prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — 107 ():Herr talman! Jag tycker att det är bra att detnordiska samarbetet nu skall stärkas, vilket vi harhört här . Jag skall därför ställa några frågortill statsministern med anledning av deninformation som vi har fått.För det första: Jag vill ta upp de nordiskainformationskontoren i , ochLitauen. De har visat sig spela en mycket stor rollför de baltiska staternas mellanfolkligakulturutbyte. Styrelsen för informationskontorenhar föreslagit att de skall få fortsätta sinverksamhet, och jag hoppas att statsministern harsamma uppfattning.För det andra: I Iloniemigruppens rapport nämnsregionalpolitiken och det gränsregionalasamarbetet som områden med fortsatt högprioritet. Det nämns däremot varken istatsministrarnas Bornholmsdeklaration eller istatsministerns anförande . Jag utgår från attdetta är ett förbiseende.Det nordiska gränsregionala samarbetet blir änviktigare inför närmandet till , och dennordiska ämbetsmannakommittén förregionalpolitik har gjort flera viktiga insatser för attinom EG skapa förståelse för de särskilda villkorsom gäller i . Jag undrar om det ärstatsministerns avsikt att prioriteraregionalpolitiken inom det fortsatta nordiskasamarbetet.För det tredje: Ingen har såvitt jag vet kunnat visaatt en eventuell samlokalisering av Nordiska rådetssekretariat i medMinisterrådssekretariatet i skulle genågra stora ekonomiska eller andra fördelar. Dessabesparingar kan enligt min mening uppnås på annatsätt. Jag undrar vad statsministern har att säga omdet.För det fjärde: Detta är den viktigaste frågan, ochden gäller kulturen. Det är självfallet mycket braatt kulturen nu skall prioriteras. Men jag tvivlarminst sagt på förslaget om en nordisk kulturfond iden tappning som är föreslagen. Utdelningenfrån fonden skulle inte tillföra kultursektorn enshälften så mycket pengar som kulturen får via dennordiska budgeten . Jag är rädd för att fondenriskerar att bli ett alibi för mindre pengar tillkulturen. Dessutom skulle det betyda att tvåtredjedelar av alla andra projektmedel försvinner.Anf. 108 Statsminister ():Herr talman! Svaret på den första frågan kan bli enillustration till det att statsministrarna inte har tagitöver hela det nordiska samarbetet. Frågan om denordiska informationskontoren i har,såvitt jag förstår, diskuterats mellanstatssekreterarna i de olika nordiska länderna. Denenda mycket fragmentariska information som jaghar i denna fråga är det som jag har läst i tidningen.Den har alltså inte varit uppe på statsministernivå,och jag har inte haft möjlighet att sätta mig in ifrågan och kan därmed icke ge något konkretbesked, men frågan är föremål för kontakter.Regionalpolitiken finns med bland de frågor somnämns översiktligt i Iloniemigruppens rapport.Regionalpolitiken tillhör de frågeställningar sompåverkas, först av och därefter av EG-medlemskap. Det är framför allt inom ramen förEG som vi skall kämpa för våra regionalpolitiskaintressen. Vi skall kämpa för att se till att vi fårstödordningar, principiellt och praktiskt, så att vikan tillgodose nordiska intressen i det som vi i deneuropeiska diskussionen kallar de subarktiska ocharktiska områdena.Sedan skall vi framför allt skapa förutsättningar fördet gränsregionala samarbetet. Jag är övertygadom att det gränsregionala samarbetet, som det såvackert heter, kommer att få förbättradeförutsättningar när vi alla tillhör den gemensammaeuropeiska ramen. Det kommer med allsannolikhet också att vara en del av det nordiskasamarbetet.När det gäller fördelar och nackdelar med ensamlokalisering vill jag säga följande. Varjeförändring, när man flyttar en apparat till ett annatställe eller skall göra rationaliseringar, möts avinvändningen att den inte medför någrabesparingar. Jag är öppen för andrabesparingsförslag -- det är jag alltid. Men att detinte skulle innebära betydande fördelar bådeadministrativt och samordningsmässigt att hapresidiesekretariatet och ministerrådssekretariatet,som skall samarbeta med varandra, i