prot · GG0931 · 1992-11-25 00:00:00 — Besvikelsen kan i förlängningenleda till spritmissbruk.Vi har däremot förståelse för att myndigheterna villstoppa dem som tar hem bilar för eget bruk -- detheter så -- och sedan gör affärer med dessa. Detgagnar inte motorhobbyn. Det finns säkertmöjlighet att stävja detta, t.ex. genom förbud attavyttra fordonet . Det finns säkert andralösningar också. Vi är intresserade av att vara medoch ta fram dessa lösningar.Herr talman! Den samlade bilden avjordbruksutskottets behandling av denna fråga fårmig att starkt ifrågasätta om detta ärende liggerinom utskottets kompetensområde. Det hade varitmer logiskt att frågan behandlats i trafikutskottet.Det är både synd och skam att hålla på medmiljöfrågor på en nivå där miljöpåverkan ärförsumbar.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 12 §. )8 § Kapital för tillväxtFöredrogsfinansutskottets betänkande1992/93:FiU3 Kapital för tillväxt (prop.1992/93:41).Anf. 62 ():Herr talman! Denna höst har det talats mycket omvikten av samarbete och samverkan. Alla äröverens om att stora ansträngningar har gjorts frånregeringspartierna och från Socialdemokraternaför att åstadkomma samsyn om vissagrundläggande förändringar i syfte att lösa för vårtland viktiga frågor.Just därför är jag ledsen att behöva konstatera attdet i detta ärende tyvärr inte har varit så. Man kanfråga sig varför. Jag vet inte om det kan finnasnågon inneboende sprängkraft i denna fråga.Egentligen tror jag inte att det är så. Sättet atthantera ärendet är nog betingat av attregeringspartierna i utskottet, för att få stöd av Nydemokrati, var -- och tydligen är --beredda till snart sagt vad som helst.Detta innebar att vi i finansutskottet vidsittande bord fick ett förslag uppläst för oss avutskottets ordförande. Det rådde stor förvirring omvad förslaget egentligen innebar, hur mycketpengar det gällde, hur organisationen skulle varaoch om det var ett eller flera bolag som skulle bildasosv. beslut innebar att regeringenskulle återkomma med förslag. Det har vi här nu.Först vill jag deklarera att det finns skäl för attåtgärder vidtas för att underlätta de mindre ochmedelstora företagens möjligheter att få tillgång tillriskkapital. Inget tvivel skall råda om att vi inserproblemen vad gäller denna fråga, inte minst motbakgrund av den finanskris som vi , och enligtmin bedömning för , kommer attvara mitt uppe i. Det är uppenbart att mångamindre och medelstora företag upplever allvarligaproblem med sin finansiering. Man anser attkreditgivningen stramats åt i bankerna och attkraven på säkerhet har skärpts.Än en gång: Vi inser betydelsen av att det finnsmedel för finansiering av små och medelstoraföretag. Vi har redan tidigare medverkat till attresurser ur Allmänna pensionsfonden har använtstill det ändamålet. Enligt vår mening är det rimligtatt en del av AP-fondens medel kan placeras iaktier i mindre företag. Vi tycker t.o.m. att det kanövervägas om det kan ske genom inrättande avsådana riskkapitalbolag som föreslås ipropositionen. Men -- och det är det avgörande --dessa bolag bör i så fall kvarstanna i Allmännapensionsfondens ägo och även bidra tillatt stärka pensionssystemet. Det kan inte vararimligt att staten inrättar riskkapitalbolag ochsedan skänker bort dem till storföretag och banker.I det läge som råder, med ett ytterst allvarligtläge i den offentliga sektorns finansiella sparande,är det inte rimligt att försvaga de offentligafinanserna med ytterligare 6,5 miljarder kronor.Det är tvärtom fullständigt orimligt att göra så.Borde inte utskottets talesman -- om det är herrWittbom eller får ni avgöra själva; detkanske är båda -- fundera på hur medborgarna serpå detta? I den s.k. krisproposition som utskottetnu bereder läggs onekligen stora bördor på Sverigesfolk. Det är höjd pensionsålder, försämradesjukförmåner och kraftigt höjda skatter. Samtidigtsom detta sker står ni i begrepp att skänka bort 6,5miljarder kronor.Jag påstår att denna generositet med allmännamedel är minst sagt