bet · GG01KU30 · 1993-05-13 00:00:00 — De 4 aktuella ärendena gällerkoncerninterna överlåtelser och uppskjuten reavinstbeskattning,ungefär som man kan få reavinstbeskattningen uppskjuten när manbyter villa. Besluten följer alltså gällande praxis, behandlas iklump och föranleder ingen debatt förrän man bestämmer sig föratt ändra praxis.Thage G : En del av näringsministerns svar ärkorrekt, nämligen att det här var ärenden som avgjordes innanman införde de s.k. strängare rutinerna. Men den första delen avsvaret är konstitutionellt inkorrekt. Regeringen är ettkollektiv. Därför kan inte näringsministern säga att det inte ärhans bord, utan finansministerns bord. Besluten fattas avregeringen som kollektiv. Dessutom utgår jag från att det harvarit gemensam beredning mellan ochNäringsdepartementet i dessa 4 ärenden, så Per måstegenom sina egna medarbetare ha godkänt bifall till de här 4framställningarna. Är det så?Per : Det är helt fel. Det finns inga sådanaärenden av rutinkaraktär som går upp till statsrådsnivå påNäringsdepartementet. Jag vet inte om det över huvud taget harägt rum gemensam beredning -- det kan ha förekommit, meneftersom besluten följer praxis blir det inga frågor som detförs diskussion om mellan departementen. Sådana diskussionerkommer upp när man behöver ändra praxis. Men detta ärrutinärenden tills praxis ändras eller det görs en ny tolkningav gällande lag.Anledningen till att jag reagerade på ordetnäringsminister är att det har talats om attnäringsministern fattar många beslut som rör företag. Jag villpåpeka att så icke är fallet med regeringsbesluten, utan de hartill helt dominerande del beretts på andra departement. Sedan ärdet naturligtvis riktigt att regeringen fattar beslutkollektivt. Regeringen står i sin helhet för besluten i samtliga40000 ärenden.Thage G : Det var tur att näringsministern ladetill den senare reservationen när han stämplade mina kommentarersom felaktiga. Vi är alltså överens om att näringsministerndeltar i regeringsbeslut och skriver sitt namn under samtligaregeringsbeslut.Frågan om gemensam beredning får väl konstitutionsutskottetpenetrera ytterligare i den mån Statsrådsberedningen har ändratanvisningarna.Per : Någon ändring beträffande gemensamberedning har icke skett.Thage G : Näringsministern åberopar nu igen attdet var rutinärenden. Då erinrar jag om vad ordföranden iEtiknämnden, förre justitierådet , sade tillkonstitutionsutskottet, nämligen att i bedömningen av jäv haralla ärenden i regeringen samma tyngd, och man kan inte tala omstörre eller mindre ärenden. Är man jävig, så är man, förklaradeordföranden i , och regeringens etikministerReidunn höll med om det. Har näringsministern enavvikande uppfattning?Per : Ingen påstår att intressejäv harförekommit i sammanhanget.Jag betraktar detta som rutinärenden ända tills praxis ändras.Följer man slentrianmässigt gällande praxis, betraktas de somrutinärenden. Självfallet kan ett rutinärende, om det rör mycketstora belopp eller påverkar börskursen, föranleda jäv. Svaret ärja i den delen.Thage G : Tror näringsministern att svenska folketser saken på samma sätt när man bedömer förtroende förregeringen?Per : Svenska folket kan säkert svara för sigsjälvt. Men överallt i -- jag känner inte till någotundantag -- är det tillåtet och möjligt för statsråd att ägaaktier. Man har i varierande grad krav på öppenhet. Vi haranammat den hårdaste etiken i med total öppenhet. Jagtror att det respekteras bland allmänheten. Men svaret skallnaturligtvis komma från den svenska allmänheten.Thage G : Jag återkommer till min fråga: vid hurmånga jävstillfällen eller tillfällen då man inte deltar ibesluten kommer den tidpunkt då det är tveksamt om ett statsrådkan fullgöra sina ämbetsplikter enligt regeringsformen?Per : Jag har svarat på det tidigare. Det ärfråga om ärenden som föranleder politisk debatt och därmedprövning direkt i regeringskretsen. Sådana fall har enligt vadjag kan komma ihåg icke förekommit i de ärenden som KU har gåttigenom. Därmed är