prot · GF09104 · 1992-05-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:104Måndagen den 4 majKl. 12.00Meddelande om försök med nya debattreglervid frågestundernaAnf. 1 TALMANNEN:I frågedebatterna har antalet inläggökat. Detta har inte alltid varit till fördel fördebatterna.Med anledning härav har jag kommit överens medde vice talmännen och partirepresentanterna italmanskonferensen om att följande ordning skalltillämpas fr.o.m. tisdagen den 12 maj.Om talmannen efter ett antal inlägg finner att någotnytt inte tillförs debatten, kan talmannen föreslå attdebatten avslutas efter ytterligare ett inlägg frånvardera sidan.1 § Återtagande av plats i riksdagenTalmannen meddelade att ()fr.o.m. återtagit sin plats i ,varigenom tjänstgöringen som ersättare upphörtför § Justering av protokollJusterades protokollen för den 24, 27 och 28 april.3 § Svar på interpellationerna 1991/92:111, 112 och114 samt frågorna 1991/92:675 och 698 om olovligtbortförande av barn, m.m.Anf. 2 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omjag anser att straffet för olovligt bortförande avbarn bör höjas, om jag anser att utvisning skall följapå ett sådant brott och om svenskt medborgarskapskall accepteras efter ett sådant brott. EvaZetterberg har frågat mig om jag avser att kommamed lagförslag som försvårar bortförandet av barnoch vilka åtgärder jag tänker vidta för att ge ökatskydd för barn som löper risk att bli bortrövade frånSverige. har frågat mig om jag ärberedd att ta initiativ för att se över möjligheten attsluta avtal mellan olika länder och vadgäller utlämnandet av kidnappade barn, attöverväga att höja påföljden för sabotage avumgängesrätten, att överväga möjligheten attutvisa den man som kidnappat sitt barn och sominte bor tillsammans med barnet utan överlåtervårdnaden på andra, samt om jag är beredd attöverväga åtgärder för att även uppfyller dekrav som kan ställas när barn ofrivilligt förts tillSverige.Margareta har frågat mig om jag planeraratt verka för att kontaktpersoner tillsätts för attskydda barn från bortrövande då umgängesrättutdömts och risken för bortförande är stor.Elisabeth har frågat mig vilka åtgärderjag avser att vidta för att försäkra barn med svensktmedborgarskap att dels få växa upp hos enderaföräldern, dels hos den mest lämpade avföräldrarna efter det att äktenskap eller samboskaphar upphört.Olovliga bortföranden av barn haruppmärksammats och varit föremål för debatt här ikammaren . I morgonkommer lagutskottet att genomföra en offentligutfrågning om dessa frågor. Representanter förjustitiedepartementet kommer att delta. Jagkommer givetvis att ta till mig de synpunkter somkommer att föras fram vid utfrågningen. Mitt svar kommer med hänsyn till morgondagensutfrågning inte att gå in på detaljer.Inledningsvis vill jag poängtera att regeringen ochjag själv tar mycket allvarligt på förekomsten avolovliga bortföranden av barn. För den föräldersom drabbas innebär det en personlig tragedi attberövas kontakten med ett älskat barn.Utgångspunkten för all hantering av vårdnads- ochumgängsfrågor måste vara vad som är bäst förbarnet. Barnet hamnar alltför lätt som tredje part ien konflikt som till stor del handlar om föräldrarnasrelation. Dessa frågor innehåller emellertid enmängd aspekter som gör dem komplexa och imånga stycken svårhanterliga.När det gäller att säkerställa beslut som fattats omvårdnad eller umgänge, uppstår särskilda problemom barnet befinner sig i ett annat land. Harmyndigheterna i det landet en annan uppfattning ivårdnadsfrågan eller vägrar de annars attsamarbeta, saknar svenska myndigheter såväl härhemma som i utlandet möjlighet att få det svenskabeslutet verkställt.På sikt är ett utökat internationellt samarbete endamöjligheten att komma till rätta med dettaproblem. har därför tillträtt tvåinternationella konventioner som innebär attstaterna skall samarbeta när barn har förts bortolovligen. Tanken bakom konventionerna är attbarnet snabbt skall föras tillbaka till det land frånvilket barnet bortfördes och