prot · GG0931 · 1992-11-25 00:00:00 — Vare sig världsmarknadenhar ropat efter våra produkter, som ,eller efterfrågan har varit svag, som och , har det gått sämre i än i andrajämförbara länder. Vi måste alltså bekämpa tvåproblem : konjunkturen och de meragrundläggande faktorer som gör att vi släpar efterockså i högkonjunktur.Socialdemokraterna har ofta en speciellhistoriesyn. De hugger av historien och börjar sent.Det är t.ex. vanligt att de nu skildrarhändelseutvecklingen , som om alltdessförinnan var frid och fröjd, som omstoppaketet aldrig hade förekommit, som omomfattande sparinsatser hade gjorts redan tidigare.Rekord i den vägen tar väl i sinartikel , där han antyder att Sverigesproblem började . Allt var tydligen gottoch väl fram till krispaket 2, men därefter tornadealla problem upp sig.Felet med devalveringen är att den kan lindra dentillfälliga krisen men också kan förvärra denlångsiktiga krisen. Till våra strukturella problemhar nämligen hört bilden av utomlands, attvi tar till devalvering så fort vi får problem. Det varsynd att vi måste devalvera. Det var synd att denpolitiska kraftsamlingen inte klarade ännu enutmaning.Till skildringen av alla experters bedömning, somIngvar talade om, kan jag tillägga ettuttalande i en tidning från en person i : Det var synd att ni misslyckades närni var så nära.Jag kan naturligtvis inte bevisa att t.ex. IanWachtmeisters upprepade tal om devalvering ochflytande krona eller Socialdemokraternasobenägenhet att ställa upp för krispaket 3förorsakade eller starkt bidrog till Riksbankensbeslut , men ni kan inte heller bevisamotsatsen. Min poäng är att dessa bådaageranden -- de skall inte jämföras inbördes, menbåda kan ha haft en inverkan på beslutet -- varfelaktiga, oavsett resultatet.Nu får vi komma ihåg visan som säger ''minns inovember ''. Det fanns en tiddå alla slöt upp bakom försvaret av kronan och dådet träffades unika uppgörelser över blockgränsen.Nu har vi devalverat, och det är illa nog, men låt ossinte göra ont värre genom att återgå till en politiskkubbning -- det förvärrar bara våra problem. Det vinu måste lyckas med är att mödosamt bygga uppdet långsiktiga förtroendet för svensk ekonomiigen.I detta perspektiv tycker jag att det har funnitsnågra oroande inslag , Jag harredan nämnt artikel. Låt mig ocksånämna de ställningstaganden som tydligen gjordespå den socialdemokratiska partistyrelsens möte ifredags.Jag tror att många har svårt att förstå varför det justnu, efter den höst vi just har upplevt, kännsangeläget för socialdemokraterna att damma av degamla resonemangen om högerspöke och stämplaut som omöjlig i samarbetssammanhang.Det är just höst. Vi har sett en moderatledare sommedverkat i breda krisuppgörelser, som har givitupp moderata hjärtefrågor, bl.a. för att tillmötesgåsocialdemokraterna. Om lönen för enmoderatledare som skär i försvaret och skjuter uppskattesänkningar och privatiseringar blir att blistämplad som omöjlig samarbetspartner kommermånga, tror jag, att tycka att det är orättvist.När nu försöker bunta ihopregeringen med Ny demokrati är det viktigt attkomma ihåg att det blir problem för regeringenförst som socialdemokratinbestämmer sig för att samverka med Ny demokrati.Det vi har sett är ju det slutliga beviset för attden här regeringen inte är beroende av ellerutlämnad till Ny demokrati.Det är klassiskt att man, när man diskuterar merlångsiktig ekonomisk politik, rycker på axlarna ochsäger: På lång sikt är vi alla döda. Och det är jusant. På lång sikt är vi alla döda. Men våra barn ochbarnbarn lever. Som statsministern var inne påmåste vi ibland se ekonomisk politik också i detperspektivet. har vi löst våraproblem genom att vältra över dem på kommandegenerationer. På kort sikt kan det vara lättvindigtatt devalvera. På kort sikt kan det också vara roligtför ett politiskt system att återgå till den vanligakubbningen. Men måste vi försöka lösade långsiktiga problemen -- för vår skull men ocksåför våra barns och barnbarns.