bet · GH01JuU4 · 1993-10-26 00:00:00 — Utskottet uttalade då bl.a. att det inte är möjligtatt genomföra någon genomgripande ändring av gällande principerom parts insyn i de förhållanden som kan läggas till grund fören domstols eller myndighets avgörande. Utskottet hänvisadeockså till det då pågående arbetet inom Justitiedepartementetmed en översyn av vilka uppgifter om t.ex. vittnen ochmålsäganden som skall antecknas i förundersökningsprotokollet.Justitiedepartementet har i promemorian (Ds 1993:29)Brottsoffren i blickpunkten behandlat frågan om anonymitet förvittnen och målsägande. I promemorian anförs bl.a. att det intekan komma i fråga att undanhålla den misstänkte uppgifter omnamnet på ett vittne eller en målsägande. Den lösning somföreslås i promemorian är i stället att den tilltalade inteautomatiskt skall få kännedom om samtliga personuppgifter. Detföreslås bl.a. att uppgifter om ålder, yrke och bostadsadressinte skall delges den tilltalade när stämningsansökan delges ochefterfrågas vid förhör inför rätten endast om det behövs.Promemorian har remissbehandlats och är nu föremål för fortsattberedning.Det bör tilläggas att i två avgöranden avvisatmöjligheten att använda anonyma vittnen under hänvisning tillatt den europeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna inte tillåterdetta. I Fri- och rättighetskommitténs delbetänkande (SOU1993:40) Fri- och rättighetsfrågor, del A, föreslås attkonventionen skall införlivas med svensk lag. En propositionväntas under hösten.Det saknas anledning för utskottet att frångå sitt tidigareställningstagande. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju714.Utevaro från domstolsförhandlingI motion Ju411 (m) pekas på de problem som uppstår när dentilltalade inte inställer sig till utsatt förhandling. Imotionen anförs att det bör vara möjligt att döma den somuteblivit utan laga förfall.I 46 kap. RB finns regler om vad som gäller om den tilltaladeuteblir från huvudförhandling i brottmål. Bortsett från atträtten har möjlighet att utdöma utsatt vite, kalla på nytt vidförhöjt vite eller förordna om hämtning så är det möjligt att ivissa fall hålla huvudförhandling och avkunna dom i dentilltalades utevaro. Om saken kan utredas tillfredsställande fårmålet avgöras om det inte finns anledning att döma till annanpåföljd än böter, fängelse högst , villkorlig domeller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening.Beträffande fängelse gäller att denna påföljd bara får ådömas omden tilltalade har uteblivit från en förhandling. Enförutsättning är dock att den tilltalade delgivits stämning ochkallelse till förhandlingen i vederbörlig ordning.För huvudförhandling i hovrätten gäller också, beträffandevadekärande, att utevaro från förhandlingen utan laga skälmedför att vadetalan förfaller (RB 51 kap. 19 §).Utskottet kan konstatera att parters utevaro är ett betydandeproblem för domstolarna. Kostnaderna för inställda förhandlingarär höga. Den nuvarande regleringen uppfyller åtminstone delvismotionsönskemålet och utgör en lämplig avvägning mellanrättssäkerhetskraven och kraven på en en ändamålsenligförhandlingsordning. Utskottet avstyrker bifall till motionJu411.Offentlighet vid domstolI motion Ju713(nyd) begärs en översyn av reglerna omoffentlighet vid domstol i syfte att göra det möjligt medTV-utsändning från domstolsförhandlingar. Detta skulle, enligtmotionen, bl.a. tillgodose medborgarnas behov av information.Enligt 2 kap. 11 § andra stycket RF skall domstolsförhandlingvara offentlig.I 5 kap. RB regleras frågor om offentlighet vid domstol. Ivissa fall kan domstolsförhandling hållas inför stängda dörrar.Det rör vissa typer av brott eller när viss personalia skall gåsigenom. För övriga fall gäller bl.a. att det inte är tillåtetatt fotografera i rättssalen (9 §). Skälet till detta är att deti allmänhet är störande för förhandlingen och dessutom utsättert.ex. en tilltalad i brottmål för onödigt