prot · GG0917 · 1992-11-05 00:00:00 — Det finnsrapportörer som talar om att t.o.m. blir entiger inom loppet av tio år.Det är fascinerande att se den aktivitet som präglarlandet. Trots regionala skillnader ser man sombesökare en sjudande verksamhet. Alla synessysselsatta på risfälten, i butiker, i små restaurangeroch i verkstäder.Men dagens är fortfarande, trots demycket hoppingivande ekonomiskaframtidsutsikterna, ett land med storainfrastrukturella problem. Man behöver kraftverkoch elproduktion. Man behöver vägar, broar,järnvägar, flygplatser, hotell, telekommunikationeroch maskinell utrustning till industri och jordbruk.FN har tillsammans med landets regering räknatfram ett investeringsbehov motsvarande 7miljarder US-dollar. Till detta kommer lika storabehov för tekniskt bistånd och know-how.Vietnam, som så många andra av tredje världensländer, befinner sig just nu i ett övergångsskede,ekonomiskt och politiskt. Marknadsekonomin ärpå väg att slå rot, och det finns genom den nyaförfattningen ett embryo till politisk pluralism.Situationen är här, som i många andra länder medliknande utveckling, mycket skör. Det finns hinderför en gynnsam utveckling. Jag vill peka på någraav dem.Ett stort sådant hinder är naturligtvis ett minskatbistånd. Bortfallet från f.d. har varitmycket kännbart. När sedan minskade sittbistånd i samband med detta budgetår väckte detstor förvåning i landet. var faktiskt ett avde första länder som diplomatiskt erkände Vietnamefter krigsslutet 1975.Ett annat hinder är naturligtvis den amerikanskasanktionspolitiken. är medlem både iVärldsbanken och i Valutafonden, men USAanvänder ju sitt veto.Det råder även en kapitalbrist. Sanktionspolitikeninnebär ju också att genom sitt veto blockerarlån i Asiatiska . Dessutom finnsde gamla resterna av byråkrati, korruption,smugglingsverksamhet och statliga ineffektivaföretag.Jag tror att det allra viktigaste för en positivutveckling ändå är att man får behålla en fredligutveckling i regionen. Det innebär att den stora FN-missionen måste lyckas i Cambodja.Själva pekar de på ett av sina stora framsteg, inte längre behöver importera ris, utan att mannu t.o.m. kan exportera.Min uppfattning är att det i det här övergångsskedetär mycket viktigt att vi som givarländer står fast vidvåra åtaganden. Det svenksa biståndet behövsverkligen i den form det har. Men formerna kanutvecklas. Det var tragiskt när vi här i riksdagenminskade biståndet i våras.Av biståndsministerns svar utläser jag sammapositiva syn som vi socialdemokrater har påbiståndets storlek och inriktning beträffandeVietnam. Jag hoppas innerligt att biståndsministernskall lyckas överföra det förhållningssättet till deövriga partierna i regeringen. Det hoppas jag.Det svenska biståndet behöver spela på samtligasina instrument för att insatserna i skall bliså effektiva som möjligt. Jag vill naturligtvis gärnalyfta fram de insatser som planeras av SwedeCorp.De är lika viktiga som de infrastruktursatsningaroch skogsprojekt som vi jobbar med redan nu.Presidentvalet i har stor betydelse för denfortsatta sanktionspolitiken. Man har tippat attoavsett vem som vinner valet, kommersanktionerna att lyftas i början av året.Jag vill be biståndsministern att konkretisera densista meningen i svaret. Den är väsentlig för detta. ''kommer aktivt att verka för att ett sådantstöd utan fördröjning realiseras.'' Det betyder alltsåatt vi stöder hävandet av sanktionspolitiken. Jag vill väldigt gärna att den meningen.Anf. 37 (nyd):Herr talman! Det är med viss förvåning som jag hörstatsrådet med ett uppriktigt och klartja bekräfta att regeringen är beredd att genomfortsatt bistånd stödja i dess politiska ochekonomiska omvandling. Jag delar att är på väg mot en politiskoch ekonomisk omvandling.Den ekonomiska omvandlingen pågår för fullt,vilket jag själv kunde bekräfta vid mitt besök iVietnam med utrikesutskottet . Jag vardär tillsammans med bl.a. den politiska omvandlingen såg vi inte mycketav. Visserligen var man inte lika uppriktig som de iLaos. Där