prot · GG0942 · 1992-12-10 00:00:00 — Vi får integlömma att vi faktiskt även i harsekretessbestämmelser.Men på några punkter krävs det vissa justeringar.Dessa är, som jag sade, inte alls dramatiska; deinnebär inga principiella förändringar. Utskottetsom helhet, bortsett från på en endapunkt, har ansett att dessa förändringar är heltacceptabla. Jag understryker än en gång attsocialdemokraterna utan undantag i utskottet stårbakom propositionens förslag i dessa avseendenoch alltså ansluter sig till utskottsmajoriteten.Sedan finns det, utöver behandlingen av dekonkreta förslagen, i utskottsbetänkandet en deluttalanden om offentlighetsprincipen som sådan,meddelarfriheten, därtill hörande ting och derasvärde. Det är, som framhöll isitt anförande, principer som vi är stolta över i vårtland, som vi har hyllat länge och som vi har försöktvidareutveckla i den ena statliga utredningen efterden andra. Jag satt med i en utredning som hade ettförslag om att vi skulle vidga reglerna förmeddelarskyddet till att gälla även på den ickeoffentliga sektorn. Det fick vi inte resonans förunder den vidare behandlingen, vilket jag beklagar.Jag nämner detta för att understryka att jag tillhörden sida -- om det nu är någon sida -- i riksdagensom alltid ivrigt förfäktat offentlighetsprincipenoch andra bestämmelser som skall till för att göradenna effektiv.Denna inställning kommer också på ett otvetydigtsätt till uttryck från utskottsmajoritetens sida iskrivningen i betänkandet. Vi börjar där påföljande sätt:''Offentlighetsprincipen är omistlig för den svenskarättsordningen och för demokratin i Sverige.Genom rätten att få ut allmänna handlingar främjasett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. ''Fortsättningen citerade faktiskt i sitt anförande, så det skall jag inte göraom här.Vi värderar alltså alla offentlighetsprincipenmycket högt, och utskottsmajoriteten utgår från attdessa principer skall hävdas i alla sammanhang.Det gäller självfallet i EES-samarbetet, därpåfrestningarna ju inte blir särskilt stora, menockså vid ett EG-medlemskap, där det kan blinågot besvärligare i vissa fall, dock kanske inte såbesvärligt som många beskriver det i pressen och påannat sätt.De olika medlemsstaterna inom EG har nämligenmycket skiftande bestämmelser vad gälleroffentlighet och sekretess. Det finns inga som harså långtgående och detaljerade bestämmelser somvi, men det är uppenbart att en hel del länder harbestämmelser som går i samma riktning. Det finnsalltså ingen enhetlig bild när man ser på EG somhelhet. Längst i sekretess går ,närmast oss ligger Danmark.Men jag kan nämna, bara för att ta något exempel,att i antogs så sent som den 1 maj1992 en ny lag om allmänhetens tillgång tillmyndighetsinformation. Enligt den nya lagen harvar och en som huvudregel rätt att erhållainformation om innehållet i handlingar somförvaras hos myndigheter.Jag kan också nämna att tidigare hade enbestämmelse som från offentlighetsprincipenundantog handlingar som rörde förslag till EG-beslut eller frågor om tolkning och uppfyllelse avgemenskapsrättsliga regler. Denna bestämmelseupphävdes dock utifrån en strävan efterstörre offentlighet i EG-frågor. Det finns såledesinte längre några särregler i den danskaoffentlighetslagstiftningen för EG-samarbetet.Detta nämner jag för att illustrera att det här finnstvå länder vilka, som de är medlemmar iEG, har antagit ny lagstiftning som vidgaroffentlighetsprincipen och dess tillämpning i resp.land. Detta kan vara värt att notera inför alla demsom menar att EG-medlemskap skulle innebära attvi automatiskt upphäver allt vadoffentlighetsprincip, meddelarskydd och liknandeheter. Så är det alltså inte.Men icke förty delar jag helt att vi från svensk sida inte skall geavkall på våra principer i några sammanhang, att viskall hävda dem inom det fortsatta europeiskasamarbetet, och -- jag går ett steg längre -- att viskall arbeta för att våra principer får en allt vidaretillämpning i som helhet. Jag tror att detfinns