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman! har tidigare fastställt reglerför den här typen av debatter. Inför dagens debatthar socialdemokraterna vägrat att acceptera defastställda reglerna och det har antytts att vi andrafrån regeringspartierna inte borde delta i debatten.Jag vill, fru talman, säga att jag upplever det somstötande. Man visar därmed förakt för alla ossandra, när vi vill utnyttja viktigastetalarstol.Politiker har ansvar för att skapa framtidstro.Stagnation skall vändas till utveckling och nyamöjligheter, där vi över partigränserna kan bygganågot gemensamt.Höstens två krispaket har visat att vi kan tagemensamma tag bara viljan finns. Det ger ossanledning att oftare söka efter det som förenar istället för att prioritera det som skiljer.Vi får inte låta förra veckans misslyckande med attnå enighet kring en räddningsaktion för densvenska kronan övergå till konfrontation förkonfrontationens egen skull. Jag hoppas attsocialdemokraterna inte river de broar som vigemensamt har nytta av här i landet. Men detverkar nu som om socialdemokraterna flyr undansitt ansvar och försöker avleda intresset från sinaegna misslyckanden . Men arvetfrån 1980-talets inflationsekonomi förskräcker ochligger som ett tungt ok över svenska folket.Eftervården av den påtvingade devalveringenmåste nu ges allra högsta prioritet. Misstagen från1982 års devalvering får inte göras om under 1990-talet.En flytande kronkurs innebär på intet sätt att degrundläggande problemen i den svenska ekonominförsvunnit. Obalanserna finns kvar. Arbetslöshetenmåste bekämpas och budgetunderskottet pressasned.Förnyelsen av den offentliga sektorn måstefullföljas med stärkt grundtrygghet och ökadvalfrihet som viktiga mål. Kraven på en rättvisfördelningspolitik är i det sammanhanget viktiga.Det är viktigt att alla -- politiker,fackföreningsföreträdare, arbetsgivare och denbreda allmänheten -- inte nu ger uppkrismedvetenheten för att vi fått en tillfällig lättnadgenom en flytande växelkurs.Åtgärder för att förhindra en växande inflationmåste även fortsättningsvis inta en framskjutenplats på den ekonomisk-politiska agendan. Vi fårinte låta inflationen medverka till en nykasinoekonomi av 1980-talets modell.En återhållsam, ansvarsfull och snabb avtalsrörelseär nu nödvändig för att skapa en långsiktigt uthålligekonomisk politik. Arbetsmarknadens parter hardärför ett stort ansvar i dessa dagar.Vi måste få ned räntenivån. Annars slår den högaräntan ut företag och arbetstillfällen och krossarekonomin för tusentals hushåll. Detta förutsätteren fortsatt stram finanspolitik och en reducering avdet strukturella budgetunderskottet genombetydande besparingar. Jag kan, fru talman,instämma i det statsministern tidigare sade ombehovet av en stram finanspolitik. Men frågan är:Orkar socialdemokraterna ställa upp?Investeringarna i näringslivet är nästanobefintliga. Det måste vi ändra på. Investeringarnamåste stimuleras för att vi skall få fart på hjulen isvensk ekonomi. Då måste vi också pröva vissaselektiva åtgärder. behöver en aktiv ochoffensiv industripolitik.De mindre och medelstora företagen måstestimuleras. Som ett led i det arbetet bör skatter ochavgifter för egenföretagare och fåmansföretagomedelbart sänkas till en nivå som är likvärdig medövriga företags. Småföretagen skall inte beskattashårdare än de stora företagen! Villsocialdemokraterna medverka till en sådanlösning? Eller är socialdemokraterna fortfarande --som ofta tidigare -- storföretagens fångar?Omfattande förstärkningar av miljövänligakommunikationer och annan infrastruktur måstefrämjas. Hela landets produktionsförutsättningarmåste tas till vara i en aktiv politik för regionalutveckling.I en exportledd tillväxt finns alltid risk för ökadkoncentration i samhället. I spåren efter 1982 årsdevalvering medverkade socialdemokraterna till enmassiv flyttlasspolitik. Det får inte upprepas under1990-talet.När svenska folket nu tvingas betala för 1980-taletspolitiska misstag ökar kraven på att bördorna skallfördelas rättvist. Därför är det viktigt attgrundtryggheten i våra olikasocialförsäkringssystem säkras.Fru talman! Vi måste här i parlamentet skapa enbred politisk samling för landets bästa. Det ärCenterns strävan att nå breda lösningar.Socialdemokraterna har -- på samma sätt somman gjorde -- chansen att visa att mansätter landets främsta före partitaktiska motiv.Produktiva insatser för arbete, för en uthålligtillväxt, är grunden i en stark ekonomi. För attbryta den onda spiralen av pessimism och passivitetkrävs det nu åtgärder för arbete och aktivitet. Såskapar vi framtidstro i vårt land.