prot · GF0961 · 1992-02-11 00:00:00 — Detta kan kanskeförklara den här slagsidan.Men det är ingen ursäkt från skolans synvinkel attdet är så här. Kunniga lärare, och det är de allraflesta lärare som vi har , klarar mycket väl avatt ge en allsidig undervisning i den här fråganmed befintligt material.Anf. 79 ():Fru talman! När det gäller detta med att detskulle vara roligare att arbeta med någonting somman är för än att arbeta med någonting som manär emot, kan jag säga att det beror på ens egetengagemang. Jag kan garantera attvi hade mycket roligt och tyckte det var mycketintressant att arbeta inom linje 3 när det gälldekärnkraftsomröstningen. Det kan hon skriva upp.Men det jag föreslår , att ochutbildningspolitiker går ut och tar ansvar, är intenågot nytt. För bara ett eller kom detett anslag om internationalisering av bl.a. denhögre utbildningen men även det lägreskolväsendet. Då sade , att här måsteman nog ha litet mer pengar till deninternationalisering som annars skulle komma attsättas på undantag. Man anslog då tre eller fyramiljoner kronor, tror jag, som korrektiva medeltill denna internationalisering som annars kanskebara skulle rikta sig mot västvärlden. I den fråganvar vi överens. Även och derasföreträdare i utbildningspolitiken tyckte att dettavar bra.Anf. 80 (m):Fru talman! kommer vi in på en principfrågasom är ganska intressant. Jag är övertygad om attmoderata samlingspartiet är med, och jag ärockså övertygad om att alla kommer att vara med,när det gäller att ta fram medel för att få en bradiskussion inför en EG-omröstning. Men vi harunder en lång följd av år arbetat med skolorna pådet sättet att vi har haft projektstöd, riktadestatsbidrag osv., där vi har försökt att styraskolans utveckling genom centrala instanser.Nu har , före mitt tillträde, bytt modelloch försöker bygga på det lokala ansvaret ochtilltron till dem som arbetar ute i skolorna. Förmig är det mycket logiskt att i det sammanhangethävda och peka på vad läroplanen säger omallsidig undervisning. Jag utgår faktiskt ifrån attde lärare som har ansvaret för att fullfölja dettaklarar av sin uppgift. Då är inte den förstaåtgärden som jag kan komma på att vi skall hittaytterligare ett specialstöd. Det handlar snarareom att se till att skolan totalt sett har ennågorlunda vettig budget.Anf. 81 ():Fru talman! Detta med vettig budget kan viåterkomma till i debatten i morgon.Jag tycker att detta är en viktig fråga och att detär motiverat att regering och riksdag öronmärkerpengar till skolan i denna mycket viktiga frågaframöver. Det är kanske inte i första hand jag ochBeatrice som kommer att leva ute i det nyaEuropa som det talas om, utan det är just deelever som går i skolan. Jag är övertygad omatt de kommer att möta en förändrad miljö.Kommer det i samband med folkomröstningen attöronmärkas pengar till skolan för att informeraom EG-frågan och medlemskapet? Hur det nublir i unionen eller hur det kommer att se utframöver vet vi ju inte riktigt. Kommer skolan attkunna få en del av dessa pengar för att kunnaförbättra undervisningen om EG? Det är en rakfråga.Anf. 82 (m):Fru talman! Vi har ännu inte diskuterat detaljerför detta eller summor. Men det är alldelessjälvklart att skolan måste vara en av de viktigasteinstanserna för den typen av stöd av det enklaskälet att det är i skolan vi når alla.Anf. 83 ():Fru talman! Om regeringen inte har diskuteratdetta riktigt färdigt ännu skall jag väcka enmotion vid första lämpliga tillfälle. Det kan väl blivid någon tilläggsbudget. Då kan skolan få de härmedlen framöver. Jag tror att mångautbildningspolitiker i den här kammaren kommeratt ställa upp på ett sådant krav.Det krävs litet annorlunda material när manvänder sig till olika ålderskategorier. Just därförtycker jag att det är lämpligt att skolan fårsärskilda medel för den här frågan. Det är juunder tidsperioden framöver, fram till ungefär1994, som det är aktuellt med dessa öronmärktamedel.Vi skall inte vara så försiktiga och vara rädda föratt säga: Detta är viktigt, och det här vill vi gemedel till så att ni kan belysa detta på ett allsidigtsätt. Det är inte att styra skolan. Skolan harfortfarande rätten att säga: Nej tack, vi vill inte.Vi vill använda SAF:s material.