goda förutsättningar för detta.Jag tycker således för min del att det är vilseledandegentemot allmänheten när socialdemokraternagenom en reservation på det här sättet vill försökage intryck av att det skulle finnas någragrundläggande olikheter vad gäller uppfattningenom offentlighetsprincipens värde mellan majoritetoch minoritet i utskottet. Så är icke fallet. Jag varförvånad när det under utskottsbehandlingen komfram att socialdemokraterna nödvändigtvis ville haen reservation. Jag är fortfarande förvånad, och jagskulle kanske kunna tillägga att jag tror att det kanvara till skada därför att det av icke initierade kanuppfattas som om det i mellan större partierfunnes något slags grundläggande olikhet när manbetraktar dessa frågor och när det gällerhandläggningen av dem i det fortsattaEuropasamarbetet.Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan.Anf. 14 ():Herr talman! Om det skulle vara så som BertilFiskesjö antydde här på slutet att någon skullemissförstå den socialdemokratiska signalen, så tarvederbörande fullkomligt fel.Skall man tala om misstag i sådana härsammanhang torde misstaget bestå i attutskottsmajoriteten inte varit beredd att geregeringen ett tillkännagivande på den härpunkten.Om man läser hela materialet -- - propositionen,den socialdemokratiska motionen, utskottets ochreservanternas skrivningar -- - och följer helahändelseförloppet, tror jag man lätt finner att densocialdemokratiska motionen har tillfört dennadebatt en hel del intressanta synpunkter.Jag tycker att utskottsmajoriteten visat gottomdöme när den i sin skrivning har accepterat densocialdemokratiska motionen med hull och hår.Det är bra. Därmed kunde man ju, som BertilFiskesjö uttryckte det, tycka att striden gällerpåvens skägg. Men så är det inte.Innerst inne håller nog med om attmajoritetens förfaringssätt är litet egendomligt.Först tar man in huvudlinjerna från vår motion i sinegen skrivning, sedan avstyrker man motionen.Det logiska hade varit att bifalla motionen.Jag förstod av inledningsanförandehär att han inte tycker det finns tillräckliga skäl förriksdagen att avge ett tillkännagivande tillregeringen. Jag finner den ståndpunkten litetmärklig. De argument för ett tillkännagivande somjag redan angivit borde faktiskt vara skäl nog.Ytterligare ett skäl är att ett uttalande frånriksdagen skulle genljuda långt utöver landetsgränser. Det skulle också vara en riktig signal tillomvärlden att den svenska offentlighetsprincipenoch meddelarfriheten inte är förhandlingsbar.Anf. 15 Tredje vice talmannen () replik:Herr talman! Motiveringen för reservationen blevinte klarare genom senasteinlägg. Motiveringen skruvar sig verkligen fram.Varken utskottsmajoriteten eller densocialdemokratiska minoriteten har funnit någraskäl att polemisera mot det som står i propositioneneller mot något annat regeringen i dettasammanhang haft för sig.Om man ser till vad som är brukligt här i riksdagenär det mycket märkligt att man avger en reservationdär man kräver ett tillkännagivande om att man ärense med regeringen och utskottsmajoriteten. Förså är det i realiteten, tillkännagivande har den särskilda funktionen iriksdagsarbetet att det kan användas när mantycker att regeringen har hamnat fel och riksdageneller reservanterna vill att regeringen korrigerarsig. Men det finns inget underlag för det i denproposition vi har behandlat. Det har inte hellergjorts några uttalanden av företrädare förregeringen som tyder på att man inom regeringenskulle ha planer på att åsidosätta vakthållningenomkring den svenska offentlighetsprincipen i detkommande Europasamarbetet. Det finns inteskymten av bevis om detta.Ur den synpunkten måste jag vidhålla vad jag sadetidigare, nämligen att reservationen och dess kravpå ett tillkännagivande kan missuppfattas blandvåra kommande förhandlingspartner som om detskulle råda en stor oenighet i riksdag omvakthållningen kring offentlighetsprincip ochmeddelarskydd. Detta tycker jag är mycketolyckligt.Jag har inget emot