lidande. Detta förbudanses också gälla TV-inspelning.Rätten kan, enligt 9 §, förbjuda att annan (än rätten) spelarin de förhör som hålls om det kan antas att en part skulleuppfatta inspelningen som integritetskränkande eller på annatsätt besvärande och detta kan bli till men för utredningen.Utskottet, som inte finner skäl att initiera en översyn avoffentlighetsreglerna i nu aktuellt avseende, avstyrker bifalltill motion Ju713.Delgivning i den summariska processenI motion Ju716 (s) förordas en utvärdering av de ändringar idelgivningslagen (prop. 1990/91:11, JuU8, rskr. 90) som trädde ikraft . I första hand bör, enligt motionen,undersökas hur delgivningar i den summariska processen skallkunna förenklas, t.ex. om s.k. förenklad delgivning kan användasäven i den summariska processen.Genom den nämnda ändringen i delgivningslagen infördes bl.a.en ny delgivningsform, s.k. förenklad delgivning.Handläggningen av den summariska processen,betalningsföreläggande och handräckning, flyttades den 1 januari1992 från tingsrätterna till kronofogdemyndigheterna.Förfarandet regleras i lagen (1990:746) ombetalningsföreläggande och handräckning (prop. 1989/90:85,JuU31, rskr. 311).När kronofogdemyndigheten fått in, och tagit upp, en ansökanom betalningsföreläggande eller handräckning skall myndighetenutfärda ett föreläggande för svaranden att yttra sig överansökningen (29 §). Föreläggandet och en kopia avansökningshandlingen skall delges svaranden.Delgivning skall ske i enlighet med reglerna idelgivningslagen (1970:428). Ordinär delgivning sker genom attmyndigheten skickar den handling som skall delges med posteneller överlämnar den med bud eller på annat sätt till den sökte.Som bevis för att delgivning skett begärs delgivningskvittoeller mottagningsbevis. Ordinär delgivning kan också, sedanändringarna i delgivningslagen , ske genoms.k. förenklad delgivning vilket innebär att den handling somskall delges skickas med posten till adressatens senast kändaadress, utan krav på mottagningsbevis, och att myndigheten någondag efteråt skickar ett meddelande om att handlingen sänts. Densökte anses delgiven . En förutsättning är attden sökte delgivits upplysning om att förenkladdelgivning kan komma att användas. Förenklad delgivning kanalltså användas beträffande den som är medveten om att ett måleller ärende är anhängigt vid domstolen eller myndigheten, t.ex.sökande, kärande eller svarande.Eftersom särskilda krav måste ställas vid delgivning avhandlingar som typiskt sett har mycket stor betydelse förmottagaren får förenklad delgivning inte avsestämningsansökningar eller andra handlingar varigenom ett måleller ärende anhängiggörs (3 a §). Förenklad delgivning kansåledes inte användas för delgivning av ansökan ombetalningsföreläggande eller handräckning.I propositionen 1990/91:11 förutskickades att ändringarna idelgivningslagen skulle bli föremål för utvärdering. Regeringenhar genom beslut gett iuppdrag att undersöka hur de nya reglerna slagit ut i praktiken.Enligt uppdraget skall därvid bl.a. undersöka omsyftet med de nya reglerna har uppnåtts, om de nya möjligheternaanvänts på det sätt som avsetts, om de nya reglerna är effektivaoch rättssäkra samt om reglerna behöver ändras ellerkompletteras. Undersökningen skall koncentreras till vissadomstolar och ett mindre antal andra myndigheter där delgivningär vanligt förekommande, bl.a. kronofogdemyndigheter. Uppdragetkommer enligt uppgift från att redovisas underhösten 1993.Den i motion Ju716 efterlysta utvärderingen pågår således.Motionsyrkandet är därmed tillgodosett och utskottet avstyrkerbifall till motionen.Forumregler i tvistemålI motion Ju705 (m) föreslås en prövning av om forumreglerna i10 kap. RB kan ändras så att mål kan flyttas från en domstoltill en annan om en av parterna har svårigheter att inställasig, t.ex. på grund av hög ålder och sjukdom.I 10 kap. RB finns regler om fördelningen av mål mellandomstolar av samma