prot · GG0925 · 1992-11-17 00:00:00 — Så snart man står vid en korvkioskoch dricker någonting kommer en ung man eller enung flicka framrusande och rycker den tommaburken ifrån en för att -- precis som miljöministernså vältaligt utvecklade under den föregåendefrågedebatten -- se till att burken kommer in i denhär cykeln. Förpackningen hamnar alltså i ettkretslopp. Jag tycker att vi borde se till attbestämmelserna uppmanar till fortsatt återvinning.Återvinningen får inte riskeras.Anf. 174 Miljöminister ():Herr talman! Jag kan försäkra attregeringen kommer att vidta de åtgärder som krävsför att sätta press, så att det blir en allt högreåtertagningsgrad när det gäller burkar. Det råderinga som helst tvivel om regeringens ambitioner idet fallet.Det är i och för sig bra att det finns en viss press isystemet. Det är ingen nackdel. Men det får inte gåtill överdrift. Dryckesförpackningsskatten har intevarit odelat positiv för att främja rätt effekter rentmiljömässigt. Därför är inte denna skatt någontingsom jag från miljösynpunkt vill slå vakt om, utandet handlar om pengar och finansieringskrav.Jag tror att det finns goda förutsättningar för att fåen avveckling av skatten till stånd. Detta hardessutom med Europasamarbetet att göra.Anf. 175 ():Herr talman! Mycket kort: Jag är glad över attmiljöministern ändå håller med mig i det härstycket. Systemet har verkligen en press inbyggt.Det finns också en snedvridande konkurrenseffekt,om man jämför med aluminiumburkensförutsättningar med returglasets, som vi givetvismåste rätta till. Miljöministern var själv inne påEES-avtalet. Sedan återstår det att se vad EGplanerar. Jämfört med EG har vi i kommitmycket längre än vad de direktiv som man därskissar på anger.Jag tycker att vi har anledning att vara glada överutvecklingen. Jag tolkar slutligen miljöministern såatt även regeringen delar min uppfattning och attett förslag kommer snart.Överläggningen var härmed avslutad.32 § Svar på fråga 1992/93:174 om sänktastatsbidrag till landstingenAnf. 176 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att medverka till en sänkning avstatsbidragen så att förutsättningar för en bättrelönemoral kan skapas i landstingen.Svaret på frågan är nej.Anf. 177 (nyd):Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Landstingens verksamhet finansierashuvudsakligen med skattemedel och statsbidrag.Av ett färskt exempel i läns landstingframgår att höga chefer ochadministratörer får oproportionerligt höga löner.Att stat och skattebetalare skall belastas dessaöverlöner kan ej accepteras. Staten kan naturligtvisinte direkt bestämma lönerna i landstinget.Däremot har staten möjlighet att sänkastatsbidraget.Av svaret kan man tyvärr utläsa att regeringen, påskattebetalarnas bekostnad och trots att denförfogar över erforderliga styrmedel att motverkadessa överlöner i landstingen, i stället sanktionerardessa -- detta trots att det kan gå ut över vården avsjuka.Anf. 178 Statsrådet ():Herr talman! har missuppfattat mittsvar. Det bottnar i att jag för min del har en mycketstor respekt för den kommunala ochlandstingskommunala självstyrelse som vi har haft ivårt land . Att man från riksdagenseller regeringens sida skulle gå in och sänkastatsbidragen med motiveringen att lönesättningeni ett enskilt landsting inte är sådan som en eventuellmajoritet i eller regeringen tycker voreatt ge sig in i en detaljreglering av kommuners ochlandstings verksamhet, något som jag tror att detsällan har väckts förslag om i från någothåll.Men jag noterar att tydligen är enanhängare av att regeringen eller nogaskall följa pressklippen om lönesättningen ute ikommuner och landsting, som svarar för utgifter ivårt land på för att drastisktkunna ingripa och sänka statsbidragen. Jag tyckermed förlov sagt att det är en något märkliguppfattning.Anf. 179 (nyd):Herr talman! Jag påpekade att det gällde överlöner,inte normal lönesättning, att det var överlöner somdet har reagerats emot.Under 1991 betalades ut somersättning till