att tvistigheter skalllösas enligt de judiciella regler som reglerarfamiljerättsliga tvister.Vi kan alltså räkna med hjälp från andra länder föratt få tillbaka barn som olovligen har förts till ettkonventionsland. T.ex. återförs barn som olovligenhar förts till i regel inom två veckor.På motsvarande sätt måste vi vara beredda atthjälpa andra länder med att föra tillbaka barn somolovligen har förts hit. Vi får inte glömma att detfaktiskt förekommer också sådana fall och att detär viktigt att svenska myndigheter lojalt medverkartill att vi uppfyller våra konventionsåtaganden.När det gäller länder som står utanförkonventionerna är våra möjligheter att hjälpabetydligt mer begränsade. Självfallet är det ändåangeläget att vi försöker hjälpa den drabbadeföräldern så långt det är möjligt. Det kanexempelvis ske genom att våra utlandsmyndigheterlämnar hjälp att skaffa ombud, ger råd ochupplysningar m.m. På central utrikespolitisk nivåkan och skall vi för det andra landet betona den viktvi lägger vid dessa ärenden.Utöver konventionerna kan vi sluta särskilda avtalmed de länder som inte har anslutit sig tillkonventionerna. För att det skall fungera krävsdock ansträngningar på ömse sidor. att vi måste vara beredda att sända barn somolovligen har förts hit tillbaka till det andra landetoch att erkänna det andra landets domar och beslutrörande vårdnad och umgänge. Detta är inte utanproblem, eftersom många av de länder som det härär fråga om bygger sin familjerätt på helt andratraditioner och värderingar än dem som styr vårreglering.Som jag nämnt sätter bestämmelserna iföräldrabalken om vårdnad och umgänge barnet icentrum. Barnet har behov av goda relationer tillbåda föräldrarna även om dessa är i konflikt medvarandra. Genom de ändringar i föräldrabalkensom trädde i kraft betonas dettaytterligare. I motiven (prop. 1990/91:8 s. 38)framhålls också vikten av att umgänget blirindividuellt anpassat och flexibelt.I ett enskilt fall kan omständigheterna vara sådanaatt domstolen, på grund av risken för att barnetolovligen förs från landet, förordnar att umgängetskall få utövas endast i eller attumgängesföräldern skall lämna ifrån sig sitt pass vidumgängestillfällena. Rätten kan vidare besluta attumgänget skall få utövas endast i närvaro av en avsocialnämnden utsedd kontaktperson. Om riskenför att barnet olovligen förs utomlands är påtaglig,kan rätten besluta att något umgänge över huvudtaget inte skall äga rum.Det har gjorts gällande att reglerna inte gerdomstolarna tillräckliga möjligheter att beaktarisken för att barnet olovligen kan föras bort. Inomjustitiedepartementet övervägs därför förnärvarande om bestämmelserna om umgänge börkompletteras med en uttrycklig föreskrift attsärskild hänsyn skall tas till risken för att barnetolovligen förs bort. Därvid bör också möjlighetenatt föreskriva att kontaktperson skall närvara vidumgänget beaktas. Med ett sådant arrangemangkan domstolen måhända tillåta umgänge i fall därdet annars finns en viss risk för attumgängesföräldern kan vilja föra bort barnet.Birgit har framfört tanken på enhöjning av påföljden för umgängessabotage. Settfrån vårdnadshavarens synpunkt är kanske denkraftigaste reaktionen att vårdnaden flyttas över tillden andre föräldern. Ett upprepat sabotage avbarnets möjlighet att umgås med den förälder sominte har vårdnaden kan redan enligt gällande reglervara ett starkt skäl att flytta över vårdnaden. Ombarnet befinner sig utomlands och det landet vägraratt medverka till umgänge eller inte erkänner ensvensk vårdnadsdom, så uppkommer naturligtvissamma problem som jag berört. Och återigenär ett ökat internationellt samarbete endamöjligheten att lösa problemen.Andra regler som har nämnts i frågorna ärstraffbestämmelsen om egenmäktighet med barnsamt reglerna om utvisning och svensktmedborgarskap. Inledningsvis vill jag medanledning av den massmediala debatten slå fast attregeringen inte har för avsikt att ändra grundlagenså att den som blivit svensk medborgare skall kunnaberövas sitt