prot · GF0965 · 1992-02-18 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:65Tisdagen den 18 februariKl. 14.00Meddelande om debatt om regeringensekonomiska politikAnf. 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag får anmäla att socialdemokratiskariksdagsgruppen har framställt önskemål omsärskild debatt om regeringens ekonomiska politiksamt att talmannen beslutat att en sådan debattskall anordnas kl. 15.00.Regeringen företräds av vice statsminister § Utökning av antalet suppleanter iförsvarsutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i försvarsutskottet skulle utökas från 18till 19.Kammaren biföll denna framställning.2 § Val av suppleant i försvarsutskottetFöretogs val av en suppleant i försvarsutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i försvarsutskottetMartin ()3 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 10, 11 och 12februari.4 § Meddelande om svar på interpellation1991/92:91Från statsrådet () hade inkommitföljande skrivelse:Till riksdagenMed hänvisning till riksdagsordningen vill jagmeddela att interpellation nr 91 av om åtgärder mot narkotikasmuggling ejkan besvaras inom den föreskrivna tiden på grundav arbetsbelastning. Jag har kommit överens medSten i om att besvarainterpellationen den 12 mars 1992.Stockholm den 11 februari 1992Bo Lundgren5 § Svar på fråga 1991/92:365 om den baltiskaguldreservenAnf. 2 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat finansministerAnne om avser att följaStorbritanniens exempel att ersätta de baltiskastaterna för deras gulddepositioner. Arbetet inomregeringen är så fördelat, att det är jag som skallsvara på frågan.Det är regeringens uppfattning att balterna börersättas för de guldreserver som hade deponerats iSverige. Överläggningar om formerna härför pågårinom regeringskansliet.Anf. 3 ():Herr talman! Jag ber att få tacka utrikesministernför det synnerligen glädjande beskedet i svaret påmin fråga. Det är bra att vi nu äntligen kankompensera ester och litauer för de guldreserversom deponerades här en gång och som vi utlämnadeunder samlingsregeringens tid, då ochHitlertyskland var allierade i Molotov--och nästan totalt domineradevårt närområde. Det är bra att vi nu kankompensera de baltiska staterna för detta.Nu pågår överläggningar om formerna härför, sägerutrikesministern. Är det fråga om något annat änrent protokollära former, eller bereds frågan istörsta allmänhet? Vad är det för eventuellakomplikationer?Anf. 4 Utrikesminister ():Herr talman! Det är alldeles naturligt att vi bördiskutera denna fråga med de berörda staternasjälva och att vi dessutom inom regeringen måstebestämma oss för varifrån vi skall ta resurserna,dvs. medlen för detta. Det är således i dessa tvåfrågor som våra överläggningar kommer attfortsätta.Anf. 5 ():Herr talman! En av anledningarna till att jag harställt frågan är att flera av regeringens ledamöter påden tid då de var i opposition sade att dennaguldreserv borde ersättas. Jag har emellertid intehittat något om detta i vare sig regeringsförklaringeller budgetproposition, och det är därför bra attjag av regeringen via utrikesministern får det härbeskedet.Delar utrikesministern uppfattningen att det härbaltguldet ligger vid sidan av den katastrofhjälp ochdet övriga bistånd som regeringen har utlovat till debaltiska staterna?Anf. 6 Utrikesminister ():Herr talman! Det skulle naturligtvis ha varitmycket angenämt om det var på det sättet, i allsynnerhet eftersom jag är ansvarig i regeringen förde här frågorna, men jag tror nog inte att det är såväl ställt med vår budget. Det är just bl.a. dennafråga vi måste överväga.Allra bäst, , hade det ju varit om guldethade funnits kvar här i och vi direkt hadekunnat överlämna det. Då hade vi heller inte haftde budgetproblem som vi nu har. Jag tror att LarsSundin och jag är ense om att det jag nu redovisarär den riktiga vägen att gå, och det är regeringensprincipiella inställning.Anf. 7 ():Herr talman! Hade det varit så enkelt att guldethade funnits här och det bara hade