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1991/92:333 om denpsykiatriska vårdenAnf. 84 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder som jag avser att vidta för att skapa entydlig skillnad mellan sluten psykiatrisk vård ochden öppna vården.Lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall (LSPV) ersattes av ny lagstiftning den 1januari . Reglerna för den psykiatriskatvångsvården har numera delats upp på två lagar,nämligen lagen om psykiatrisk tvångsvård medallmän reglering av tvångsvård åt vissa allvarligtpsykiskt störda (1991:1128) och lagen omrättspsykiatrisk vård med särskild reglering avtvångsvård åt vissa lagöverträdare (1991:1129).I lagen om rättspsykiatrisk vård har särskildhänsyn tagits till samhällsskyddet. Detta skergenom att domstol, om det finns risk att dendömde på nytt begår brott av allvarligt slag, kanbesluta om särskild utskrivningsprövning när dendömer någon till rättspsykiatrisk vård. En personsom har dömts till rättspsykiatrisk vård medsärskild utskrivningsprövning får skrivas ut ellerges permission endast efter beslut av allmänförvaltningsdomstol. Om rätten har beslutat atten patient skall skrivas ut eller få permission fårdetta överklagas av åklagaren.Vidare kan den dömdes vistelse utanförvårdinrättningen förenas med särskilda villkor.Det kan gälla t.ex. skyldighet att underkasta sigmedicinering, att hålla kontakt med en vissperson, förbud att använda berusningsmedel samtförbud att ta kontakt med vissa personer eller attvistas på vissa platser.Den rättspsykiatriska vården ges påsjukvårdsinrättningar som drivs avsjukvårdshuvudmännen. Det är således dessahuvudmän som har det yttersta ansvaret för attsäkerheten är tillfredsställande och att rymningardärmed förhindras. Sjukvårdshuvudmännen harregionala enheter som är anpassade för särskiltvårdkrävande patienter. Dessa enheter kan varalämpliga vid vård av patienter som är särskiltrymningsbenägna.Den nya lagstiftningen har bara gällt , vilket innebär att det är för tidigt attuttala sig om effekterna. har dockförstärkt sin tillsyn över den psykiatriskatvångsvården. Enligt min mening får resultatet avstyrelsens arbete utgöra underlag för att bedömaom de vidtagna åtgärderna är tillräckliga. Jag villockså nämna att det vid lagstiftningens tillkomstförutsattes att en utvärdering kommer till stånd.Avsikten är att ett uppdrag skall lämnas tillsocialstyrelsen för att få en god grund förbedömning av den nya lagstiftningen.Anf. 85 ():Fru talman! Jag tackar för detta, som jag tycker,utförliga svar. Jag skall genast be att få ställaytterligare en fråga till sjukvårdsministern,nämligen när han är beredd att ge detta nyauppdrag till . Jag frågar medanledning av de händelser som inträffar och sominte bara handlar om utskrivningar utan framförallt om det jag har frågat om, nämligen när manskall stänga, och helst låsa, svängdörrarna på dementalsjukhus där det uppenbarligenförekommer alltför många rymningar för att detskall vara acceptabelt.Min fråga föranleddes av en rymmare som försjätte gången avvek. Han har gjort sigskyldig till mord på två ungdomar. Han flyttadesmärkligt nog efter femte rymningen till ett boendei en s.k. rehabiliteringsstuga vid Östra klinikerna iVänersborg. Väl kommen till den här sista slussenvar det bara att promenera ut. Inte bara polisen idet distriktet utan även i andra distrikt är myckettrötta på dessa ständigt återkommande larm.Polisen har som bekant annat att göra och bordefå koncentrera sig på det. Detta är enligt minuppfattning mycket släpphänt.Sedan vill jag också ta upp ett annat fall somredovisas i tidningen iår, alltså sedan den nya lagen trätt i kraft. Jag kaninledningsvis konstatera att en 33-årig man vardömd till