bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — Enligt statsrådet var expertmedverkan det rätta sättetatt tillföra en parlamentarisk kommitté synpunkter från dem somhar särskilda insikter. Hon beklagade därför ett beslut av RFSLatt inte längre medverka i kommitténs arbete.I en promemoria som upprättats inomJustitiedepartementet (bilaga A 12.1) med anledning avgranskningsanmälan understryks att kommittén har att arbeta meden synnerligen kontroversiell fråga, i vilken det råder delademeningar i och att dessa meningsskiljaktigheteråterspeglas bland ledamöterna i kommittén. Partnerskapskommitténhar enligt promemorian fått ett grannlaga uppdrag som bl.a.berör viktiga etiska och religiösa värderingar hos mångamänniskor. Det är också väsentligt för frågans fortsattahantering att kommitténs arbetssätt inte kan misstänkliggörasoch att dess förslag inte kan ifrågasättas annat än på rentsakliga grunder. Kravet på neutralitet har därför ansetts kunnaställas med särskild tyngd när det gäller sekreteraruppdraget idenna kommitté. Den nämnde revisionssekreteraren har enligtpromemorian inte ansetts uppfylla kravet på neutralitet.Den nu aktuella frågan har tagits upp i eninterpellationsdebatt i . Debattenföranledde revisionssekreteraren att inkomma med en skrivelsetill talman och konstitutionsutskottet.Principer vid tillsättning av tjänstEnligt 11 kap. 9 § andra stycket regeringsformen skall vidtillsättning av statlig tjänst avseende endast fästas vidsakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.I 4 kap. 3 § lagen (1976:600) om offentlig anställning ()hänvisas till vad som är föreskrivet i regeringsformen ellerannan författning om saklig grund för tillsättning av statligtjänst. Vidare föreskrivs i paragrafen att bland de grunder somsålunda skall beaktas vid tillsättning av statliga tjänsterskall skickligheten sättas främst om det inte finns särskildaskäl för något annat. Enligt 7 a § tredje stycketanställningsförordningen (1965:601) skalltillsättningsmyndigheten utöver förtjänst och skicklighet beaktasådana sakliga grunder som stämmer överens med allmännaarbetsmarknads-, sysselsättnings- och socialpolitiska mål. Dessabestämmelser i och anställningsförordningen grundade sig påöverväganden som redovisades i proposition 1984/85:219 om denstatliga personalpolitiken och i proposition 1985/86:116 ommeritvärdering i statlig tjänst m.m.I propositionen om den statliga personalpolitiken framhöllsatt det självfallet är viktigt att avvägningen mellan olikahänsyn vid meritvärdering sker på ett sådant sätt att inga farorför den enskildes rättssäkerhet uppstår. Bakom lagregeln iregeringsformen om sakliga grunder ligger enligt propositionenfrämst statsnyttan, närmare bestämt det allmänna intresset avatt offentliga funktioner utövas av personer som är bästskickade för uppgifterna.I propositionen framhölls även att till skickligheten bordehänföras de faktorer som är av betydelse för att bedöma densökandes lämplighet för den aktuella tjänsten. All relevanterfarenhet borde värderas inom ramen för skickligheten. Detskall vara en kvalitativ helhetsbedömning. Hit bör såledesräknas bl.a. teoretisk och praktisk utbildning (somprestationsförmåga, yrkesskicklighet, ledaregenskaper,samarbetsförmåga m.m.) samt kunskaper och erfarenheter som harförvärvats i andra offentliga och privata anställningar eller iegen verksamhet. Erfarenheter från andra områden som vård avbarn, studier, utlandsvistelser, språkkunskaper, ideellt arbetem.m. bör också vägas in vid bedömningen av skickligheten i denmån de är relevanta för den sökta tjänsten. Av grundläggandebetydelse för meritvärderingen är att det är de krav som ärförknippade med tjänsten som bestämmer vilkaskicklighetsfaktorer som skall beaktas och hur tungt dessa skallväga.Departementschefen hänvisade i propositionen om meritvärderingi statlig tjänst m.m. till förarbetena till regeringsformen. Därframhölls att med skicklighet förstås enligt praxis lämplighetenför en befattning visad främst genom teoretisk och praktiskutbildning samt erfarenhet från tidigare verksamhet.Yrkesskicklighet och personliga egenskaper somprestationsförmåga m.m. blir mätare på de individuellaförutsättningarna att fylla de krav som den aktuellabefattningen ställer på sin utövare.JO har i den senaste ämbetsberättelsen tagit upp fråganopartiskhet och saklighet vid tillsättandet av en viss kommunaltjänst (s. 581). Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen skall den somfullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen beakta allaslikhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. JOframhöll att offentlig förvaltning naturligtvis inte fårbedrivas på ett sätt, som är ägnat att undertrycka ellerförsvåra den fria debatten i samhällsfrågor. Vad gälleroffentliganställdas möjligheter att, utan att drabbas avefterräkningar från myndighets sida, uttala kritik motarbetsgivarens sätt att fullgöra sina uppgifter förhåller detsig ingalunda så att skyddet för yttrandefriheten endastinnefattar ett förbud mot repressalier i ett beståendeanställningsförhållande. Principen har också betydelse då ettanställningsförhållande skall etableras. Vid meddelande avgynnande beslut av typ tjänstetillsättning får en kritiskinställning från sökandens sida till myndighetens sätt attorganisera och handha den verksamhet i vilken tjänsten ingårnormalt inte diskvalificera honom från denna tjänst. Det betyderemellertid inte, att en myndighet i ett sådant ärende alltidskulle vara nödsakad att bortse från en sökandes inställningtill den verksamhet i vilken arbetet skall utföras. Avgörande ärom denna hans inställning kan befaras inverka på hans förmågaatt sköta tjänsten väl (se JO 1988/89 s. 391). Enligt JO börsåledes beaktas om sökandens inställning till verksamheten harbetydelse för förmågan att sköta tjänsten väl; inte baraberedvilligheten att lojalt verkställaarbetsgivarens/myndighetens beslut utan också kompetens ochambition vad gäller självständig ledning och initiativförmågainom fastlagda ramar.Enligt (I statens tjänst. 1990 s.85) brukar tjänstetillsättningsbeslut framhållas som etttypexempel på avgöranden som grundar sig pålämplighetsbedömningar och inte på rättsliga bedömningar. Detman då främst har i tankarna är att det är de sökandeslämplighet för tjänsten som prövas. Men härtill kommer enligtWennergren att allmänna statsnyttoskäl också kan ingå iövervägandena. 11 kap. 9 § regeringsformen kan inte anses läggahinder i vägen härför, eftersom dess innebörd begränsar sig tillkrav på objektivitet och förbud mot mannamån och godtycke.I detta sammanhang kan nämnas att ett beslut att intetillsätta en utlyst tjänst enligt torde fordrasärskilda skäl.Kommittéernas uppgifterKommittéväsendet lyder direkt under regeringen. Kommittén ärenligt kommittéhandboken (Ds SB 1987:1) en tillfällig myndighetsom skall lösa en viss begränsad uppgift genom att ta framfakta, analysera dem och lägga fram förslag. Det är regeringensom ger kommittéer och särskilda utredare deras uppdrag. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallas och entledigas depersoner som är verksamma i kommittéerna. Enligt 3 §kommittéförordningen leder ordföranden kommitténs arbete. Detbetyder att han eller hon svarar för att sekretariatets arbetebedrivs effektivt. Kommitténs sekretariat planerar, organiseraroch administrerar under ordförandens ledning kommitténs arbete,genomför delutredningar och bereder och dokumenterarledamöternas beslut. Sekreteraren ansvarar under ordföranden fördet löpande arbetet. Sekreteraren i en kommitté förordnas avstatsrådet på förslag av departementet, ordföranden ellerkommittén i sin helhet.Utskottets övervägandenStatsrådet har vid den aktuellatjänstetillsättningen gjort den bedömningen att kommitténsverksamhet, liksom den fortsatta beredningsverksamheten, är bästgagnad av att sekreterarens neutralitet inte kan -- med rätteller orätt -- ifrågasättas. Emellertid är det enligt utskottetviktigt att avvägningen mellan olika hänsyn