klargjorde man mycket bestämt att varjeland skulle bygga upp sitt politiska system, sompassar det landet. I passar det medenpartisystem. Det gjorde man klart för oss. IVietnam är de politiska förhållandena liknandedem i , men de vietnamesiska ledarnauttrycker sig inte lika drastiskt som de laotiska.Man är mycket väl medveten om att är enmycket stor biståndsgivare. Det visar inte minstBaiBang-projektet. Där har vi lagt ner drygt tvåmiljarder i ett, som de flesta anser, alltför stortprojekt.Men biståndsministerns klara besked, att vi skallfortsätta att satsa bilateralt och multilateralt påVietnam i minst samma omfattning som tidigare,tycker jag står i skarp kontrast tillregeringsförklaringen . Där står det såhär: ''Biståndspolitiken läggs om i riktning mot ettväsentligt starkare stöd för demokrati ochmarknadsekonomi. Biståndet till minskasoch avvecklas om inte en tydlig demokratiseringsker. ''Min uppfattning om är att det är ett land,visserligen mycket fattigt, men på god väg att fåordning på sin ekonomi. Man har tillväxt iekonomin. Man har inflation. är,enligt vad man uppgav när vi var där, omkring 85 %av företagsamheten privatiserad. Det finns enmängd av fattiga länder som har större behov avhjälp än . Det borde också ligga ifatet att man inte gör några särskilda framsteg, varesig vad avser införande av flerpartisystem ellerfrågor om mänskliga rättigheter.Jag anser att man raskt borde avveckla detbilaterala programbiståndet, som uppgår till 225miljoner kronor . För att inte äventyraingångna avtal anser jag att avvecklingen bör skeunder en treårsperiod och vara helt slutförd vid1995 års utgång. Jag anser det mycket lämpligt attvid genomförandet av biståndsreduceringen meden och en halv miljard just dra bort biståndet frånVietnam.Vi fick en mycket positiv bild av vid vårtbesök. Men jag drar motsatt slutsats jämfört medstatsrådet . Jag anser det stötande atten nation med en sådan effektivitet och med sådanaambitioner fortfarande skall få vårt stöd. Det ärmånga andra nationer som behöver det bättre.Vi har bidragit till uppbyggnad ochgroende välstånd. Men beslut måste kunna tas omatt dra sig ur. Ett av motiven till att ge fortsatt stödtill skulle vara, som någon litet skämtsamthar sagt, att det gäller att hålla sig väl med ,för ingen vet när kan komma i den sitsen attvi är i behov av utvecklingsbistånd.Sjävklart skall vi kunna ge fortsatt stöd inom hälso-och undervisningssektorn. Men det bilateralastödet borde avvecklas. Självklart bör man också setill att och svensk industri kan utnyttja dengoodwill som det stora biståndet på över 6 miljarderborde medföra. Men allt bistånd vi gett kanske baraskapat ''badwill'', om vi nu låter vietnamesernasköta sig mer på egen hand.Anf. 38 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror, precis som KristinaSvensson, att blir en tiger. Jag tycker skulle kunna säga att tigern redan reser sig påbakbenen och morrar marknadsekonomiskt.Jag tror för min del också, om jag får fortsätta pådet spåret, att detta kommer att leda till politiskpluralism. Jag tror att det är omöjligt för denvietnamesiska regimen att täppa till alla önskemålsom pyr, låt vara i liten skala, för att få störresjälvständighet, mer av mänskliga fri- ochrättigheter.Det sämsta vi skulle kunna göra, om vi verkligenvill se ett demokratiskt , är att springadärifrån . Jag tror att det är nu man behöver stöd.Det är nu man behöver impulser. Just detta att vihar en biståndsrelation till gör det möjligtför oss att mycket starkt påverka uppbyggnaden avden legala strukturen. Vi kan understryka i allavåra kontakter att vi förväntar oss vida mer när detgäller respekten för mänskliga fri- och rättigheter.Går vi därifrån tror jag att risken skulle vara ganskastor att man faller tillbaka i en helt annaninställning till det vi menar med politisk pluralism.Det var helt klart pekuniärt kännbart attSovjetunionen tog bort sitt bistånd. Men jag villsäga att det också var en förutsättning för att manskulle intressera sig för marknadekonomi och ävenbry sig