yttr · GG05FöU3 · 1992-12-31 00:00:00 — ökad konkurrens i verksamhet har beslutat beredaförsvarsutskottet tillfålle att avge yttrande över proposition 1992/93:43 omökad konkurrens i verksamhet jämte eventuella motioner. Proposition 1992/93:43 innehåller två avsnitt som fallerinom försvarsutskottels beredningsområde. Det ena behandlar den kommunala räddningstjänsten,det andra anbudsupphandling inom sotningsväsendet. Ingen av de motioner som avgivils med anledning avpropositionen bedöms falla inom försvarsutskottets beredningsområde. Utskottethar i ärendet uppvaktals av . Enligt regeringens bedömning bör det för den kommunalaräddningstjänsten tillskapas möjlighet för en kommun som så önskar att bedrivaräddningstjänst i entreprenadform. Regeringen grundar sitt ställningstagandebl.a. på förslag från den s.k. (SOU 1991:104) ochförhållandet atl det i varit möjligt för kommuner attteckna sådana entreprenadavtal. påminner regeringen om atlräddningstjänsten har ett stort inslag av myndighetsutövning och att enräddningsledare har mycket stora befogenheter att göra intrång i annans rätt. För att förbereda erforderliga statsmaktsbeslut i fråganavser regeringen tillsätta en särskild utredare. Denne bör bl.a. överväga vadsom inom räddningstjänsten lämpligen kan avgränsas för att utföras påentreprenad. Vidare bör det klarläggas hur entreprenörens resurser förräddningstjänst skall inordnas i kommunens krigsorganisation. Regeringen anseratt utredaren också måste studera hur sambandet mellan det förebyggandebrandskyddet och utryckningsverksamheten skall kunna säkerställas, liksom hurmyndighetsutövningen skall utformas för det fall räddningstjänsten överförstill en entreprenör. års behandlade försvarsutskottet enmotion i vilken det föreslogs atl det kommunala brandförsvarsmonopolet skulle \'r 3 y 1992/93 FöU3y avskaffas.Utskottet anförde då (1990/91 :FöU 10 s. 6) atl det är viktigt 1992/93:FöU3y att skildakommuner håller en likvärdig nivå på sin räddningstjänst och att beredskapsförberedelserna för kris och krig kan genomföras Vidare framhölls del betydelsefulla i att räddningschefer i fred kan krigsplaceras i motsvarande befattningar. tala motatt avskaffa brandförsvarsmonopolet. Kommunstyrelserna är högsta civila totalförsvarsmyndighetpå lokal nivå, vilket bl.a. innebär ansvar för att samordnaberedskapsåtgärderna hos kommunen, , statliga myndigheter,organisationer och enskilda. Utskottet hade därför ingen invändning mot vadregeringen i den senaste totalförsvarspropositionen anförde om det önskvärda iett samlat ansvar på lokal nivå för befolkningsskyddet och räddningstjänsten(prop. 1991/92:102, FÖUI2 s. 122). Ytterligare uppgifter inom dessaverksamheter avsågs komma att överföras till kommunerna. Utskottet noterar att den nu aktuella propositionen (prop.1992/93:43 s. 910) uppmärksammar behovet att klarlägga hur en entreprenörsresurser skall kunna inordnas i krigsorganisationen och hur det förebyggandebrandskyddet, som till del är en myndighetsuppgift, skall kunna samordnas medutryckningsverksamheten. Även frågan om räddningsledarens intrång i annansrätt uppmärksammas. Utskottet får dock intrycket att propositionstexten på s.10, tredje stycket, skulle kunna tolkas som att regeringen redan införtillkallandet av en utredningsman tagit ställning/öa en möjlighet till räddningstjänst i entreprenadform.Utskottet anser för sin del att utredaren, som bör tillkallas, måste få ettmera förutsättningslöst uppdrag. Den första frågan som bör ställas är därvid omen privat entreprenadverksamhet går att förena med vad som nämnts omkravet på samordning av befolkningsskydd och räddningstjänst, krigsorganiseringav räddningstjänstens resurser samt myndighetsutövningen i samband med brandskyddoch utryckning. När det gäller frågan om anbudsupphandling inomsotningsväsendet konstaterar regeringen att sotningen