vid meritvärderingsker på ett sådant sätt att inga faror för den enskildesrättssäkerhet uppstår. En utgångspunkt är självfallet också attoffentlig förvaltning bör bedrivas på ett sätt, som inte ärägnat att undertrycka eller försvåra den fria debatten isamhällsfrågor eller allmänt sett ge intryck av otillbörligdiskriminering.Utskottet anser således att en viss uttalad åsikt frånsökandens sida i sig inte får diskvalificera honom från entjänst. Avgörande är som JO framhållit om denna hans inställningkan befaras inverka på hans förmåga att sköta tjänsten väl ochlojalt verkställa myndighetens beslut om åtgärder. I det nuaktuella ärendet förekommer inte någon annan uppgift i dettahänseende än att revisionssekreterarens personliga engagemang ifråga om de homosexuellas rättigheter inte ansetts ha föranlettnågon bristande objektivitet i ett tidigare uppdrag inom dettaområde.Inga invändningar har rests mot revisionssekreterarensjuridiska kompetens. Det är emellertid av allmänt intresse attkommitténs samtliga ledamöter kan känna förtroende försekreteraren och att resultatet av utredningsarbetet inte skullekunna misstänkliggöras med hänvisning till sekreterarenspartiskhet. Enligt utskottets mening måste det dock kunnaförutsättas att de ledamöter partierna utsett att ingå ikommittéer liksom de personer som har att ta ställning tillkommitténs kommande förslag inte låter sig förledas att misstrosekreterarens arbete på den grunden att han skulle kunna knytastill vissa partsintressen. Utskottet vill erinra om de sakligagrunder som det enligt 11 kap. 9 § regeringsformen endast fårfästas avseende vid. Eftersom olika uppfattningar kan råda närdet gäller lämplighetsbedömningar har utskottet ingenytterligare kommentar till tillsättningsförfarandet. Utskottetvill dock understryka vikten av att yttrandefriheten respekterasoch att risken för otillbörlig diskriminering beaktas ierforderlig utsträckning.I övrigt föranleder granskningen inte något uttalande frånutskottet.b) Utnämning av landshövding i länUtskottet har till granskning tagit upp regeringens ochcivilministerns handläggning av frågan om utnämning av nylandshövding i . Utskottet har erhållit enpromemoria i ärendet från , bilaga A 12.2.I februari 1985 förordnades dåvarande statsrådet fr.o.m. t.o.m. varalandshövding och chef för i län.Boström avgick vid utgången av förordnandet. Den 26 mars 1992förordnade regeringen universitetskanslern till nylandshövding i länet t.o.m. den 31maj 1996.Länsstyrelserna hör till område. Tjänstensom landshövding och chef för en länsstyrelse hör till kategorinverkschefstjänster och tillsätts av regeringen. Den är förenadmed rätt till förordnandepension och tillsätts normalt på sexår.Frågor rörande tillsättning av verkschefer behandlades ipropositionen 1986/87:99 om ledningen av den statligaförvaltningen (1986/87:KU29). I propositionen lades bl.a. framett program för chefsförsörjning, vilket begrepp ansågs omfattaåtgärder rörande rekrytering, rörlighet och omplacering samtutbildning och utveckling. I propositionen redogjordes förprincipiella utgångspunkter för chefsförsörjningen.Civilministern framhöll bl.a. att det är angeläget attutnämningar av verkschefer görs i så god tid att den berördaverksamheten inte förlorar "styrfart" och att den nytillträdandechefen ges tid för introduktion i den nya befattningen. Vidareframhölls att verkschefer bör sökas i en bred rekryteringsbas.Konstitutionsutskottet tog 1974 (KU 1974:22 s. 39) tillgranskning upp frågan om utseende av landshövding i Kopparbergslän. Maj:t beslöt i konselj attentlediga dåvarande landshövdingen, , vid utgångenav . hade begärt sitt entledigande den 26mars 1973. förordnades till nylandshövding fr.o.m. . somtjänsten var vakant utövades den utan särskilt beslut av Kungl.Maj:t av ett länsråd i egenskap av ställföreträdare förlandshövdingen. Utskottet konstaterade att ifrågavarandelänsstyrelse saknat ordinare chef under drygt fyra månader.Enligt utskottet var det av stor vikt, att inte