varit att lämnaöver det, hade vi inte behövt stå här, och jag hadealdrig behövt ställa frågan. Min uppfattning är attbaltguldet nog borde ligga vid sidan avkatastrofhjälpen och det övriga biståndet och varaöronmärkt just som en ersättning för det baltguldsom vi mycket snabbt lämnade över tillSovjetunionen när dessa baltiska stater en gångockuperades men ännu inte var annekterade ochännu ej var diplomatiskt erkända av . Detgick mycket snabbt den gången.Anf. 8 Utrikesminister ():Herr talman! Jag föreslår att framfördenna uppfattning till sin partikollegafinansministern.Anf. 9 ():Herr talman! Det är ju i regeringen så attutrikesministern har hand om den här frågan, ochdärför talar jag nu med utrikesministern. Men jagdelar utrikesministerns uppfattning. Jag ärövertygad om att utrikesministerns svar i dagytterligare kommer att bidra till det godasamförstånd och det goda grannskapsförhållandesom råder mellan och de berörda baltiskastaterna.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1991/92:387 om Sverigesinställning till IranAnf. 10 Utrikesminister ():Herr talman! har medanledning av vice utrikesminister frågat mig om regeringen ändrat sininställning till Iran.Inledningsvis vill jag säga att situationen för demänskliga rättigheterna i varitföremål för oro och kritik. Sedan 1984granskar FN:s kommission för de mänskligarättigheterna läget i Iran.Som nybliven medlem av kommissionen gickSverige in sommedförslagsställare på kommissionens Iran-resolution, som gav uttryck för kritik beträffandeMR-situationen i landet.Sverige är fr.o.m. inte längre medlem av för de mänskliga rättigheterna. Densvenska regeringen avser icke desto mindre attaktivt verka för att situationen på de mänskligarättigheternas område i , såväl som i flera andraländer, även i fortsättningen kommer attuppmärksammas i FN.Samtidigt har vi på det bilaterala planet kunnat föraen direkt dialog med i syfte att främja respektför värden och ståndpunkter vi vill slå vakt om,främst då det gäller mänskliga rättigheter.Ett verksamt inslag i denna dialog med är detbesöksutbyte på regeringsnivå som inleddes idecember 1988, då den dåvarande iranske viceutrikesministern kom till . I oktober åretdärpå var kabinettssekreteraren i , och idecember 1990 avlade utrikesminister ettofficiellt besök i . Under dessa bilateralabesök har frågan om mänskliga rättigheter i Iranalltid varit ett centralt samtalsämne underöverläggningarna. Vår ståndpunkt i frågan ommänskliga rättigheter är således väl känd för deniranska regeringen. Senast den redovisades var justi samband med vice utrikesminister besök iStockholm i början av . Han fick dåinte bara träffa företrädare för den svenskaregeringen, bl.a. ministern för mänskligarättigheter, utan också representanter för riksdageninkl. oppositionen.Förste vice talmannen konstaterade attfrågeställaren inte var närvarande i kammaren ochförklarade överläggningen avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:386 om bildandet avnaturreservatAnf. 11 Miljöminister ():Herr talman! har frågat statsrådetGörel Thurdin vilken roll äganderätten ochmarkägarens intentioner tillmäts vid bildandet avnaturreservat. Arbetet i regeringen är så fördelatatt jag skall besvara frågan.Enligt naturvårdslagen får under vissaförutsättningar förklara område som naturreservatoch föreskriva de inskränkningar i markägarensrätt att förfoga över fastighet som behövs för atttrygga ändamålet med reservatet.Inriktningen vid länsstyrelsernas arbete med attbilda naturreservat är att samförstånd medmarkägaren skall eftersträvas. Insatser från positivtinställda och engagerade markägare är över huvudtaget av grundläggande betydelse för naturvården.Det kan emellertid inte undvikas att reservatsbeslutibland måste fattas i strid med markägarensuppfattning.Svaret på frågan är sammanfattningsvis attmarkägarens uppfattning tillmäts stor betydelse vidbildandet av naturreservat.Jag vill i detta sammanhang hänvisa till de avregeringen beslutade direktiven tillutredningen om grundlagsskydd för äganderätten.Där sägs att det är ofrånkomligt att vissainskränkningar i äganderätten måste få göras.