samma stad,förefaller mig svårt att förstå. Det anses av demsom har tittat på detta att där finns betydandebesparingar att göra.Den nordiska kulturfonden är skisserad, men inteutformad i sina detaljer. Ett förnyatutredningsuppdrag har getts till den mångsysslandef.d. Hankommer att redovisa det, och det kommer att gesmöjlighet till fortsatt diskussion i den frågan.Anf. 109 ():Herr talman! Jag vill liksom tidigare talare framföramin uppskattning av den vilja till ett starkt nordisktsamarbete som statsministern ger uttryck för idenna information. Jag vill också instämma meddem som har betonat att det nordiskasamarbetet inte minskar i betydelse, utan snarareökar väsentligt i betydelse, i samband med att deneuropeiska integrationen ökar. Det gäller direktakontakter mellan de nordiska länderna, men ocksåi hög grad möjligheten till gemensamt nordisktagerande inom ramen för t.ex. EG.Ett viktigt motiv för oss att nu försöka ta steget tillett medlemskap är våra möjligheter att påverka deneuropeiska utvecklingen på väsentliga områden.Ett land som väger naturligtvis ganska lätt,medan däremot de nordiska länderna tillsammanskan väga ganska tungt. Vi har i de nordiskaländerna gemensamma värderingar på det socialaområdet, på miljöområdet och på andra områden.Vi har också faktiska gemensamma intressen, somhar att göra med vår geografiska belägenhet.Jag skulle vilja fråga statsministern vilkaförberedelser som görs för att underlätta ettgemensamt agerande från de nordiska länderna.Det kan vara aktuellt redan iförhandlingsprocessen att se till att vi lyfter fram deområden där vi har gemensamma intressen, ävenom vi skall förhandla var för sig. Men det kan ocksågälla den dag då alla nordiska länder kanske ärmedlemmar, att vi då kan samarbeta kringgemensamma intressen.Anf. 110 Statsminister ():Herr talman! Jag kan ansluta mig till mycket av detsom sade. När vi väl har blivitmedlemmar i tror jag att vi ständigt kommer attha mycket att tala om -- parlamentariker ochföreträdare för regeringen. vill jag sägaatt jag inte tror att vi skall begränsa oss till dennordiska kretsen. Det tror jag inte heller att PärGranstedt menade.Vi får inte skapa intryck av att vi begränsar oss tillden nordiska kretsen. Vi skall anstränga oss för attsöka allierade, vänner och kompanjoner i ,över hela dess bredd. Min allmänna bedömning äratt vi kommer att ha mycket stora förutsättningarför det. kan vara en bas, men låt oss intelåsa oss inom den nordiska ramen i dettasammanhang.De kontakter som finns är mycket omfattande. Jaghade t.ex. ett långt samtal med den danskestatsminister i förrgår, i samband medde danska kontakterna med de olika EG-länderna.Det är för att vi skall vara på samma våglängd iförhållande till de mycket omfattande kontaktersom vi har från svensk sida. Vi kommer att ha ettnordiskt statsministermöte i vid en tidpunktdå jag tror att det kommer att föreligga en danskförhandlingslinje. Vi kan då diskutera vad deninnebär för oss alla.Det finns också ett mycket omfattande samarbetemellan Europaministrarna, de som förhandlar. Därfinns den lilla, formella begränsningen som maninte skall bortse från, nämligen att ännu intehar fattat beslut om att söka medlemskap. Innandet formella beslutet är fattat av det norskastortinget och ansökan inlämnad, kan vi inte hariktigt samma djup i den formella kontakten mellanStockholm och som vi har i kontaktenmellan t.ex. och . Men ävenom vi kommer att föra separata förhandlingar ochhar separata intressen på ett antal punkter, och vikanske inte har gemensam tidtabell i varje detalj,kommer det att bli parallella förhandlingar underett mycket nära och förtroendefullt samarbete. Detär jag övertygad om. Det jag har sagt i denna frågakan intygas och sägas på samma sätt av företrädareför samtliga de nordiska regeringarna.Anf. 111 ():Herr talman! Jag vill egentligen bara bekräfta attjag delar uppfattningen att vi måste ha närasamarbete också med andra länder. Det är enförutsättning för att över huvud taget nå framgånginom