att vi är oense här i riksdagen.Jag har självfallet inget emot reservationer ochdebatter. Men jag tycker att om vi är eniga så skallvi också kunna tala om detta utan någraskygglappar -- dels för svenska folket, dels föromvärlden.Anf. 16 ()replik:Herr talman! Jag tycker reagerarlitet som prinsessan på ärten när han anser att ettbifall till den socialdemokratiska motionen ärdetsamma som att slå regeringen på fingrarna. Manmåste nästan lida av politisk förföljesemani för attkomma till en sådan slutsats.Precis som själv har sagt står dettydligt och klart i den socialdemokratiskareservationen att vi yrkar bifall till propositionen.Med ett tillkännagivande vill vi ge regeringen råg iryggen. Det kan vara bra att ha när man skall ut iEuropa och förhandla.Jag har läst regeringens proposition som ettprincipiellt uttalande i frågorna omoffentlighetsprincipen och meddelarfriheten. Pånågot annat sätt kan man, tycker jag, inte läsa vaddär står.Det är bl.a. därför som vi från vår sida anser att detär viktigt att genom ett tillkännagivandeockså ger regeringen allt tänkbart stöd. Jag tyckerinte, , att man skall underskatta dentyngd som ett uttalande från på den härpunkten kan ha. Ett regeringsuttalande har trotsallt inte samma tyngd som ett uttalande frånriksdagen.Anf. 17 Tredje vice talmannen () replik:Herr talman! Vi kommer väl inte så mycket längrei den här diskussionen. Man skulle kunnaslutsummera att vi är helt ense i allt somgäller propositionens sakinnehåll och även när detgäller den inställning som finns i propositionen tilloffentlighet och meddelarfrihet. Det finns ingenåsiktsskillnad på den punkten.Då framstår fortfarande detta krav på ett särskilttillkännagivande till regeringen som mycketmärkligt. Det måste ändå ge intryck av attSocialdemokraterna skulle ha en avvikande meningi de här frågorna.Det skulle vara väldigt intressant om kunde hitta en enda mening, en endasats i utskottets skrivning som han finner anledningatt protestera emot, och som principiellt ellersakligt skiljer sig från den socialdemokratiskauppfattningen.Jag anser fortfarande att denna reservation kanvara vilseledande dels för allmänheten, dels förvåra förhandlingspartner ute i . Ur densynpunkten tycker jag det är olyckligt att denenighet som finns mellan oss inte har kunnatmanifesteras i ett enigt utskottsbetänkande.Andre vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 18 () replik:Herr talman! Ett tillkännagivande ger naturligtvisen annan tyngd åt kravet att offentlighetsprincipeninte är förhandlingsbar än vad ettregeringsuttalande ger.Man kan filosofera över vilken situation vi kommeratt hamna i framöver. Om det skulle vara så att EGkräver förändringar i offentlighetsprincipen, blirdet naturligtvis en del av förhandlingarna. AnserBertil Fiskesjö att krav på inskränkningar ioffentlighetsprincipen i är ett tungtvägande argument för att vi inte skall blimedlemmar i den europeiska unionen?Anf. 19 Tredje vice talman () replik:Herr talman! menade att etttillkännagivande skulle ge ytterligare tyngd åt detutskottet säger. På vilket sätt?Jag ber att få citera ytterligare en bit ur utskottetsbetänkande: ''När det gäller den i motion K18behandlade frågan om det fortsattaintegrationsarbetet inom ramen för EES och EGvill utskottet understryka det som också i skildasammanhang framhållits av företrädare förregeringen, nämligen att den svenskaoffentlighetsprincipen inte är förhandlingsbar. ''Det efterlyste är precis vad vi säger iutskottsmajoritetens skrivning. Varför då inteansluta sig till denna, , om ni nuverkligen har den uppfattningen?Anf. 20 () replik:Herr talman! Vi måste faktiskt notera att det är enminoritetsregering som regerar. skulle vi haftmöjligheten att samla en majoritet bakom ettsådant tillkännagivande.Jag vill också med anledning av de tekniskakomplikationer som kan inträffa i samband medmitt yrkande ändra mitt yrkande till att endast avsebifall till meningsyttringen, dvs. till min motion K15och till motionerna K16 och