sluten psykiatrisk vård och rymde frånSäters sjukhus fasta paviljong. Efter tre veckorslog han ihjäl sin hustru. är han på fri fot,och man kan inte göra någonting åt honom. Vadhar sjukvårdsministern för råd att gehuvudmännen för denna vård?Anf. 86 Statsrådet ():Fru talman! Jag har isamhällsarbetet och även som flitig tidningsläsareinte stött på några mentalsjukhus medsvängdörrar, men det är möjligt att det finns någrasådana. Det är i botten fråga om en mycket svåravvägning mellan å ena sidan samhällsskyddet,den självklara rätten för ett samhälle att skyddasig mot individer som är farliga oavsett om debedöms som psykiskt sjuka eller inte, och å andrasidan önskemålet att kunna bota eller rehabiliteramänniskor så att de kan komma ut i samhället.Det är den svåra avvägningen som varje civiliseratsamhälle måste göra.Vi har, som jag redovisade i mitt svar till GötheKnutson, ändrat lagstiftningen i Sverigeför att i vissa delar skärpa samhällsskyddet. Jagförmodar att delar minuppfattning att de gångna somlagstiftningen varit i kraft är i kortaste laget för attgöra en bedömning av om de nuvarande reglernaär tillräckliga eller inte. Jag redovisade i mitt svaratt vi kommer att återkomma till frågan, men vihar inom regeringen ännu inte tagit ställning tillexakt när det kommer att ske. Som jag nämnde imitt svar har det förutsatts att enutvärdering skulle kunna äga rum.Vad gäller rymningen från tänker jag intekommentera den -- bl.a. därför att jag inte kännertill den.Anf. 87 ():Fru talman! Jag tackar för det kompletterandesvaret. Denna rymning från finns redovisadi , och den upptarhela första sidan. Här återkommer detta som vihar hört så från domare, nämligenatt det såsom lagen är skriven inte fanns någotannat att göra än att släppa vederbörande på frifot. har prövningen i utskrivningsnämndernaupphört, och i stället är det länsrätten ochkammarrätten som har ansvaret. Man hamnar dåi den situation som föreligger i det här falletmed Säter.Vederbörande har efter att ha mördat sin hustruoch stuckit ifrån den s.k. vården varit på fri fot,och det är han uppenbarligen också . Han harmisshandlat och mordhotat personer, gjort sigskyldig till rån osv. samt handlat med knark.Polisen har sedan fått problem att hitta en anstaltdär han tas emot. Man har t.ex. åkt taxi 17 milfrån en ort till en annan. Efter att ha varit intagenpå den psykmottagningen är han ute på fri fotigen. Vad säger statsrådet om detta?Anf. 88 Statsrådet ():Fru talman! Det är frestande att kommentera justdetta, men jag skall låta bli att göra det. Jag kanbara konstatera att de regelsystem vi har innebäratt sjukhushuvudmännen skall ansvara förvården.I samband med den rättspsykiatriska vården harregeringen som uppgift att efter hörande avpolismyndigheter och åklagarmyndighetergodkänna denna typ av inrättningar runt om iSverige. Regeringen har under de senasteveckorna godkänt ett stort antal inrättningar somhuvudmännen ansökt om tillstånd för, och jagräknar med att regeringen under de närmasteveckorna kommer att godkänna fler. Att detskulle vara ett vanligt inslag i vården att åka 17 inte hitta någon inrättning där man kan tahand om de personer som bör omhändertastvivlar jag tills vidare på.Anf. 89 ():Fru talman! Detta är alldeles säkert inte någotisolerat fall. Jag har läst innantill i en tidning sombrukar vara mycket trovärdig. Jag vet att mankontrollerar fakta innan man sätter sådana härganska uppseendeväckande beskrivningar påpränt. Där står: ''Men är 33-åringen åter en . I går tog han in på ett hotell som socialenbetalade.De personer som varit utsatta för mannensförföljelser är förtvivlade.