om den politiska pluralism som västvärldenstår för.Jag tror att vietnameserna inser att deär på väg inte bara marknadsekonomiskt utanockså, om jag får använda uttrycket, MR-mässigt.Jag kan inte förstå hur så totalt kanbortse från vad som sker när det gäller lossandet avbanden och att inte såg något av ettspirande intresse för demokratisering. Det förvånarmig.Nu skall man naturligtvis akta sig noga för att görabedömningar om hur ett land ligger till i både detena och det andra avseendet efter ett kort besök.Därför vill jag säga att de åsikter som jag för framhär inte bara är sådant som jag själv har hämtatfram efter ett kort besök i , utan det ärockså vad vår ambassad, vårt biståndskontor jämtoch ständigt rapporterar.Det är klart att den konstitution som har antagitsbär en prägel av mer av demokrati än som var fallettidigare. Det sägs t.ex. att parlamentet och intenågot av partiets organ är landets högsta politiskainstans, att medborgarna skall garanterasmedborgerliga fri- och rättigheter. Parlamentet gesockså befogenhet att avsätta den sittanderegeringen, etc. Dessutom är inte längrepartitillhörighet ett krav för deltagande i regeringeller i andra politiska beslutsförsamlingar.Man kan naturligtvis säga: Ja, ja, allt detta står i enkonstitution. Men vi måste komma ihåg när vibedömer och utvecklingen där att landethar en historia som är mer än dyster. Det har varitangeläget för mig att få påpeka, gång på gång, attdet inte går att komma till och applicerasvenska idéer, svenskt tänkande och svenska krav,utan vi måste se förhållandena utifrån landets egenhistoria. Jag vill göra gällande att man kan se ettframåtskridande åt rätt håll. Det går för sakta. Detgår utomordentligt sakta, men det går ändå åt rätthåll. Låt oss hjälpa till att förstärka den härrörelsen. Vi gör det bäst genom att finnas kvar där.Anf. 39 ():Herr talman! Det är mycket roligt att hörabiståndsministern i klartext tala om sittförhållningssätt till det fortsatta biståndet iVietnam, den fortsatta utvecklingen. Lika dystertär det att höra när han talar om attstödet skall avvecklas. Jag begriper inte hur vi kangöra så olika tolkningar av det som vi båda två harupplevt.Det är nu som biståndet behövs. Vi behöver varadär, för vi kan se att det handlar om ettövergångsskede. Det är i sådana situationer sombistånd skall användas, för att det sedan skall kunnaavbrytas och för att vi sedan skall kunna användabistånd i andra delar av världen där det ocksåbehövs.Jag tycker att det var ett ganska målande uttryck atttigern reser sig på bakbenen och morrarmarknadsekonomiskt. I detta ligger nämligen attdet finns en risk för att det sociala skyddsnät somman har byggt upp kan rämna på vägen mot enutvecklad marknadsekonomi. Det är också ettviktigt skäl till att vi skall vara kvar och vårda de härsektorerna.Den nya konstitutionen ger just möjligheter till enpluralistisk utveckling. Men den måste ocksåvårdas, och det kan vi medverka till genom olikaformer av demokratiutvecklande bistånd.Jag fick inte svar på min fråga omsanktionspolitiken: Hur skall vi arbeta just nu -- detär viktigt i samband med presidentskiftet -- för attmedverka till att sanktionerna hävs?Anf. 40 (nyd):Herr talman! Både ochstatsrådet tog upp detta att man sertendenser till en demokrati i . Jag tror attKristina använde sig av uttrycket att manser ett embryo till en demokratisering. Men jagtycker inte att man ser så mycket av det hela. Vidett flyktigt besök i är det kanske inte såmärkligt att man inte ser så mycket av detta.Vi fick bl.a. en föredragning där manmycket omständligt talade om vad den nyaförfattningen i skulle innebära. Man sadeganska tydligt att det ur demokratisynpunkt intevar någon förändring i sak i författningen.Förändringarna hade mer att göra med antaletledamöter i deras riksdag. Det skulle minskas med100 personer ungefär. Man skulle genomföra etthelt nytt ekonomiskt program osv. Men det fannsingenting nytt i den nya författningen urdemokratiseringssynpunkt, inte heller talades detom att man skulle gå