prot · GF09109 · 1992-05-11 00:00:00 — Jag vill inte tro det, men det verkarsom om finansministern har kallat på bistånd frånsin partikollega.Med min fråga var jag ute efter att få en diskussionom de stora frågorna när det gäller situationen förde fattigaste länderna här i världen. Deras situationär fruktansvärd. 40 000barn dör i onödan därför att man inte görnågot tillräckligt radikalt. Det finns pengar attavsätta. En neddragning av militärkostnaderna ivärlden skulle t.ex. frigöra 100 miljarderdollar.I stället får vi här en liten extradebatt om hur vidisponerar den summa som vi alla är överens om.Jag skall gärna svara på de frågor som har ställts.Regeringen säger: Vi skär ner på biståndet tillVietnam. I själva verket trixar man med kontona.Man skär ner 100 milj.kr. på biståndsprogrammet,på landprogrammet. Sedan för man över 100milj.kr. från ett annat håll, från skuldlättnadernasom vi talade om. Summan blir densamma. Sedansäger man: Vi har skurit ner på biståndet tillVietnam. Men det är inte detta det gäller.Mitt konkreta svar på frågan, herr talman, är att viinte vill skära ner i ett program på landramen somhjälper till att lindra nöd när barn i Vietnamfortfarande dör av bl.a. de långsiktigamiljöeffekterna på grund av den amerikanskakrigföringen. Det är ett exempel.Det är samma sak i där barn dör ionödan. Vi vill inte heller skära ner där. Det ärsamma summa pengar vi talar om. Vi disponerarbara om dem.Anf. 10 ():Herr talman! Finansministern har förvisso intekallat på något bistånd, och behöver inte hellernågot sådant. Får jag påpeka för som riksdagsledamot har ett val. Antingenställer man en fråga -- då har man möjlighet att föraen enskild debatt med statsrådet -- eller ocksåväcker man en interpellation. Då öppnar man fördebatt med kammarens alla ledamöter. Deledamöter som begär ordet i en sådan debatt är intenödvändigtvis ditvisslade av ett statsråd. Så är intefallet med mig.Jag kom hit därför att jag ansåg att det fanns frågorsom hänger i luften efter den debatt vi hadehäromveckan. Då fanns det inget svar på varförSocialdemokraterna drar ner anslaget tillskuldlättnadsåtgärder. Efter den här debatten finnsdet fortfarande inget svar på den frågan.Pierre är oerhört indignerad över attanslaget till har minskat. Det är han ,och det var han också . Meni säger han att det i själva verketinte är någon skillnad. Det är bara ett trixande. Detär lika mycket pengar till . De förs baraöver till ett annat konto. Man kan inte både varaoerhört indignerad och i nästa andetagsäga: ''Det är ingen skillnad. Vi menar inget illa. Vihar bara 100 milj.kr. mindre, men det är ingenskillnad.'' Det är en politik som inte går attgenomföra. När det gäller indignation och siffrormåste politiken hänga ihop.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1991/92:160 omEuroparådskommitténs rapport om svenskkriminalvård m.m.Anf 11 Justitieminister ():Herr talman! Med anledning av att till förhindrande av tortyr och omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning haravgivit en rapport till regeringen har Hans GöranFranck frågat migdels vilken bedömning jag gör avEuroparådskommitténs rapport,dels vilka åtgärder regeringen avser att vidta ianledning av den framförda kritiken och de olikarekommendationerna,samt dels när regeringen beräknar att de svenskamyndigheterna skall kunna avge en uppföljanderapport om vidtagna åtgärder.Låt mig först säga något om bakgrunden tillrapporten.Sverige ratificerade 1988 en europeisk konventiontill förhindrande av tortyr och omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning. Enligtkonventionen skall en särskild kommitté upprättassom kan besöka de platser i konventionsstaternadär personer som är berövade sin frihet ärplacerade. Efter avslutat besök skall kommitténavge en rapport till den stat som har granskats. Idenna rapport skall kommittén påtala brister ochföreslå hur skyddet för frihetsberövade personer iden berörda staten kan förbättras. Om en stat inteföljer kommitténs rekommendationer