-- Jag vet inte vad jag ska ta mig till. Han har inteens dragit sig för att ge sig på min 80-åriga mor,förklarade en av dem gråtande i går. ''Rikspolischefen har uttalat sig med anledning avdetta och kanske flera andra fall och sagt att detmåste bli en ändring. Här går han utanför detområde som sjukvårdsministern har att svara för.Han kräver nämligen, precis som vi moderater,att man bör överväga att låta vederbörande krypain i fängelse. Man fäller alltså en dom, och närvederbörande av domstol anses frisk, får hanavtjäna straffet i fängelse.Anf. 90 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan förstå den tankegång som härframförts av rikspolischefen och som ocksåframförs, om jag förstod saken rätt, av moderatasamlingspartiet. vill jag inför denframtida debatten om dessa frågor, som naturligtvisinte är avslutad i och med ändringen av den härlagstiftningen, peka på att det är någotmotsägelsefullt att först bestämma att en människaskall omhändertas för vård beroende på att haneller hon inte varit ansvarig för sina handlingar föratt sedan när vederbörande anses frisk komma påatt vederbörande skall ta ansvar för sinahandlingar. Det är bra om man fortsätter dendebatten även inom moderata samlingspartiet.Anf. 91 ():Fru talman! Kriterierna för när någon skallöverföras till sluten psykiatrisk vård har stramatsupp. Det skall bli betydligt färre sådana fall. Dettyder på att det inte är alldeles givet och framgårinte klart av kriterierna vem som skall förklarassåsom varande psykiskt sjuk eller i abnormttillstånd vid våldshandlingen. Här finns någotvarierande skalor och begrepp.Jag skall inte pressa statsrådet, som är ansvarig försjukvården, när det gäller frågan om vederbörandeskall avtjäna fängelsestraff, men det handlar ocksåom det vi kallar för omgivningsskyddet. Omnågon -- och detta är det pinsamma -- har mördatnågon, varit en våldsverkare, och bedömts somsjuk vid tillfället, kan vederbörande blifriskförklarad efter några få månader och få röra sigfritt i samhället och göra om detsamma. Då kanman fråga sig om det inte vore bättre att man låstein honom -- det är ofta en man -- och bokstavligenkastade nycklarna. Men jag vill inte uttrycka mig såabrupt.Anf. 92 Statsrådet ():Fru talman! Det gläder mig att inteanslöt sig till uppfattningen att vi skulle låsa in vissapersoner i som begått allvarliga brott ochkasta nycklarna.Anf. 93 ():Fru talman! Det är alltid roligt att göra någon glad,men detta är en mycket allvarlig fråga för väldigtmånga, och även för dem inom psykvården. Polisenhar, som jag inledningsvis sade, tröttnat på att jagarymlingar som bildligt talat kan gå ut genomsvängdörrar.Nu tackar jag statsrådet för att han givit så mångasvar.Anf. 94 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill inför frågeställaren ochkammaren summera de svar som jag givit.Det handlar för det första om en mycket svåravvägning som måste göras mellan å ena sidanskyddet av medborgare och samhället i övrigt och åandra sidan den enskildes möjlighet tillrehabilitering. För det andra har vi vid årsskiftetgenomfört en förändring av lagstiftningen somstärker samhällsskyddet. För det tredje skall vi setill att pröva om denna lagstiftning är tillräcklig.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på frågorna 1991/92:362 och 366 omersättningen vid graviditetAnf. 95 Statsrådet ():Fru talman! har frågatsocialministern om han avser att vidta någraåtgärder för att förändra reglerna för ersättning vidgraviditet, t.ex. i riktning mot större valfrihet viduttag av havandeskapspenning. harfrågat socialministern om han avser att agera för attstävja arbetsgivares missbruk av möjligheten attvägra betala ut sjuklön till en anställd i sambandmed graviditet. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågorna.Jag besvarar dem i ett sammanhang.Enligt bestämmelser i lagen (1962:381) om allmänförsäkring (3 kap. 9 §) har en försäkrad kvinna rätttill havandeskapspenning om havandeskapet harsatt ned hennes förmåga att utföra uppgifterna i sittförvärvsarbete med minst en fjärdedel och hon intekan omplaceras till ett mindre ansträngande arbete.Om kvinnan däremot under graviditeten drabbasav sjukdom som sätter ned hennes arbetsförmågaskall hon ha ersättning i form av sjuklön enligtlagen (1991:1047) om sjuklön eller sjukpenningenligt lagen om allmän försäkring. Någonförändring i det här avseendet har inte avsettsgenom införandet av sjuklönebestämmelserna den1 januari . Om en kvinna som är sjuk blir vägradsjuklön under graviditet kan hon vända sig tillförsäkringskassan och begära ersättning enligt dens.k. Finner kassan att sjuklönborde ha utbetalats är kvinnan berättigad tillersättning direkt från kassan och arbetsgivaren kanav kassan krävas på ersättning för det utbetaldabeloppet.Frågan om rätten till sjukpenning i samband medgraviditet är komplicerad. Detta gäller framför alltgränsdragningen mellan situationer dåhavandeskapspenning är den rättaersättningsformen och situationer när ersättningeni stället bör utbetalas i form av sjukpenning. Fråganhar aktualiserats hos vid fleratillfällen. Jag vill dock betona att ersättning börutbetalas till kvinnor som inte kan förvärvsarbetapå grund av nedsatt arbetsförmåga i samband medgraviditet. En annan fråga är givetvis i vilken gradarbetsförmågan är nedsatt. Den frågan bör lösas ienlighet med den praxis som gäller påsjukförsäkringsområdet.Anf. 96 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka för svaret. Jagtycker det var onödigt långt. Av effektivitetsskälskulle det kanske ha kunnat skurits ned till enmening. Svaret hade kunnat vara: Nej, jag tänkerinte göra någonting. De regler som gäller vet vi juom, så svaret verkar litet onödigt.Jag tycker det är tråkigt att regeringen inte tänkergöra någonting. Jag vet om att reglerna inte harändrats i och med införandet avarbetsgivarinträdet, och det gör det ännu merkomplicerat. Det har redan tidigare varitkomplicerat.Eftersom så många kvinnor har nedsattarbetsförmåga på grund av besvär undergraviditeten har många kvinnor fått tjata sig till ensjukskrivning. Man har inte velat ta ut denföräldraförsäkring man har rätt till innan barnetsfödelse, utan den ledigheten vill man skjuta fram.Inte minst nu när det ser ut som det gör och det intefinns barnomsorg för barn under ett och ett halvtårs ålder behöver man efter det att barnetfötts. Det har då utvecklats en praxis som inte allsär särskilt bra. Många kvinnor har tyckt att det variten pinsam situation att försöka tjata sig till ensjukskrivning.Nu finns detta fortfarande kvar, och till det läggs attarbetsgivaren kan säga nej. Läkaren säger att detinte är något sjukdomstillstånd, och arbetsgivarenkan säga att det är självförvållat, och det kan mannaturligtvis i viss mån säga att det är. Men kvinnanhar svårt att fullfölja arbetsuppgifterna.Det jag velat peka på i min fråga är möjligheternaatt underlätta för kvinnan i den här situationen. Vii har i en motion väckt under denallmänna motionstiden lagt fram ett förslag om enobligatorisk havandeskapspenning. Det är ettförslag som har framförts tilldepartementet av för gynekologioch obstetrik för att komma runt den ofta mycketförnedrande situationen för kvinnor, nämligen attbehöva tjata sig till ett läkarintyg, kanske övertalaläkaren, och sedan övertyga en arbetsgivare.Slutligen måste de kanske överklaga ärendet ochdriva det vidare, och det i samband medgraviditeten.Det här är ingen bra situation. Jag hade förväntatmig ett mycket mer positivt svar än bara: Nej, vitänker ingenting göra. Jag tycker nog att statsrådetskall överväga svaret. Inte längden, utaninnehållet.Anf. 97 ():Fru talman! Också jag vill tacka för svaret.Det har skapats nya problem i och med införandetav sjuklönesystemet. spelade det förarbetsgivaren ingen roll om kvinnan fickhavandeskapspenning eller var sjukskriven.Arbetsgivaren tog inte pengarna ur egen kassa. Detär en nyhet.I och för sig kan man förstå att en arbetsgivare görvissa försök att komma undan genom att säga: Skalldet vara någon ledighet, får det väl vara ledighetmed havandeskapspenning. Han sparar ju någrakronor om betalar. Jag ser detsom ett stort problem framöver om inte alla --politiker, ,och försäkringskassorna,som är de myndigheter vi har -- ger mycket tydligasignaler till arbetsgivarna att den