Även andra ingrepp ochbefogenhetsinskränkningar än expropriation, t.ex.med avseende på naturvård och fysisk planering,måste givetvis också vara tillåtna.Kommitt en bör enligt direktiven söka utforma enregel som på ett så disktinkt och precist sätt sommöjligt slår fast vilka inskränkningar som skall varatillåtna. Utgångspunkten bör vara att skapagarantier för att befogenhetsregleringen inte är meringripande än som motiveras av vad som ärnödvändigt från allmän utgångspunkt och som ärförenligt med den demokratiska rättsstatensprinciper.Vad sedan gäller särskilt Föllingsö 3:1, som MonaSaint Cyr tar upp, har ochnaturvårdsverket till regeringen överklagat ettavslag av i i frågaom interimistiskt skydd enligt naturvårdslageninom ett område av riksintresse förkulturminnesvården som hotas av den planeradegolfbanan.Regeringen avser att besluta i ärendet så snart detär färdigberett. Som väl känner tillkan jag inte föregripa regeringens prövning genomnågot uttalande nu.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet så hjärtligt försvaret. Jag noterar med tillfredsställelse talet omsamförstånd med markägaren. Jag vill också sägaatt jag är medveten om att regeringen är intresseradav ägandets principer och har tillsatt en utredning idetta fall.Bakgrunden till min fråga är närmast ett pilotfall,och jag har velat exemplifiera med detta när detgäller den principiella inställningen till liknandefrågor. Detta fall följs med stort intresse avGolfförbundet, av markägare och jordbrukaresamt av kommuner, framför allt små kommunersom är mycket jordbruksberoende och behöver fåalternativ när det gäller användningen avjordbruksmarken.Det är naturligtvis värt att lägga märke till attmarkägaren i detta fall har varit mycket positiv tillsamförståndslösningar och har velat ta hänsyn tilljordbruket som sådant och markutnyttjandet -- ettrationellt nyttjande. Planeringsprocessen har gåtthelt rätt till. Man har tagit hänsyn till regionalasynpunkter i fråga om arbetstillfällen; i en så härliten kommun räknar man arbetstillfällen i entalsom betydelsefulla -- inte i hundratal och tusental,som här uppe. Man har tagit mycket storkulturhänsyn och har velat samsas med de värdensom finns, både naturmässigt och miljömässigt, iden här trakten. Det är viktigt för att kunna bevaralandskapsbilden att man kan få den här lösningenför framtiden.Det är då fel att behandla markägaren som enbifigur, som i detta fall. Det har inte skett någondirekt kommunikation, utan markägaren harplacerats offside, liksom kommunen ochgolfföreningen. Därför undrar jag om det har blivitett slags myndighetskamp. Länsstyrelsensförtroendemannastyrelse har beslutat i enlighetmed kommunens intressen, golfföreningensintressen och markägarens intressen. Alla här nereär överens, men då kommer olika statligamyndigheter uppifrån och överklagar detta.Anf. 13 Miljöminister ():Herr talman! Jag känner till bakgrunden, och jagtycker också att det är ett ärende av stortprincipiellt intresse. Som jag sade i svaret, kan jaginte föregripa regeringens prövning genom någotuttalande , men jag inser att det är en kampmellan lokala intressen och centrala intressen just idetta ärende. Jag kommer med de förutsättningarsom lagstiftningen fastlägger att ta ställning tilldenna konflikt. Det är viktigt att säga att det är ettområde av riksintresse för kulturminnesvården, sådet är i och för sig rätt att centrala myndigheterbevakar den sidan av saken. finns delokala intressena, som också skall beaktas.Anf. 14 ():Herr talman! Jag vill också se detta fall somprincipiellt, därför att det är många kommuner somär helt beroende av jordbruksnäringen, i likhet medKinda kommun, där var femte invånare är det.Därför har man sett detta ur många olikainfallsvinklar. Man vill absolut inte nonchaleratillvaratagandet av miljö- och kulturintressen --som hör till de rikaste tillgångar vi har -- men mankan använda samförstånd, som jag