om tänkbaraförbättringar eller om den inte samarbetar medkommittén, kan denna besluta att göra ett offentligtuttalande i saken. Kommittén har däremot intenågon rättsskipande funktion och skall inte uttalasig om det förekommit kränkningar avEuropakonventionen eller på annat sätt göratolkningar av denna eller av andra internationellaöverenskommelser.Kommittén var i och besöktedå fem polismyndigheter och trekriminalvårdsmyndigheter, nämligenKronobergshäktet samt riksanstalterna Kumla ochHinseberg.Vidare besökte kommittén ett psykiatriskt sjukhusoch en sluten enhet på en flyktingförläggning.Besöket i bestämdes genom lottdragning.Som svar på första fråga villjag hänvisa till mitt svar här i kammaren den 17mars på en fråga i samma ämne från BirgitHenriksson. Jag sade då att jag ser allvarligt på denframförda kritiken beträffande kriminalvården.Det saknas anledning att se mindre allvarligt påkommitténs kritik i övrigt. Jag är dock inte bereddatt kommentera de påpekanden som avser andraområden än dem jag är ansvarig för inomregeringen.Jag vill också tillägga att kommittén enligt minmening har gjort en mycket seriös och ingåendegranskning av förhållandena vid de besöktamyndigheterna. Många av kommitténs synpunkteroch rekommendationer rör frågor av övergripandeoch principiell karaktär, medan andra mera hardetaljkaraktär och huvudsakligen tar sikte pårutiner som tillämpas vid de besökta enheterna. synpunkter är alltså av sådant slag att deberörda myndigheterna själva kan vidta åtgärder,medan andra kan kräva beslut av regering ochriksdag.Kommitténs rapport har remitterats till bl.a.rikspolisstyrelsen, riksåklagaren ochkriminalvårdsstyrelsen. Remisstiden går ut den 15maj. får jag alltså tillfälle att ta del av berördamyndigheters synpunkter och redogörelser föråtgärder som redan har vidtagits eller kommer attvidtas med anledning av kritiken.Vissa av de frågor som kommittén tar upp har ocksåövervägts i andra sammanhang. Kommitténkonstaterade bl.a. att de häktade hade begränsademöjligheter till gemensamhet vid de två häkten sombesöktes, dvs. och häktet påKumlaanstalten. Kritik riktades mothäkteslokalernas utformning och att åklagaresbeslut om restriktioner inte kan överklagas till ettoberoende organ.Förhållandena för de häktade hade redan tidigareuppmärksammats inom . Minföreträdare tog i september 1990initiativ till en översyn av förhållandena för häktadeoch anhållna. Översynen, som har gjorts av f.d.justitieombudsmannen , syftadetill att öka möjligheterna för de intagna att vistas igemensamhet eller på annat sätt ha kontakt medomvärlden. slutförde sitt uppdrag ifebruari och förslagen i hans promemoriaöverensstämmer i huvudsak med kommitténsrekommendationer. Den promemorianremissbehandlas också . Kommitténsrapport har fogats till remissen för beaktande.Även i det ärendet går remisstiden ut iår.Som konstaterar i sin promemoria är detlokalerna för häktesverksamheten som utgör detstörsta hindret för en ökad gemensamhet för deintagna. då lagen (1976:371) ombehandlingen av häktade och anhållna m.fl tillkom,har strävan varit att vidga möjligheterna tillgemensamhet mellan intagna på häkte. Utrymmenför detta i form av dagrum och större arbetsrumfinns än så länge endast i de häkten som byggtsunder . På de äldre häktena harman dock vissa utrymmen som används för fysiskträning och på andra häkten finns dörrar mellanvissa celler, vilket ger möjligheter till s.k.samsittning för intagna, två och två.Det finns ett 15-tal häkten av äldre modell. Detstörsta, , byggs nu om. Häktet påKumlaanstalten kommer att stängas när det nyahäktet i tas i bruk under sommaren 1994.En omfattande ombyggnad pågår också vidHärnösandshäktet. Ett annat häkte som helt saknargemensamhetslokaler är Norrköpingshäktet.Byggnadsstyrelsen har utarbetat ett förslag till enomfattande om- och tillbyggnad av det häktet.