medborgarskap eller utvisas ur Sverigepå grund av att personen olovligen fört barn urSverige.Förutsättningarna för att beviljas svensktmedborgarskap och för att utvisas på grund av brottär bl.a. beroende av straffvärdet hos det brott somhar begåtts. Att föra ett barn utomlands och berövadet all kontakt med vårdnadshavaren är i regel attbetrakta som grov egenmäktighet med barn ochbestraffas med fängelse i högst . Domstolarhar stannat för fängelsestraff somligger på eller nära maximistraffet. Redan medhänsyn härtill finns det enligt min mening skäl fören höjning av straffmaximum. Det finns emellertidäven bortsett från detta starka skäl anledning attytterligare markera det allvar med vilket vi måste sepå denna typ av brott. Inom justitiedepartementetpågår också redan en översyn av straffskalorna förflera brott, av vilka egenmäktighet med barn är ett.En skärpning av den straffrättsliga påföljden förbortrövande av barn kommer att få en omedelbareffekt på bedömningen av om gärningsmannen börutvisas och även på möjligheterna att erhållasvenskt medborgarskap. Principen att den somgenom sitt beteende har visat att han inte tänkerfölja svenska lagar och svenska domstolsbeslut intebör få vara kvar i vårt land och inte heller få svensktmedborgarskap bör understrykas. Om någraytterligare ändringar är påkallade i dessahänseenden är jag inte beredd att ta ställning till nu.Jag vill dock framhålla att det finns goda skäl somtalar för att ha generella bedömningsgrunder närfrågor av detta slag prövas.Det pågår ett ständigt arbete inom regeringen meddessa frågor, som är så viktiga för dem som direktberörs. Jag har här redovisat några åtgärder somregeringen planerar att genomföra. Morgondagensutfrågning kan förhoppningsvis visa på ytterligarevägar att angripa problemen.Då , som framställt fråga 698,anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav talmannen att BirgitHenriksson i stället fick ta emot svaret.Anf. 3 ():Fru talman! Tack för svaret, statsrådet! Det ärmånga anmälda på talarlistan i den härinterpellationsdebatten, och raden av talare frånmånga politiska partier visar att frågan ombortförande av barn har en alldeles specielldimension. Det rör sig inte om partipolitik utan merom politisk vilja att lindra familjetragedier somuppkommer när barn olovligt förs bort.Justitieministerns svar präglas också av det allvarsom man i regeringen ser på de här frågorna med,och jag tolkar statsrådets svar så att det nu kommeratt föreslås åtgärder som försvårar och förhindraratt barn hamnar i situationer där varkenhittillsvarande svensk lagstiftning ellerinternationella överenskommelser har räckt till.Det är alltid svårt med vårdnadstvister ochumgängesfrågor. Det är svårt när det rör svenskaförhållanden, men när de inblandade parterna finnsi länder med väsentligt annorlunda rätts- ochfamiljeuppfattning följer ofta mycket svåramänskliga tragedier, vilket statsrådet också nämneri sitt svar. Detta har vi sett, hört och tagit del av inteminst under det senaste halvåret.Nu har det gått fattadebeslut om ändring i lagen om vårdnad ochumgängesrätt, och tanken var god bakom denlagändringen. Äntligen skulle man komma till rättamed s.k. umgängessabotage. skulle detfinnas utrymme för individuella lösningar idomstolarna.När det gäller misshandlade barn verkar svenskadomstolar ha förstått allvaret, att barn måsteskyddas mot fortsatta övergrepp. Men när detgäller gruppen kidnappningshotade barn utdömsdomar som inte tillräckligt skyddar barnen motframtida övergrepp. fälls domar somger den utländska föräldern alla möjligheter atthinna över gränsen och ända hem till sitt hemlandmed barnet, innan svenska myndigheter har någonchans att ingripa.I står det attkonventionsstaterna skall arbeta för att förhindraolagligt bortförande och kvarhållande av barn iutlandet. I konventionen finns det inte någotlikhetstecken mellan umgänge och fritt umgänge.Där talas enbart om att barn har rätt till kontaktmed båda föräldrarna, om det inte strider motbarnets bästa.Den svenska lagtexten