bet · GH01SoU10 · 1993-11-25 00:00:00 — I betänkandet behandlas regeringens proposition 1993/94:4.Förslaget innebär bl.a. att kommunerna -- genom en ändring isocialtjänstlagen -- åläggs en skyldighet att sörja för att desom så önskar får tillgång till familjerådgivning. I betänkandetbehandlas också åtta motionsyrkanden med anledning avpropositionen samt tre motionsyrkanden från den allmännamotionstiden.I förslaget till ändrad lydelse av 12 a § isocialtjänstlagen föreslår utskottet vissa ändringar iförtydligande syfte. Utskottet föreslår vidare att 35 §socialtjänstlagen ändras så att det klart framgår att kommunernafår ta ut avgifter för familjerådgivning. I övrigt tillstyrkspropositionen.Utskottet förordar också med anledning av en motion (s) etttillkännagivande om att regeringen återkommer tillriksdagen med förslag om enhetliga sekretess- ochtystnadspliktsbestämmelser för den kommunalt bedrivnafamiljerådgivningen och den familjerådgivning som bedrivs avannan enligt avtal med kommunen. Övriga motionsyrkandenavstyrks.Till betänkandet har fogats en reservation (m, fp, c, kds) ochen meningsyttring (v). I proposition 1993/94:4 föreslår regeringen()1. att antar förslaget till lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620),2. att tar del av vad i propositionen anförts omgenomförande (avsnitt 4.3).Lagförslaget fogas till betänkandet som bilaga 1. Motioner väckta med anledning av propositionen1993/94:So7 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omfamiljerådgivningens inriktning.1993/94:So8 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom övergripande ansvar för familjerådgivningen.1993/94:So9 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omfamiljerådgivning.1993/94:So10 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär en plan för utbyggnad avden kommunala familjerådgivningen enligt vad i motionen anförtsom kvalitet i familjerådgivningen,2. att för /95 anslår 10 000 000 krför planering, information och utveckling av en kommunalfamiljerådgivning.1993/94:So11 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjerådgivning.1993/94:So12 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omauktorisation för familjerådgivare.1993/94:So13 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjerådgivning.Motioner väckta under allmänna motionstiden 19931992/93:So275 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om huvudmannaskapet för familjerådgivningen.1992/93:So602 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om medling och familjerådgivning vidskilsmässa.1992/93:So610 av m.fl. (v) vari yrkas5. att hos regeringen begär en plan för utvidgadverksamhet med familjerådgivningsbyråer enligt vad i motionenanförts. BakgrundEfter initiativ av (SoU 1986/87:22, rskr. 191) gavregeringen i uppdrag attbl.a. undersöka hur verksamheten med familjerådgivning skullekunna tryggas. Genom 1989:10, Familjerådgivning,Samarbetssamtal, redovisade styrelsen uppdraget i denna del.Av rapporten framgår att verksamheten med familjerådgivningbedrivs av både kommuner och landsting. var antaletbyråer 45, varav 33 hade landsting som huvudman. Enligtrapporten var många familjerådgivningsbyråer nedläggningshotade.Styrelsen ansåg att ett enhetligt huvudmannaskap bordefastställas för att trygga och utveckla verksamheten. Styrelsenföreslog kommunerna som huvudmän för verksamheten.Genom lagändringar (SFS 1990:1526 och 1527)har i och socialtjänstlagen införts bestämmelserom samarbetssamtal genom socialnämndens försorg i syfte att nåenighet i frågor rörande vårdnad och umgänge med barn (prop.1990/91:8, LU13, rskr. I 12 a § socialtjänstlagenstadgas att kommunen skall sörja för att föräldrar kan erbjudassamtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågorrörande vårdnad och umgänge (samarbetssamtal). Av 6 kap. 18 §föräldrabalken framgår att rätten i mål om vårdnad ellerumgänge får uppdra åt socialnämnden eller något annat organ atti barnets intresse