(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Det här debatten har initierats av detsocialdemokratiska partiet. I partiets begäran omdebatten skrev man att resultatet av regeringens --och här menar man faktiskt den nu sittanderegeringens -- politik har blivit att produktionensjunker, arbetslösheten ökar och köpkraftenförsämras.Det resonemanget skulle självfallet kunna vararimligt om den nuvarande regeringen hade innehaftregeringspositionen . är detju som bekant så att socialdemokraterna har varit iregeringsställning under nio av de tio senaste åren.Det vore klädsamt om socialdemokraterna införkammaren och inför svenska folket ville erkännaatt de har ett betydande ansvar för den uppkomnasituationen. Statsministern har tidigare nämnt ettflertal socialdemokratiska ekonomer ochdebattörer som har vågat erkänna det, och jag trorfaktiskt att det skulle underlätta debatten framöver.Den akuta krisen, och för övrigt hela höstens kriser,beror försummelser när de gäller att ta itumed de grundläggande problemen i svenskekonomi. De fördelar som vi vann genom de femdevalveringarna och början av80-talet utnyttjades inte för att genomföra denödvändiga förändringarna. Allt såg bra ut:arbetslösheten pressades ned, industrin gick förhögvarv och tjänade bra med pengar, lönernaökade och vi beslutade om nya kostnadskrävandereformer. Men vi vidtog inte de növändigaåtgärderna när de bästa förutsättningarna fanns.Då borde vi ha gjort det.För sedan berättade ekonomiprofessornAssar i ett TV-inslag en anekdot som hantyckte stämde väl in på många politiker. Hanberättade om en man som föll från tjugondevåningen i en skyskrapa. När han passerade andravåningen, snabbt på väg mot nedslaget,konstaterade han: So far so good -- så långt alltingväl! Det finns en risk för att vi som politiker agerarpå det här sättet. Vi väntar tills vi slår i gatan, ellernästintill, innan vi vidtar åtgärder. Jag tycker attden politiska situationen kanbeskrivas på detta sätt.När den borgerliga regeringen tillträdde hade manförst att försöka bryta ner den felaktiga bild somsocialdemokraterna försökt etablera om''vändpunkten'' och ''ljuset i tunneln''. Som bekantbehöver inte det ljus som man ser längre fram itunneln med nödvändighet vara mynningen utandet kan precis lika gärna vara ett mötande tåg. Såvar fallet, bildligt talat, för svensk ekonomi den härgången.De fördelar som devalveringarna skapade varuppätna . I den nya regeringensförsta budget föreslogs rejäla besparingar. Detföljdes upp i kompletteringspropositionen. Undertiden fram till det att krisen blev akut på höstkantenvalde socialdemokraterna att säga nej till i stort settalla besparingsförslag som regeringenpresenterade. blev krisen uppenbarför alla. Socialdemokraterna ställde förtjänstfulltupp på många -- även för partiet -- svåra beslut.Många med både svenska och internationella måttmätt betydande besparingar genomfördes. Men detvisade sig inte räcka. Kronan tilläts flyta.