ordning, forumregler. Fördelningen bestäms iförsta hand av domstolarnas domkretsar. I kapitlet skiljs mellanfora vilka kan betecknas som allmänna och fora vilka kanbetecknas som särskilda. Vid allmänt forum kan talan väckas utomi sådana fall som uttryckligen undantagits. Allmänt forumbestäms av svarandens hemvist eller -- i vissa fall -- av denort där han uppehåller sig eller där han senast hade hemvisteller uppehåll.Särskilda fora är antingen konkurrerande eller exklusiva. Idet förra fallet har käranden valrätt mellan vissa bestämdafora. Med att ett forum är exklusivt menas att käranden kan fåmålet upptaget endast vid detta forum.När både käranden och svaranden kan ha inflytande på enforumregels tillämpning brukar regeln betecknas som dispositiv.I tvistemål är de flesta fora dispositiva. Om målet har instämtsi strid mot en dispositiv forumregel sker i princip avvisningendast om svaranden gör en foruminvändning. Forumregler övervilka svaranden inte har något inflytande brukar kallasindispositiva. I tvistemålsprocessen är det endast de exklusivaforumreglerna som även är indispositiva.I 10 kap. 15 § RB stadgas att om ändring inträffar iförhållande som betingat domstolens behörighet sedan svarandendelgivits stämning är detta utan verkan, dvs. målet kan då inteflyttas till annan domstol.För de fall då en part, eller ett vittne, har svårigheter attinställa sig vid domstolen finns olika lösningar i RB. Till attbörja med kan en parts talan alltid föras genom ombud (12 kap. 1§), och det är då inte alltid nödvändigt att även parteninställer sig personligen (11 kap. 5 §). Vidare kan vidhuvudförhandling förhör med part i bevissyfte och vittnesförhörtas upp per telefon (43 kap. 8 § tredje stycket). Detta gällerunder förutsättning att det är lämpligt med hänsyn tillbevisningens art och övriga omständigheter eller ombevisupptagning enligt vanliga regler skulle medföra kostnadereller olägenheter som inte står i rimligt förhållande tillbetydelsen av att bevisningen tas upp på sådant sätt. Slutligenfinns även möjlighet till bevisupptagning utom huvudförhandling(36 kap. 19 § första stycket 1 och 2 och 37 kap. 3 §). Förhörmed en part eller ett vittne får äga rum utom huvudförhandling1) om det inte är möjligt för parten eller vittnet att infinnasig vid huvudförhandlingen eller 2) om en inställelse vidhuvudförhandlingen skulle medföra kostnader eller olägenhetersom inte står i rimligt förhållande till betydelsen av attförhöret hålls vid huvudförhandlingen. Det ankommer på rättenatt besluta om en part eller ett vittne skall höras utomhuvudförhandlingen, och rätten skall i varje enskilt fall medhänsyn till omständigheterna göra en bedömning av var förhöretskall äga rum så att det blir så effektivt och så billigt sommöjligt.Bestämmelserna i 36 kap. 19 § fick sin nuvarande lydelse år1987 (prop. 1986/87:89, JuU31). Av propositionen (s. 180)framgår bl.a. att bestämmelsen i första stycket 1 framför alltavser den situationen att den som skall höras är varaktigt såsvårt sjuk att han inte kan infinna sig till enhuvudförhandling. Det framgår vidare att lagrummet helt skallmotsvara vad som tidigare gällde. I den tidigare lydelsen angavsatt förhör kunde äga rum utom huvudförhandling om ett vittne pågrund av sjukdom, vistelse på annan ort eller av annan orsak varur stånd att infinna sig vid huvudförhandlingen.Utskottet anser, med hänvisning till ovan redovisade ordning,att det inte finns skäl att överväga någon ändring avforumreglerna i 10 kap. RB. Utskottet avstyrker bifall tillmotion Ju705.PersonalkontrollI motion Ju405 (m) tas frågan om personalkontroll upp.Motionären föreslår en snabbutredning om möjligheten att åläggadomstolarna informationsskyldighet gentemot arbetsgivare när enskyddsklassad person dömts för brott.Personalkontroll innebär i korthet att vissa myndigheter ochnågra företag, när det behövs i anställningsfrågor av betydelseför rikets säkerhet, kan inhämta