vägen mot ett flerpartisystem.Jag tror att den nya författningen skulle träda i kraftnu i höst.Reduceringen av antalet ledamöter var något somjag, och kanske flera med mig, blev litet fundersamöver. Man hade ett elitistiskt tänkande där. Detangavs nämligen som skäl till varför man skulle draner antalet ledamöter i deras riksdag med ungefär100 personer att det inte fanns tillräckligt antalutbildade människor för att besätta dessa poster.För oss i västerländska länder som mera funderarpå att människors tankar och åsikter skall speglasfrån många olika håll, dvs. att både fattigamänniskor och de som har en hög utbildning skallvara med, är detta ganska konstigt. Jag hoppas attdet inte berodde på en felöversättning av tolken.Det sades mycket tydligt att bakgrunden till att manminskade antalet ledamöter var att det inte fannstillräckligt antal dugliga människor som kunde sittai riksdagen.Om vi ser det ur demokratisynpunkt fanns detegentligen ett A-, ett B- och ett C-lag i Vietnamsriksdag. A-laget -- dvs. i positiv mening, det måsteman säga när man säger i -- var desom satt i , men som också hadefunktioner i parlamentet. B-laget var de som hadefunktioner i och som var ute iprovinserna. C-laget var de ledamöter i riksdagensom sammankallades och bara var där tre, fyradagar . De hade för avsikt attutöka detta till sex, . Bakgrunden till attdessa ledamöter inte var i så länge, varatt det inte fanns tillräckliga ekonomiska resurserför det.Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! Det finns ingen tvekan om att vi kanhitta rader av brister och tillkortakommanden ochpresentera åtskilliga frågetecken. Både KristinaSvensson och jag har sagt att det inte är enpluralistisk demokrati. Det finns åtskilligt attförvänta. Det positiva ligger i, att när pelaren frånSovjetunionen som de hade byggt på rasadesamman, insåg de att de måste vända sig västerut.Det sade ministrarna klart och entydigt. Det ärmarknadsekonomin som är deras väg. Underden valrörelse som ägde rum, kunde man läggamärke till att folk började uttrycka och uttalaåsikter och ställa krav på att man lyssnade. Jag trorfaktiskt att detta kommer att fortsätta. Detkommer att förstärkas och utökas. Jag dristar migt.o.m. till att tro att åtskilliga av ministrarna inseratt en förutsättning för att marknadsekonomin skallkunna utvecklas riktigt är att de låter folkskreativitet och åsikter komma till uttryck.Herr talman! Jag intresserade mig också en del förreligionsfriheten när jag var där, av icke såsvårförståeliga skäl. Det visade sig att det ävenskett förändringar på det området. Jag kunde självbesöka en protestantisk gudstjänst påsöndagsmorgonen i Ho . Det hadeinte varit görligt för eller årsedan. Denna gudstjänst ägde rum under frihet,såvitt jag kunde bedöma. De blev naturligtvisutomordentligt förvånade när det kom en ministeroch satte sig i församlingen, men det var ingen somförsökte hindra mig. Om man besöker de katolskakatedralerna ser man att folkvandring dit är mycketomfattande. Ingen försöker alltså stoppa den typenav aktiviteter.Jag tog upp de MR-fall som Amnesty hade gett osslistor på med minister efter minister, och jag möttelyhördhet. Jag mötte respekt för de åsikter jagförde fram som MR-minister. Det möter manminsann inte alltid, herr talman, när man för framden typen av frågor. Vi har alltså en dialog när detgäller MR-fall, som jag tycker att man kankarakterisera som fruktbar. Vi är inte framme viden politisk pluralism. Jag säger det igen, eftersomdet är en känslig fråga. Det kommer att ta tid, menvi ligger i.Här har varit med och satsat 6,5 miljarder ibistånd. Jag tror att jag lät mer som ennäringsminister än som en biståndsminister när jagvar i . Jag tycker att det är viktigt att vårasvenska företag, som behöver arbetstillfällen,verkligen kan bita sig fast i de marknader somblomstrar och sjuder. Vi är ju också överens om attså är fallet. Vi har ABB, , , Volvoosv. som gör ansträngningar. Här måste Sverigevara med. Jag kan omöjligen tänka mig att devietnamesiska ministrarna