Även om det är ett misslyckande att den fastakronkursen inte kunde hållas, finns det självklartkortsiktiga fördelar med den nu uppkomnasituationen. Det finns förutsättningar för atträntorna skall sjunka, och det finns storamöjligheter för exportberoende industriföretag attåtervinna förlorade marknadsandelar.Den faktiska devalveringen har dock i sig inte löstnågra problem utan lindrar egentligen barasymtomen. Det är precis lika angeläget somnågonsin tidigare med en politik som minskar ochhelst eliminerar det strukturellabudgetunderskottet. Det måste vi ha lärt oss av 80-talet och de försummelser som gjordes då.Trots allt tror jag att det är viktigt att vi inte tittarför mycket i backspegeln. Vi är på väg motframtiden. Historien är som den är. Vi måste seframåt. Det politiska systemets trovärdighet berorpå hur vi lyckas hantera den ytterligt svåra situationsom vi befinner oss i.Det finns ett betydande värde i att partiernagemensamt ser framåt och arbetar tillsammans istället för att bekämpa varandra. De två förstakrispaketen visar att det går då bara viljan finns.Det politiska systemet kan i sina bästa stundert.o.m. överträffa det som förväntas och begärs.I dag är så gott som alla överens om attmarknadsekonomin är det instrument som bäst kantrygga vår välfärd och vår gemensamma framtid.Det gäller trots att baksidan av 80-talets klipp- ochspekulationsekonomi är uppenbar för alla. För attinte slå över i en rå kapitalism behövermarknadsekonomin fungerande korrektiv sominrymmer begrepp som hederlighet,ansvarstagande, rättvisa, sparande och ettansvarsfullt förvaltande av våra begränsademiljöresurser. Häri ligger en av framtidens storautmaningar -- att hitta ramarna förmarknadsekonomin. Det är det bästa instrumentet,men det behövs ramar.I den nu aktuella situationen gäller det att hållakvar inflationen på en låg nivå. Arbetsmarknadensparter spelar en avgörande roll. Det gäller attpressa ned räntorna och arbetslösheten ochsjälvklart att komma till rätta med obalanserna ibudgeten.Från kristdemokratiskt håll är vi beredda att gålångt när det gäller att göra besparingar för att iövrigt uppnå dessa mål. Vi vill göra det samtidigtsom vi slår vakt om de sämst ställda. Jag tror attsvenska folket mot bakgrund av budgetunderskottoch statsskuld är berett att bära omfattandebesparingar om de upplevs som rättvisa.Fru talman! Framöver kommer det säkert att finnasrika tillfällen för partier som vill skära pipor ivassen. Men det är oansvarigt att ställa sig vid sidanav det mödosamma arbetet med att renovera densvenska ekonomin är oansvarigt. Jag hoppas att vikan få en diskussion och en bred uppslutning kringen gemensam ekonomisk strategi framöver.(Applåd)Anf. 9 (nyd):Fru talman! Vi har just hört nästa kapitel i min bokKrokodilerna. Jag ber att få tacka för detta. Det varkrokodilernas kamp mellan herrar Bildt ochCarlsson, som betvivlar varandraskompetens men inte sin egen.Resonemangsäktenskapet har spruckit, och viandra frågar oss nu när det snart är jul om det blevnågot av paketen. Tänker någon stå för någonting?undrar folk. Frågan är om de har fått något svar . klagar på att han inte har tid,men han kanske har tid att svara när det gäller detförsta och det andra paketet.Den 14 oktober lade jag fram ett mycket bra förslagi den här kammaren. Det betecknades som uselt.Förslaget handlade om att man skulle skäraordentligt i det strukturella budgetunderskottet,och att göra en dynamisk satsning i vårtsamhälle och att sänka räntan. Det betyder att manskall låta kronan flyta. Som en offensiv åtgärd --genomförd av , gärna med stöd avSocialdemokraterna -- hade detta fått mycket storeffekt. Det handlar inte om att devalvera, herrLeijonborg. Att låta kronan flyta är något heltannat. Det viktiga är att det skulle ha varit enoffensiv, välförankrad åtgärd. Då hade det varitmycket bättre, och den här debatten skulle ha låtitpå ett annat sätt.Men i stället sade de stora krokodilerna: O nej, veoch fasa, det här går inte! Därefter gasade Bildt ochCarlsson iväg tillsammans. Denenda vägen, den tredje vägen eller den nya vägengick rakt in i en bergvägg, som inte ens en riksdags-Rambo kunde flytta på. Vanligt folk skullemöjligen väja när de ser en sådan bergvägg, mendet gjorde man inte. Frågan är vem man skallkritisera mest. Skall man kritisera dödspiloten ellerkartläsaren?Jag tycker nog att kartläsaren ärsämst, eftersom han hoppar av inför sistafartsträckan och pekar på piloten när dennekraschar. hade självlagt egna lik i lasten, sprutat litet olja på framrutan,grävt sönder vägen