uppseendeväckande. Jag påstårdessutom att det är uppenbara risker för att det ninu gör hos stora breda medborgargrupper kommeratt uppfattas som om det ekonomiska läget inte ärså allvarligt som ni, och också vi, påstår. Kanregering och riksdag skänka bort 6 500 miljonerkronor till företag, många stora, och banker, då kandet väl inte vara så farligt med ekonomin, sägerman sig. Förstår ni inte att ni ''leker med elden''?Herr talman! Först ville jag ta upp sakinnehållet iutskottets förslag, men jag måste faktiskt ettögonblick uppehålla mig vid majoritetensövermaga sätt att hantera frågan. Som jag tidigaresade fick vi i utskottet ett förslag uppläst,inte ett papper. Detta upplästa förslag fick vi efterflera bordläggningar för, som det sades, ''ytterligareberedning bland regeringspartierna''.Regeringen har därefter haft mer än fyra månaderpå sig att hantera frågan i . Jagförstår att det har varit många stridiga viljorinblandade i detta beredningsarbete. Det har jaginga synpunkter på. Det är majoritetens problem.Vad jag däremot har synpunkter på är att närförslaget nu kom tillbaka var det fortfarande dåligthandlagt. Inte något som helst remissförfarande vargenomfört. När vi då, med stöd avriksdagsordningens 4 kap. 10 § begärde att ärendetskulle remitteras till ,och , dåförebar majoriteten ''allvarligt men'' för att vägraoss dessa remisser.Herr talman! Någon måtta borde det vara påmajoritetens maktfullkomlighet. Enligtförarbetena till riksdagsordningen är rätten atterhålla upplysningar och yttranden konstrueradsom en minoritetsrättighet. Grundlagberedningenförutsatte att utskotten vid sådan begäran skullevisa generositet. Mycket kan sägas, men visatgenerositet, det har utskottets majoritet verkligeninte gjort i den här frågan. Majoriteten har inteheller anfört några verkliga skäl för att förvägra debegärda remisserna. Man har bara rent allmänt sagtatt remissen skulle fördröja behandlingen ochbildandet av de nya bolagen.Det är för varje insiktsfull bedömare uppenbart attde skäl som majoriteten anför inte räcker för attåberopa avsevärt men. Detta kan påstås om snartsagt varje ärende i denna riksdag. Jag påstår attmajoriteten inte har handlat i enlighet medgrundlagens avsikt och -- och detta är det allvarliga,herr talman -- har därmed eliminerat grundlagensminoritetsskydd.Allmän brådska -- i det här fallet för attberedningen skötts valhänt -- kan inte och får intevara skäl för att avvisa en minoritets begäran omytterligare upplysningar för att skall vetaatt beslut fattade i denna kammare är korrekta ochväl underbyggda.Sammanfattningsvis: Som jag visat är detta ärendeför det första dåligt berett. För det andra har intemajoriteten visat skälig hänsyn till vår begäran ominhämtande av ytterligare upplysningar.Det viktiga är dock att förslaget är orättfärdigt i ettför landet allvarligt läge. När ni, och i vissa styckenäven vi, ställer stora krav på uppoffringar hoslandets medborgare, när statsministern som vihörde här i kammarenannonserade att det s.k. tredje krispaketet skallgenomföras i stora delar och t.o.m. tidigareläggas,är ni beredda att skänka bort 6 500 miljonerkronor. Är ni fullständigt renons på vad som ärpolitiskt riktigt och klokt? Har ni ingen som helstkänsla för rättvisa?Det vore förmätet av mig att geregeringsföreträdarna några råd. Därför avstår jagfrån det. Jag vill bara konstatera: I denna fråga harni valt konfrontationens väg, inte samverkans. Idenna fråga har ni valt strid, inte fred. Ni har inteens valt vapenvila.Herr talman! Jag vill yrka bifall till samtliga s-reservationer och avslag på propositionens förslag.Anf. 63 ():Herr talman! Jag tycker att tog ialldeles väldigt. För att ta formaliafrågan först villjag bara påminna om att han inteär helt fri från erfarenhet av att köra överminoritetsskyddet i frågor som är mycket större ändenna. Som exempel kan jag nämna införandet avförnyelsefonderna, då man snabbt klippte 20miljarder kronor från det svenska näringslivetskassor, som man förvägrade en ordentligberedning