onödigt dröjsmålförekommer i samband med att i synnerhet chefsbefattningar istatlig tjänst skall återbesättas.I det nu aktuella ärendet saknade ordinarie chefunder . Vad gäller återbesättning av chefsbefattningar istatlig tjänst vill utskottet ånyo framhålla vikten av attonödigt dröjsmål undviks, bl.a. med hänsyn till den verksamhetsom berörs. Granskningen har inte gett utskottet anledning tillnågot uttalande utöver det anförda.c) Utnämning av ledamöter i ochTrafiksäkerhetsverkets styrelserUtskottet har till granskning tagit upp handläggningen avregeringens beslut om förordnande avledamöter i styrelserna för och Trafiksäkerhetsverket.Granskningen har avsett frågan om regeringen avgjort ärendetutan fullgod beredning. Utskottet har erhållit en promemoriafrån , bilaga A 12.3. Vidare harfrån Statsrådsberedningen erhållits PM 1992:1 om gemensamberedning, se underbilaga till bilaga A 9.11 till dettabetänkande.Den 27 februari 1992 förordnade regeringen ledamöter istyrelserna för och för tidenfr.o.m. I enlighetmed verkens instruktioner bestod vardera styrelsen av sexledamöter, förutom verkens generaldirektörer.I ställdes och tvåfrågor (1991/92:481 och 1991/92:513) tillkommunikationsministern med anledning av de två styrelsernassammansättning. Kommunikationsministern besvarade frågorna den26 . I sitt svar aviserade kommunikationsministern enproposition från regeringen med förslag till riktlinjer för ochorganisation av det framtida trafiksäkerhetsarbetet och angavatt avsikten var att föreslå att ochTrafiksäkerhetsverket skulle slås samman. Han sade vidare atthan föreslagit regeringen en utökning av antalet ledamöter i detvå styrelserna i samband med att ifrågavarande propositionförelades . Detta krävde ändringar i de båda verkensinstruktioner, vilket var anledningen till att flera ledamöterinte utsågs direkt. Vid utökningen avsåg kommunikationsministernatt särskilt beakta trafiksäkerhetsintressen och miljö- ochregionalpolitiska intressen.Genom ändring i de två verkens instruktioner utökades antaletstyrelsedamöter till högst nio personer. Regeringen förordnadehärefter ytterligare två styrelseledamöter för tiden den 1 juli1992 t.o.m. den 31 december 1992.Riksdagen beslutade (prop. 1992/93:2,1992/93:TU4, rskr. 58) bl.a. att skulleläggas ned vid utgången av och att verkets uppgifterfr.o.m. skulle övertas av . Genomförordning (1992:1467) med instruktion för har de tvåäldre förordningarna med instruktioner för ochTrafiksäkerhetsverket upphört att gälla.Grundläggande bestämmelser om beredningen av regeringsärendenfinns i regeringsformen. I departementsförordningen (1982:1177,omtryckt 1991:2008) finns fastställt hur regeringsärendenaskall fördelas mellan de olika departementen. I bilaga tillförordningen anges fördelningen avseende förvaltningsärenden ochlagstiftningsärenden. Av bilagan framgår också till vilkadepartement myndigheter och andra organ skall anses höra.Vägverket och tidigare även skall enligtdenna bilaga anses höra till Kommunikationsdepartementet.Bestämmelser om gemensam beredning finns i 4§departementsförordningen. Om ett ärende faller inom fleradepartements verksamhetsområden, skall det handläggas inom detdepartement till vilket ärendet huvudsakligen hör. Ärendet skallberedas i samråd med övriga berörda statsråd. Detsamma gällerockså i övriga fall där ett ärende berör mer än ett statsråd.I statsrådsberedningens PM 1992:1 om gemensam beredningredogörs för reglerna om och förfarandet vid sådan beredning. Ipromemorian anges bl.a. ett antal fasta ärendegrupper därgemensam beredning skall ske. Bland annat skall ärenden omjämställdhet mellan kvinnor och män i offentlig anställning,inkl. uppdrag i statliga styrelser, kommittéer och nämnder,beredas med Kulturdepartementet.Av promemorian från framgår att nuaktuella beslut föregåtts av gemensam beredning medKulturdepartementet.