporterns fråga om hon menade att det kunde bevisassvarade statsrådet:Bevisa! Man har för många rapporter för att man inte skaignorera det, utan det ligger någonting i det och det är påmånga flyktingförläggningar runt om i landet man har noteratsamma sak.Därefter följde intervjuer med två andra personer, varefterBirgit återkom i bild och uttalade:Jag avser att sammankalla ett möte med Riksåklagare ochRikspolisstyrelsen och för att gemensamt se vadvi kan åstadkomma för att försöka stävja den här verksamheten.Efter dessa inslag följde intervjuer med flera personer och endiskussion mellan ombudsmannen ochriksdagsledamoten förekom också i Rapports sändning sammakväll och i Aktuellts sändning kl. 21.00.Gällande reglerMed brottet hets mot folkgrupp avses enligt 16 kap. 8 §brottsbalken att någon i uttalande eller annat meddelande somsprids hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse.Av förarbetena framgår att med missaktning avses att ettuttalande om t.ex. en viss folkgrupp är nedsättande för gruppensanseende. Inom det straffbara området faller inte omdömen somicke överskrider gränserna för en saklig kritik av vissafolkgrupper. Det finns enligt departementschefengränsdragningssvårigheter hur det straffbara området änbeskrivs. Departementschefen uttalade vidare att hänsynen tillopinionsfriheten och kritikrätten inte borde kunna åberopas tillskydd för uttalanden som uttrycker missaktning för en helfolkgrupp på grund av att denna t.ex. tillhör viss nationalitetoch av denna anledning skulle vara mindervärdig. , som biträdde departementschefens förslag, framhöllatt begreppet missaktning måste tolkas med en viss försiktighet.Icke alla uttalanden av nedsättande eller förnedrande naturinnefattas under begreppet, utan för straffbarhet bör krävas attdet är fullt klart att uttalandet överskrider gränsen för ensaklig och vederhäftig diskussion rörande folkgruppen i fråga.Enligt 1 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen(YGL) är varje svensk medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad rätt att i ljudradio, television och vissaliknande överföringar, filmer, videogram och andra upptagningarav rörliga bilder samt ljudupptagningar offentligen uttryckatankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter ivilket ämne som helst. Inga andra begränsningar i dennayttrandefrihet får göras än de som följer avyttrandefrihetsgrundlagen.I 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen stadgas att degärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§tryckfrihetsförordningen skall anses som yttrandefrihetsbrott omde begås i ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning ochär straffbara enligt lag. 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningenomfattar bl.a. gärningen hets mot folkgrupp.En sådan gärning är således att bedöma somyttrandefrihetsbrott om yttrandet sänds i radio ellertelevision. Straffrättsliga ingripanden från myndigheter ochandra allmänna organ får inte ske i andra former eller mot andraföreteelser på området än de som anges iyttrandefrihetsgrundlagen.Ansvaret för yttrandefrihetsbrott i bl.a. televisionsprogramligger enligt 6 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen i regel hosutgivaren. Justitiekanslern är ensam åklagare i mål omtryckfrihetsbrott eller yttrandefrihetsbrott (7 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen och 9 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen). Anmärkas kan dock att enligt 12 kap.3 § regeringsformen beslutar om åtal motstatsråd för brott i utövningen av tjänsten.Justitiekanslerns beslutJustitiekanslern har i en rad beslut (11 st) hösten 1992prövat frågan om yttrandefrihetsbrott resp. tryckfrihetsbrottmed anledning av de ovan redovisade inslagen i Aktuellt ochRapport. Justitiekanslern underströk att han saknade rätt attinom ramen för det yttrandefrihetsrättsliga regelsystemetingripa mot någon person som uttalade sig i programmet. Han varalltså lagligen förhindrad att ingripa mot såväl andra personer som uttalat sig i TV-inslagen. Han hänvisadevidare till att statsråd inte står under Justitiekanslernstillsyn och till att regeringen och dess statsråd är ansvarigainför . Det ankommer, framhöll justitiekanslern, påkonstitutionsutskottet att granska statsrådens tjänsteutövningenligt bestämmelserna i regeringsformen. Han anfördefortsättningsvis bl.a. följande.Inslaget i Aktuellt bestod bl.a. av en inspelad intervju medBirgit medan inslaget i Rapport bestod bl.a. av den avAktuellt sända intervjun med henne. Inslagen med såväl i Aktuellt som i Rapport redigerats in i reportage ivilka ett flertal andra intervjuer och inslag rörande svenskflyktingpolitik förekom.Även om uttalande, såsom det kom till uttrycki reportagen, uppfattas som kontroversiellt så fick det inte ståensamt och oemotsagt. Flera andra personer, däribland andrapolitiker samt företrädare för myndigheter och allmänhet,uttalade sig i ämnet och flera olika uppfattningar kom härigenomtill uttryck. Reportagen i sin helhet hade inte någon ensidigkaraktär. Enligt min uppfattning höll de sig väl inom ramen förvad som måste få förekomma som ett led i den allmännasamhällsdebatten och nyhetsförmedlingen. Jag finner således ingaskäl att enligt YGL ingripa mot utgivarna med anledning avinnehållet i reportagen.Utskottets utfrågningBirgit uttalande om kosovoalbanerna har tagits uppvid utskottets utfrågning av statsrådet. harframhållit följande.Med anledning av att den 19 augusti 1992fick ett brev från kommunstyrelsens i ordförande rörande oron vid en av förläggningarblev hon intervjuad av Aktuellt. Detvar en ganska lång intervju, som i