anordna samarbetssamtal i syfte att nåenighet mellan föräldrarna. I proposition 1990/91:8 (s. anförs bl.a. att det bör överlämnas till varje kommun att,inom ramen för befintliga resurser, avgöra hur skyldigheten atterbjuda samarbetssamtal skall fullgöras. får enviktig uppgift när det gäller metodutveckling av personal m.m.Styrelsen torde kunna vara en bas för spridning av nya idéermellan kommunerna och bistå kommuner eller grupper av kommuner.Propositionen i huvuddragI propositionen föreslås att en regel tas in isocialtjänstlagen (1980:620) (SoL) varigenom kommunerna gesett ansvar för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begärdet. Dock ges varje kommun frihet att inom vida gränserpraktiskt ordna verksamheten. Familjerådgivningen skall även ifortsättningen vara en självständig verksamhetsgren med högtsekretesskydd för de uppgifter som lämnas i samband medrådgivningen. bör få i uppdrag att i samråd medSvenska stödja kommunerna i uppbyggnadsarbetet.Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.Krav på en propositionI motion So275 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om vad som anförts om huvudmannaskapet förfamiljerådgivningen. Motionärerna anser att det av regeringensedan länge aviserade ställningstagandet till huvudmannaskapetför familjerådgivningen måste föreläggas förbeslut.I motion So602 av och ()begärs ett tillkännagivande om vad som i motionen anförts ommedling och familjerådgivning vid skilsmässa. Motionärerna anseratt samhällets insatser bör förbättras för att förhindra ettökat antal skilsmässor och därmed följande sociala, ekonomiskaoch medicinska problem. Familjerådgivningen är den instanspar kan vända sig till när de står inför en eventuellskilsmässa. Enligt motionärernas mening är det attfamiljerådgivningen förstärks för detta ändamål.Utskottet anser att motionerna So275 (s) och So602 (s) ärtillgodosedda genom den nu framlagda propositionen. Motionernaavstyrks.Ansvaret för familjerådgivningenMotionernaI motion So13 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförtsom familjerådgivning. Motionärerna delar inte uppfattningen attfamiljerådgivningen är en för landstingen artfrämmandeverksamhet. Ett sådant synsätt tar enligt motionärerna intehänsyn till att en väl fungerande familjerådgivning kanförebygga många människors behov av primärvård ochpsykiatribehandling. En kommunaliserad familjerådgivningriskerar att slå sönder en fungerande landstingsverksamhet ismå, dåligt fungerande kommunala verksamheter. Motionärernaanser vidare att det ekonomiska läge som flertalet kommuner befinner sig i omöjliggör startandet av en ny kommunalverksamhet. Dessutom har drygt hälften av landets kommuner ettbefolkningsunderlag som är otillräckligt för att åstadkomma enväl fungerande rådgivningsverksamhet. Motionärerna föreslår attlandstingen bör ges möjlighet att även i fortsättningen bedrivafamiljerådgivning på uppdrag av kommuner som själva inte harmöjlighet att bygga upp en rådgivningsverksamhet.I motion So8 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförtsom behovet av ett övergripande ansvar för familjerådgivningen. Imotionen framhålls att familjerådgivningen är en viktig del närdet gäller att bryta skilsmässotrenden och dess vidhängandesociala problem. Det är viktigt att förtroendet för dennaverksamhet vidmakthålls. Finns det svaga garantier för attsekretessen upprätthålls, kommer många människor att tveka attsöka hjälp, sägs det vidare i motionen. Enligt motionären är detinte godtagbart att invänta de eventuella missförhållanden somkan bli följden av att privata vårdgivare erbjuder rådgivningutan överenskommelse med kommunen. Förtroendet för verksamhetensom sådan kommer att minska om de hjälpsökande först i efterhandfår vetskap om att sådana privata vårdgivares verksamhet inteomfattas av sekretess. Kommunerna måste därför få detövergripande ansvaret för familjerådgivningen och inte enbartansvara för att rådgivning