t.ex. EG:s ram. Vi har erfarenhet frånexempelvis av hur man först når framtill en gemensam nordisk position och sedan,utifrån det, vinner stöd från andra.Jag kan med tillfredsställelse notera detstatsministern har sagt om de omfattandekontakterna och hoppas att de kommer att kunnaleda till konkreta resultat i form av gemensammanordiska positioner.Anf. 112 Statsminister ():Herr talman! Det finns inga störremeningsmotsättningar på den punkten. Jag villbara notera att det finns vissa skillnader som vi intekan bortse från. berör i en artikel iDN bl.a. den danska positionen ochsäkerhetspolitiken. Vi skall då inte glömma attDanmark är medlem i NATO. En del av det danskaagerandet har att göra med att man vill värna omNATO:s ställning i den europeiskasäkerhetspolitiska arkitekturen i framtiden.Personligen har jag inga invändningar mot dennadel av den danska politiken. Men den kan inte, avlätt insedda skäl, automatiskt överföras och görastill svensk politik.Anf. 113 BO G. JENEVALL (nyd):Herr talman! Jag skulle vilja fråga omstatsministern har några kommentarer till tankarnapå en gemensam nordisk valuta.Anf. 114 Statsminister ():Herr talman! Det var en tanke som flög framgenom debatten , om jag intemissminner mig. Man studerade då möjligheternaav en närmare nordisk valutapolitisk ochekonomisk-politisk koordinering. Den slutsats mandå kom fram till var att var för litet. Det gavinte några stabilitetsfördelar över huvud taget förde nordiska länderna. Därmed begravdes tanken.Om nu tanken var inaktuell , i dentidens finansiella värld, har den inte ökad relevanspå . Det är svårt att se att den skullekunna utgöra ett alternativ. Den ger inte stabilitetoch trygghet på det sätt ett deltagande i deteuropeiska monetära samarbetet skulle ge.Därmed skulle det riskera att skapa en instabilitetoch marginalisering för de nordiska ekonomiernaoch de nordiska finansiella marknaderna som jag ärövertygad om att samtliga nordiska länder villundvika.En annan sak är att vi inom ramen för deteuropeiska ekonomiska och monetära samarbetethar skäl att utveckla dialogen och samarbetetmellan de nordiska regeringarna och riksbankerna.Den strävan tror jag också är gemensam.Anf. 115 ():Herr talman! I deklarationen av de nordiskastatsministrarna står det attrapporten om det framtida nordiska samarbetetskall dryftas med parlamenten i de nordiskaländerna. Är det statsministerns uppfattning attdenna rapport är färdigdryftad i och med dennainformationsstund, eller kommer regeringen mednågon form av skrivelse till , som germöjlighet till en mera ingående behandling?Anf. 116 Statsminister ():Herr talman! hade ett förslag pådenna punkt, att vi skulle få ytterligare endiskussionsmöjlighet. Författningen ochriksdagsordningen ger oss inte så mångamöjligheter. Att komma med en proposition ellerriksdagsskrivelse är att ta till i detta fall. Däremothar vi diskuterat möjligheten att ha en meragrundlig genomgång inom ramen för svenska delegation, dvs. parlamentarikerna.Jag är självfallet beredd att efter det att vi har haftdiskussionen vid session i Århusåterkomma till en förnyad diskussion här ikammaren. Jag tycker att det kan vara naturligt ochbra.Anf. 117 ():Herr talman! Det är mycket angeläget att diskuterar sig självt, likaväl som det ärangeläget att diskuterar sigsjälvt. Men jag tror att det nordiska samarbetet harintresse också i vidare kretsar än dessa i och för sigmycket förtjänstfulla grupper.Anf. 118 Statsminister ():Herr talman! Jag instämmer till fullo i detta. Det ärbakgrunden till dagens diskussion och även till detfaktum att vi mycket väl kan planera in en liknandediskussion mellan Århussessionen och vår egenhöstsessions slut. Jag tycker att det är ett brainitiativ.Anf. 119 ():Herr talman! Jag instämmer med dem som tidigarehar uttryckt sin uppskattning över inriktningen avdet fortsatta samarbetet. Det är naturligt att manförnyar sig när förutsättningarna förändras. Menjag vill ta upp en diskussion om metoderna.Många uppfattar det så, att den rapport som