huvudsak tog upp frågan omkollektiv avvisning av de människor som bodde påflyktinganläggningen. Hon hävdade bestämt att man inte kundegöra kollektiva avvisningar. För det första kan man nämligeninte ägna sig åt en kollektiv bestraffning. För det andra gälleratt varje ärende enligt internationella konventioner och svensklag skall prövas individuellt i sak. Detta var det egentligahuvudtemat i intervjun. Därefter övergick intervjun i slutet merallmänt till ämnet brottslig verksamhet. När intervjun senaresändes i Aktuellt , i Rapport och sedan iaktuellt var det enda som togs upp uttalandet omkosovoalbanerna. anser att det var en mycketvinklad klippning av en ganska lång intervju.Hon är inte nöjd med sitt uttalande och har beklagat denolyckliga formuleringen. Hon har också bett de personer somkunde ha känt sig träffade om ursäkt. Dagen efter intervjungjorde hon stora ansträngningar att nå ut med budskapet. Hongjorde intervjuer för TT, för Ekot och för tre TV-kanaler. Honunderstryker att det inte är bra att hon gjort en sådangeneralisering. Intervjun hon gav handladeockså huvudsakligen om att man inte skulle generalisera. Honsökte länge efter ord på en fråga som egentligen inte hade medämnet för intervjun att göra. Det gällde att uttrycka att maninte kan kollektivt avvisa dessa personer, men måstereagera mycket kraftfullt mot den ökade brottslighet som kundekonstateras runt flyktingförläggningar. JK har prövat självayttrandet som sändes i TV eftersom han är ensam åklagare i dessaärenden. JK har också rent allmänt uttalat att statsråd i sintjänsteutövning inte står under hans tillsyn. När JK hänvisadetill regeringsformen har hon utgått ifrån att han avserregeringsformens stadganden i 11 kap. 7 § om statsråds påverkanpå underordnade myndigheter.Utskottets övervägandenEnligt utskottets bedömning var uttalande omkosovoalbanernas brottslighet generaliserande ochnedsättande för den berörda folkgruppen. Ett uttalande av dennaart, särskilt från ett statsråd, riskerar att gynnainvandrarfientliga stämningar och stärka fördomarna om folk frånandra kulturer. Det måste enligt utskottets mening ställas högakrav på ett statsråd när det gäller uttalanden i olika frågor.Uttalanden av statsråd har en särskild tyngd och kan få ettstort genomslag.Utskottet konstaterar dock att vid upprepadetillfällen bett om ursäkt för vad hon sagt och på det sättetsökt reparera de skador uttalandet kan ha orsakat. Granskningeni denna del föranleder inte något uttalande i övrigt frånutskottets sida.13. Utnämningsfrågora) Statsrådet handläggning av vissttjänstetillsättningsärendeBakgrundPartnerskapskommittén, som tillkallades enligt regeringensbemyndigande , har som uppdrag att övervägaen lagstiftning om registrerat partnerskap. Kommittén skall taställning till om en sådan lagstiftning bör införas i Sverigeoch vilken omfattning och inriktning som den i så fall bör ha.Ordförande och ledamöter i kommittén förordnades med tillträdeden och en sekreterare tillträdde den 1 april 1991.Kommitténs ordförande är riksdagsledamoten () och ledamöter är representanter för de övrigariksdagspartierna. I kommittén ingick även experter bl.a. tvåpersoner med anknytning till (), vilka lämnade sina uppdrag i sambandmed den nu aktuella tjänstetillsättningen.Sedan den först anställde sekreteraren entledigats på egenbegäran utlystes sekreteraruppdraget förs.k. Som önskvärda kvalifikationer angavsföljande. Uppdraget som innebär självständigtarbete kräver analytisk förmåga samt god förmåga att uttryckasig i skrift. "Vid anmälningstidens utgång hade tvåsökande anmält intresse. Sedan den ene återkallat ansökan den 10september återstod som ende sökande en revisionssekreterare,född , som börjat i hovrätt för och somtjänstgjort som rådman i omkring . Som särskilda meriteråberopade han bl.a. uppdrag för . Han angav atthan författat den av styrelsen utgivna boken . Vidare angavs att han utarbetat underlag förSocialstyrelsens förslag till partnerskapslagstiftning. Hanåberopade även att han följt och medverkat i denoffentliga debatten rörande de homosexuellas situation isamhället och att han har tioårig erfarenhet av psykologiskt,socialt och juridiskt arbete inom RFSL-rådgivningen förhomosexuella.Den 11 september 1992 beslöt statsrådet omförnyat intresseanmälningsförfarande. Beslutet dokumenteradesinte på annat sätt än genom den nya annonsen, som i huvudsakhade samma innehåll som den tidigare annonsen. Den ovannämndesökanden uppgav i en skrivelse till statsrådet han fått beskedet från departementet att han kunde kopplasihop med RFSL, ett partsintresse. Han framhöll attheterosexuella personer i motsvarande mån kunde anses ha ettpartsintresse. Skrivelsen avslutades med att han kände sig "imärgen kränkt som människa och orättmätigt diskvalificerad somyrkesmänniska". Han anmälde att hankvarstod som sökande. Ytterligare två sökande anmälde intresseför tjänsten. Båda dessa hade avsevärt kortare tjänstgöringstidän revisionssekreteraren. förordnade statsrådetReidunn en hovrättsassessor, född , som börjat ihovrätt omkring att biträda som sekreterare iPartnerskapskommittén. Hon hänvisade till attkommitténs ordförande klart deklarerat att hon är för tanken påen lag om registrerat partnerskap och att de två experterna ikommittén som var företrädare för också tagit ställning förregistrerat partnerskap. I den situationen menade statsrådet attdet inte skulle vara lämpligt om kommittén fick en sekreteraresom är uttalat förespråkare för samma linje. Det skulle nämligenkunna inverka menligt på förtroendet för kommittén och leda tillatt dess kommande förslag ifrågasattes på andra än rent sakligagrunder.