är en del i samhälletsförebyggande brandskydd, reglerat i räddningstjänstlagen (1986:1102) och irädd-ningstjänsiförordningen (1986:1107). I samband med sotning kontrollerasdet som rengörs från brandskyddssynpunkt. Varje kommun har ansvar för alt sotning utförs enligt deföreskrifter som fastställt. Skorstensfejarmästare utsesav kommunen genom ansökningsförfarande. De kan vara anställda av kommunen elleregna företagare. Flertalet skorstensfejarmästare uppges vara egna företagaremed entreprenadavtal som innebär att de i princip svarar för den avtaladeverksamheten intill sin pensionering. Sotningstaxan beslutas avkommunfullmäktige. Enligt skulle sotningen kunnaeffektiviseras genom en ökad konkurrens mellan entreprenörer som följd av ett anbudsförfarande.En annan möjlighet skulle enligt kommittén kunna 1992/93:FöU3y vara att föra över kommunens ansvar för att sotningen utförs till Regeringen gör i propositionen följande bedömning när detgäller behovet att förnya sotningsväsendet. Den föreskrivna sotningen sägs varaett legalt monopol som närmast kan jämföras med brandsyn, byggnadsinspektion,hälsoskyddsinspektion och liknade kontroll- och tillsynsverksamhet när detgäller skydd och säkerhet. Eftersom det är fråga om myndighetsutövning kan barastatliga eller kommunala organ ansvara för verksamheten, även om den utförs aven entreprenör. Entreprenadavtalen anser dock regeringen vara otidsenliga,bl.a. för att de inte är tidsbegränsade. Regeringen avser uppdra ål den utredare som skall övervägavissa frågor inom räddningstjänsten att också lägga fram ett förslag om hurordningen med de nuvarande långvariga entreprenadavtalen för skorstensfejarmästareskall upphöra. Enligt regeringen bör utredaren vidare överväga nya former förhur skorstensfejarmästare kan utses, liksom andra sätt att öka inslaget avkonkurrens. Konsekvenserna av priskonkurrens bör därvid belysas. Utskottet har i samband med behandlingen av motioner underen följd av år fått belägg för att sotningsväsendet behöver förändras.Utskottet delar därför regeringens uppfattning all en utredare bör tillkallasoch att denne bör överväga hur nuvarande långvariga entreprenadavtal skallkunna ersättas, hur skorstensfejarmästare skall utses och hur ökad konkurrenskan införas i verksamheten. Undersökningar har visat att sotning har en brandförebyggandebetydelse, vilket utskottet heller inte har ifrågasatt (1990/9l:FöU 10 s. 6).Sotningen är dock endast en av flera brandförebyggande åtgärder. EnligtutskotteLs mening är det därför olämpligt att som i propositionen betecknasotningen som "ett legalt monopol" och med delta som intäkt underlåtaatt granska jämväl tillsynsuppgiften. Vissa åtgärder främst i samband medbyggandet av nya hus bör kunna regleras i lag, medan andra åtgärder börkunna grundas på frivillighet och ansvaret åläggas fastighetsägaren.Försäkringsbolagen borde i sammanhanget kunna få en nyckelroll genom attanknyta till brandförebyggande åtgärder och kontrollen av dessa. Utskottet har erfarit att också ärkritiskt mot det nuvarande solningsmonopolet som sägs ha en rad negativaeffekter. Mol bakgrund av del här anförda anser utskottet attutredarens uppdrag bör vara mer förutsättningslöst än vad som antyds i propositionen.En mer långtgående avreglering bör prövas och därvid hur myndighetsuppgiften kontrollen av brandskyddet kan tillgodoses. Likaså bör en kritisk granskningske av dispensförfarandet, enligt 17 § räddningstjänstlagen (1968:1102), föratt en fastighetsägare själv skall få sota. Utskottet anser nämligen att dennuvarande ordningen inte är rimlig då den bl.a. ger utrymme för atl den somsotar också kan vara densamma som ger dispens. Stockholmden 1992/93:FöU3y I beslutet har deltagit: (), WiggoKomstedt (m), (), (), (), GunhildBolander (c), (s), (), (nyd), (). m), (), HenrikLanderholm (m), () och (). gotab 42305, 1992