harframlagts innebär ett försvagat parlamentarisktinflytande. Jag vill att statsministern redovisar sinsyn på det parlamentariska inflytandet i framtiden.Jag vill ge några exempel.Det ena exemplet är att regeringarna inte skall ingåi rådet, något som skulle ge tillfälle till en dialog ochen nära och tät kontakt.Det andra exemplet är att man skall frångåmetoden att använda samarbetsprogram, som germöjlighet till dialog, kontakter och inflytandegenom att man tar ställning och rekommenderarhur man skall gå vidare.Likaså försöker man splittra upputskottsadministrationen och göra den nationell istället för nordisk. Sammantaget minskar dettaparlamentarikernas inflytande. Jag vill därförredan i dag höra litet om statsministerns syn pådetta. Vi fortsätter naturligtvis denna debatt iÅrhus.Jag har också en kort fråga, som gällersamlokaliseringen. Jag tillhör dem som tror att mankan få vissa vinster av en samlokalisering, någotsom inte skall sammanblandas med samordning.Jag undrar om det är helt avgjort var dennalokalisering skall ske.Anf. 120 Statsminister ():Herr talman! Den senare frågan är inte avgjord. Vihar medvetet först velat fatta beslutet om attsamlokalisera. Sedan vet vi att den stora nordiskabataljen utbryter. Låt oss först tala om samarbete,innan vi förklarar varandra krig i frågan om var dethela skall ligga.Men om jag ser saken från svensk utgångspunkt harjag självfallet svårt att komma ifrån att Stockholmligger där det ligger, dvs. hyggligt centralt placerat.Jag vill säga detta utan att framföra någon absolutbestämd mening i denna fråga.Lena talar vidare om att stärka rådet. Jaghåller kanske inte med på de konkreta punkterna,men jag instämmer rent allmänt. Jag tycker att detnordiska parlamentarikersamarbetet måsteförstärkas. Jag har personligen en lång rad idéer omhur detta skulle kunna ske, men jag tycker inte attdet är statsministrarnas sak att genomföra det. Jagtycker att parlamentarikerna därvidlag har en roll.Jag kan personligen med utgångspunkt i minaerfarenheter under i rådet tycka att manhar gjort ett antal saker under gångna år sommedfört att man har rört till formerna ochbyråkratiserat för mycket. Det har gjort att det ärlitet oklart vem som ansvarar för vad i dentilltagande nordiska samarbetsapparaten.Det är få saker som jag skulle välkomna så mycketsom rejäla initiativ från parlamentarikerna för attgöra parlamentarikerdimensionen av det nordiskasamarbetet mera livaktig och central i den politiskadebatten i våra resp. länder.Anf. 121 ():Herr talman! Jag har i min hand ettpressmeddelande från det nordiskautrikesministermötet på , därman säger att det var enighet om att det var viktigtatt få klarlagt i vad mån på siktskulle kunna bli en realistisk sjörutt. För att denskall kunna bli det fordras bl.a. attjärnvägsförbindelserna med de hamnar som finnsvid , kanske med Kandalaksja ochArkhangelsk, kan återöppnas.Har någon diskussion om sådanajärnvägsförbindelser förts i något sammanhang?Kan man också tänka sig att kan ta beslut om sträckningen av sådanajärnvägar som behövs däruppe och som skullefungera som en injektion för det svenska, norskaoch finska näringslivet på ?Anf. 122 Statsminister ():Herr talman! Jag tror inte att kanåta sig att fatta beslut om järnvägssträckningar iArkhangelsk- och Kandalaksjaområdena i norradelen av . Det får i allt väsentligt överlåtasåt de ryska myndigheterna.Vad gäller har det framförallt på norskt initiativ förekommit en diskussionmellan de nordiska utrikesministrarna. Vad dennaleder till återstår väl att se. Jag tror att detta framförallt har ett samband med utvecklingen av helt nyteknologi när det gäller mycket stora oceangåendeisbrytande fartyg.Det är inte så mycket fråga om att upprustajärnvägar eller hamnfaciliteter. Trafiken mellanvästra eller den nordamerikanskaöstkusten och de stora hamnarna i Fjärran Östernkommer att gå oss förbi. Men vi har ändå självfalletett allmänt intresse av att sörja för att den kanutvecklas.