i det ärendet. tyckeruppenbarligen att det går bra med bristandeberedning när man tar pengar från näringslivet menkräver en mycket omfattande beredning när manvid något enstaka tillfälle vill ge närigslivetnågonting tillbaka, vilket är nödvändigt.Herr talman! Beträffande ''allvarligt men'' räckerdet med att läsa upp några siffror. Antaletkonkurser i som berörde företag var 17 3781991. Dessa konkurser berörde nästan 65 000anställda. har antaletkonkurser varit drygt 15 000. Så här långt harnästan 60 000 anställda berörts. Vad kan då varaviktigare än att tar sitt ansvar och ser tillatt vi i bank- och finanskrisens gör vad vikan för att få en fungerande riskkapital- ochföretagsfinansieringsmarknad. Allt som fördröjerett beslut i den riktningen bidrar ytterligare till attförsvaga svenskt näringsliv och till att ställa flermänniskor utan riktiga jobb. Det ansvaret är i allafall inte den här riksdagsmajoriteten beredd att tapå sina axlar. Men det är tydligen talman! Dagens beslut är steg 1 i den konkretaavvecklingen av löntagarfonderna.Grundstrukturen i det förslag som finansutskottetlägger fram svarar väl emot kravet på att tidigarekonfiskerade vinstmedel till löntagarfonderna skallåtergå till företagen.Som vi hörde av fortsätterSocialdemokraterna nu som under hela striden ochprocessen om löntagarfonderna att bråka och göramotstånd, trots att vi vet att löntagarfondernaunder den tid som de verkade inte avsatte någrasom helst positiva resultat. Tvärtom blevlöntagarfonderna en halvmesyr somsocialiseringsinstrument betraktat, såväl utifrånpolitiska som utifrån ekonomiska utgångspunkter.Men i stället för att tyst lämna de av verklighetenraserade bastionerna fortsätterSocialdemokraterna att göra motstånd. Manundrar varför, men slutsatsen är ganska uppenbar.Djupt i den socialdemokratiska partisjälen finnsännu socialiseringsambitionerna kvar, vilket ArneKjörnsberg bekräftar genom att säga att detvisserligen är viktigt med riskkapitalsatsningar menatt dessa skall ske inom AP-fondernas ram. Sedanfaller man tillbaka på sin gamla och tydligen ännuaktuella idé, att man vill fortsätta att bygga för attgöra svenskt näringsliv i ännu högre utsträckningmer och mer beroende av staten. Den politikenställer inte den här riksdagsmajoriteten upp på.Finansutskottet föreslår nu att genom ettförsta beslut väsentligt öka tillgången på reelltriskvilligt kapital. Det är meningen att 6,5 miljarderkronor skall sättas in i en decentraliseradorganisation med verksamhet över hela landet.Organisationen framgår av utskottets betänkande,men i korthet skall den bestå av två portföljbolagmed drygt 2 miljarder i eget kapital. Dessaportföljbolag skall verka tillsammans med sexriskkapitalbolag, vart och ett med 400 miljonerkronor i eget kapital. I denna organisation finns detockså utomordentligt stora ambitioner att skapa enheltäckande verksamhet över hela landet och atthitta alla de riskvilliga och bra projekt som behöverfinansiering. Dessutom finns ambitionen attsamverka med andra aktörer på marknaden, somhar visat sig vara duktiga på att göra lönsammaplaceringar. På det sättet kommer ambitionerna attkunna skapa bra utvecklingsförutsättningar attrealiseras.Herr talman! En uppgift för den nya organisationenär, förutom att utveckla den svenskariskkapitalmarknaden, att se till att det skapas enmarknad för försörjning av mellankapital tillframför allt de mogna företag som inte harhaft någon sådan marknad. Detta är en viktiguppgift för att dagens svenska näringsliv skallkunna fortsätta att utvecklas.För oss är det alldeles naturligt med privatisering avriskkapitalbolagen, . Det sätt somvi har valt att lämna tillbakalöntagarfondspengarna på är ganska finurligt.Medlen återgår till de företag som har betalat invinstdelningsskatt i proportion till inbetaladepengar. Företagen får alltså inte några pengar, utande får tillbaka inbetalade medel i form av aktier.Med aktierna följer ett ansvar att på bästa möjligasätt förvalta det kapital som aktierna