har inte heller satt någotlikhetstecken mellan umgänge och fritt umgänge.Men ändå fortsätter svenska domstolar att döma utfritt umgänge, även då mamman -- i de flesta fall ärdet ju modern det rör sig om -- är övertygad om attkidnappningsrisken är överhängande.Det är därför med glädje jag konstaterar attstatsrådet har för avsikt att komplettera regler förumgänge med, som statsrådet uttrycker det,uttryckliga föreskrifter om att särskild hänsyn skalltas till att barnet olovligt kan föras bort -- modernhar ofta sagt det tidigare, men designalerna har inte uppfattats -- och att särskildkontaktperson skall utses när risk för kidnappningföreligger.Naturligtvis är ett ökat internationellt samarbete avoerhört stor vikt. Människors rörlighet ökar. Olikakulturer möts och förenas. Arbetet med att få framnya konventionsländer är mycket betydelsefullt,och det arbetet pågår som vi hört mycket kraftfulltinom regeringen. Jag har debatterat dessafrågor med utrikesministern, varvidkonventionsfrågorna ägnades storuppmärksamhet. Svårigheter finns och ännuåterstår ett stort arbete.Så till frågan om straffskärpning och därmedsammanhängande fråga om rätt till svensktmedborgarskap som jag tar upp i mininterpellation. Statsrådets svar på denna punktinger mig starka förhoppningar. Det är grovtstötande att en person som har begått ett sådantbrott som vi nu diskuterar, att olovligt föra bort ettbarn mot ena förälderns vilja och också motsvenska myndigheters beslut, kan fortsätta attvistas i efter ett kort fängelsestraffsavtjänande och även bli svensk medborgaredärefter, allt medan barnet vistas långt borta i ettannat land utan varken far eller mor. Det är enobstruktion mot rättsmedvetandet.Det finns därför, säger statsrådet, skäl för enhöjning av straffmaximum. En översyn avstraffskalan aviseras, där bl.a. egenmäktigtbortförande av barn skall ingå som en del. Det är enskärpning som statsrådet säger skulle få omedelbareffekt och även föranleda utvisning ochomöjliggöra att erhålla svenskt medborgarskap.Det är för alla drabbade och för oss som engageratoss i den här frågan den springande punkten.Låt mig utan att pressa statsrådet fråga: Den häröversynen, när kommer den? Och kan frågan ombortrövade barn brytas ut och behandlas medförtur?Anf. 4 ():Fru talman! Även jag vill tacka justitieministern försvaret på interpellationen och för svaren på deövriga interpellationer och enkla frågor som ställtsmed anledning av den allvarliga problematik somfrågan om bortrövade barn uppvisar.Jag vill också inledningsvis säga att jag är glad åt detutförliga svaret. Jag tycker att det visar attjustitieministern och regeringen tar allvarligt påden här frågan, och det tycker jag att det finns allanledning att göra, trots att det från vissa håll lyftsfram att det är ett mycket litet antal familjer somdrabbas. Men för de familjer och barn som berörsär situationen så allvarlig att många funderar på omlivet är värt att leva när man inte kan leva med sinabarn. Jag tror att de flesta av oss som har barnverkligen kan instämma i de funderingarna.Jag tycker alltså att det finns all anledning att seöver vad som land kan åstadkomma medlagstiftning och andra insatser för att förändrasituationen för de här barnen och deras föräldrar.Jag har förståelse för att justitieministern inte villsvara utförligt på allting, med tanke på den hearingsom äger rum . Jag ser fram emot att få tadel av det som kommer fram där, men jag tyckerändå att det är bra att vissa frågor har besvarats här.Att lämna allt till morgondagen tror jag vore dåligt.Det finns en hel del förslag till lösningaratt fundera på.Jag instämmer med i attförslaget om att höja straffsatsen är mycket bra.Det tror jag är ett bra sätt att förhindra svensktmedborgarskap för den person som så grovtåsidosätter svensk lagstiftning och tar lagen i egnahänder. Som många av oss som har ställt de härfrågorna har påpekat, betraktas bortrövande avbarn som ett lindrigt brott i juridisk mening,trots att det i våra ögon framstår som