kan erbjudas dem som begär det. Genomen sådan utvidgning skulle exempelvis det totalainformationsansvaret för all tillgänglig familjerådgivning varakommunens.I motion So11 av m.fl. (s) hemställs omett tillkännagivande om vad som i motionen anförts omfamiljerådgivning (yrkande delvis). Motionärerna framhålleratt en grundförutsättning för att familjerådgivning skall kunnafungera som den är tänkt är att den enskilde skall kunna kännatrygghet och att lämnade uppgifter inte sprids vidare. Denstränga sekretess som gäller inom den kommunalafamiljerådgivningen gäller inte för familjerådgivning sombedrivs i privat regi. Så länge de privata familjerådgivarnainte omfattas av samma stränga sekretessregler skall, enligtmotionärerna, verksamheten inte övergå till privat drift.Motionärerna har inte något emot att verksamheten drivs privatnär sekretesslagen ändrats och kvaliteten i verksamheten kangaranteras och kontrolleras, men huvuddelen skall, enligtmotionärerna, vara offentligt driven.Gällande rätt i fråga om sekretess inom familjerådgivningI 7 kap. sekretesslagen (1980:100), som behandlarsekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds personligaförhållande, stadgas i 4 § andra stycket följande.Inom familjerådgivning gäller sekretess för uppgiftsom enskild har lämnat i förtroende eller som har inhämtats isamband med rådgivningen.Med familjerådgivning avses familjerådgivning somhandhas av kommuner, landsting, församlingar eller kyrkligasamfälligheter.Bestämmelserna om sekretess för familjerådgivningen ärupptagna i samma paragraf som reglerar sekretessen inomsocialtjänsten men skiljer sig avsevärt från denna. Sekretesseninom familjerådgivningen gäller utan skadeprövning. Inomsocialtjänsten gäller däremot att uppgifter om enskilda klienterfår lämnas ut om det "står klart att uppgiften kan röjas utanatt den enskilde eller någon honom närstående lider men". Någonmotsvarande möjlighet att efter skadeprövning lämna ut uppgifterfinns inte inom familjerådgivningen. Så till vida råder enabsolut sekretess för alla uppgifter inom familjerådgivningensom klienten lämnat eller som familjerådgivaren inhämtat isamband med rådgivningen. Inom gäller sekretessen"uppgift om enskilds personliga förhållanden". Någon sådanbegränsning finns inte inom familjerådgivningen. Där är redanuppgiften om att någon vänt sig dit alltid sekretesskyddad. Av14 kap. 4 § sekretesslagen framgår att sekretess till skyddför enskild inte gäller i förhållande till honom själv och atthan helt eller delvis kan efterge sekretessen.Av 14 kap. 2 § framgår att sekretessen inomfamiljerådgivningen inte hindrar att bl.a. uppgifter som angårvissa särskilt allvarliga brott och om barnmisshandel m.m.lämnas till polisen. Inte heller hindrar sekretessen inomfamiljerådgivningen att uppgift lämnas till annan myndighet omuppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning (14 kap.1 §).Sekretesslagen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt ochsekretess i det allmännas verksamhet. Enligt huvudregeln gällerlagen således inte den som är anställd hos ett privaträttssubjekt eller i övrigt i privat verksamhet. Emellertidgäller enligt 1 kap. 6 § sekretesslagen attsekretessreglerna också omfattar uppdragstagare hos enmyndighet och likställda. Sekretesslagen blir därigenomtillämplig på sådana personer som har uppdrag hos en myndighetoch har en sådan anknytning till myndigheten att de kan sägasdelta i dennas verksamhet. I förarbetena till sekretesslagen(prop. 1979/80:2 del A s. 127) framhölls att det i allmänhetmåste antas att en uppdragstagare har den behövliga anknytningentill en viss myndighet om den uppgift han utför vanligen skallfullgöras av en tjänsteman eller någon annan befattningshavarevid myndigheten eller i varje fall naturligen skulle kunnahandhas av en sådan befattningshavare. Det är emellertid endastuppdragstagare som är fysiska personer som isekretesshänseende skall jämställas med arbetstagare