representerar.Herr talman! På det sättet blir denna del iutskiftningen av löntagarfondsmedlen inte bara ettutlovat återförande av medel, -- ett viktigt steg iavvecklingen av löntagarfonderna -- utan också enutmaning för svenskt näringsliv att förvalta dessamedel på ett sätt som gör att de växer i värde, att desätts in i utvecklingsbara projekt och att de användsav svenskt näringsliv som ett viktigt medel för attskapa den utveckling som vi så oundgängligtbehöver för att få balans i svensk ekonomi, för attfå en tillväxt i riktiga nya jobb och för att få en brautveckling i vårt land.Herr talman! Jag förstår att interiktigt ställer upp på de grundläggande tankar somligger bakom finansutskottets majoritetsförslag.Det blir uppenbart vid en tillbakablick på denfilosofi som ligger till grund och som har legat tillgrund för socialdemokratiska satsningar viaregering och riksdag på företagsutveckling i vårtland. Socialdemokraterna har utgåttifrån tanken att politiker bättre skulle förstå hurresurser i näringslivet skall användas för att skapautveckling. Ni socialdemokrater har haft tillfälle atthålla på med detta i . Ni har skapatstödprogram, statliga investmentbolag,löntagarfonder och allt vad det är. Resultaten kanvi avläsa: oerhört mediokra. Hade de varitframgångsrika skulle vi i ha haft ettstarkt och omfattande näringsliv. Det har vi inte,herr talman! Det är just dessa problem som vikämpar med nu.Nuvarande riksdagsmajoritet vänder på pannkakanoch utgår från att de som sköter svenskt näringslivhar ägaransvar och att de som driver små ochmedelstora svenska företag är bättre skickade attsvara för satsningar, risktagande och insatser för attfå svenskt näringsliv att växa, därav den för ossmycket naturliga konstruktionen som det härförslaget har fått.Herr talman! Jag förstår att ochSocialdemokraterna bråkar i formaliafrågorna avden mycket enkla anledningen att de i sakfråganhar mycket svårt att hitta argument mot det nuframlagda förslaget. I den politiska frågan förstårjag , för som känslostämningarnaär ute i det svenska samhället måste det varanästintill otänkbart att ställa sig i talarstolen ochföreslå en fortsatt politik av gammalsocialdemokratisk modell, där utgångspunkten varatt öka den politiska sektorns inflytande övernäringslivet och därmed driva fram en utvecklingmot ett alltmer socialiserat svenskt näringsliv.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan i dess helhet.Anf. 64 () replik:Herr talman! -- välkommen herrnäringsminister -- tycker att jag bråkar och görmotstånd. Han förtar mig dessutom rättigheten attgöra det, inte utsagt men outsagt. Det är ensjälvklarhet, , att jag företräder minaväljare. Så länge talmannen inte klubbar ner migförbehåller jag mig faktisk rätten att framföra minaåsikter i denna kammare. Om Wittbom t.o.m. villkalla det för att bråka, ta i och göra mostånd, är dethelt okej för min del. Jag ser det närmast som ettöverbetyg när betygsättningen kommer från dethållet.Herr Wittbom säger att det för er är alldelesnormalt att återbetala vinstdelningsskatten. Omdessa pengar hade funnits kvar i företagen -- låt osshypotetiskt anta att någon vinstdelningsskatt inteutgått -- tror då att de anställda iföretagen hade fått en del utav dessa pengar? Jagpåstår att det skulle ha blivit så. Svenskfackföreningsrörelse -- både på arbetar- ochtjänstemannasidan -- är så stark att den skulle hasett till att förhandla sig till delar av dessa pengar.Men skall ni ge tillbaka pengarna till stora ochsmå företag och till banker.Herr Wittbom anklagar mig och det parti som jagrepresenterar för att ha socialiseringsambitioner.Låt mig erkänna -- detta kommer från hjärtat herrWittbom -- att så bra på att socialisera som ni är, harvi aldrig varit. Förra mandatperioden, 1976--1982,som ni hade regeringsansvaret var det så. I nästa valrörelse kan vi nog inte utfästaså speciellt många vallöften, men ett vill jagformulera, : Vi lovar att så snart sommöjligt privatisera de banker som ni nu medfantastisk fart håller på att