skulle säga hurra åt attSverige drar in sitt bistånd, och att det är dags attsläppa fram ABB, och . Det tror jagabsolut inte.Vi har ju gång på gång understrukit i Asiatiskautvecklingsbanken att det gäller att vara med ochsatsa , . Jag kan meddela, detär kanske redan bekant, att Asiatiskautvecklingsbanken har förberett 40 projekt somkan sättas i gång efter en normalisering medbanken. Vi vet att IMF, Internationellavalutafonden, planerar att gestrukturanpassningslån motsvarande . Det finns alltså ett stort intresse.Jag tror att vi nu snart är framme vid den punkt dåUSA lyfter sitt embargo, kanske mars.Jag hoppas det, och många med mig. Det äroffentliggjort i åtskilliga internationellapublikationer. Då kommer naturligtvis en väldigkraft att göra sig gällande i . Men jag hållermed om att vi får hoppas att sociala skyddsnät inteslås sönder i det läget. Vi får dessutom hoppas inte glömmer miljöaspekterna. Det voreförödande om Ho och blirnya . Det finns anledning att också ta uppdessa aspekter i våra biståndsrelationer.Anf. 42 ():Herr talman! Det är riktigt att det finns 40 projektsom ligger färdiga hos Asiatiskautvecklingsbanken. Min poäng är att vi just nu isamband med presidentvalet befinner oss i ensituation där vi borde agera, trycka på och tala omatt vi nu förväntar oss att sanktionerna lyfts. Det ärvad jag vill säga till biståndsministern och tillregeringen i den här frågan.Sedan kan jag bara upprepa hur olika vi kan tolkasamtal och information som vi får. Jag bläddrade ide anteckningar jag förde under samtalen medjustitieministern, madam , premiärministern,talmannen osv. Det finns några ord somåterkommer i alla dessa samtal. Det är att de vill haen politisk demokratisering. De är på väg mot enpolitisk demokratisering.Jag tycker inte vi skall göra de fel som vi så ofta gör,nämligen att överföra våra svenska krav på att detskall gå så fort. Det måste faktiskt få ta tid. Vimåste acceptera att det finns andra kulturer än densvenska.Anf. 43 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker också att vi skall kommaihåg att där finns andra traditioner och en annankultur. Vi har konfucianismen med respekt förauktoriteter etc. -- jag behöver inte utveckla dettanu -- som naturligtvis spelar in.Vi kan sedan litet till mans fundera över hur svårtdet måste vara i lagstiftningshänseende att gå frånen planekonomi till en marknadsekonomi. Jagfrågade justitieministern hur de t.ex. gör medskattelagar. Hur får de till en skattelagstiftning? Dehar ju inga självdeklarationer. Hur uppbär deskatt? Han skrattade och berättade hur svårt detvar. Vidare sade han att de dessutom skall få framen konkurslagstiftning. Det kan inte vara sårasande lätt att få fram all denna typ av lagstiftning.Herr talman! Jag tror att det här arbetet kommeratt främja en politisk pluralism. Vi hoppas på det,och vi arbetar för det.Överläggningen var härmed avslutad.7 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositionerna1992/93:88 Offentlig upphandling1992/93:111 Leksakers säkerhet och farligalivsmedelsimitationer1992/93:112 Personlig skyddsutrustning för privatbruk1992/93:126 Valuta- och kreditregleringMotionernamed anledning av prop. 1992/93:32 Samerna ochsamisk kultur m.m.1992/93:K1 av ()1992/93:K2 av ()1992/93:K3 av ()1992/93:Bo1 av ()1992/93:Bo2 av ()1992/93:Bo3 av och ()1992/93:Bo4 av (-)1992/93:Bo5 av m.fl. (s)1992/93:Bo6 av ()1992/93:Bo7 av m.fl. (v)1992/93:Bo8 av i och MaxMontalvo (nyd)1992/93:Bo9 av och ()1992/93:Bo10 av m.fl. (s) 31992/93:Bo11 av m.fl. (s)1992/93:Bo12 av m.fl. (s)1992/93:Bo13 av och ()1992/93:Bo14 av m.fl. (s)1992/93:Bo15 av ()1992/93:Bo16 av och ()8 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 3 november1992/93:28 av () tillarbetsmarknadsministern om sysselsättningen förbyggnadsarbetare:Häromdagen fanns detta åtta (8) ledigabyggnadsarbeten i hela iarbetsförmedlingens register över lediga jobb.Det skall ses mot bakgrund av att det bara iStockholm fanns 2 396 arbetslösa byggnadsarbetareregistrerade i byggnadsarbetarnasarbetslöshetskassa. Det