det inte detta som är problemet.Thage G : Är det alltså bara i ärenden där detförekommer debatt som man skall förklara sig jävig?Per : Nej, det sade jag inte. Jag sade att omdet skulle förekomma saker som är politiskt kontroversiella ochföranleder debatt i regeringskretsen eller där man själv harberedningsansvar, är det ett problem för vederbörande statsråd.Men så är icke fallet här.Thage G : Näringsministern har kommit in på enfråga som jag ställde till , men jag ställer denockså här. Det gäller ett uttalande i avkommunikationsminister , som har ett ganska blygsamtantal aktier. Kommunikationsministern skriver: "Jag skulle intekunna fullgöra mitt arbete som kommunikationsminister på ettfullgott sätt om jag hade behållit aktieposten i Ericsson.Det blir svårt att hålla isär vad man arbetar för om man självär aktieägare. Det skulle kännas mycket märkligt att försökareda ut i vilken egenskap man gör sina ansträngningar. "Om kommunikationsministern med sitt mycket blygsammaaktieinnehav tycker detta, hur förhåller det sig då med en storaktieägare?Per : Först instämmer jag i , att det ankommer på var och en att föra den diskussionenoch göra den bedömningen. Jag har inte i min aktieportfölj någraföretag som föranleder några förvaltningsbeslut att tala om,såsom den förteckning visar som har tagitfram.Thage G : Näringsministern ser inga problem medatt regeringen anger olika uppfattningar i dessa viktiga frågor?Per : Nej, också vi är människor och individer.Thage G : Politik handlar om förtroende. Bristerdet i förtroende, skadas politiken och politikernas anseende. Vitalar i liksom man gör i många andra länder om enklyfta mellan väljarna och de valda. Det finns ledamöter avregeringen som har stora innehav av aktier i svensk industri ochsamtidigt handlägger ärenden som rör de företag där de äraktieägare. Ser inte näringsministern det som ett moralisktdilemma att vara näringsminister med så stort aktieinnehav?Per : Svaret är nej.För det första vill jag bestrida att jag handlägger någotstörre antal sådana ärenden. Jag återkommer till den lista somutskottet och Statsrådsberedningen så förtjänstfullt har tagitfram och som visar detta på ett tydligt sätt.För det andra noterar jag att det förekommer över hela Europaatt det finns stora aktieinnehav hos regeringsledamöter. Där harman lyckats bra med öppenheten. Vi har infört de hårdastereglerna i , och det tycker jag är bra. Skulle vi fulltut tillämpa en regel att inga statsråd, hustrur eller syskoneller barn eller andra närstående till dem fick äga aktier,skulle vi i praktiken utfärda yrkesförbud för en stor krets avsvenska folket. Det tror jag vore till men och skada för Sverigesom nation.Thage G : är detta någonting nytt för Sverige.Sverige har haft en regering med så storaaktieägare, och det är detta som har föranlett utfrågningarna.Man skall vara försiktig med att åberopa andra länder. Hur detser ut exempelvis i på detta område kan vi läsa om itidningarna i dessa dagar.Men jag är inte ute efter att sätta åt näringsministern. Detär statsministerns ansvar att ha utsett statsråd som har storaaktieinnehav. Det är inte Per eller , utan det är statsministerns ansvar. Men det skall vitala med honom om.Per : Jag vill bara klargöra att det finns ettstort antal länder med hög etisk standard som inte tillämparlika hårda regler som vi har, exempelvis ,och . Jag är öppen för att man kan viljabyta modell från den europeiska till den amerikanska, men attregeringsledamöter har stora aktieinnehav förekommer i mångaländer.Thage G : Jag är medveten om det, men vidiskuterar nu förhållandena i Sverige.Jag har ingen ytterligare talare anmäld. Jag tackarnäringsminister för de svar han har givit.Konstitutionsutskottet1993-03-25Kl. 10.01--11.34Bilaga B 8Offentlig utfrågning av f.d. statssekreteraren regeringens handläggning av svensk hjälp tillskogsindustrin m.m. i PolenThage G : Utfrågningen gäller granskningsärende nr6, regeringens handläggning av svensk hjälp till skogsindustrini . Jag hälsar