socialisera.Beträffande sakfrågan: Ni lämnar tillbaka som ni begär storauppoffringar av medborgarna i . Det ärdetta som är orättfärdigt och fel och som jagbekämpar.Anf. 65 () replik:Herr talman! får naturligtvis sägaprecis vad han vill från denna talarstol. Det reglerarinte jag, utan talmannen. Men fårju finna sig i att bli emotsagd.Skälet till att jag faktiskt uppfattar ArneKjörnsbergs inlägg i betänkandetshuvudreservation som bråkigt motstånd är att nisocialdemokrater inte har mycket att säga i självasakfrågan. Där säger ni heller inte mycket. Det ärlitet en -- det är säkert så att svensktnäringsliv och de små och medelstora företagenbehöver riskvilligt kapital, punkt. Därefter går ni inpå formaliafrågor.För det första sitter inte medvetenheten om destora behov som finns ute i näringslivet särskiltdjupt. För det andra tycks det vara de formella ochpolitiska utgångspunkterna som är viktigare för er.Jag tror att jag nästan kan om inte lova så i alla fallsäga till att omlöntagarfondspengarna hade funnits kvar iföretagen och om löntagarfonderna inte hadefunnits, hade utvecklingen i svenskt näringslivunder de år som de fanns varit väsentligen bättre.Detta har två orsaker. Den ena är naturligtvis undandrog företagen resurser. Den andra ärden psykologiskt oerhört negativa stämning sominrättandet av löntagarfonderna skapade. Att getillbaka pengar från löntagarfonderna är för ossnaturligt Det kan inte vara överraskande för ArneKjörnsberg. Löftet utfästes vid det tillfälle dåriksdagen fattade beslut om att inrättalöntagarfonderna.Mycket kan sägas om socialisering i kristider, ArneKjörnsberg. Man kan vända på det hela och sägaatt det tycks vara så att borgerliga regeringar ochmajoriteter återkommande tycks få uppgiften attsopa upp efter misslyckad socialdemokratiskpolitik.Jag tycker att skall tala myckettyst om bankerna. Orsaken till sakernas tillstånd ärväl kända, och ansvaret har tagits gemensamt avregeringspartierna och Socialdemokraterna.Därför skall vi väl inte strida om detta. Jag tyckeratt vi skall sänka tonläget något och ägna oss åt denfaktiska problematiken.Anf. 66 () replik:Herr talman! säger att talmannenreglerar vad som sägs från denna talarstol. Det ärjag glad för.Det enda som jag reagerade för i min förra replikvar att gjorde en stor affär av attjag råkade ha åsikter om detta -- jag var bråkig, jaggjorde motstånd, osv. sade att jaghanterade sakfrågan en , som han uttrycktedet.Jag vill påminna kammarens ledamöter om att jagfaktiskt sade att man först skulle ta upp sakfrågan,eftersom jag tycker att den är viktig. Jag tog uppden t.o.m. i två omgångar. Sedan avslutade jag mittanförande med sakfrågan. Men det var viktigt ochnödvändigt för mig att för kammaren också tala omhur majoriteten i finansutskottet uppträder och hurden hanterar riksdagsordningens formuleringar omminoritetsskydd. Då tillåter jag mig faktiskt attgöra detta, skall ge tillbaka pengarna till företagen. Minkorta och enkla fråga kvarstår: Tror någon del av pengarna, om de hypotetiskt tänkthade varit kvar i företagen, på något sätt hadetillkommit löntagarna?Nu delar ni ut aktier till ett värde av 6 500 miljonerkronor. Detta gör ni till stora och små företag ochtill banker. kräver ni stora uppoffringarav medborgare.När det gäller sakfrågan råkar det vara på det sättetatt det finns ungefär 20riskkapitalbolag. Flera av dem har statliganknytning. I dessa finns det 2 500 miljoner kronor.Bara av dessa pengar ärinvesterade som riskkapital.Jag vill ställa en fråga till . Hur mångakonkurser -- inte exakt, inte på hundratalet, bara sådär mellan tummen och pekfingret -- kommer attkunna undvikas när ni inför dessa riskkapitalbolag?Herr Wittbom gjorde i sitt första inlägg enuppräkning av antalet konkurser, vilket är väl käntför mig. Men frågan är hur många konkurser somkommer att kunna undvikas på grund av att ni nudelar ut 6,5 miljarder.Anf. 67 () replik:Herr talman! Som svar på frågakan jag bara säga att fler bra riskprojekt under allaomständigheter kommer