sjukvårdshuvudmännen och somskatteutjämningsbidrag. Det är de två störstabidragen. Det är ganska mycket pengar. Avsättsstora delar av dessa medel till vissa överlöner, ärmålet kanske litet förfelat.Anf. 180 Statsrådet ():Herr talman! Jag börjar förstå bakgrunden till ArneJanssons fråga efter det senaste inlägget. Om ArneJansson tror att en stor del av beloppet på 23miljarder kronor används till löner för landstingensdirektörer kan man möjligen förstå frågan, ävenom åtgärden verkar litet drastisk. är detglädjande nog inte så. Det är bara att konstatera attArne fråga bottnar i en renmissuppfattning om hur det ser ut i landsting ochkommuner.Anf. 181 (nyd):Herr talman! I så fall har väldigt mångaskattebetalare missuppfattat det hela som följttidningarna och reagerat på dessa överlöner. Det ärsynd att det skall lysa så markant -- speciellt som deti den ekonomiska situationen krävsuppoffringar från olika håll -- att ni fortsätter attsanktionera dessa överlöner genom att inteanvända de medel som står till buds. Det är bara attkonstatera det.Anf. 182 Statsrådet ():Herr talman! Nej, , det är inte baraatt konstatera. Det är inte så att om regering ellerriksdag inte rycker bort statsbidraget så har mansanktionerat varje beslut som har fattats avkommuner och landsting, utan det är ett uttryck fören övertygelse om att vårt land styrs bäst ombesluten fattas så nära medborgarna som möjligtoch att det finns möjlighet att utkräva ansvar fördet. Om medborgarna tycker att man i en kommuneller ett landsting tillämpar en orimlig politik inågot avseende, exempelvis genom att ge för högalöner till vissa tjänstemän, är den bästa ocheffektivaste åtgärden att byta ut dessa politiker vidnästa val. De politikerna är precis lika mycketfolkvalda som , och de är lika lätta attåterkalla, om man inte vill ha dem kvar.Anf. 183 (nyd):Herr talman! Det går väldigt lätt ändå att, oavsettvad statsrådet säger, specialdestinera de två störstabidragen på ett annorlunda sätt. Det är inga störresvårigheter med det, såvitt jag förstår.Anf. 184 Statsrådet ():Herr talman! Det är två frågor. Den ena är om manskall specialdestinera, och den har vi diskuterat.Den andra är hur man skulle specialdestinerabidrag som i landstingens fall tidigare utgjorde 15--av de totala utgifterna, numera avsevärtmindre och som kommer att utgöra baraen mycket liten summa.Frågan är om bidragen skall utformas för enspecialdestinering, som innebär att de inte fåranvändas till en viss typ av löner. Jag noterar attArne är ute efter att detaljreglera enskildabeslut i landsting och kommuner, därför att hanförmodligen inte litar på att medborgarna kan vidtaåtgärder själva.Anf. 185 (nyd):Herr talman! Jag är fortfarande inte ute efterdetaljreglering utan reagerar mot överlönerna, somjag också från början ställde min fråga om.Överläggningen var härmed avslutad.33 § Svar på frågorna 1992/93:181 och 189 omhusläkareAnf. 186 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vadmeningen är med att förelägga enproposition om en husläkarlag, om landstingenändå går sin egen väg utan att invänta riksdagensbehandling och beslut. har frågatmig om regeringen avser att lägga fram enproposition om husläkarsystemet trots att det ärmöjligt att införa systemet med nuvarandelagstiftning. Jag besvarar båda frågorna i ettsammanhang.Gällande hälso- och sjukvårdslag är enmålinriktad ramlag som gersjukvårdshuvudmännen, landstingen och delandstingsfria kommunerna, stor frihet att planeraoch organisera hälso- och sjukvården efter debehov och förutsättningar som råder i resp.sjukvårdsområde. Det finns inget som hindrarsjukvårdshuvudmännen att införa t.ex. olikaformer av husläkarsystem inom ramen förnuvarande lagstiftning med beaktande av målet förhälso- och sjukvården enligt 2 § hälso- ochsjukvårdslagen, nämligen en god hälsa och en vårdpå lika villkor för hela befolkningen. har också ytterligare 16sjukvårdshuvudmän fattat beslut om att införa etthusläkarsystem. Dessa system kan utformas påolika sätt. Vad en