tidigare statssekreteraren iUtrikesdepartementet direktör välkommen tillkonstitutionsutskottet. Direktör vill utnyttjamöjligheten att ge en egen inledning.Michael Sohlman: Jag skulle vilja lyfta fram några punkteri den bakgrundsmateria som har tillställts utskottet och ge enbild av mina utsiktspunkter för hanteringen av frågan.För att börja kronologiskt vill jag säga att jag först fickkännedom av dåvarande finansministern och via telefonsamtal om att man i samband medslutförhandlingar om och invigningen av den nya europeiskautvecklingsbanken i hade haft samtal med dels Attali,dels en polsk minister, , som då efterfrågade svenskassistans på såväl stål- som skogsområdet.Jag fick besked om att man skulle försöka värva bästa tänkbaraexpertis och efterhöra intresse för attengagera sig. Tanken var att positionera svenskt näringsliv iPolen, att markera våra positioner, men en viktig aspekt varockså att det skulle vara lönsamt för både och attsatsa på en omstrukturering och ny teknik för att förbättramiljön snarare än att reparera gammal teknik.Min roll var att jag var statssekreterare iUD:s handelsavdelning, en av tre statssekreterare under var sittstatsråd. Jag var sekreterare i statsrådsgruppen förEuropafrågor och likaså sekreterare i för Europafrågor.Jag ledde beredningen i statssekreterargruppen för Europafrågorinför statsrådens överläggningar i Europafrågor. Påhandelsavdelningen fanns en särskild samordningsfunktion, somvid låg på min bror, ambassadör . Hanvar s.k. östsamordnare. Det var en opolitisk tjänstemannagruppsom skulle trygga att alla berörda delar av kansliet varinformerade om viktigare aktiviteter. På handelsavdelningensansvar låg även exportfrämjande. De reella finansiellaresurserna för insatser i -- den s.k.Östeuropamiljarden -- låg hanteringsmässigt i allt väsentligt påUD:s biståndsavdelning.Det är alltså en ganska komplicerad struktur, och detta ärkanske en förklaring till att man i akterna ser hurJean-Christophe sände rapporter om utvecklingen i den härfrågan dels till finansministern, som han hade haft kontakt medtidigare, dels till kabinettssekreteraren, min dåvarande kollegaPierre , som i sak inte hade någonting med ärendet attgöra.Något om mina kontakter med att jag fått besked om det här projektet fick jag besökav . Han beskrev då den allmänna uppläggningen:en samlad insats på stålområdet, på skogsområdet och inte minstpå det rådgivande området. Han avsåg att formera en högnivågruppmed ledande näringslivsrepresentanter -- om jag minns rättnämndes , och ochandra.Wahlström sade att han själv från privata utgångspunkter varmåttligt intresserad av uppdraget och sade sig föredra att seglasommartid, men för näringslivets och landets skull ville hanundersöka möjligheterna. Han markerade då att han inte varintresserad av att delta i något allmänt anbudsförfarande, utanhan skulle undersöka polackernas intresse för ett samlat paket.Jag å min sida markerade att den första stationen på deneventuella vägen var att ta reda på huruvida polackerna varintresserade. För det andra måste man veta att de medel somskulle ställas till förfogande om ett positivt intresse fannslåg inom den ram som hade tillställts polackerna på sammanlagt300 miljoner, varav 270 miljoner skulle hanteras av BITS.Jag har inte fört några anteckningar från de här mötena. Jagkan inte säga om det var två eller tre möten, men det var intemer än tre. Han rapporterade efter sina första kontakter i Polenom intresset där, och jag noterade detta. Så inträdde sommaren.Under den bekräftades polackernas intresse genom rapporteringfrån och även . var det alltså tal omett besök av vice industriministern i för attslutdiskutera projektet.Jag vill för utskottet särskilt lyfta fram två dokument sombelyser inriktningen av den gemensamma beredning som ägde rum påtjänstemannanivå inför det regeringsbeslut som skulle krävas förinsatsen.Det första är ett brev, ställt till ambassadör från mindåvarande kollega , i vilket han instruerarÖberg ytterligare en gång att