Ärendet bereds nu inom . Vidarekommer enligt planerna de häkten som ärprovisoriskt inredda i polishusets arrestlokaler iMalmö och i samt häktet påMalmöanstalten att ersättas när det nya häktet iMalmö tas i bruk i slutet av nästa år.En annan fråga av principiell karaktär som tas uppav kommittén rör specialavdelningarna. Kommitténstuderade förhållandena på en av landets trespecialavdelningar, nämligen avdelningen påKumlaanstalten, och rekommenderar bl.a. att detgruppsystem som tillämpas där ses över. I detsammanhanget framhåller kommittén att intressetav att upprätthålla en god atmosfär påsäkerhetsavdelningar av den här typen inte bara ären fråga om humanitet utan också en fråga omsäkerhet.Frågan om systemet med specialavdelningar tasupp i direktiven till den parlamentariska utredningsom regeringen har tillkallat för att göra en översynav kriminalvården i anstalt efter 1974 årskriminalvårdsreform. Enligt direktiven skall denutredningen förutsättningslöst pröva för- ochnackdelarna med specialavdelningar. Utredningenär också oförhindrad att föreslå ett annat system ändet som tillämpas.Utredningen skall också beakta den kritik somEuroparådskommittén riktat mot behandlingen avintagna som är psykiskt störda och föreslå deförändringar som kan vara motiverade.Utredningens arbete skall vara avslutat senast den1 juli 1993.Därmed har jag svarat på om vilka åtgärder regeringen avser att vidtamed anledning av den av kommittén framfördakritiken. I övrigt vill jag inte föregriparemissbehandlingen av kommitténs rapport ochWigelius promemoria.Hans Göran frågar slutligen när regeringenberäknar att de svenska myndigheterna skall avgeen uppföljande rapport om vidtagna åtgärder.Svaret på den frågan är att vid två tillfällenskall lämna rapporter till Europarådskommittén.Den första rapporten, som skall lämnas inom sexmånader, skall omfatta en handlingsplan för attkomma till rätta med de påtalade bristerna. Denslutliga rapporten, som skall lämnas inom tolvmånader, skall innehålla en redogörelse för deåtgärder som har vidtagits. Dessa tidsfristerframgår för övrigt av konventionen.Anf. 12 HANS ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för detutförliga svaret på min interpellation.Jag uppskattar också att tar seriöst påkritiken, som delvis är av allvarligt slag. Själv harjag i åtskilliga sammanhang framfört kritik avsamma slag mot förhållanden i häkten ochfängelser, liksom mot vissa av de regler som gällerpå området.Det är beklagligt att det har tagit så att fåtill stånd reformer på området, trots att behovenhar varit påtagliga och behövliga. Jag är mycketangelägen om att skall leva upp till de kravsom ställer, inte minst föratt jag numera är delegat i och i denkommitté som handlägger juridiska frågor.Kommittén är speciellt oroad över avsaknaden avolika aktiviteter vid isolering av fångar somdelegationen fann i och i häkteti Kumla. Kommittén framhåller med rätta attaktiviteter vid dessa anläggningar saknas nästanhelt. Som en följd av det tillbringar fångarna en stordel av sin tid i ensamhet och sysslolösa i cellerna.Den här situationen är, enligt kommittén, så mycketmera allvarlig som fångar ofta hålls häktade imånader på anläggningarna -- ibland även mer änett år.Kommittén har rekommenderat att åtgärder vidtassnarast för att radikalt förbättra dennaaktivitetsfråga. Målsättningen bör enligt minmening med rätta vara att fångarna tillbringar enstörre del av dagen, , utanförsina celler i meningsfulla aktiviteter av olika slag.En hänvisning görs till det beklagansvärdarastområdet på . Området bestårav en rad små burar belägna på anläggningens tak.Kommittén framhåller, med starkt fog, attomedelbara åtgärder krävs för att tillrättaläggadetta, liksom av den skandalöst dåligaventilationen i cellerna i Kronobergshäktet.Kommitténs slutsats är att det kommer att bli svårtatt möjliggöra en tillfredsställande aktivitetsnivåoch adekvata utomhusraster på häktet i Stockholmså länge denna anläggning ligger på sin nuvarandeplats. Justitieministern hänvisar till attKronobergshäktet nu byggs om. Frågan är om enombyggnad kommer att tillfredsställa de krav somställts. Kommittén pekar med rätta på att det skullevara en fördel att finna en annan plats för Sverigesstörsta häkte och således lösa frågan genom ennybyggnation. Vilken uppfattning har regeringen idenna fråga, som har varit aktuell sedan en lång tidtillbaka?