sade. Här hartalats om en kulturgolfbana, för att understrykajust detta att man kan samsas på det här området.Det kan betyda mycket som ett principielltpilotprojekt för vårt lands olika kommuner, och detkan vara en viktig signal till markägare,jordbrukare och golfare.Anf. 15 Miljöminister ():Herr talman! Jag tror att det är lätt för oss att enasom att den lokala situationen måste tillmätas ettbetydande värde, i synnerhet när det gällersysselsättning. Det är inte möjligt att betraktamånga jobb i ett tättbebyggt område på samma sättsom ett begränsat antal arbetstillfällen i en meraglest befolkad del av landet. Det är viktigt attbeakta den lokala situationen med bl.a. denutgångspunkten.I detta fall handlar det om olika principer som kanstå emot varandra, men det är regeringens uppgiftatt i den typen av överklagandeärenden ta ställningoch att bilda den praxis som skall gälla förframtiden. Jag har noterat de synpunkter somMona har framfört.Anf. 16 ():Herr talman! Jag tackar så mycket. Det låter somom vi vore inne på samma linje, och jag hoppas påen positiv lösning till förmån för många andra isamma läge. För markägarens vidkommande är detmycket viktigt att han har rätt att också vara en parti ett sådant här mål, vilket han inte har varit.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1991/92:390 ommiljöforskningenAnf. 17 Miljöminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser vidta för att garanterasåväl miljöforskningen i som ett aktivtdeltagande i internationell forskning.Bakgrunden till frågan är att fåttavslag på begärt extraanslag för deltagande i EG:smiljöforskningsprogram -- en följd av ettundertecknande av EES-avtalet.Låt mig göra en kort tillbakablick. I denforskningspolitiska propositionen 1989/90:90föreslogs en höjning av anslaget till den tillämpademiljöforskningen med sammanlagt 36 milj.kr. beslutade i enlighetmed förslaget. Det miljöforskningsanslag somnaturvårdsverkets forskningsnämnd nu förfogaröver uppgår till drygt 152 milj.kr.I rådande budgetläge är situationen den att snartsagt alla yrkanden om extra utgifter avvisas. Deoffentliga utgifterna måste minskas, liksombudgetunderskottet. påpekarockså att möjligheterna för svenska forskare attansöka om EG-gemensamma resurser måsteförbättras.Ansvaret för informationen om EG:s olikaforskningsprogram är fördelat på närmastberörda myndigheter. I samband med EES-avtaletsikraftträdande kommer deltagande i EG:sforskningsprogram att öka väsentligt. Från den 1januari 1993 deltar på samma villkor somEG-länderna i EG:s miljöforskningsprogram.Detta kommer i sin tur att leda till attinformationen i om de olika EG-programmen behöver stärkas ytterligare.Regeringen har förutsett detta ökade behov ochkommer att föreslå en lösning under våren.En utredning har tillsatts för att se över vissaforskningsfrågor inom miljöområdet. I direktivenför utredningens arbete är det särskilt angivet attkonsekvenserna av ett fördjupat internationelltforskningssamarbete skall analyseras och att dennärmare integrationen med EG inommiljöforskningsområdet bör belysas särskilt.Resultatet av utredningens arbete skall överlämnastill regeringen . Redan nu vill jagdock säga att svenska miljöforskare är attraktivasamarbetspartner, och möjligheterna är goda att vi,via EG:s budget, kommer att kunna finansieraforskningsprojekt som vi själva betalt för.Anf. 18 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga. Jag är dock inte helt nöjd med svaret.Miljöministern redovisar att vi i ganskanyligen har beslutat att ge mer pengar tillmiljöforskning, och det är sant. Lika sant är att vimåste göra detta om vi skall ha en chansatt tackla miljöproblemen. Man skall ha klart försig att miljöforskning inte är något som sker ilaboratorier i slutna rum. Det handlar ofta om ettmycket konkret utvecklingsarbete, t.ex. attrestaurera sjöar som har blivit försurade eller somhar drabbats av andra typer av miljöproblem.När man nu helt plötsligt säger att en del av depengar som vi har använt för angelägnainhemska