enskilde aldrig fårdrabbas eller komma i kläm.Jag är medveten om att man med en lagstiftninginte kan komma åt alla enskilda fall, men manmåste ha en praxis, vilket också nämns i svaret.Signalerna måste vara mycket tydliga frånförsäkringskassan. Men för att försäkringskassanskall ta upp den här frågan är det viktigt att manockså från uppmärksammardetta. I det läge vi nu befinner oss medlågkonjunktur och arbetslöshet är den enskildeanställde mycket svagare i förhållande tillarbetsgivaren än i ett annat konjunkturläge. Det ärdå dubbelt viktigt att vi ger de rätta signalerna. Jagvill därför fråga statsrådet vad man pådepartementet kommer att göra för att ge dennatrygghet åt kvinnorna.Anf. 98 Statsrådet ():Fru talman! Den reform som genomfördes , , innebär attarbetsgivarna svarar för utbetalningen av ersättningde och som kopplades till ensänkning av arbetsgivaravgiften som skall motsvaraden genomsnittliga kostnaden, är en mycket storreform. Vi har i ca 10 miljoner sjukfall omåret. Det är alldeles uppenbart att det innebär förändring om många av dessa fall förs överfrån försäkringskassorna, som har handlagt sådanafall , till arbetsgivarna. Det är en ordningsom i och för sig finns på flera håll i , men viär i ovana vid den. Vi skall därför inte varaförvånade om det blir fel här och var. Det kannaturligtvis också missbrukas -- som allt annat här ilivet -- i detta fall av arbetsgivaren. Den viktigasignalen är att någon förändring i vad gällerexempelvis reglerna för havandeskapspenning ochsjukpenning inte har avsetts, vilket har bekräftatsav bl.a. i hennes inlägg alldelesnyss.Sedan får jag väl be om ursäkt föratt svaret var i längsta laget. Jag ber kammaren omen viss tillgift på den punkten, med tanke på att mittnästa svar, till , är desto kortare ochatt genomsnittslängden därför kanske uppfyllerGudrun krav.Det är naturligtvis rimligt att man informerar alltvad man kan om det här, och det harriksförsäkringsverket gjort. Det behövs säkertmycket mer information; alla vi som har sysslat medinformation vet att det är en svår uppgift att nåhundratusentals arbetsgivare när det har häntnågonting nytt. Det kommer säkert att dyka upp endel fall som är av samma art som det fall som harbeskrivits i massmedia.Det viktiga är att vi sänder signalen attden enskildes rättigheter inte har påverkats. Efterett antal fall -- jag hoppas att det blir så få sommöjligt -- kommer väl den signalen att gå fram,t.o.m. till den siste arbetsgivaren. Låt oss hoppasatt massmedia och politiker av olika slag äruppmärksamma på eventuellt missbruk somkommer att ske i början -- med många miljoner fallfår man räkna med att det sker -- och att det lederfram till att det är alldeles klart att den gamlapraxisen gäller.Anf. 99 ():Fru talman! Det är inte alls så att jag vänder migprincipiellt mot långa svar, statsrådet, utan det görjag bara när de är innehållslösa.Jag är medveten om att den här förändringen inteinnebär någon förändring av den enskildes rätt.Men det blir ett annat prövningsförfarande i ochmed att också arbetsgivaren kommer in. Detkommer säkert att bli prövningar i en hel del fall,inte bara vad gäller sjukskrivningar vid graviditet.Riksförsäkringsverket säger ju att man tror attmånga företagare nu vill testa reglerna försjukskrivningen och att det då blir en hel del trassel.Att det blir mer komplicerat för den enskilde kanman nog förvänta sig.Den situation som jag tar upp, med de gravidakvinnorna, har varit besvärlig redan tidigare. Dethar riktats mycket kritik, och det har utvecklats enpraxis vad gäller sjukskrivningar som inte har varitbra. En del har varit frikostiga, andra inte. En delkvinnor har blivit sjukskrivna, andra har fått tjata,böna och be. Det är en dålig praxis som harutvecklats, och den kommer nog att förstärkas ,eftersom det handlar om relationen till delsläkaren, dels arbetsgivaren och delsförsäkringskassan. Det vore alltså läge att nu ändrapå detta redan dåliga tillstånd.Anf. 100 ():Fru talman!