husläkarverksamhet i praktikeninnebär kan därför variera mellan de olikasjukvårdshuvudmännen.Regeringens avsikt med att föreslå en lagom husläkare är i första hand att ge helabefolkningen rätt att fritt välja sin egen husläkare.Dessutom bör det i en sådan lag regleras vad somminst måste ingå i en verksamhet för att den skallkunna betecknas som en husläkarverksamhet. Detbör också ställas krav på kompetensen hos deläkare som skall vara verksamma som husläkare.Dessa krav skall vara lika över hela landet. Skälenför detta är främst att uppnå målet enligt hälso- ochsjukvårdslagen om en vård på lika villkor för helabefolkningen. Den enskilda människan, oavsett vari landet hon är bosatt, bör veta vad hon kanförvänta sig och vilka krav hon kan ställa påhusläkare. Utöver dessa grundläggande krav på enhusläkarverksamhet bör ytterligare delar av dennuvarande primärvårdsverksamheten kunnainkluderas i en husläkarverksamhet, om detta ärönskvärt med hänsyn till lokala behov ochförutsättningar. Syftet med en husläkarreformenligt vissa nationella regler är naturligtvis attvidareutveckla primärvården och inte att raseraden.I regeringsförklaringen har regeringen uttalat sinavsikt att införa ett husläkarsystem som säkerställeralla medborgares rätt att välja en egen husläkareoch som innebär att etableringsfrihet stegvis införs.Detta medför behov av lagreglering, som bör skegenom en särskild lag om husläkare.Jag vill därför svara att -- inte minstmed tanke på att många sjukvårdshuvudmän redanhar beslutat eller planerar för att inrätta etthusläkarsystem -- vissa grundförutsättningar för ettsådant system bör fastställas av ochregleras i lag att gälla lika över hela landet. TillAnita vill jag säga att en proposition omhusläkare bereds inomregeringskansliet. Den kommer att föreläggasriksdagen möjligt.Anf. 187 HANS ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Jag är naturligtvis inte fullt nöjd med det,men jag noterar med tacksamhet ett avsnitt i svaret,nämligen: ''Utöver dessa grundläggande krav på enhusläkarverksamhet bör ytterligare delar av dennuvarande primärvårdsverksamheten kunnainkluderas i en husläkarverksamhet, om detta ärönskvärt med hänsyn till lokala behov ochförutsättningar. ''Det glädjer mig särskilt att detta med lokala behovoch förutsättningar finns med i svaret. Vi kan tittalitet i backspegeln och då konstatera att debattenom primärvården har förts under en ganska lång tidoch att den skruvades upp därföratt den inte fungerade så bra överallt.Man skall väl inte sticka under stol med att dendebatten har medverkat till att tempot iomvandlingen i landstingen har höjts. Jag tyckerdärför att det är litet av att slå in öppna dörrar, omman i det här läget stiftar en särskild lag omhusläkare, när vi ser att huvudmännen försjukvården är på mycket god väg att ändååstadkomma detta. Man kan ju agera utifrån delokala förutsättningar som finns i varje landstingoch i varje kommun, och därför borde vi avvaktaoch se om det inte räcker med det som görs, för attuppfylla det som statsrådet menar med husläkare.Vi från socialdemokratin vill inte haetableringsfrihet. Jag har även noterat att flertaletav de landsting som jag har varit i kontakt med inteheller vill ha etableringsfrihet.Anf. 188 ():Herr talman! Jag tackar för svaret på min fråga. Vidåtskilliga tillfällen detta år har jag i länslandsting fått frågan hur man i praktiken kangenomföra husläkarsystemet innan harfattat sitt beslut. Det är en ofta förekommandefråga.Husläkarna blir fler och fler i , trotsatt något formellt beslut inte fattats här i riksdagen.Jag vill ge statsrådet några exempel från : Nordöstra sjukvårdsstyrelsen har skrivitkontrakt med tre privatpraktiserande läkare påÖstermalm. De skall fungera som husläkare för2 500 patienter vardera. För ett par veckor sedanskrevs avtal med två privatläkare i Vallentuna.Nordöstra sjukvårdsstyrelsen tänker gå vidare ochskriva fler entreprenadavtal.Jag tycker detta är litet upprörande med tanke påatt vi väntar på proposition