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.d) Utseende av verkställande direktörerHarriet (nyd) har i en granskningsanmälan begärtatt utskottet granskar regeringens utnämningspolitik. Härefterhar hon hemställt att granskningen begränsas till att avsebesluten om utseende av två verkställande direktörer, ChristinaRogestam i Utbildningsfastigheter i och LarzJohansson i . I ärendet har upprättats enkanslipromemoria, bilaga A 12.4.Utskottet konstaterar att besluten om att utse direktörernafattats av bolagsstyrelserna och att besluten sålunda fallerutanför granskningsområde.14. Anslagsfrågor inom Utbildningsdepartementeta) Utbildningsministerns handläggning av frågan om utökning avantalet högskoleplatserUtskottet har till granskning tagit upp regeringens beslut ochhandläggning av frågan om förstärkningen av den grundläggandehögskoleutbildningen. Det gäller dels huruvida beslutet av den20 att stärka högskoleutbildningen med 4000 nyastudieplatser är förenligt med ombudgetbehandlingen, dels fråga om regeringen har rätt påbörjagenomförandet av en utbildningspolitisk reform utan riksdagensgodkännande. Granskningen baseras på bifogad anmälan,bilagaA 13.1.Som underlag för utskottets bedömning har upprättas enkanslipromemoria, bilaga 13.2. Förutom redogörelse föromständigheterna kring detta särskilda beslut analyserasbudgetbehandlingen av dimensioneringsbeslut och utbyggnad avstudieplatser i högskolan för planeringsperioden l990--1992.Vidare har en promemoria i ärendet inkommit från rättschefen iUtbildningsdepartmentet, bilaga 13.3.I samband med en försämrad situation l992 ställdes regeringen inför olika krav på åtgärderinom högskoleområdet. Bland annat hade företrädare för såvälVänsterpartiet som Socialdemokraterna i särskilda skrivelsertill utbildningsutskottet framfört krav på attutbildningsutskottet vid sitt sammanträde skulleta ett initiativ till ökning av utbildningskapaciteten för attmotverka arbetslöshet.I ett pressmeddelande av redogjorde regeringenför sina planer att förstärka grundläggande högskoleutbildning.I meddelandet beskrevs dels långsiktiga satsningar under entreårsperiod, dels också omedelbara åtgärder där "delar av enplanerad utbyggnad av antalet platser inom den högreutbildningen tidigareläggs", bilaga 13.4.Av regeringsprotokollet av framgår attregeringen föreskrev att l992 planeringsramarna förden grundläggande utbildningen inom universitet och högskolorskulle förändras och ökas. som beslutet fattadessammanträdde utbildningsutskottet. Socialdemokraterna medinstämmande av krävde vid sammanträdet attutskottet skulle ta initiativ till en ökning av antaletutbildningsplatser. Majoriteten avslog denna begäran.Senare under hösten berördes nya utbildningsplatser påhögskolan i krisuppgörelsen mellan regeringspartierna ochSocialdemokratiska arbetarepartiet. I protokollet frånuppgörelsen redovisas dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Under punkt 4 upptas enstudieplatsförstärkning om 2000 platser. Det sägs attstudieplatserna om möjligt förläggs till små och medelstorahögskolor.I regeringens proposition l992/93:42, daterad den 12 novemberoch presenterad för , lämnades förslagom förstärkning av den grundläggande högskoleutbildningen m.m. Ipropositionen redogörs för regeringens beslut att ökaplaneringsramarna för budgetåret l992/93 med ca 4000 platser iavvaktan på att förslag om ökade resurser skulle hinnaföreläggas . Vidare föreslås att "som en fortsatttidigareläggning av den långsiktiga utbyggnaden ytterligare2000 nya högskoleplatser tillkommer ".Propositionen var emellertid icke precis i fråga omfördelningen av de nämnda 2000 platserna. Regeringen begärdefullmakt att fastställa den slutliga fördelningen mellanuniversitet och högskolor.Utbildningsutskottet tillstyrkte regeringens hemställan vadavser ökningen av planeringsramarna med sammanlagt ca 6000studieplatser och anvisade medel på tilläggsbudgeten förl992/93. Utskottet uttalade att "det fann ärendets hanteringotillfredsställande". Därutöver tillstyrkte utskottet ettsocialdemokratiskt yrkande i principfrågan om fördelningen avtillkommande utbildningsplatser