upplysningar om en viss personfrån register som förs hos polisen, bl.a. från Säkerhetspolisensregister.Frågor om personalkontroll behandlades av utskottet senast ibetänkandena /88:JuU23 och 1989/90:JuU27. Utskottet avslogde då aktuella motionsönskemålen med hänvisning tillSÄPO-kommitténs pågående arbete.Utskottet har inhämtat yttrande från försvarsutskottet överdet nu aktuella yrkandet, se bilaga.Gällande rättI förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid statligamyndigheter (säkerhetsskyddsförordningen) finns grundläggandeföreskrifter om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter.Med säkerhetsskydd avses åtgärder som syftar till attförhindra att obehöriga får del av information som är avbetydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt.Förordningen ålägger varje myndighet att svara för att det finnsett tillfredsställande säkerhetsskydd inom myndighetensverksamhetsområde. Enligt förordningen (2 §) finns det fem olikaformer av säkerhetsskydd; sekretesskydd, tillträdesskydd,infiltrationsskydd, information samt kontroll. Ansvaret försäkerhetsskyddet åvilar i första hand respektive myndighet.Rikspolisstyrelsen och Överbefälhavaren har gemensamt utfärdatföreskrifter, anvisningar och allmänna råd om tillämpningen avsäkerhetsskyddsförordningen (FA SÄK). I FA SÄK framhålls attpersonbedömning från säkerhetssynpunkt är ett viktigt led iinfiltrationsskyddet och att sådan skall göras beträffande varoch en som avses placeras i en tjänst eller på ett uppdrag somär av betydelse för rikets säkerhet. Underlag förpersonbedömningen är allmän personkännedom ochpersonalkontroll.Personalkontrollsystemet regleras huvudsakligen ipersonalkontrollkungörelsen (1969:446, omtryckt 1983:764).Kompletterande föreskrifter till kungörelsen har utfärdats avRPS (RPS FS 1985:9 och 10). Föreskrifter om personalkontrollfinns också i upphandlingsförordningen (1986:366), variföreskrivs att personalkontroll får göras i fråga om anställdaoch uppdragstagare hos företag, med vilka statsmyndigheterträffar avtal om upphandling som bör hemlighållas av hänsyn tillrikets säkerhet.Reglerna i personalkontrollkungörelsen innebär i huvudsakföljande. Personalkontroll får företas av de organ som anges ikungörelsen, i huvudsak statliga myndigheter inom totalförsvaretmen också vissa företag. Endast den som är placerad i s.k.skyddsklass får kontrolleras. Antalet skyddsklasser är tre,benämnda 1 A, 1 B och 2. Vilka tjänster som placeras iskyddsklass bestäms av regeringen eller, när det gällerskyddsklass 2, av vederbörande myndighet efter regeringensbemyndigande.Uppgifter som lämnas ut i samband med personalkontroll hämtasbl.a. ur polisens person- och belastningsregister ochSäkerhetspolisens register. Vilka uppgifter som får lämnas ut iett konkret fall beror bl.a. på vilken skyddsklass somkontrollen avser. utvidgades omfattningen avde uppgifter som skall lämnas ut väsentligt avseende personer iskyddsklass 2 (SFS 1993:984). Utlämnande beslutas av RPSstyrelse. Prövningen av den kontrollerades lämplighet frånsäkerhetssynpunkt görs av den myndighet som beslutat omkontroll.För de personer som innehar tjänst i skyddsklass 1 skallförnyad personalkontroll ske minst . RPS styrelseskall också, utan att framställning har gjorts om det, prövafrågan om utlämnande av uppgift som har tillförts registretefter det att personalkontroll har skett. Enligt vad utskotteterfarit sker dock inte någon kontinuerlig uppföljning av ompersoner som innehar skyddsklassade tjänster begår brott.I personalkontrollkungörelsen finns också föreskrifter ompartsoffentlighet. Utgångspunkten är att den kontrollerade skallberedas tillfälle att yttra sig innan beslut fattas om att lämnaut uppgifter om honom. I vissa fall hindrar dock sekretess attden kontrollerade får del av uppgifterna.SÄPO-kommitténÅr 1987 tillkallades en parlamentarisk kommitté,, med uppgift bl.a. att se överpersonalkontrollförfarandet. Syftet