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Allmänpolitisk debatt(forts. från 6 §)Ekonomi och skatterAnf. 123 HANS ():Herr talman! Gårdagens talare i den ekonomiskadebatten har utförligt belyst den ekonomiskasituation som ledde fram till de båda s.k.septemberöverenskommelserna.Det finns ingen anledning för min del att ånyokommentera vad som skett. Jag kan därför i dennadel nöja mig med konstaterandet att det i vart fallför närvarande synes som om överenskommelsernafyllt sitt syfte. Vi kan naturligtvis beklaga attsituationen gjorde det nödvändigt medbetydelsefulla ingrepp i förmåner ochtrygghetssystem. Men inte minst de som har detkämpigast vet att ''nöden har ingen lag''. Och det ärnog så att varje annat alternativ som stod till budshade än allvarligare konsekvenser.Om vi med dessa åtgärder kunnat lägga grunden fören period av stabil ekonomi bör åtgärderna kunnafördras av alla. Det tillhör reformismens natur attanpassa åtgärderna till den föreliggandeverkligheten. Vi gör inte halt i välfärdsarbetet mentvingas till en paus.Willy , som vi har särskild anledning attreferera till just , skrev en gång''att det fascinerande med svensk socialdemokratiär inte de revolutionerande förändringarna utandet tålmodiga arbetet att steg för steg arbeta sigfram mot målet''. Arbetet fortsätter även om vi fårdröja på stegen.Våra framtida möjligheter att bedrivavälfärdspolitik är goda. Det kan vi utläsa bl.a. avgårdagens konjunkturrapport. Om uppgörelser avden omfattning som skett och som betyder storapåfrestningar för många skall bli legitimerade avmedborgarna krävs framför allt rättvisa. På tvåpunkter har rättvisan satts i fråga. Den ena gällersemesterdagarna, den andrabostadssubventionerna. Det är framför allt om densenare jag tänker redovisa några synpunkter. Ochdet kan vara lämpligt när , somär bostadsansvarig i regeringen, är här.Enligt överenskommelsen skallbostadssubventionerna reduceras med 3 miljarderkronor netto 1994. Det skall såvitt man kan förståske genom en reducering av räntebidragen.Räntebidragen har främst betydelse för dem sombor i hus byggda och börjanav 90-talet. krävdes det attbygga en kvadratmeter bostadsyta, men undersenare år har byggkostnaden varit . Det ärhelt orimligt att de som bildar familj ellereljest behöver bostad skall förränta enkapitalkostnad som är tio gånger så stor som de somskaffade sig en bostad . Därförär räntebidrag eller annan form avutjämningsfaktor ett nödvändigt inslag så länge inteinflationen är noll och räntan stabil.Talet om att bostadssubventionerna skall bort ochvarje boende bära sina egna kostnader är bådeosolidariskt och okunnigt. Det är också oklokt ochorättvist att dra in för dem sombor i nyare hus. De bär redan en tillräckligt storbörda. Om förslaget skulle genomföras, innebärdet att av de boende får bära hela bördan avden summa på 3,4 miljarder som skall dras in --beroende på vilken nivå bostadsbidragen kommeratt få. av de boende kommer helt att ställasutanför och slippa bidra till minskningen avbudgetunderskottet.Om förslaget genomförs leder det tillutomordentligt kraftigt ökade boendekostnader.Den som bor i en lägenhet uppförd 1981--1991 fåren ökad hyreskostnad på på grund avindragningarna. Därtill kommer i normalränteupptrappning och ökade driftskostnader. Detblir alltså en kostnad i storleksordningen imånaden räknat på en lägenhet på 75kvadratmeter.Det som jag nu har sagt skall ses i belysning av attöver hälften av de boende i hyreshusen har en totaldisponibel inkomst som understiger imånaden. Det är inte rimligt att unga barnfamiljer,ensamstående och andra som behöver etablera sittboende skall pressas ytterligare på grund av denföreslagna indragningen. Talet om att dessa skulleefterfråga de billiga bostäderna och de meravälbeställda de nybyggda och dyrare är fromtönsketänkande. De som bor i de billigarebostäderna behåller dem, och de som behöver nyahar små resurser att utnyttja valmöjligheterna.Andra vägar för att sänka budgetunderskottet med3 miljarder kronor måste därför sökas. Det finnsredan ett utmärkt