K17 i denna del.Anf. 21 Tredje vice talman () replik:Herr talman! Det är riktigt att vi har enminoritetsregering. Den har i olika frågorbekymmer med att få majoritet för sina förslag.Men i denna fråga är det inte fallet! Här harregeringen lagt fram ett förslag som det rådernästan total enighet om i . Oenighetenbestår i en meningsyttring från på enenda punkt. Det är den enda oenighet som finns iutskottet och, förutsätter jag, i somhelhet.Jag för min del tycker att det är mycket märkligt attminoriteten vill manifestera något slags oenighet ien fråga där vi är ense. Det är förbryllande ochvilseledande.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 22 ():Herr talman! Detta ärende har enligt minbedömning fått en alldeles speciell behandling iutskottet. Betänkandet handlar alltså om ändringari sekretesslagen med anledning av EES-avtalet.Dessutom behandlas yrkanden i tre motioner frånallmänna motionstiden. Med anledning avpropositionen inkom fyra motioner, varav det i treyrkades avslag på propositionen. Detta är inte såförvånande när man ser vilka avsändarna är.I sak är vi alltså i utskottet alldeles överens. Jaginstämmer gärna i den historiebeskrivning och i desynpunkter framförde i sittanförande. Vi är alla överens. Vi vill alla med allkraft hävda offentlighetsprincipen. Den är inteförhandlingsbar -- det står i propositionen och ibetänkandet.Den socialdemokratiska motionen är i mitt tycke enmystifikation. Läser man den motionen ochpropositionen kan man snabbt notera, att motionenoch propositionen är nära nog kongruenta.Kurt och de socialdemokratiskaledamöterna hävdar att motionen har en starkareskrivning än propositionen, och att man i motionenän tyngre betonar att offentlighetsprincipen ochmeddelarfriheten är omistliga inslag i den svenskalagstiftningen och i det svenska samhället.Om man lägger motionen och propositionenbredvid varandra, märks det tydligt attpropositionens innehåll och ordval har smittat avsig på motionen. Man kan fråga vad som är hönanoch vad som är ägget i det här fallet.Det är samma tryck eller värde i orden i motionensom i propositionen. Ändock utmynnar motionen ien hemställan till regeringen om etttillkännagivande. Motivet till detta är, har detsagts, att man vill hjälpa regeringen att poängteraatt offentlighetsprincipen och meddelarfriheten ärav omistligt värde för och att de inte ärförhandlingsbara.Jag blir positivt överraskad och ödmjukt rörd, närjag förstår att detta är motionens motiv, mensamtidigt blir jag ordentligt konfunderad. Nog ärväl det självklara ställningstagandet att yrka bifalltill propositionen -- vilket också -- om man verkligen vill stödja regeringenoch inte har någonting att anföra som skiljer sigfrån regeringens förslag.Socialdemokraterna mäler sig med sittställningstagande ur en enighet som skulle vara avväsentlig betydelse i det kommande arbetet, ochmotverkar sin påstådda strävan. Detta är djuptbeklagligt, menar jag.I tidningen torsdagen den 3 decembersäger att ett uttalande avriksdagen vore ett stöd för regeringen införkommande förhandlingar med EG. Det skulle visaatt en enig riksdag vill stå fast vidoffentlighetsprincipen.Men vi är ju överens, ! Så dåinte frön av misstro! Det bästa stöd en regering kanfå i det här fallet är att propositionen stöds. Jaghoppas därför att detta blir kammarens beslut i dag.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i alla delaroch avslag på samtliga motioner.Anf. 23 ()replik:Herr talman! Jag bestämde mig för att tala långsamtnär jag höll mitt anförande. Det gjorde jag med denbestämda avsikten att även skulle kunnafölja med. Om man lyssnade på vad jag sade, kundeman väl ändå höra att det finns en del skillnader iformuleringar som kan vara värda att lägga påminnet.Jag kanske får upprepa mig, herr talman, på denpunkten. Jag skall ta det ännu saktare den härgången. Jag sade att Socialdemokraterna tycker attstatsrådet hade kunnat vara litet mer bestämd närdet gäller de mellanfolkliga sammanhangen ochhävdandet av