med översynen var både attöka kontrollens effektivitet och att stärka den enskildesrättssäkerhet i samband med kontrollen. I sitt slutbetänkande(SOU 1990:51) Säkerhetspolisens arbetsmetoder, personalkontrolloch meddelarfrihet, lade kommittén fram ett förslag till lag ompersonalkontroll. Kommittén underströk i betänkandet att deninte funnit anledning att ändra den grundläggande inriktningenav personalkontrollen. Förslaget till lag om personalkontrollbyggde därför i väsentliga delar på reglerna ipersonalkontrollkungörelsen.Kommittébetänkandet har remissbehandlats. De flestaremissinstanser tillstyrkte förslaget om personalkontroll ellerlämnade det utan erinran. Kritik framfördes dock mot kommitténsförslag om att ta bort möjligheterna att lämna ut uppgifter urSäkerhetspolisens register vid kontroll i skyddsklass 2 och motförslaget att offentliga försvarare i vissa brottmål skulleinordnas i kontrollförfarandet.NulägetSedan kommitténs betänkande lades fram har ansökt ommedlemskap i länder i tillämpar ettpersonalkontrollsystem som bygger på s.k. security clearance,säkerhetsklarering, vilket innebär att den kontrolleradegodkänns (klareras) i en viss skyddsklass, som ger behörighetatt ta befattning med säkerhetskänsliga frågor upp till en vissnivå. Systemet skiljer sig i flera avseenden från det svenskapersonalkontrollsystemet, bl.a. genom att skyddsklassplaceringenhänför sig till personen och inte till tjänsten. Regeringen hardärför ansett det olämpligt att nu lägga fram ett förslag tilllag om personalkontroll på grundval av förslag.Regeringen har i stället, genom beslut , (dir.1993:81) tillkallat en särskild utredare för att se överpersonalkontrollförfarandet. Enligt direktiven är målet förutredningen att redovisa ett förslag till en lag ompersonalkontroll som bygger på s.k. säkerhetsklarering och somligger i linje med vad som tillämpas inom många andra länder iVästeuropa. Utredningsarbetet bör, enligt direktiven, iväsentliga delar kunna bygga på de principiella överväganden ifråga om kontrollens effektivitet och skyddet för den personligaintegriteten som redovisades i betänkande.Avsikten är att en parlamentarisk beredning därefter skall skeav den särskilde utredarens förslag. Utredningsuppdraget skallredovisas före utgången av maj 1994.Försvarsutskottet har i sitt yttrande anfört bl.a. attförsvarsutskottet anser att de förhållanden som tas upp imotionen förtjänar att uppmärksammas. Försvarsutskottetkonstaterar vidare att de formella grunderna för en rutin somkan tillgodose de syften motionären har redan finns och attnågon ny rutin enligt motionens förslag därför inte synesnödvändig. Enligt försvarsutskottets mening bör dock översynenav personalkontrollförfarandet också pröva möjligheterna atteffektivisera personalkontrollförfarandet för att tillgodosemotionens syften.BedömningJustitieutskottet delar försvarsutskottets uppfattning att defrågor som tas upp i motionen bör uppmärksammas i det pågåendeutredningsarbetet. Utskottet utgår från att så sker utan någotsärskilt uttalande från sida.I avvaktan på ärendets fortsatta beredning avstyrker utskottetbifall till motion Ju405. beträffande övervakningskameroratt avslår motionerna 1992/93:Ju204 och1992/93:Ju843,res. 1 (nyd)2. beträffande buggning och övervakning med dold kameraatt avslår motionerna 1992/93:Ju837 yrkandena 7, 8och 9 samt 1992/93:A444 yrkande 15 i denna del,res. 2 (nyd)3. beträffande spaningsfordonatt avslår motion 1992/93:K22 yrkande 1,4. beträffande bevisprovokationatt avslår motion 1992/93:A444 yrkande 15 i dennadel,5. beträffande husrannsakan och kroppsvisitationatt avslår motionerna 1992/93:Ju219 yrkande 1,1992/93:Ju704, 1992/93:Ju706, 1992/93:Ju707, 1992/93:Ju846yrkande 28 och 1992/93:K22 yrkande 2,6. beträffande beslagatt avslår motion 1992/93:Ju812,7. beträffande häktningatt avslår motion 1992/93:Ju712,res. 3 (nyd)8. beträffande val av nämndemänatt avslår motionerna 1992/93:Ju420 