bekräfta att den polska sidanverkligen prioriterade insatsen och de var medvetna om attprojektet skulle hållas inom den ram som tillställts polackernaoch de måste prioritera inom denna ram. De skulle delges desynpunkter som BITS anfört på NKL-Celpaps plan, som Wahlströmansvarade för. påpekade där att vissaoklarheter fortfarande rådde.Det andra dokument som jag särskilt vill lyfta fram är denunderlagspromemoria som är författad av dåvarande handläggarenpå U-avdelningen och adresserad till en kretspersoner som var involverade i den gemensamma beredningen införregeringens beslut. Där diskuterades den ursprungliga tanken,att efter ytterligare beredning mötet med Kania skulle sluta iett mötesprotokoll -- den lägsta formen av engagemang från enfrämmande stats representanters sida vid sådana häröverläggningar. I detta mötesprotokoll skulle klart anges densvenska regeringens villighet och intresse att stödja insatsen,men skulle det framhållas att den exakta utformningenav kontrakt skulle beslutas efter närmare beredning av BITS.Jag återknyter till mina samtal med när väl detpolska intresset klart dokumenterats -- med den terminologi somanvändes i riktlinjerna för statlig upphandling rörde det sig omförhandlingsupphandling. När detta blev aktuellt framhöll jagför att givet detta upplägg måste BITS granskakostnaderna och se till att kostnadsnivån skulle varamarknadsmässig och inte mer än så. Det går att urdokumentationen utläsa hur BITS finner vissa marginaler ochförhandlar ner dem efter kontakter med och hansföretag.Kontakterna med polackerna ägde rum helt och hållet i -- här i förekom mig veterligt inga kontakter. Någrainstruktioner till att agera på det ena eller andra sättethar mig veterligt inte givits. Det finns enligt vad jag kan seinget stöd för att skulle ha utsatts för påtryckningareller att polackerna skulle ha utsatts för påtryckningar.Här har ställts tre frågor.Den första frågan gäller om det förekommit ministerstyre ellerej. Jag är ingen jurist, men jag ser mycket klar evidens för attdet här ärendet har föregåtts av grundlig gemensam beredning ikanslihuset inför ett beslut i regeringen på föredragning avdåvarande statsrådet reglerna för statlig upphandling åsidosatts? Mitt svar ärnej. Av de relevanta texterna framgår det alldeles klart attKungl. Maj:t -- numera regeringen -- har rätt att göra en samladbedömning. Om man ser till den ekonomiska substansen var enfundamental förutsättning att polackerna själva gjorde dettaställningstagande. Givet detta medger reglerna regeringen attgöra en samlad bedömning, i det här sammanhanget en bedömning avkvalitetskomponenten i leveranserna. Till saken hör att såväl ivåra diskussioner som i mötesprotokollet från --agreed minutes -- framgår klart att den konkretaimplementeringen -- i klartext: kostnadskontrollen -- skullegöras av BITS.Den tredje frågan, huruvida påtryckningar förekommit på Öbergeller polackerna, har jag redan besvarat med nej.Mina egna kontakter med inskränkte sig till ett minimum.Han kommunicerade huvudsakligen via och andratjänstemän men inte med mig.Avslutningsvis noterar jag med tillfredsställelse att iunderlaget för granskningen av ärendet har en annan granskning,nämligen journalisten granskning av Expressensartiklar, också tillställts utskottet.Kurt : Jag skulle vilja gå tillbaka till den21 , när det undertecknades ett avtal mellan ochPolen av statsrådet och den polske ministernTrzeciakowski. Var du på något sätt delaktig i förberedelsernaför framtagandet av detta ramavtal?Michael Sohlman: Jag hölls löpande informerad omdiskussionerna via östsamordnaren, men här var det fråga omhanteringen av biståndsmedel. Såväl beredningen av ärendet somundertecknandet hanterades på den delen av UD. Jag var inteinvolverad i det.Kurt : Det har framgått också av dinredovisning inför utskottet att ambassadör flitigtrapporterade till om att det fanns ett stort intresse påpolsk sida för att etablera ett samarbete med på bl.a.stål- och skogsområdena.Kände du väl till det