djuptallvarligt. Straffrättsligt är det alltför låga straff,anser jag.Jag vill också instämma i fråga:När kommer regeringen med förslag, och kan manlyfta ut frågan om bortrövande av barn från övrigafrågeställningar? Men det finns ett problem, tyckerjag med den delen och med en rad av de andrafrågeställningar som lyfts fram i interpellationerna,och det är att justitieministern ser väl optimistisktpå en del frågor.Att höja straffen tror jag innebär en lösning i frågaom de personer som ännu inte är svenskamedborgare. Där kan vi gripa in.Föräldrar som har försatts i denna situation harberättat, att det finns en påtaglig risk att män somär beredda att begå dessa olagliga handlingaravvaktar, dvs. sköter sina förhållanden, och rövarinte bort barnen förrän de har erhållit svensktmedborgarskap. Då återstår frågan vad vi gör i desituationerna.Justitieministern tar också upp den fråga som harframförts i massmedia, nämligen möjligheten attutvisa svensk medborgare eller att upphäva svensktmedborgarskap. Jag vill inte , lika litet somjustitieministern föreslå att svensk medborgareskall kunna utvisas, och jag anser inte heller att detär rätt. Det skulle också innebära en gradering avmedborgarskapsrätten. Svenska medborgare föddai kan knappast utvisas. Det här är alltsånågot som bara skulle gälla ursprungligenutländska medborgare.Jag vet alltså inte om det åtgärdsförslaget skullelösa problemet. Det uppstår en rad andra problempå köpet. Men vi måste se över hur situationen skallhanteras när personer som är svenska medborgareändå tar sig rättigheter de inte har enligt svensklagstiftning. En höjning av straffsatsen löser intedet problemet.Justitieministern tar upp frågan om konventioner,som som även vi har tagit upp i olika sammanhang.Naturligtvis vill vi verka för att utöka omfattningenav konventionen till fler länder. Men jag tyckerockså här att svaret andas att det är lättare i teorinän i praktiken att hantera den situationen. Hurtänker justitieministern konkret gå till väga när detgäller länder som inte har avtal med ?Jag vill påpeka att det finns fall där det finnskonventioner, men där konventionslandet har sattsig över konventionen.Justitieministern tar upp frågan om att som enåtgärd hålla inne passen. Vad jag har förstått är detett tandlöst förslag. är det rätt enkelt att skaffasig ett nytt pass eller att resa ut ur landet utan pass.Finns det några fler förslag när det gäller att hindrautresa?Vi var några från ett antal partier som tillsammansväckte en motion om dessa grundläggandefrågor. Vi efterlyste ett rejält stöd från samhälletssida till dem som redan har råkat ut för detta. Jagvill ytterligare höra hur UD skall stärkas och omhuruvida det eventuellt skall finnas en central enhetför juridisk, social och ekonomisk hjälp. Vi vet attdet finns en rad problem för de föräldrar somhamnar i denna situation. De känner sig oerhörtsvikna av det svenska rättssamhället. De får inteden hjälp en svensk medborgare med rätta kankräva. Vad kan justitieministern tillägga?Anf. 5 ():Fru talman! Även jag tackar justitieministerHellsvik för svaret. Jag vill också framföra ett tackfrån , som tyvärr inte kan varanärvarande då hon tjänstgör i Strasbourg.Svaret på frågorna och interpellationerna har dröjtlänge. Men det är inte justitieminister fel.Riksdagsdebatter har kommit emellan, ochinterpellationssvaren har skjutits . Detär väl detta som gör att det blir en liten beklagligkollision , eftersom det skall äga rum enhearing i lagutskottet . Justitieministernsäger ju också i sitt svar att det är svårt att föregripahearingen och gå in på detaljer.Vi är några som har samarbetat kring enmotion, och som tidigare talare också framfört ärvi överens om i de olika partierna, att detta är enallvarlig fråga som berör många kvinnor. Vi ärnågra kvinnor som har gått samman för att fästauppmärksamheten och vikten vid det som vi tyckerär mycket svåra brott, dvs. att kidnappa ochbortföra svenska barn, svenska medborgare, ochlämna mammor ensamma. Dessutom finns faranatt ytterligare