från statsrådet i den här frågan. Hur tänker statsrådetargumentera gentemot landstingom helt enkelt avfärdar förslaget om dets.k. Det finns en del tecken somfaktiskt tyder på den utgången. Jag förutsätter attBo Könberg har tagit del av den enorma kritik somframkommit i remissvaren på husläkarsystemet.Det går tyvärr inte konstatera att de borgeligaledamöterna i mitt och tidigare Bo Könbergslandsting har tagit notis om den här kritiken. Denhar man fullkomligt struntat i.Jag skulle vilja få svar på några frågor av BoKönberg: Vad är det för fel på mödravårds- ochbarnavårdscentraler, eftersom de måste modererasför att kunna ingå i det här husläkarsystemet? Hurskall man på mödravårds- ochbarnavårdscentralerna kunna arbeta med det s.k.områdesansvaret, om primärvårdsområdenaupphör? Många väntar svar på dessa frågor, inteminst i detta landsting, Bo Könberg.Anf. 189 Statsrådet ():Herr talman! Jag skulle med största nöje diskuterahusläkarsystemet i stort. Det gäller även en mängdav de delar av husläkarsystemet som vi skallåterkomma till här i . Det är emellertidlitet svårt , med hänsyn till de tidsgränser somgäller i frågedebatter. Om ellernågon annan vill att vi för den diskussionen, får denföras på andra villkor.Hans Karlsson tycker -- till skillnad mot AnitaJohansson, som verkar ha motsatt utgångspunkt försin fråga, nämligen att landstingen inte borde fågöra någonting under resans gång -- att man börvänta och se, och att man bör låtalandstingen göra som de vill. Till villjag säga att bakgrunden är att i sin vishethar fattat beslut om att sjukvården i ihuvudsak skall utformas av landstingen. inte har gjort några inskränkningar, ärdet naturligtvis huvudmännens uppgift att utformasjukvården efter de lagar som finns. Det gör man idagsläget i , iÖstergötlands landsting och i alla andra landsting.I många landsting har man även blivit övertygad omatt ett husläkarsystem skulle vara till stort värde föralla som bor i berört område. Det är därför detgenomförs.Svaret till är: Landstingen harliksom tidigare full möjlighet att fatta beslut omhusläkarsystem. Det beslutet skulle de ha kunnatfatta för 10, 15 eller . Det har tyvärrdröjt ända till , men det är bra att det över huvudtaget händer något.Anita och jag har uppenbarligen tolkatremissvaren litet olika. Jag har nämligen uppfattatdet som att en klar majoritet av remissinstansernaställer sig bakom husläkartanken, vilket ocksåframgår av remissammanställningen. Det finns ioch för sig synpunkter på delar av de olika sättenatt utforma husläkarsystemet, men endast på enpunkt är en majoritet av remissinstanserna negativ,nämligen när det gäller frågan om etableringsfrihet.Som svar till vill jag säga attregeringen är för etableringsfrihet, men inte i förstahand för landstingens skull, utan för patienternasskull. Flera landsting är säkert skeptiska ellernegativa till detta. Vi hade en lång diskussion omdet på i maj.Anf. 190 HANS ():Herr talman! Med tanke på att statsrådetuppfattade att det finns skillnader i AnitaJohanssons och min frågeställning vill jag säga att vihar frågat utifrån olika utgångspunkter. Min frågahandlar mer om vilken tågordning som gällerprincipiellt.Vore det inte bättre, , att riksdag ochregering gjorde en kraftsamling och utredde varbristerna finns för att kunna avhjälpa dem? Detfinns naturligtvis brister här och var, det vet vi. Detsker många drastiska förändringar -- det kan nästankallas för systemskifte -- som innebär att personalblir orolig, och det ger effekt på det som mangemensamt åstadkommer. Jag skulle därför viljafråga om det inte vore bättre att statsrådet ladeförslaget om husläkarsystem åt sidan och i ställetdiskuterade med oss socialdemokrater om hurhälso- och sjukvårdslagen skulle kunna förstärkas,för att kunna skapa rättvisa, trygghet och möjlighettill lika sjukvård.Anf. 191 ():Herr talman! Jag har ställt min fråga utifrån den orosom råder i det här . Jag har besöktväldigt många arbetsplatser denna höst, och jag kanverkligen tala om att det råder