källskyddet. Jag kommenterade detmed att säga att vårt parti med all sin kraft kommeratt arbeta för att hävda den unika meddelarfrihetenoch lämna allt stöd som behövs för att den skallkunna förbli oanfrätt.Tredje stycket på s. 12 i utskottsbetänkandet börjarmed orden: ''När det gäller den i motionen K18behandlade frågan -- -- -- .'' Vi tycker att vårformulering där är väsentlig. Den återfinns inte ipropositionen eller i majoritetens skrivning. Denlyder som följer: ''Det är enligt utskottets meningnödvändigt att en deklaration med denna innebördgörs av regeringens förhandlare redan närintegrationsarbetet startar. ''Jag vidhåller det jag har sagt till omatt jag tror att ett riksdagsuttalande på denna punkthade varit önskvärt. Det skulle ge en ökad tyngd åtresonemangen. Det är klart att ett uttalande iriksdagen -- ett tillkännagivande till regeringen --har en helt annan tyngd än ett regeringsuttalande idet parlamentariska läge vårt land är i.I övrigt har inte tillfört debattenytterligare sakunderlag än det utskottsmajoritetensföreträdare gjorde. Jag nöjer migmed den kommentaren beträffande . 24 () replik:Herr talman! Jag tar tacksamt emot denpedagogiska hjälp som vill gemig. Jag vill bara påminna om att jag nämnde attjag jämförde motionen med propositionen och fannatt dessa praktiskt taget var kongruenta. Jag hargjort på det sätt som man gör när manläsbarhetsindexerar text. Jag har jämfört ord förord och vägt dem på guldvåg, vågar jag påstå. Jagvill mena att det inte är någon skillnad mellanpropositionen och motionen i detta fall.Anf. 25 ():Herr talman! Vi skall nu ta ställning till någraändringar i sekretesslagen med anledning av . Det finns tre motioner i vilka man yrkaravslag på propositionens förslag, medanSocialdemokraterna inte har något att erinra motdessa förslag. Det är därför som den här debattenblir så märklig.Socialdemokraterna vill blåsa till strid när det gällervem som är mest angelägen omoffentlighetsprincipen och meddelarfriheten.Precis som och tyckerockså jag att det är beklagligt att debatten förs pådet här viset. Det hade varit en styrka om vi iutskottet hade kunnat vara eniga. Jag förstår intevarför det som utskottet skriver inte skulle betydanågonting. Jag vet inte om det är signaler tillomvärlden som ni är ute efter. Annars kan man --som sade -- uppfatta det som att detfinns oenighet i om offentlighetsprincipen.Det motverkar ju det syfte som här vill framhålla.De alternativa skrivningarna i betänkandet visarinte på några skiljaktigheter. Jag tycker -- precissom alla andra i debatten -- att det är mycketangeläget att slå fast att offentlighetsprincipen är enviktig hörnsten i den svenska demokratin.Traditionen är lång. Därmed har världens äldstamer utförliga lag på tryckfrihetens område.Censuren avskaffades. infördes en grundlagom tryckfriheten. Jag tänker inte närmare gå in påen historisk beskrivning, eftersom redan har gjort en sådan beskrivning påett föredömligt sätt.Det kan tänkas att tvingas att göra tilläggtill tryckfrihetsförordningen på grund av , vilket jag ser som ett bekymmer. Vi bordeha ägnat debatten mera åt hur vi skall kunna hävdavår offentlighetsprincip. Jag tänker då på förslagettill EG-direktiv, som har behandlats i EG-parlamentet. Efter mycket diskussion har vissaförändringar i förhållande till det ursprungligaförslaget genomförts. Beslut kommer att fattas ibörjan av . finns detsedan möjligheter att anpassa sig till direktiven. FörSveriges del gäller detta oavsett om vi blirmedlemmar i /EU eller ej.Många förfasar sig över Sverigesoffentlighetsprincip. De uppfattar den som enkränkning av den personliga integriteten. I mångaEG- och EFTA-länder har man en helt annantradition och ett betydligt mindre öppet samhälleän vad vi är vana vid. I EG-direktivet vägs denregistrerades intresse mot det offentligas intresse.Det är här som konflikten uppstår.EES-avtalet innebär inte bara att måsteanpassa sig till EG:s nuvarande lagstiftning när detgäller EES-området. Genom den