att finansieras. Därmedblir det en bättre utveckling i fler företag. Det ärdet som målsättningen med det beslut som vi nu ärpå väg att fatta. Det är också detta som är väsentligtför svenskt näringsliv och för våra möjligheter attbidra till flera riktiga jobb i enarbetslöshetssituation som är krisartad.Jag bara undrar, , av vilket skäl niså sent gick in på formaliafrågan. Jag vill baraerinra om att fattade beslutet om attinrätta riskkapitalbolagen . Det har gåttmånad efter månad . Ärendet har varitföremål för behandling i utskottet, och det var förstvid slutbehandlingen som Socialdemokraternareste frågan om remisser och beredning. Jag tyckeratt det talar för sig självt.Det andra som gör mig litet förundrad är att det iSocialdemokraternas huvudreservation, trotsvetskap om att en omfattanderiskkapitalbolagsverksamhet omfattande 6,5miljarder kronor skulle komma att inrättas, finnsknappt en mening som pekar på ett alternativ. Detfinns inte mycket i inlägg här som talar om ett alternativ, utan han gör baraett kort konstaterande om att det nog är möjligt attföretagsamheten i behöver ökad tillgång påriskkapital. Jag tycker att också dettatalar för sig självt.Arne Kjörnsberg frågade om löntagarna skulle hafått del av pengarna om de aldrig hade dragits in tilllöntagarfonderna. Ja, naturligtvis skulle de ha fåttdet. De hade fått del av en bättre utveckling isvenskt näringsliv -- högre tillväxt. Det är väl ensjälvklarhet.När beslutet om att inrätta löntagarfondernafattades här i , stod riksdagsledamöternai gamla och tittade på de 120 000--130 000 företagare som protesterade. Om ArneKjörnsberg och Socialdemokraterna inte harförstått vilken hämsko när det gäller framtidstrooch annat som detta lade på svenskat näringslivunder , då har jag en viss förståelse för vadArne Kjörnsberg har sagt här i dag.Andre vice talmannen anmälde att ArneKjörnsberg anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 68 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Jag skulleförst vilja hälsa näringsministern välkommen tillkammaren. Det är inte särskilt vanligt attministrarna går in i kammardebatter omutskottsärenden. Jag tycker att det är trevligt, ochjag tar det som ett uttryck för att ävennäringsministern anser att detta är en mycket viktigfråga.Det är dessutom en stor dag för svenskt näringsliv.Detta är en av de allra största satsningarna påsvenskt näringsliv, kanske den allra störstanågonsin. Det borde uppmärksammas litet mer.Historiken bakom att detta förslag har framkommitär naturligtvis att det finns ett behov av dennasatsning. Idéerna uppkommer hos enskildamänniskor och hos små företagare -- tyvärr merasällan i storföretagen. Men de har haft mycket svårtatt få något kapital till att förverkliga sina idéer.Detta förslag är ett viktigt inslag i dettasammanhang.I början av infördesventurekapitalet. Man trodde då att man skullekunna kopiera den amerikanska modellen. Detvisade sig snart att det var en felsatsning. Denamerikanska modellen utgick från 320 miljonermänniskor. Men det är svårt att applicera detta på8 miljoner människor. kan vi kanske få enmöjlighet att få en annan effekt av det, eftersom visnart står inför EG-inträdet och då får enmotsvarande storlek på befolkningsunderlaget.Det är framför allt det otillräckliga egenkapitalethos företagen som gör att de har svårt att utvecklas.De får i och med detta en dålig soliditet, vilket i sintur innebär att de inte blir kreditvärdiga och intekan låna pengar.Det som vi tycker var viktigt för denna satsning varsnabbhet. Vi tog beslutet i kammaren ,och det hela är ju i praktiken i drift sedan början avoktober. Vi fattar det formella sista beslutetvad gäller privatiseringen.Vad som är viktigt i detta sammanhang är ju att fåtill stånd en mångfald. I ursprungsförslaget, som viju ligger bakom, hade vi skrivit detta isingularisform. Vi har haft nöjet och glädjen attunder hand delta i arbetet, där man gemensamtkunnat komma fram till att den lösning som nupresenteras är ännu mycket bättre.