starka engagemang som ambassadör för att åstadkomma ett samarbete mellan och Polenpå dessa områden?Michael Sohlman: Jag vill inte bryta mot regeln "om dedöda intet annat än gott", men jag konstaterar att ambassadörÖberg inte tillhörde Talleyrands skola inom diplomatin.Talleyrand myntade uttrycket "jamais trop de zele -- aldrig förmycket iver".Kurt : Du antydde att det var ytligakontakter du hade haft med i det här ärendet. Kände du iövrigt någorlunda väl?Michael Sohlman: Vi var inte personliga vänner. Utan attgå in på personalia mer än jag gjort kan jag inskränka mig tillatt säga att det framgår av handlingarna att Jean-ChristopheÖberg kommunicerade primärt med kabinettssekreteraren. Han vardiplomat från början till slut, medan min bakgrund är en annan-- huvudsakligen inom Finansdepartementet.Kurt : Många diplomater har beskrivit Öbergsom en viljestark person med stor integritet, som inte lät sigstyras. Var det också ditt intryck?Michael Sohlman: Ja, det vill jag instämma i. Jag menarinte att han inte följde riktlinjerna för den svenskautrikespolitiken, men han var en mycket aktiv och engageradperson.Kurt : Han var med andra ord ingen person somman gav order och fick att ägna sig åt någonting som han självinte ansåg riktigt?Michael Sohlman: Nej, han drevs, som jag uppfattade det,av en stark vilja att göra en aktiv insats för . Man kanläsa i handlingarna att han anhöll -- jag minns inte hur detsedan blev -- att få åtfölja för att få träffa Attali.Det är inte nödvändigt att en ambassadör i ett land åker tillett annat land för att driva ett ärende.Det är fråga om en avvägning som är svår att göra. Jag vill beutskottet sätta in hela ärendet i ett större sammanhang. Man kanha olika uppfattningar om huruvida regeringen och dessrepresentation utomlands skall delta i exportfrämjande åtgärder.Riksdagen anslår ju medel för detta, och det är kutym attregeringsrepresentanter, exempelvis statssekreterare, liksomambassadören på platsen, förmedlar kontakter mellan privata ochstatliga aktörer i andra länder på ett sätt som skiljer sig frånvad som sker här hemma. Detta är en del av den internationellaverklighet vi lever i.Kurt : Du sade att ambassadören i sinrapportering till ofta vände sig tillkabinettssekreteraren men också till finansministern, som då varAllan . Har du någon förklaring till att det blev så?Michael Sohlman: Jag kan lämna två förklaringar. Den enaär att och hade kontakterflera år tillbaka i tiden, innan blevfinansminister. hade engagerat , som då varchef för , i gemensamma svensk-polskakunskapsinsatser och seminarier. Det fanns ett gemensamtsvensk-polskt förflutet mellan dessa två.Den andra förklaringen är att ickesällan inte hade tålamod att kontakta dem som primärt hade atthantera saker och ting utan ofta meddelade sig direkt viastatssekreterare eller regeringsledamöter.Kurt : Hade det inte varit naturligare attÖberg hade vänt sig till biståndsministern?Michael Sohlman: Ja, i och med att det var hon som varansvarigt statsråd.Kurt : Uppfattade ni aldrig detta på UDH somlitet konstigt?Michael Sohlman: Jag vill inte gå in mera på detta. Jaghar redan kommenterat ambassadör sätt att mycketengagerat arbeta för i Polen.Kurt : Var detta någonting som ni diskuteradeoch funderade över inom UDH?Michael Sohlman: Ja, det är klart att vi man och manemellan kommenterade den aktivitet som utvecklades.Kurt : Vad sade man då?Michael Sohlman: var en känd meninte okontroversiell person.Kurt : Ni funderade alltså på hur det kundekomma sig att rapporteringen till gick viakabinettssekreteraren och finansministern?Michael Sohlman: De två personerna hade känt varandra. Jaghade visserligen träffat första gången1966 men kände honom inte privat.Kurt : Då kommer jag till den sammankomst duhade i med delegationen från detpolska industridepartementet. I mötesprotokollet, som duundertecknade, står det att NLK Celpap skulle ingå i ett polsktsamarbetsprojekt och att skulle spela en ledanderoll i samarbetet.När och hur kom in i bilden?Michael