s.k.lagvalsparagrafen förbinder sig att överföraäven kommande EG-direktiv till svensklagstiftning. Det är därför viktigt att kritisktgranska EG:s direktiv angående personligintegritet. Det kommer bl.a. ,och jag, som sitter iDatalagsutredningen, att kämpa för. I detsammanhanget har jag inte uppfattat att vi har haftnågon skiljaktig mening, utan vi är överens om attvi inte vill ge avkall på offentlighetsprincipen.I det föreslagna EG-direktivet står det att förbinder sig att inte utbyta informationmed länder som inte har en tillräckligt starkskyddslagstiftning i fråga om den personligaintegriteten. Med ett fritt flöde av varor, tjänster,personer och kapital följer också ettinformationsutbyte. Det är här som problemetuppstår.Jag anser att det är viktigt att hävdar sinoffentlighetsprincip, som under århundraden harvarit en självklarhet. Offentlighetsprincipen kaninte bara viftas bort. Ansvariga ministrar ochstatsråd måste självfallet också hävda dennaprincip. sade i EES-debatten attSverige skall strida för väsentliga värderingar i detsvenska samhället när det blir aktuellt med EG-förhandlingar. Det tar jag som intäkt för att EG-ministern med all kraft kommer att hävda våroffentlighetsprincip.Jag tycker inte att är vare sig unikt eller bästpå alla områden -- ett intryck som man kan få iblandnär man hör EG-motståndare argumentera för sinsak. Vi har en hel del att lära av andra länder. Mennär det gäller offentlighetsprincipen är ettföregångsland. I det fallet är unikt. Vimåste med all kraft arbeta för attoffentlighetsprincipen skall gälla, oavsett om vikommer med i EG/EU eller ej.Sedan vill jag bara kort kommentera en motion,K411, som jag tycker är väldigt viktig. Motionengäller uppgifter om föräldraskap. Utskottetavstyrker denna motion, eftersom frågan ärföremål för remissbehandling. Det är ju så sommotioner brukar hanteras när de är underutredning. Jag yrkar därför bifall till hemställan iutskottets betänkande i dess helhet.Anf. 26 ():Herr talman! Jag tror att hadeskrivit sitt anförande innan hon lyssnade på den härdebatten. Hon sade att Socialdemokraterna blåsertill strid. Jag kan försäkra om attvi inte på något sätt avsiktligt har blåst till strid i denhär frågan. Den dag som Socialdemokraternablåser till strid kommer det att låta helt annorlundaän vad det har gjort i dag.Ingela sade att hon är oroad för att denhär diskussionen skulle kunna uppfattas som att vivore alltför oeniga i sak, trots att vi har så mångagemensamma nämnare. Det är ett någotegendomligt resonemang. Vi socialdemokrater varnoga med att i utskottsdiskussionerna vid fleratillfällen betona att vi var beredda att formulera etttillkännagivande så, att regeringen inte skullebehöva uppleva det som att vi slog regeringen påfingrarna. Vår avsikt var att tillkännagivandetskulle fungera som ett fortsatt stöd för regeringensfortsatta agerande.Jag ser regeringens proposition som ett principielltuttalande när det gäller offentlighetsprincipen ochmeddelarfriheten. När vi nu har enminoritetsregering hade ett riksdagsuttalande varitpå sin plats. Det hade ju inte försvagat regeringen idess agerande. En stor enighet i , uttaladgenom ett tillkännagivande, skulle få en mycketstor betydelse.Det råder inga tvivel om att det är en stor allmänhetsom har blivit oroad över det som har sagts idebatten. Det har förvisso förekommit mångaöverdrifter. Ett tillkännagivande från riksdagenskulle naturligtvis ha haft betydelse också från denutgångspunkten.Ett tillkännagivande från skulle ocksågenljuda utanför landets gränser. Jag kan inte se attett krav på ett tillkännagivande på något sätt skulleha försvårat situationen för regeringen, tvärtom.Anf. 27 ():Herr talman! Det var långt före den här debattensom jag tyckte att Socialdemokraterna ville blåsatill strid, inte minst efter de diskussioner som harförts i utskottet. Det beklagar jag, därför att viborde ha kunnat enas. När det gällerkonstitutionella frågor är det viktigt att uppnåenighet och att stå eniga utåt.