hosmyndighet. Som exempel på uppdragstagare som mot denna bakgrundkommer att omfattas av sekretesslagen har i lagens förarbetennämnts bl.a. kontaktpersoner inom ,personundersökare, personal inom den kommunalafritidsverksamheten, hemhjälpspersonal, personer som ställt sigtill socialvårdens förfogande med s.k. kontrakterade familjehem,barnavårdsmän, konsulter av skilda slag och tolkar.Riksdagen beslöt i samband med behandlingen av propositionenom stöd och service till vissa funktionshindrade (prop.1992/93:159, SoU19) att införa en ny bestämmelse omtystnadsplikt, 71 a §, i socialtjänstlagen.Bestämmelsen innebär att tystnadsplikt gäller för den som äreller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskildverksamhet som avser insatser enligt socialtjänstlagen.Lagändringen trädde i kraft . I den nu aktuellapropositionen anförs att det är regeringens mening att dennabestämmelse kommer att omfatta anställda i yrkesmässigt bedrivenprivat verksamhet inom familjerådgivningens område enligt avtalmed respektive kommun.För vissa privat verksamma yrkesutövare, bl.a. legitimeradepsykologer och psykoterapeuter och deras biträden, gällertystnadsplikt enligt 6 § lagen (1980:11) om tillsyn överhälso- och sjukvårdspersonalen m.fl.Brott mot tystnadsplikt som följer av lag eller annanförfattning är straffbart enligt 20 kap. 3 § brottsbalken.PropositionenFamiljerådgivning har bedrivits i sedan 1950-talet.Rådgivningen är frivillig och drivs till största delen avlandstingen. Det finns ca 150 familjerådgivare ilandet och dessa behandlar ca 12 000 ärenden . I vissadelar av landet, framför allt i saknas möjlighet att fåfamiljerådgivning. I de områden där familjerådgivning finns attfå varierar de resurser som avsatts för ändamålet vilket medföratt rådgivningens tillgänglighet också varierar mellan olikaområden. I vissa delar av landet är t.ex. väntetiderna tillfamiljerådgivning långa. Regeringen anser att nuvarande ordningär otillfredsställande och föreslår ett enhetligt huvudmannaskapför verksamheten. Vidare föreslås att ansvaret för atttillhandagå familjerådgivningsverksamhet läggs fast i lag.Enligt regeringen bör kommunerna vara huvudmän för verksamheten.Skälet härför uppges vara att familjerådgivningen har näraanknytning till kommunernas verksamhet inom det sociala området.I den verksamhet landstingen bedriver är familjerådgivning, medden inriktning den har , tämligen artfrämmande, sägs detvidare i propositionen. Kommunernas skyldighet att sörja för attde som så önskar får tillgång till familjerådgivning bör förasin i socialtjänstlagen. Regeringen föreslår att 12 a § isocialtjänstlagen kompletteras med en sådan bestämmelse. Enligtdet föreslagna tillägget till 12 a § kan kommunen fullgöra sinskyldighet genom att själv tillhandahålla rådgivningen ellergenom att träffa avtal om familjerådgivning med andra lämpligavårdgivare.Vissa remissinstanser, bl.a. , pekar påde svårigheter små kommuner kan ställas inför vid anordnandet avfamiljerådgivning. Dessa problem är enligt regeringen värda atttas på allvar. I propositionen sägs att vissa kommuner är storanog att själva bära en familjerådgivningsverksamhet. För ettstort antal andra kommuner kommer ansvaret att tillhandahållafamiljerådgivning att innebära ett ansvar för finansiering ochför att någon utför verksamheten. Det är givet att den lokalautbyggnaden måste ske efter lokala förutsättningar, sägs detvidare. I propositionen anges som ett alternativ att flerakommuner går ihop och anordnar verksamheten. Inget hindrarheller att den faktiska verksamheten ligger kvar hos landstingeteller sköts av lämpliga privata vårdgivare. Ispecialmotiveringen till lagförslaget anges att begreppetfamiljerådgivning indirekt blir begränsat till kommunaltbedriven verksamhet samt privat verksamhet som bedrivs enligtöverenskommelse med respektive kommun och för vilken kommuneniklätt sig ett kvalitets- och kostnadsansvar. Helt privatainitiativ som igångsätts utan