tillsammans med facket ochhällt flygbensin i tanken.Det gäller nu att se framåt på vad kamikazepilotenCarl Bildt kommer att göra. Han överlevdenämligen, vilket är ovanligt i just den branschen.Frågan är om han nu skall borsta av dammet ochsätta sig i en ny bil och köra med förbundna ögon istället med följande förklaring: Det har ju gått förr.Vi har blundat och kört tidigare, och det brukar gåbra. Vägen känner vi. Den går bara rakt på.Men si, ingen vet hur vägen går och vad som döljersig bakom nästa krök. Det finns ingen karta, ävenom sitter och läser på den helatiden.Låt oss därför gå ur bilen och se påverkligheten. Frågan är om minoritetsregeringen,herr statsminister, skall intala sig att den harmajoritet. Det gjorde den . Det ärintressant att se om den tänker göra det . Jag hartidigare rekommenderat en studieresa tillDanmark. Det reses mycket i denna kammare. Nikan sticka ner till på och fåen extra lektion i minoritetsregerande. Danskarnabrukar ju klara det.Jag tror att det är farligt att släppa ut den enaproppen efter den andra utan att ha skapat enparlamentarisk majoritet. Då kan man, så att säga,gå på en propp själv.I det här läget tycks det egentligen bara finnas Nydemokrati att tala med. Vi är hemskt tacksammaför att vi har nämnts vid namn i något anständigasammanhang här. Det är första gången så sker. Dettar sig.Jag hoppas nu att inte kända soffkomplex och andrabarnsligheter skall styra regeringens agerande. Jagtror att regeringen måste lösa sina egna internaproblem om den skall vara med och lösa Sverigesproblem.Ingvar undrade hur sig. Det undrar jag också. I övrigt tänkerkanske och jag olika.Vad föreslår då Ny demokrati? Ja, en hel del saker.Jag hinner inte gå in på alla . Är det några somhar litet tid på sig är det vi andra.Men låt mig ta upp några viktiga punkter.Riksbankschefen och regeringenmåste föra en lågräntepolitik. Riksbankenbestämmer den korta räntan, vilken borde kommaner till 5--. Marknaden, verkligheten,bestämmer den långa räntan, som kanske hamnarpå 8, 9 eller -- det är svårt att uttala sig därom.Svenska kronan kommer ytterst att värderas utifrånSveriges produktivitet och kostnadsläge -- alltsåinga kostnadshöjande löner.Villkora stöden till bankerna! Jag har en lång listamed förslag till andra åtgärder som kanske skulle fåi gång jobb. Kanske hinner jag med det senare här.Jag upprepar: Villkora stöden till bankerna, så attde inte kan tacka för skattebetalarnas hjälp och förde garantier som de fått genom att döda sina egnakunder. Det är ju vad de sysslar med . Gå på de otroliga differensernamellan ut- och inlåningsräntorna, som är ettjätteproblem!Sätt också fart på riskkapitalbolagen! Och sist meninte minst: Modernisera arbetsrätten! Det ärgenom en modernisering av arbetsrätten som mankan få fart igen på de riktiga jobben. Det finnsdynamiska effekter. Jag återkommer senare till densaken. Det finns också pengar att spara. Det finnsheliga kor -- flyktingpolitik, bistånd ochorganisations-, press- och partistöd -- som man kanattackera. Där finns det attkarva i.Därmed är det slut på min taletid, men jagåterkommer.(Applåder)Anf. 10 ():Fru talman! Jag tror inte att det hjälper att IanWachtmeister gör reklam för sin bok om dåligafinanser genom att tala för den här i kammaren. Såbra är den inte, !Efter att ha hört dagens morgoneko meduttalanden från tre borgerliga partiledare i densenaste valrörelsen, där de kategoriskt förklaradeatt de aldrig skulle genomföra en devalvering --understruket med särskild tyngd av nuvarandestatsministern, som minsann visste hur det vartidigare -- måste jag säga att det är förståeligt attfallet blir så mycket tyngre, sommarknaden inte tror på den här kategoriskapolitiken.Jag förstår att man i vissa lägen inte säger helasanningen om devalveringar. Men uttalandenagjordes faktiskt bara innan devalveringenskedde. Det är ju det som gör att regeringenförlorar i fråga om förtroendet. Regeringensframfart utefter vad man kallar den enda vägen harnu nått vägs ände. Experimenten medskattesänkningar