Även om förhållandena inte är så miserabla påandra häkten som de är på , rördet sig, enligt kommittén, likväl om 18--20 av inalles25 häkten som måste åtgärdas. Särskilt allvarligt är,givetvis, att ett stort antal häktade hanteras sämreän de som de facto dömts. Det glöms ofta bort atten häktad person inte är dömd och därför skallbehandlas som oskyldig. Det är nödvändigt att enreform sker snabbast möjligt.Ett annat problem är den stora andelen häktade,i , som i och med beslut avallmänna åklagaren är föremål för inskränkningar isina kontakter med omvärlden och andramedhäktade. Inskränkningarna leder ofta till attfångarna är placerade i ensamceller , och kommittén understryker att placering iensamcell under vissa omständigheter är likvärdigtmed omänsklig och nedsättande behandling och attalla former av ensamcellsförvaring under allaomständigheter bör vara så kortvarig som möjligt.Från åklagarhåll har man inte tagit tillräckligtallvarligt på denna kritik. I , där beslut omrestriktioner fattas av domstolar, är motsvarandeandel 10--. Det är angeläget att det sker ensnabb reformering av dessa regler.Kommitténs kritik är inte lika stark när det gällerfängelseförhållandena i landet. Kommittén harbesökt ett antal anläggningar och ger t.o.m.beröm. Men kommittén är oroad över den regimsom tillämpas för fångar på Kumlas fasta avdelning.Speciellt gäller detta det s.k. rigid group-systemet.Systemet har resulterat i en dålig intern atmosfär.En översyn av systemet bör företas . Deaktiviteter som erbjuds fångarna på fastaavdelningen behöver förbättras.Kommittén tar fasta på att det finns allvarliga tingatt bearbeta när det gäller den psykiska hälsan. Jaginstämmer i den kritik som framförs. Detkritiserade systemet motverkar, enligt min mening,behövliga säkerhetsaspekter vid behandlingen avklientelet. Kommittén har rekommenderat attsvenska myndigheter undersöker möjligheten attupprätta ett system varigenom fångar fårregelbundna besök. JO har fått uppgiften. Men jagtror att de förslag som kommittén har lagt fram börbeaktas för att få en mera intensiv och verksaminsyn och kontroll på området.Anf. 13 Justitieminister ():Herr talman! Jag vill stryka under det Hans GöranFranck sade, nämligen att det är viktigt att enmänniska som ännu icke är dömd skall betraktassom oskyldig. Har man det för ögonen, kanske manockså har en liten annan syn på hurhäktessituationen bör vara utformad.Hans Göran tog upp vissa särskildaområden i sitt inlägg. Ett ombyggnadsarbete är pågång på som innebär att underinnevarande år kommer ett nytt kök ochgemensamhetslokaler att ordnas.Byggnadsstyrelsen håller också på att undersökamöjligheterna att åtgärda ventilationen.Förutsättningarna i övrigt på ärnaturligtvis inte de bästa. Men, som Hans GöranFranck nämnde, är det också åtskilliga andrahäkten i landet som har brister och som i större ellermindre utsträckning är föremål för antingen utbyteeller översyn.Som också sade har dessafrågor varit aktuella . Den nuvaranderegeringen har suttit . Vi är medvetna omvilka problem vi har fått ärva, och vi vill också vararealister och inte ge några löften som vi inte är säkrapå att vi kan leva upp till.Vi skulle skapa mycket stora problem om vi skullestänga , med tanke på att vi intehar möjlighet att ersätta det i någon rimligomfattning. Vi får systematiskt bearbeta dettaproblematiska område.Jag nämnde i mitt svar att i sin rapport tarupp frågan om restriktioner. Utöver de resonemangsom förs finns här ett konkret förslag från Wigeliussida, nämligen att domstolarna skall besluta omåklagarna skall få meddela restriktioner underhäktningstiden. Detta skapar möjlighet tillöverprövning på annat sätt. Jag har tidigare uttalatatt jag tycker att detta är ett intressant förslag. Merbör jag lämpligen inte säga innan förslaget