överenskommelse med kommunen kansålunda inte anses utgöra familjerådgivning i nu aktuell meningoch något kostnadsanspråk mot kommunen kan därmed inte resas.I propositionen föreslås inte någon ändring i sekretesslageneller andra bestämmelser rörande tystnadsplikt. Sekretesskyddetför den kommunala familjerådgivningen får, enligt propositionen,anses tillräckligt tillgodosett genom nuvarande regler. Arbetetmed kompletterande tystnadspliktsbestämmelser för privatavårdgivare bör dock fortsätta i syfte att ytterligare förstärkaskyddet för uppgifter som enskilda lämnar i samband medrådgivningen. Regeringen säger sig vara medveten om att derådgivare som tecknar avtal med kommunen inte kommer att få enfullt lika långtgående tystnadsplikt som den som gäller inom denkommunala familjerådgivningen, men anser att frågan om enhetligasekretess- och tystnadspliktsregler utan större olägenheter kananstå under en tid.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller inställningen att familjerådgivningen ärav stort värde och att det är angeläget att verksamhetensfortlevnad garanteras. Utskottet är därför positivt tillförslaget om ett kommunalt huvudmannaskap förfamiljerådgivningen. Utskottet delar regeringens bedömning attkommunerna bör ges frihet att praktiskt ordna verksamhetenutifrån lokala förutsättningar. Familjerådgivningen bör varasjälvständig i förhållande till den övriga verksamhet sombedrivs inom . Det är, som anförs i propositionen,t.ex. inte tillfredsställande om socialsekreterare verksammainom också fungerar som familjerådgivare.Utskottet vill också framhålla vikten av att den kompetens somi dag finns inom familjerådgivningen tas till vara i den nyaorganisationen. Kommunen bör således kunna uppdra åt landstingeteller annan lämplig rådgivare att handha den faktiskaverksamheten. Motion So13 (s) får anses tillgodosedd ochavstyrks.En viktig förutsättning för att familjerådgivningen skallkunna fylla sin funktion är att de enskilda som vänder sig ditskall kunna vara säkra på att de uppgifter som lämnas vidrådgivningen inte sprids vidare. Inom den kommunalafamiljerådgivningen råder därför absolut sekretess för allauppgifter som klienten lämnat eller som familjerådgivareninhämtat i samband med rådgivningen (7 kap. 4 § andra stycketsekretesslagen). Sekretesskyddet inom den kommunalt bedrivnafamiljerådgivningen får således anses tillgodosett genomnuvarande regler. För anställda i privata företag som enligtavtal med en kommun kan komma att bedriva familjerådgivninggäller tystnadsplikt för uppgifter om enskilds personligaförhållanden (71 a § SoL). Denna tystnadsplikt är emellertidinte lika långtgående som den som gäller inom den kommunaltbedrivna verksamheten. Detta har också påpekats ipropositionen. Utskottet anser att enhetliga sekretess- ochtystnadspliktsbestämmelser bör gälla för all familjerådgivningoavsett om den bedrivs av en kommun eller en entreprenör.Regeringen bör därför återkomma till medförslag om enhetliga sekretess- och tystnadspliktsbestämmelserför familjerådgivningen. Vad utskottet nu anfört bör riksdagenmed anledning av motion So11 (s) (delvis) som sin mening geregeringen till känna. Utskottet avstyrker motion So8 (kds).Familjerådgivningens inriktningI lagförslaget i propositionen anges inte vilka uppgifterfamiljerådgivarna skall ha. I specialmotiveringen till förslagetsägs dock att tanken är att familjerådgivarna liksom hittillsskall ha som huvuduppgift att genom samtal medverka tillbearbetning av samlevnadsproblem och konflikter främst i par-och familjerelationer. En annan uppgift är att förmedla kunskapoch sprida information om samlevnad.I den allmänna motiveringen framhålls att familjerådgivningenär inriktad på att ge stöd i krissituationer, som i många fallär akuta. Verksamheten måste därför anpassas så att väsentligaväntetider normalt inte uppstår. Regeringen anser det inte varalämpligt med lagstiftning i denna fråga utan förutsätter attlänsstyrelserna