Sohlman: Han kom in i bilden efterfinansministerns besök i . Han kontaktades då avfinansministern, som vid detta möte hade fått en hänvändelse omsvenskt bistånd.Kurt : I ett mycket tidigare skede ville BITSstudera förutsättningarna i , och då fanns också BjörnWahlström med i bilden. Stämmer inte det?Michael Sohlman: Detta har jag inget som helst minne av.Jag hade heller ingen anledning att befatta mig med det. Detskulle inte bli aktuellt med några specifika exportfrämjandeinsatser inom handelsavdelningens område. Därför var jag inteinformerad om att över huvud taget hade någonting medPolen att göra förrän jag fick denna information genom tvåseparata telefonsamtal med finansministern och hansstatssekreterare : Vad var det enligt din uppfattning somgjorde att företagen ramlade ut urbilden?Michael Sohlman: Jag har ingen annan bild av detta än densom framgår ur dokumenten. Polackerna har fått pengarna av oss.Vi har regler för hur dessa skall användas -- det skall vara eneffektiv användning. Men det är en viktig princip ibiståndspolitiken att mottagarlandet är fullt engagerat ochkänner ett ansvar. De här konkurrenterna tillWahlström hade bearbetat på stålsidan och inte lyckats.Dess värre för lyckades inte heller, utanandra hade varit mera på bettet. Vad som hände vet vi inteförrän vi ser resultatet, men det blev ingenting på stålsidan.Mot bakgrund av det material jag här ser -- dessutom för förstagången -- utgår jag från att det var polska överväganden om vadsom var bästa kvalitet till ett givet pris som ledde tillpolackernas ställningstagande.Ännu en gång vill jag understryka att kanslihuset gjordefullständigt klart för den polska motsidan vad som varpremisserna.Kurt : Spin Off och hade juerbjudit sina tjänster till ett väsentligt lägre pris. Har duingen uppfattning om vad som saknades i deras koncept som gjordeatt man valde förslag, som ju ändå var fyragånger dyrare än Spin Off och hade erbjudit?Michael Sohlman: Jag hade ingen som helst befattning medförhandlingarna. Det var på företagsnivå dessa skedde. Än mindrehade jag någon inblick i hur offerterna såg ut. Jag kan barakonstatera att en som har tittat på dem, nämligen journalistenStig , har konstaterat att det är så att säga äpplen ochpäron -- det gäller insatser av helt olika inriktning ochstorlek. Jag har fortfarande ingen uppfattning om detta.Kurt : Det är väl ingenting ovanligt inombiståndet att man har en s.k. förhandlingsupphandling, sominnebär att man inte gör en konkurrensupphandling i vanligmening?Michael Sohlman: Jag är inte biståndsexpert, men iberedningen ställde vi givetvis frågor. Då sade man att det inteförekom ofta men att det förekom. Begreppet finns dessutom iupphandlingsförordningen. Hur ofta det förekommer kan jag inteuttala mig om, men det var en helt legitim lösning. Underförutsättning:1) att polackerna ville ha det här,2) att det var en kvalitetsinsats, en mobilisering av svensktnäringsliv på toppnivå för att positionera i , och3) att kostnadskontroll skulle ske via BITS,såg jag ingenting konstigt i detta.Kurt : undertecknade dumötesprotokollet tillsammans med statssekreteraren i polskanäringsdepartementet. Kan du gå i god för att polackerna gjordeett självständigt och fritt val av samarbetspartner? Du hadeinte uppfattningen att det förekommit någon påtryckning?Michael Sohlman: Jag hade ingen anledning att misstänkanågon påtryckning -- tvärtom hade jag hört hur engagerat Öberghade arbetat för de andra företagen i ett tidigare skede.Polackerna ställdes inför ett val mellan olika svenskaleverantörer.Men återigen: för att vinna full visshet i denna fråga skrevBengt brevet till , somvidareförde innehållet till polackerna, där man redogjorde förpremisserna och förvissade sig om att detta var polackernasprioritering.Kurt : Jag kommer över till mötet i ,där 40 länder samlades för att bilda den europeiska banken förrekonstruktion och utveckling, . Där deltog svensk finansminister. Som du berättade i din inledningträffade han vice utrikesministern .