yrkandena 1 och2 samt 1992/93:Ju710,res. 4 (nyd)9. beträffande nämndemän i ungdomsmålatt avslår motion 1992/93:Ju420 yrkande 3,10. beträffande uppgift ur polisregistretatt avslår motion 1992/93:Ju217,11. beträffande handläggningen av mål om barnatt avslår motion 1992/93:Ju708,12. beträffande ungdomsdomstolatt avslår motion 1992/93:Ju421,13. beträffande frihetsberövande av ungdomaratt avslår motion 1992/93:Ju836 yrkandena 2 och 3,res. 5 (nyd)14. beträffande ansvaret för ungdomar som begår brottatt avslår motion 1992/93:Ju846 yrkande 20,15. beträffande åklagarens bevisbördaatt avslår motionerna 1992/93:Ju638 yrkande 1 och1992/93:Ju829,res. 6 (nyd)16. beträffande målsägandefrågoratt avslår motionerna 1992/93:Ju302 yrkande 4,1992/93:Ju821 yrkandena 2, 3, 4 och 15, 1992/93:Ju830 yrkande 2och 1992/93:Ju831 yrkande 7,res. 7 (nyd)17. beträffande anonymitet för vittnenatt avslår motion 1992/93:Ju714,res. 8 (nyd)18. beträffande utevaro från domstolsförhandlingatt avslår motion 1992/93:Ju411,19. beträffande offentlighet vid domstolatt avslår motion 1992/93:Ju713,20. beträffande delgivningatt avslår motion 1992/93:Ju716,21. beträffande forumregler i tvistemålatt avslår motion 1992/93:Ju705,22. beträffande personalkontrollatt avslår motion 1992/93:Ju405.Stockholm den 26 oktober 1993På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit:Britta Bjelle (fp),(),(),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),(),() ochKristina (). Övervakningskameror (mom. 1)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjarmed "Införandet av" och slutar med "Ju843" bort ha följandelydelse:Frågan är emellertid om inte skyddet motintegritetskränkningar gått alltför långt. Utskottet anser försin del att det bör övervägas om inte tillståndskravet förövervakning utan videoupptagning i affärslokaler kan avskaffas.-- Detsamma kan för övrigt anföras beträffande förbudet motövervakning av gatumark utanför t.ex. banklokaler.Det ankommer på regeringen att lägga fram förslag för riksdagenmed den inriktning som här angetts. Vad utskottet nu anfört börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande övervakningskameroratt med anledning av motionerna 1992/93:Ju204 och1992/93:Ju843 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.2. Buggning och övervakning med dold kamera (mom. 2)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "förslag" och slutar med "i dessa delar"bort ha följande lydelse:SÄPO-kommitténs förslag är fortfarande under beredning iJustitiedepartementet. Under det fortsatta beredningsarbetet ärdet, enligt utskottets mening, angeläget att behovet aveffektiva spaningsmetoder som buggning och övervakning med doldkamera på nytt övervägs. Den förra regeringens ställningstagandeår 1989 att buggning och dold kameraövervakning inte bordeinföras som spaningsmetoder i polisarbetet bör alltså i enlighetmed vad som yrkas i motion Ju837 omprövas. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande buggning och övervakning med dold kameraatt med anledning av motionerna 1992/93:Ju837yrkandena 7, 8 och 9 samt 1992/93:A444 yrkande 15 i denna delsom sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.3. Häktning (mom. 7)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 11 sombörjar med "Någon anledning" och slutar med "motion 1992/93:Ju712" bortha följande lydelse:Enligt utskottets mening är de nuvarande reglernaotillräckliga. För att effektivt bryta en brottsbana måstemöjligheten till frihetsberövande på utredningsstadiet öka. Ensärskild häktningsgrund bör därför införas som ger möjlighettill ett frihetsberövande i avvaktan på utredning om lämpligpåföljd eller annan brottsavhållande åtgärd. Det ankommer påregeringen att lägga fram förslag härom för . nu med anledning av motion Ju712 anfört bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande häktningatt med anledning av motion Ju712 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.4.