inom ramen för sin tillsynsverksamhet följerväntetidernas utveckling. Familjerådgivarnas kompetens bör ibegränsad utsträckning kunna användas även för andra ändamål änterapisamtal. Exempelvis borde det vara möjligt att anförtro merkomplicerade samarbetssamtal till familjerådgivare. De börockså, med sina erfarenheter av arbete med människor i kris ocholika relationsproblem, kunna vara en viktigt tillgång iföräldrautbildning och i fortbildningsverksamhet för andrapersonalgrupper inom bl.a. socialtjänsten.I motion So7 av () begärs etttillkännagivande av vad som i motionen anförts om inriktningenav familjerådgivningen. Motionären är positiv till regeringensförslag om att ålägga kommunerna ansvaret förfamiljerådgivningen och till att familjerådgivarnas huvuduppgiftliksom skall vara att genom samtal medverka tillbearbetning av samlevnadsproblem och konflikter i par- ochfamiljerelationer. Enligt motionären bör familjerådgivningeninriktas på att uppvärdera föräldrarollen, framhålla äktenskapetsom bästa grund för familjebildning samt lyfta fram vikten avtrohet och respekt mellan makar. Familjerådgivningsbyråerna börockså i ökad utsträckning beredas möjlighet att spridainformation om samlevnad inom skola, barnomsorg och hälsovård.Utskottets bedömningUtskottet delar den inställning till familjerådgivningensuppgifter och inriktning som anges i propositionen. Utskottetavstyrker motion So7 (kds).AvgifterUnder perioden --1980 utgick statsbidrag förfamiljerådgivningsverksamheten. finansieras verksamhetenhelt av den huvudman som driver den. Familjerådgivningen är i deflesta fall kostnadsfri för klienten. I propositionenframhåller regeringen att familjerådgivning torde utgöra ensådan socialtjänst som kommunen har möjlighet att ta ut avgiftför enligt 35 § första stycket socialtjänstlagen. Vidare sägsatt eventuella avgifter inte får vara av sådan storlek att deavhåller enskilda från att vända sig till familjerådgivningen.Bestämmelsen har följande lydelse:För plats i förskola eller i fritidshem, färdtjänst, hjälp ihemmet, service och omvårdnad, sådant boende som avses i 20 §andra stycket eller 21 § tredje stycket eller annan liknandesocial tjänst får kommunen ta ut skäliga avgifter enligt grundersom kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstigakommunens självkostnader.I motion So11 av m.fl. (s) hemställs omtillkännagivande av vad som i motionen anförts om avgifter förfamiljerådgivningen (yrkande delvis). Motionärerna pekar påatt familjerådgivning enligt propositionen är en sådanverksamhet som kommunen skall kunna ta ut avgift för och atteventuella avgifter inte får vara av sådan storlek att deavhåller enskilda från att vända sig till familjerådgivningen.För att garantera att avgifterna läggs på en sådan nivå somförutsätts i propositionen bör enligt motionärerna reglerfastställas om avgiftens storlek på samma sätt somhögkostnadsskyddet inom sjukvården.Utskottets bedömningUtskottet anser att kommunerna bör ges möjlighet att ta utskäliga avgifter för familjerådgivningen. Första stycket i 35 §socialtjänstlagen bör ändras på så sätt att familjerådgivningläggs till i uppräkningen över tjänster för vilka kommunen fårta ut avgifter. Avgifterna bör dock inte läggas på en sådan nivåatt de avhåller enskilda från att vända sig tillfamiljerådgivningen. Utskottet föreslår att antar detav utskottet i bilaga 2 framlagda förslaget till ändring i35 § socialtjänstlagen (1980:620). Utskottet är inte berett att tillstyrka någottillkännagivande om att regler om högkostnadsskydd förfamiljerådgivningen bör införas. Motionen So11 (s) avstyrksdärför i denna del.Propositionens lagförslagRiksdagen antog regeringens förslag om ändringi bl.a. socialtjänstlagen i syfte att underlätta för kommuneratt öka inslagen av konkurrens inom socialtjänstensverksamhetsområde och att klarlägga att entreprenad skall varatillåten i sådan verksamhet som inte innefattarmyndighetsutövning (prop. 1992/93:43, SoU9, rskr.