har gåttpå remiss. Det kan säkert komma invändningarmot ett sådant förslag som jag inte har haftanledning att förutse. Detta är svar påsynpunkterna när det gäller restriktioner.När det gäller Kumla och övriga fängelser nämndejag att man i utvärderingen av 1974 årskriminalvårdsreform bl.a. tar upp frågan omspecialavdelningar. I direktiven efterlyser vi ocksåen översyn med öppning för möjligheter att finnaandra former.Jag vill i sammanhanget påpeka att vi har ettsäkerhetsansvar för människorna utanför murarna.Det gäller att hitta former för att uppfylla dettaansvar som inte innebär större ingripanden för denfängslade än vad som är nödvändigt.Anf. 14 HANS ():Herr talman! Det är viktigt, inte minst i dessa tidermed den ibland snedvridna offentliga debatt somförekommer om hur domstolarna fungerar, attbåde justitieministern och jag starkt markerar är oskyldig intill dess en lagakraftvunnen domföreligger. Detta är rättsstatens adelsmärke. Detgäller också att leva upp till det. Det har vi gjort fördåligt. Jag tycker att justitieministern anger godaavsikter på detta område. Men det är ändå en frågajag måste ställa.Jag har bara berört en mindre del av det somEuroparådskommittén tar upp. Reformer skallgenomföras på detta område. Detta är så viktigasaker att pekuniära invändningar inte väger såtungt. Men frågan är vilken beredskap regeringenhar, vilka planer man har för att komma till rättamed allt detta. Jag hoppas att den dag skall kommadå kan säga att haruppfyllt de krav som har ställts. Jag mötte för övrigtledamöterna i denna kommitté när de var här ochframförde till dem mina synpunkter. Detta är enangelägen sak.Jag tycker att tidigare regeringar, inkl.socialdemokratiska, självkritiskt skall granska sinaunderlåtenhetssynder på detta område. Det är braför alla att kunskaper sprids i ännu störreutsträckning om vad denna mycket sakkunnigakommitté har sagt om de svenska förhållandena.Ibland förhäver vi oss över att allting är så välbeställt.Det är mycket kostbart att förändraKronobergshäktet genom nybyggnation. Mendenna debatt har egentligen förts ända sedanKronobergshäktet byggdes. Alla har varitmedvetna om att detta aldrig kommer att gå atträtta till. Därför menar jag att även om man måstegöra vissa förbättringar för dagen, bör man på siktplanera för någonting helt nytt på en annan plats.Det måste gå att utnyttja påannat sätt än som häkteslokal.Självfallet finns det ett säkerhetsansvar förspecialavdelningarna. Jag vill ändå på denna punktvarna, inte minst efter besök i , för att detligger stora risker i att gå för långt. Då kan man fåen effekt som är rakt motsatt den man syftar till.Anf. 15 Justitieminister ():Herr talman! Jag skall ta upp frågan omKronobergshäktet. Vi har en planering på lång sikt.Men den är inte så långsiktig att vi harersättningslokaler för . Precissom sade finns också problempå andra häkten. Vi planerar att successivt göraombyggnader och nybyggnader. Sedan fårframtiden utvisa i vilken utsträckning man harekonomiska möjligheter att också ersättaKronobergshäktet.Anf. 16 HANS ():Herr talman! Det är viktigt att vi får förbättringarpå hela området. Vissa avvägningar måste ske.Men ingenstans i hela är förhållandena såoefterrättliga som på . Det ärsorgligt att just skall vara avdenna miserabla karaktär, för det är på något sättett fönster. Det är som iakttasmest och bäst, därför att det finns i kärnan av vårtland, i huvudstaden. Jag menar därför att det ärmycket angeläget att en utredning sker och att manundersöker hur vi skall kunna förändra, så att vi fårnågot annat och det blir en nybyggnation. Det ärmin bestämda mening att vi inte får långhala detta.Denna sak har långhalats . Det måstebli ett slut på det.Anf. 17 Justitieminister ():Det gäller att inte långhala de övriga projekten. Jagvill påminna om vad jag har sagt tidigare när detgäller . Ombyggnadsarbete är pågång när det gäller kök och gemensamhetslokaler,och undersöker möjligheternaatt komma till rätta med det kanske värstaproblemet, ventilationen. Vi sitter inte medarmarna i kors och tycker att det kan vara som detär. Vi försöker göra de förbättringar som ärmöjliga.Andre vice talmannen anmälde att Hans GöranFranck anhållit att till protokollet få antecknat atthan inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1991/92:176 omnybyggnadsplaner beträffandekriminalvårdsanstalterAnf. 