för dem som har det hyggligt ställtoch uppoffringar för de breda grupperna harhavererat. Det är riktigt att det inte bara gäller häri . Det gäller också i nyliberalismensnyförlovade land med och verkar inte ha fått särskilt stort stöd ellermycket hjälp av . Men det är klart att detinte blir så mycket hjälp när delar av Bilds doakör,och , håller på Clinton. Detär väl därför som det gick dåligt.30-talets depression följde efter det s.k. glada 20-talet med börsyra och uppblåsta finansvärden. Denekonomiska kris som kan leda in i endepression grundlades också . I allvänlighet vill jag säga till att det intehjälper att han regelbundet uppträder som ettgökur och bedyrar att alla problem tillstött eftervalet. Så är det faktiskt inte.Devalveringen ökade klyftorna mellan fattigaoch rika. Företagen utnyttjade den gången intemöjligheten att genom produktiva investeringarsatsa på nya arbeten.Dagens kris framstår alltmer som ett resultat avdenna spekulanternas gyllene tid. Egentligen vardenna ett bländverk för alla utom förbanksvindlarna, som efter lättsinniga luftaffärermjukt gungar ner i sina vansinniga fallskärmsavtal.Vilken regering tänker ta itu med detta?Vår huvudkritik mot regeringens politik gälleruppgivenheten inför arbetslösheten. Vi måste, föratt stoppa ökningen av antalet arbetslösa, få fart påden inhemska efterfrågan. Det är det som får snurrpå hjulen.De facto-devalveringen gör att konsumtioneninnebär en minskad efterfrågan, eftersom allaimportvaror blir dyrare. Det drabbar vanligalöntagare. Det drabbar pensionärerna. Det drabbar de arbetslösa. Det varinte de som framkallade krisen. Det var inte de somspekulerade mot den svenska kronan. Men det ärde som skall vara med och betala det hela.Däremot kan exportföretagen konkurrera på heltandra villkor. En och annan minister -- den jagtänker på är inte här nu -- med stor aktieportföljkan trots sin taffliga regeringsutövning brista ut ivilda glädjetjut. Tänk att få se Per visalitet spontan glädje över sina aktievinster i ställetför att försöka se ut som stora stygga vargen vidvarje framträdande i TV.För exportföretagen, kapitalägarna, ärdevalveringen egentligen bingo. Regeringenspaketpolitik däremot är i det här läget heltöverspelad. En åtstramning just nu leder nämligenbara till att den nedåtgående spiralen skruvas nerännu mer, när det i stället måste bli fart påefterfrågan genom sänkt, inte höjd, moms.En ansvarsfull ekonomisk politik innebär också ettstopp för indragningarna från kommunerna. Därhar jag en fråga som jag vill ställa till IngvarCarlsson: Är Socialdemokraterna beredda att avslåförslaget om indragningar på 7,5 miljarder frånkommunerna? Ett sådant förslag finns ju redan påfinansutskottets bord.Det finns ytterligare förslag på finansutskottetsbord. Jag vill säga att jag med glädje noterar attregeringen och regeringspartierna efter hårdnackatmotstånd nu har anslutit sig till det krav som vilänge framfört, nämligen att valutalånenormenskall upphävas.Till sist: I kris- och arbetslöshetstider är det mer ännågonsin så, det har erfarenheten visat under dethär året, att det behövs en regering som harförankring i arbetarrörelsen, och bredareförankring än så -- detta för att fördelauppoffringarna på ett socialt ansvarsfullt sätt. Menregeringens näringsminister vägrar att bedrivanäringspolitik. I stället riktar han en cyniskuppmaning till de arbetslösa, nu senast tillbilarbetarna, att starta eget. En sådan regering haregentligen förverkat förtroendet.Får jag, fru talman, överskrida taletiden för attvädja till fru talmannen att ta initiativ till en annanoch bättre debattordning. Jag tycker att det är litetgenerande att vi, även om vi är oense i mångafrågor, ändå inte kan vara överens om vilkendebattordning vi skall ha.Anf. 11 Statsminister ():Fru talman! Jag vill bara, för att inte varafrånvarande i debatten om debattordningen, förprotokollet ha sagt att jag finner det fullständigtoacceptabelt i varje del att det föredebattens början meddelas att man har lagt omdebattordningen.