stor oro.Det närs också ett stort hopp att förslaget omhusläkarsystem skall fällas i , så att detelände som man i det här håller på attställa till med inte blir av.Det kvarstår några frågetecken. Vilka fördelar ivården räknar man med att vinna, med det här nyasystemet? Jag är helt på det klara med att läkarnafår ekonomiska fördelar. Men hur förhåller det signär det gäller övriga personalkategorier ochpatienter? Väldigt många är oroade av det som sker.Jag är också väl medveten om att drivitden här frågan , precis som sade.Moderaterna hakar väl också på , därför att de idetta ser ett steg till privatisering av vårt finasjukvårdssystem. Jag tycker det är oroande ochhoppas att förslaget som kommer att framläggas förriksdagen är modifierat efter remissvaren.Anf. 192 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag besvara Hans Karlssonspropå om att jag borde diskutera medSocialdemokraterna om hur man skulle kunnaförbättra vården. Jag diskuterar gärna. Jag tror attdet vid viktiga förändringar av sjukvården är bramed ett så brett stöd som möjligt. Det är en viktigförändring om alla medborgare i vårt land skulle fåmöjlighet att välja en egen läkare och därigenom fåen fast läkarkontakt. Vi diskuterar alltså gärna medSocialdemokraterna.Däremot vore det synd att under någon längre tidavstå från lagstiftning på det här området, just medtanke på att det förekommer diskussioner i mångaolika landsting. , som har motsattutgångspunkt för sin fråga, vill ju att ett förslag omlag för husläkarsystemet skall läggas fram --möjligen för att kunna fälla förslaget.Nu baseras väl detta önskemål, med all respekt, påen missuppfattning. Om regeringen lägger fram ettförslag om husläkarsystem med ett antalgrundprinciper till och andra lyckas fälla det förslaget, är det ju inte såatt landstingen därmed inte får utforma vården påett sådant sätt att patienterna får en fastläkarkontakt. I så fall tvingas ochen eventuell majoritet av riksdagsledamöterna attskriva in i lagen att det är förbjudet med systemmed en fast läkarkontakt. Jag tror knappast att detär vad menar. Om AnitaJohansson menar det, har hon en helt annanuppfattning än sina partivänner iLandstingsförbundet.Anf. 193 ():Herr talman! Jag undrar vad som kommer atthända med den valfrihet som vi har . Vi har braläkarkontakter. Vi har väl fungerandevårdcentraler, som vi socialdemokratertillsammans med har varit med om attunder bygga upp. Det finns nu en oroöver vad som kommer att hända med vår unika ochfina sjukvård, när den rivs sönder av det härhusläkarsystemet. Det är frågan, !Anf. 194 Statsrådet ():Herr talman! Vår sjukvård kommer att förbättrasmed hjälp av husläkarsystemet. Både inhemska ochutländska observatörer som har sett över densvenska sjukvården, sett dess fördelar ochnackdelar, är mycket överens om att primärvårdenär för svagt utbyggd i vårt land, det finns för litetallmänläkarvård och för litet kontinuitet isjukvården. Jag har litet svårt att förstå AnitaJohanssons engagemang för att motarbeta tankenpå att man skall kunna få en fast läkarkontakt iframtiden. Det kanske ligger någramissuppfattningar i botten.Jag missade tidigare att svara på en fråga från AnitaJohanssom om MVC och BVC. Deverksamheterna är väl utvecklade i vårt land, ochpå nästan alla håll fungerar de utmärkt.Medborgarna är mycket nöjda med dem, och dehar haft goda resultat. Men i det förslag tillhusläkarsystem som sändes ut över sommarenfanns inte några regleringar av dessa verksamheter,utan landstingen skall även i fortsättningen få göraen bedömning lokalt av hur relationerna skall se ut.Det låter litet grand på inläggsom om hon skulle vilja ha en en sjukvård som idetalj regleras från detta hus. Jag är inte säker påatt det vore en förbättring.Anf. 195 medger ytterligare ett inlägg från vardera sidan.Anf. 196 ():Herr talman! Nej, jag vill inte alls ha endetaljreglering från detta hus. Men jag råder BoKönberg att åka ut till några av vårdcentralerna ilänet. Prata med de anställda och patienterna, såfår statsrådet ta del av den oro som råder.Anf. 197 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig säga att jag , och nuunder hösten, reste runt i vårt land och besöktevårdcentraler av olika slag -- inte minst sådana somhar infört husläkarliknande modeller. Att göradessa resor är en av de roligaste sakerna i mittarbete.Jag har inte gjort några besök iStockholmsområdet, eftersom jag har haft känslanav att jag har haft större brister i mitt kunnande ifråga om övriga landet.