är en rekordhögarbetslöshet, som betyder att den som trodde attarbetslösheten endast var ett fenomen förNorrland, glesbygd och skogsområden har fel.Arbetslösheten breder ut sig i hela landet. På ett århar arbetslösheten för byggnadsarbetare iStockholm ökat från 4,6 till . Kunnigayrkesarbetare med i branschen tvingas nustämpla. Många byggnadsarbetare hotas avutförsäkring därför att de inte kunnat få ett arbetepå . betalarbyggnadsarbetarnas arbetslöshetskassa nu utomkring iarbetslöshetsunderstöd. Det betyder attbyggfackens arbetslöshet kostar en hundralapp isekunden.Detta är nuläget.Fortfarande pågår emellertid mångabostadsbyggen, startade för aatt komma iåtnjutande av de villkor som har gällt. Ävenom byggnadsverksamheten minskat i rad, sammanlagt , kommer detstora raset nästa år.Prognoserna talar sitt tydliga språk.Länge trodde att igångsättningen avbostäder skulle komma att uppgå till 35 000lägenheter 1993, en minskning med omkring 20 %.I () höstprognos dateradden menade man att igångsättningenskulle bli 27 000 nya lägenheter och en minskningav nyinvesteringar i bostäder på 1993 och enfortsatt nästan lika stor minskning 1994. Totalträknade KI med att byggverksamheten skulleminska med 1993.Samtidigt är läget mycket svårbedömt med mångaosäkra faktorer. Inte minst ränteläget spelar enavgörande roll. generaldirektör påpekade att om ränteläget inte sjunker''har vi knappast någon efterfrågan kvar'', men att''det är föga troligt att bostadsbyggandet minskartill noll, även om de teoretiska beräkningarnapekar på det'' och slutsatsen blev att ''10 000nyproducerade lägenheter är en lika godgissning som någon annan''.Det är kris i byggsektorn, men det närmar sigkatastrof.I takt med att lågkonjunkturen fördjupas ochrealinkomsterna minskar efterfrågar hushållen nyabostäder i allt mindre utsträckning. Vid årsskiftetträder dessutom det nya finansieringssystemet ikraft, som innebär att investeringsbidrag tas bortoch räntebidrag successivt avskaffas.Mellan 1991 och 1993 förväntas sysselsättningen ibyggnadsindustrin minska med 120 000 personer.AMS skriver i sin höstrapport att ''den försämringsom väntas innebär attbyggarbetslösheten kan komma att närma sig 35 %under vintern 1993/94''.Över hela landet kommer arbetslösheten att öka. IStockholm räknar vi med att arbetslösheten iByggnads kommer att överstiga 3 000 personer islutet av 1992 eller början av 1993. Men situationenär likartad eller värre över hela landet: ISödermanland förväntas arbetslösheten omfattavar fjärde byggnadsarbetare, i län varfemte, i nästan var tredje, i Dalarnanärmare , i och iJämtland -- samtliga prognoser för maj månad1993, dvs. under en säsong när byggverksamhetenborde gå på högvarv.I takt med att katastrofen närmar sig drabbarutvecklingen i allt större utsträckningbyggföretagen. Produktionskapacitet slås ut. Fleroch fler företag går i konkurs.Neddragningen av byggsektorn gör att den hotar atthamna på en så låg nivå att det kommer att blimycket kostsamt att åter bygga upp den igen närkonjunkturen vänder. Då är det lätt attbyggnadsverksamheten blir en trång sektor och attdet blir mycket dyrt att komma runt de flaskhalsarsom då uppstår.Denna neddragning av byggsektorn påskyndar ochförstärker den allvarliga arbetslöshetengenom följdverkningar inom materialindustrin,prefabricering, transporter etc.Alternativet är att nu genomföra byggen som tillförstora värden och bidrar till välfärden. Det är lätt attkonstatera att byggverksamhet som sätts i gång ,när det finns ledig kapacitet, blirsamhällsekonomiskt sett billig. Närhögkonjunkturen åter nått landet kommer sammabyggverksamhet att konkurrera med andraaktiviteter.Det finns behov. Vi har stora möjligheter att byggaut infrastrukturen. I harsocialdemokraterna, och moderaternakommit överens om utbyggnad av kringfartslederosv. Vi vet att många offentliga lokaler ärutomordentligt slitna i . Inteminst i stadens skolor finns behov av upprustning.Många bostadsområden i storstäderna byggdesunder miljonprogrammets dagar.