forskningsprojekt i stället skall avsättasför gemensamma europeiska projekt, riskerar vi attpåbörjad angelägen forskning inte kan fullföljas.Men vi riskerar framför allt att de unga svenskaforskare som skall starta med ny angelägenforskning inte får resurser till det. Det tycker jagfaktiskt är ett problem.Miljöministern säger att budgetläget är kärvt ochatt man inte kan gå med på några utökningar. Detär ju inte riktigt sant. Den massivariksdagsmajoritet, som inte tillhör,som tycker att skall bli medlem i EG är juberedd att ta de ekonomiska konsekvenserna avdetta på andra områden. Man är beredd att ta dekonsekvenser det får för den svenska statsbudgetenatt vi måste bidra med resurser till t.ex. EG:sregionala fonder. På det området accepterar vialltså att det leder till utökade budgetkostnader.Varför gör vi det då inte när det gäller ett sådantoerhört angeläget område som miljöforskningen?Anf. 19 Miljöminister ():Herr talman! De besparingsbeting som harföranletts av EG är sådant som läggs ut på varjedepartement och som skall rymmas inom ramarnadär. Så är det också i detta fall, och även när detgäller den regionala utvecklingsfonden. Detbetyder alltså att en del av forskningsbudgeten påmiljöområdet blir internationell från att tidigareenbart ha varit nationell. Det betyder att det hartillkommit ett tävlingsmoment i den delen. Detbetyder att det är konkurrensen och de braprojekten som avgör vilka som kommer attutväljas.Inom denna internationella ram har vi alltsåmöjligheten att få mer, men vi kan även få mindreän vad vi hade tidigare. Det är så man skall se dettauttalande.Sedan vill jag påminna om en annan sak. Det harfunnits i bakhuvudet på mig när jag har berett denhär frågan under budgetprocessen. Det är att vi haravvecklingen av löntagarfonderna på gång, och jagskall gärna återkomma till detta.Anf. 20 ():Herr talman! Jag tycker på intet sätt att den härEG-gemensamma forskningen är oviktig. Oavsetthur man ser på ett svenskt medlemskap i är detnaturligtvis mycket viktigt, särskilt påmiljöområdet, att vi har en gemensaminternationell forskning. Men forskningspolitikmåste vara långsiktig. Det har vi ju försökt bidra tillgenom att med treårsintervaller beslutarom forskningspolitiken. Myndigheter och verk ilandet planerar forskningspolitiken på sina olikaområden efter detta. När det då tillkommernågonting nytt, som konsekvenserna av det som vi visserligen ännu inte har, och som viinte vet när vi får, efter ett mer långsiktigt beslut ärdet inte rimligt. Man upphäver den härlångsiktigheten när man säger att detta skall belastade medel som man tidigare hade avsatt för andraändamål, eftersom den tävling och konkurrens sommiljöministern talar om i själva verket blir enkonkurrens mellan angelägna internationellaprojekt och angelägna inhemska projekt. Det ärmycket olyckligt.Anf. 21 Miljöminister ():Herr talman! En del av de nationella projekten kanbli internationella. Det betyder att vi ur den ramsom vi förfogar över nationellt kan få en delverkställt på det internationella planet om det ärbra projekt och om man klarar konkurrensen. Detinnebär inte de facto ett minskat resursutrymme,utan det kan avläsas först efter det att perioden ärslut. Jag håller med om att det är ett störandemoment att en treårsplan påverkas på det härsättet. Dom vi hade gått in med ökade resurser nuhade det kunnat bli ett avsevärt tillskott, och jaghade inte haft någonting emot det. Men jagåterkommer till det.När vi avvecklar löntagarfonderna är deprioriterade områdena inom ramen för 11 miljarderkronor miljö, strategisk forskning och medicin. Idet sammanhanget kommer det att finnasutrymme.Anf. 22 ():Herr talman! Jag hade inte tänkt mig att dettaskulle utvecklas till en diskussion omlöntagarfonderna. Mitt perspektivet nu är litetsnävare och mer kortsiktigt och handlade om deforskare, framför allt de unga nyblivna forskare,doktorander, som har ansökt om pengar för deallra närmaste åren och som får avslag och inte fårdessa pengar, därför att en del av medlen skallomprioriteras