Överläggningen var härmed avslutad.34 § Svar på fråga 1992/93:192 omarbetsskadorAnf. 198 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagavser att verka för att förändringen avarbetsskadebegreppet inte skall diskriminerakvinnor i arbetslivet.Monica anser bl.a. att det urrättvisesynpunkt är viktigt att en insnävning avarbetsskadebegreppet inte medför att deförslitningsskador som särskilt drabbar kvinnor ejanses vara en arbetsskada.Regeringen har i proposition 1992/93:30 omändring av begreppet arbetsskada, som förnärvarande behandlas av , föreslagit bl.a.att lagen om arbetsskadeförsäkring ändras så attkravet på skadlighet hos en arbetsmiljöfaktor höjsfrån sannolikhet till hög grad av sannolikhet samtatt kravet när det gäller orsakssamband mellanskadlig inverkan i arbetet och den försäkradesskada skärps så att samband skall anses föreliggaom övervägande skäl talar för det.Propositionen bygger till stora delar påArbetsskadeförsäkringsutredningens betänkande(SOU 1992:39) Begreppet arbetsskada. Vidremissbehandlingen av detta betänkande invändeflera av remissinstanserna att utredningens förslagom en skärpt bevisregel för flertaletarbetssjukdomar skulle komma att drabba kvinnori första hand.I propositionen (s. 25) anförs bl.a. att förslaget omen enhetlig bevisregel innebär att kvinnors ochmäns arbetssjukdomar kommer att bedömasutifrån samma regler.Vidare anförs att man vid tillämpningen av den i detföregående nämnda principen om försäkring ibefintligt skick bl.a. har att beakta att kvinnorsförmåga i vissa avseenden är annorlunda än mäns.Detta gäller t.ex. förmågan att tåla fysiskbelastning.Frågan om en arbetsmiljöfaktor är skadlig eller intebedöms enligt praxis inte enbart utifrån vad somnormalt är skadligt. Prövningen relateras i ställettill den enskilde försäkrade och sker medbeaktande av dennes förutsättningar. Ålder, könoch kroppskonstitution gör t.ex. att en viss fysiskbelastning kan vara ofarlig för en person men inteför en annan. Detta uttrycks som att man ärförsäkrad i befintligt skick.Jag är, liksom , angelägen om attlagförslag skall vara rättvisa bl.a. i den meningenatt de skall gälla lika för alla oavsett kön. Jag inseremellertid att förutsättningarna inte alltid är likaför alla. Principen om befintligt skick ger emellertidutrymme för att ta hänsyn till att kvinnorsförutsättningar för arbete i vissa avseenden ärannorlunda än mäns. Eftersom denna principkommer att tillämpas även i fortsättningen finns detsåledes ingen anledning att vidta någon särskildåtgärd i det här avseendet.Vad jag nu sagt rör frågan om en arbetsmiljöfaktorseventuella skadlighet. Om det i det enskilda falletföreligger tillräckligt stöd för orsakssambandmellan inverkan av en skadlig faktor och denförsäkrades sjukdomsbesvär är en annan fråga.Den skärpning regeringen har föreslagit i denna delsyftar till att förhindra att skador godkänns somarbetsskador utan att det någorlunda säkert kansägas att skadan har sin grund i arbetet. Behovet aven sådan skärpning är enligt min och regeringensuppfattning obestridligt, och jag förställer mig attdet är många som delar denna uppfattning.Anf. 199 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret, ävenom jag inte kan påstå att jag känner mig specielltmycket tryggare.Det är just för att jag har tagit del av dennaproposition som oron har vuxit hos mig. Jag ser attjag är i gott sällskap. Majoriteten avremissinstanserna är också tveksamma till fråganom orsakssamband, och de avstyrker alltsåutredningens förslag.