18 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen kommer att aktualisera tidigare planerpå nybyggnad av kriminalvårdsanstalter iexempelvis Visby.Frågan är föranledd av att jag vid eninformationsstund i den 2 aprilredogjorde för regeringens kriminalpolitik, bl.a.planerna på att avskaffa den automatiskahalvtidsfrigivningen. I det sammanhanget nämndejag också att det finns en planering för enutbyggnad av fängelserna för att tillgodose detbehov av ytterligare fängelseplatser som denreformen beräknas medföra. Enligt det inte av riksdagsdebatten på vilket sättdenna utbyggnad skulle ske och om planeradnybyggnad för att ersätta föråldrade anstalterkommer att genomföras.Låt mig inledningsvis nämna något om den tidigareplaneringen för anstaltsbyggandet, som UllaPettersson refererar till i sin interpellation.År 1980 antog ett principprogram för detframtida anstaltsbyggandet som i allt väsentligtbyggde på de principer som lades fast genom 1974års kriminalvårdsreform. Principprogrammetinnebar bl.a. att ett antal nya lokalanstalter skullebyggas och att föråldrade kriminalvårdsanstalter,bl.a. anstalten i , skulle ersättas med nya.Totalt har 21 lokalanstalter tillkommit på grundvalav programmet, som alltså i betydandeutsträckning har kunnat genomföras. Denplanerade ersättningen av Visbyanstalten har dockinte skett.I 1990 års budgetproposition anmälde minföreträdare att man nu bör göra ensamlad bedömning av hur det framtidaanstaltsbyggandet bör ske och att frågan bordebehandlas av en arbetsgrupp inomregeringskansliet i samarbete medkriminalvårdsstyrelsen och . Ensådan arbetsgrupp bildades . Bakgrundenvar att det rådde stor osäkerhet om hur de framtidaanstalterna skulle utformas, bl.a. med hänsyn tillklientelutvecklingen.Jag gör i den här frågan i allt väsentligt sammabedömning som min företrädare. Det finnsvisserligen fortfarande ett antal äldre anstalter somav olika skäl kan behöva bytas ut, men det kanifrågasättas om de bör ersättas med den typ avlokalanstalt som byggts . Isammanhanget vill jag särskilt nämna den avregeringen tillsatta parlamentariskakommitté som skall se över kriminalvården i anstaltefter kriminalvårdsreform. Enligtdirektiven är huvuduppgiften för den kommittén attöverväga vilka principer för anstaltsplacering sombör gälla samt att anpassa regelverkettill dessa. Kommitténs överväganden kan självfalletfå betydelse för utformningen av framtidenskriminalvårdsantalter.Det framgår vidare av direktiven till kommittén attden bör hålla den nämnda arbetsgruppeninformerad om sina överväganden i den mån de harbetydelse för utformningen av anstalterna.En av de prioriterade arbetsuppgifterna för denarbetsgruppen har varit att överväga hurman skall kunna möta behovet av anstaltsplatserefter den aviserade återgången till de regler förvillkorlig frigivning som gällde . Enutgångspunkt för arbetet är att platsbehovet sålångt möjligt skall genom om- ochtillbyggnader av befintliga anstalter och inte genomnybyggnader. Skälet till detta är att om- ochtillbyggnader ger betydligt lägre kostnader än nyaanstaltsbyggen.Det pågår alltså en planering inomregeringskansliet för hur behovet av ytterligarefängelseplatser skall kunna tillgodoses.Visbyanstalten berörs inte av dettaplaneringsarbete. Planeringen omfattar inte hellernågra helt nya anstalter. I övrigt är jag inte nuberedd att redogöra för detaljerna i dennaplanering, eftersom frågan ännu inte ärfärdigberedd i regeringskansliet.I fråga om den mer långsiktiga planeringen avanstaltsbyggandet kan jag nämna att det inomkriminalvårdsstyrelsen har utarbetats ett förslag tilllokalförsörjningsplan för anstalts- ochhäktesorganisationen .