barn kidnappas. Det finns mammor i som inte vågar ha kontakt medanhöriga, de för en ambulerande tillvaro och de ärrädda att få ytterligare barn kidnappade.Både och harnoga diskuterat svaret. Jag vill därför ta upp ettannat resonemang.Jag har tidigare väckt motioner om utbildning förpoliser som skall förhöra misshandlade kvinnor.Det sker . Man har lärt sig att allt inte kommerfram i ett vanligt förhör. Man behöver veta mer föratt kunna leda ett ordentligt förhör. Jag tror attnågot liknande skulle behövas för domare ochnämndemän, kuratorer och socialsekreterare.Eftersom det finns så många fall, och dessa ävenupprepas, verkar det som om det behövs enordentlig information när det gäller främmandekulturer, synen på bestämmanderätt över barn osv.Kan justitieministern tänka sig att först och främstse till att det centralt finns tillgång till enislamolog -- det är den kulturen som det i de flestafall rör sig om -- men också att det spridsinformation till alla som sysslar med sådana fall isocialnämnder och även i domstolar så att de vetvart de skall vända sig för att få råd och inblick i deresonemang som förs? Det räcker inte bara medsvensk lag, eftersom förövarna i dessa fall inte bryrsig om svensk lag.Jag tror att det skulle kunna gå att lösa en del avproblemen om umgängesrätterna. Det skullekunna gå att få större förståelse för att tredje partskall medverka. Man skulle då blir mer observantpå risken för att barn kan föras bort. Det sker ändåmånga bortföranden . Därför tror jag attdessa behov finns.Jag tycker att mycket av det justitieministern harsagt i svaret är bra. Jag tror på straffskärpning. Detkan vara ett led, men inte det enda, i det hela. Avsvaret framgår att det ''inom justitiedepartementetpågår också redan en översyn av straffskalorna förflera brott -- -- --.'' När kommer översynen att varafärdig?Anf. 6 ():Fru talman! Även jag tackar för svaret på den frågasom jag ställt om tillsättandet av kontaktpersonerför att skydda barn från bortrövande i de fallumgängesrätt utdömts och risken för bortrövandeär stor. Den frågan är en del i det som kan tyckasvara ett svårlöst komplex av frågor och problem.Barn har för det mesta små möjligheter att föra sinegen talan. Därför är det mycket viktigt att barnsrättssäkerhet uppmärksammas och utökas så långtsom möjligt. Jag har blivit underrättad om attriksdagen antog en lagändring ifråga om vårdnad och umgängesrätt. Denförändringen har gett positiva resultat i en del fall.Misshandlade barn har fått bättre skydd motfortsatta övergrepp. Men när det gäller gruppenkidnappningshotade barn är skyddet fortfarandeinte tillfredsställande.Vid vårdnadstvister ger den svenska domstolen i deflesta fall modern vårdnaden om barnet. Menunder har det funnits ett flertal falldär mannen, som oftast kommer från en muslimskmiljö eller har en sådan bakgrund, speciellt iskilsmässosituationer har fört barnen till sitthemland -- trots att modern har tilldömtsvårdnaden av barnet.Mannen har inte låtit barnen återvända till modern.Hon har haft små eller inga möjligheter att fåtillbaka barnet eller ens träffa det.Enligt den islamiska rättens familjerättsligaföreställningar anses barnen höra till faderns familjoch släkt. De följer t.ex. rättsligen fadernsreligionstillhörighet och inte moderns. Vid enskilsmässa kan modern enligt islamisk rätt havårdnaden om barnet , t.ex. underamningsperioden och ibland även under barnetshela uppväxtperiod, men det är ändå fadern somhar det avgörande ordet när det gäller barnetsvistelseort om modern får ta hand om det. Barnetåtergår till honom efter en kortare eller längreperiod hos modern eller, om han inte kan ta handom det, till hans släktingar. Det är mannen somäger barnet.Detta är rättsföreställningar som är ganska vanliga iden islamiska världen. Det innebär att den svenskadomstolens annorlunda bedömning ochutgångspunkter ofta leder till domslut som fadernupplever som ett övergrepp mot sin rätt. Han kanse det som en rättighet och kanske som en plikt attföra barnet till sin släkt.