instrument för detta ifastighetsskatten. Den är lätt att administrera ochär rättvis, och det går inte att nolltaxera sig ur den.En höjning av fastighetsskatten försmåhus och för flerfamiljshus skulle ge de 3miljarder som behövs och en rättvis fördelning avbördan. Jag har observerat att centerpartisten har föreslagit en särskild utjämningsavgift istället. Båda lösningarna fyller samma syfte, ochdet är en praktisk eller optisk fråga vilkenmetod man väljer.Fru talman! Det är knappast möjligt att bedriva enrättvis fördelningspolitik om den icke omfattarbostadskostnaderna, som är den största enskildakostnadsposten i hushållens omkostnader.Den träffade uppgörelsen möjliggör, enligt minmening, en sådan tolkning som jag här antytt närdet gäller att minska budgetunderskottet med 3miljarder kronor. Uppgörelsen har också fördelenatt vara rättvis, vilket är nyckelmeningen i denträffade överenskommelsen.I detta anförande instämde ().Anf. 124 (nyd):Fru talman! Verkligheten speglas ivåra gamla ordspråk, så också den finansiella krisenvi alla upplever. Jag tänker då på sentensen''inget ont som inte har något gott med sig''.Allvaret i den kritiska ekonomiska situationen harresulterat i den unika, oheliga alliansen mellan denborgerliga regeringen och Socialdemokraterna, tillvilken även vi i Ny demokrati ansluter oss. Att vi såhär långt är överens om riktlinjerna i alla aktuellakrispaket får inte innebära en politisk stagnation ivårt arbete med att driva andra angelägna politiskafrågor. Det gäller exempelvis möjligheten attförbättra samspelet mellan regering, utskott ochriksdag då det gäller information och åtgärder somkan förebygga och dämpa effekten av dekrissituationer vi har upplevt och fortsättningsviskommer att leva med inom finans- ochbankverksamheten.En bank har inte rätt eller möjlighet att göra dåligaaffärer om gällande lagstiftning följs. Förkreditgivning gäller nämligen, enligt banklagen, att''kredit får beviljas endast om låntagaren på godagrunder kan förväntas fullgöra låneförbindelsen.Dessutom krävs betryggande säkerhet i fast ellerlös egendom eller i form av borgen. ''Att döma av beviljade krediter och den situationt.ex. Nordbanken hamnat i måste de ansvariga,inkl. styrelsen, ha brutit mot gällande lagstiftning.Så här långt har de ansvariga gått fria -- och intebara det. De belönas dess värre med högaavgångsvederlag.Är det fråga om slarv, inkompetens eller trolöshetmot bankens kunder? Det här gäller alltså ytterstvi skattebetalare. Så här långt får allmänheten intereda på något.Man borde förvänta sig att vi i utskott och riksdagskulle få en utförlig information ochdokumentation i ärendet -- innan vi fattar beslut omde miljarder det är fråga om. Det enda som harkommit oss till del som beslutsunderlag ärföreslagna 5 och 20 miljarder i regeringens tidigarepropositioner.Som ledamot och representant för Ny demokrati inäringsutskottet och känner jag ansvarför hanteringen av skattebetalarnas pengar.Dagligen matas vi med massor av material i form avsiffror och utredningar. Men i Nordbankenaffärenskall vi plötsligt fatta beslut om 5, 20 miljarder,troligen mer av våra skattepengar, utan någonrelevant information. Detta är för mig och Nydemokrai helt oacceptabelt.Anmärkningsvärt i sammanhanget är ävenFinansinspektionens agerande, eller snarare bristpå agerande, före och under bankkrisensutveckling.Finansinspektionen har att utöva tillsyn överbankerna, dvs. se till att en bank följer de lagar ochförfattningar som reglerar bankens verksamhet.Finansinspektionen skall vidare meduppmärksamhet följa bankens verksamhet ochhålla sig underrättad om förhållanden som kaninverka på en banks säkerhet eller i övrigt är avbetydelse för en sund utveckling avbankverksamheten. Detta enligt 7 kap. 1 §bankrörelselagen.Mot bakgrund av dels gällande banklagstiftning,dels ansvar somtillsynsmyndighet är det helt otillfredsställande attNordbankens enorma kreditförluster konstateratsutan förebyggande varningssignaler ochinformation till regering och riksdag.