mellan universitet och högskolormed innebörden att fastställer ramarna för statlighögskoleutbildning (1992/93:UbU5). Vidare tillstyrktes enfördelning av de 2000 platserna som i sak anslöt sig till denav regeringen föreslagna. En socialdemokratisk reservationanmäldes. beslöt i enlighet med utskottets förslag.Konstitutionsutskottet vill erinra om att vid sidan avlagstiftningen framstår budgetmakten i svensk konstitutionellrätt som en särskild tillhörig statsfunktion. Redan iRF:s portalkapitel fastslås att bestämmer hur statensmedel skall användas (RF 1:4). Därav följer att regeringen ickesjälvständigt kan ikläda staten ekonomiska åtaganden utanför avriksdagen godkända ramar (RF 9:10). Utskottet noterar attutbildningsutskottet vid behandlingen av proposition l992/93:42markerat "att det nu inte finns skäl att frångå denhittillsvarande ordningen att det är som faställerplaneringsramarna i högskoleutbildningen", (l991/92:UbU5 s. 2).Konstitutionsutskottet är medvetet om attarbetsmarknadsmässiga skäl liksom hänsynen till studieåretsnormala terminsrytm kan göra det angeläget att regeringen harberedskap för snabba insatser. Om regeringen i ett sådant lägevill besluta om tidigareläggning av åtgärder som redovisats iriksdagen i form av riktlinjer krävs det emellertid att sådanafleråriga åtaganden är otvetydiga. Konstitutionsutskottetsuttalande med hänvisning till riktlinjebeslut (RF 9:7) inomhögskoleområdet (l990/91:KU30) förtjänar att understrykas:"Det skall inte kunna råda någon tvekan vare sig om vilkariktlinjer tagit ställning till eller om innebörden iriksdagens beslut. "I regeringens pressmeddelande och beslut av den 20 augustisaknas förbehåll för beslut. Först efter entidsutdräkt på nära , och efter att ett antal andrahögskoleärenden av regeringen förts samman med nämnda beslut omresursförstärkning, behandlades regeringens förslag i kammaren.Konstitutionsutskottet finner skäl att instämma iutbildningsutskottets kritiska bedömning av ärendetshandläggning. Regeringsbeslutet borde ha försetts med förbehållav godkännande och propositionen borde ha förelagtsriksdagen vid början.Granskningen ger härutöver inte anledning till något uttalandefrån utskottets sida.b) Utbildningsministerns handläggning av anslag tillIdrottshögskolan i har granskat regeringens och utbildningsministernshandläggning av frågan om anslag till iStockholm. Till grund förgranskningen ligger en anmälan och uppgifter frånIdrottshögskolan som redovisas i en inom kansliet upprättad PM(bilaga 13.5).I l990/budgetproposition föreslog regeringen att den1juli l992 inrättas en ny högskoleenhet -- iStockholm (IHS). I texten redovisas beräkningsgrunder samtungefärliga belopp för den framtida finansieringen av IHS.Riksdagen biföll förslaget samt anvisade ett mindreplaneringsanslag.Idrottshögskolans anslag för l992/93 presenterades i ensärproposition över lärarutbildningen (l991/92:75). Ipropositionstablån över anslagsposter under anslaget förundervisningsyrken (D11) föreslogs att högskolan skulleerhålla . biföll regeringenshemställan avseende hela anslaget D11. I regleringsbrevetangavs emellertid det av anvisade beloppet för IHStill . Det reducerade beloppet uppgavsöverensstämma med de förutsättningar som förutvarande regeringredovisat i samband med godkännande avIdrottshögskolans inrättande. En senare hemställan frånIdrottshögskolan resulterade emellertid i att IHS beviljadesytterligare ur anslagsposten till regeringensdisposition.Konstitutionsutskottet noterar att ej informeradesom felräkningen av anslagsposten för IHS på anslagsfördelningen.Konstitutionsutskottet vill hänvisa till sina tidigareuttalanden om vikten av att i budgetpropositionen lämnadeuppgifter är riktiga. Det är för utgiftsprövningen viktigt attriksdagen i likhet med berörda myndigheter erhåller uppgift avUtbildningsdepartementet om felräkningar i enskildaanslagsposter och i ändringar av anslag (l982/83:KU30). I övrigtföranleder granskningen inte något uttalande från utskottetssida.15.