till annan forskning. Diskussionenom löntagarfonderna och hur de medlen skallanvändas är en del i en mycket större diskussion.Jag tror att vi får återvända till den i något annatsammanhang.Jag noterar att miljöministern för sin egen deltycker att det hade varit angeläget att kunna anvisaytterligare medel till miljöforskningen. Det ärockså min förhoppning att i sinbehandling av budgeten skall skapa ett ökatutrymme för den angelägna miljöforskningen.Anf. 23 Miljöminister ():Herr talman! Detta kan mycket väl bli resultatet,men jag håller med om, att om vi inte klararkonkurrensen innebär det här en störning av demiljöforskningsprogram som är upplagda förtreårsperioden.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1991/92:369 om vägavgifterAnf. 24 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig närjag avser att ta ställning i frågan om vägavgifter ärett lämpligt sätt att finansiera nya vägar.Bakgrunden till frågan är att det i olika omgångardiskuterats att finansiera en utbyggnad av isödra med avgifter. Vidare anges ibudgetpropositionen att vissa investeringar itrafikens infrastruktur kan finansieras med bl.a.vägavgifter.Enligt nuvarande lagstiftning är det möjligt attavgiftsfinansiera byggande av nya vägar. Föravgiftsfinansiering av en ombyggnad av redanbefintliga vägar krävs däremot riksdagsbeslut. Ettsådant beslut kan antingen gälla ett visst projekteller en mer generell lösning.Eftersom behovet av nödvändiga investeringar itrafikens infrastruktur långt överstiger vad som idagsläget är möjligt att finansiera medanslagsmedel över statsbudgeten, ser jagvägavgifter för finansiering av enskilda projekt somen möjlig metod i vissa fall. Det kan gällaextraordinära investeringar som är mycketomfattande och annars aldrig eller först långtsenare skulle bli genomförda. Exempel på sådanaär och Svinesundsbron.Anf. 25 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Det kan emellertid ge utrymme för vissa tolkningar.Jag tar tillfället i akt att ställa några följdfrågor.Skall jag tolka det här svaret så att en eventuellutbyggnad av i södra till motorvägkräver ett riksdagsbeslut om den skall finansierasmed en betalstation?Anf. 26 Kommunikationsminister ():Herr talman! Anledningen till att regeringen intehar tagit ställning i frågan om vägavgifter för E 6 iHalland är möjligheten att denna utbyggnadantingen finansieras på annat sätt eller att projektetkommer att ingå i ett större övergripande nät medavgiftsfinansiering. I det senare fallet är det möjligtatt använda en annan modell för avgiftsupptagningän vad som är möjligt om projektet skall finansierasisolerat. En annan tänkbar modell är attavgiftsupptagningen sker på längre stråk eller istorstäderna för finansiering av vissa delar avsammanhängande trafiksystem. Men det har vi intetagit ställning till.Anf. 27 ():Herr talman! Statsrådet har ju sagt att det härgäller extraordinära investeringar. Frågan kvarstårfortfarande om E 6 i är en sådanextraordinär investering som formellt kräverriksdagsbeslut enligt statsrådets mening.Anf. 28 Kommunikationsminister ():Herr talman! Jag kan inte svara på den frågan pårak arm, men enligt min minnesbild låg det iuppdraget som fanns i samband med de härförhandlingarna att E 6 skulle finansieras på detviset. Tillståndsfrågan tror jag är klar. Jag tror inteatt det krävs några ytterligare beslut i den frågan.Men vi har tyckt att det är olämpligt att plötsligt taut en avgift på en snutt -- det är trots allt vad det ärfråga om -- när man kommer åkande på en väg. Vivill se det här i ett något större sammanhang, därförhar det inte längre varit aktuellt att fortsätta på denförst planerade modellen.Anf. 29 ():Herr talman! När kommerkommunikationsministern att ge iuppdrag att utreda detta? När kan vi förvänta ossatt den utredningen blir klar?Anf. 30 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det intressanta är att det var denförra regeringen som gav det häruppdraget. Det har inte angetts när uppdragetsenast skall vara slutredovisat.