prot · GF0986 · 1992-03-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:86Fredagen den 27 marsKl. 9.001 § Meddelande om debatt om kärnkraftenssäkerhetsproblemAnf. 1 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag får anmäla att riksdagsgrupphar framställt önskemål om särskild debatt omkärnkraftens säkerhetsproblem samt att talmannenbeslutat att en sådan debatt skall kl. 14.30.Från deltar företräds av miljöminister ()Följande skrivelse hade inkommit:Begäran om särskilt anordnad debatt.Med anledning av kärnkraftsolyckan vid SosnovyBor utanför i begärVästerpartiet härmed en särskilt anordnad debattom kärnkraften.Konsekvenserna av kärnkraftsolyckan vidkärnkraftverket Sosnovy Bor utanför S:tPetersburg kan inte överblickas när detta skrivs,men olyckan påminner oss på ett dramatiskt sätt omdet hot som kärnkraften utgör.Ett stort antal östeuropeiska reaktorer är enligtsamstämmiga uppgifter i så dåligt skick att det endarätta ur strikt säkerhetssynpunkt vore attomedelbart stänga dem. En sådan åtgärd skulleemellertid få oöverblickbarakonsekvenser för energiförsörjnigen i berördaländer.Det krävs därför insatser på en mängd nivåer ochav olika slag för att undanröja hotet om enkärnkraftskatastrof. Reaktorer behöver stängasoch/eller byggas om. Ny energiproduktion måste till. Fördetta krävs nya tekniker, erfarenhet, kunnande ochframför allt stora kapitaltillskott. Detta måstetillföras utifrån.Sveriges insatser för att göra energiproduktionen iöstra säkrare måste mot bakgrund av detinträffade intensifieras, men vi måste också påallvar ställa frågor om vår egenkärnkraftsavveckling. Vi vet att det inte finnsnågon säker kärnkraft och att bestämmatidpunkten då den första svenska reaktorn skallstängas kan vara ett bra sätt att få trovärdighet närvi kräver att man skall stänga anläggningar i andraländer.Med denna bakgrund bevär ensärskild debatt om säkerhetsfrågorna vidanvändning av kärnkraft i och i Sverige.Vänsterpartiet kommer att företrädas av . För riksdagsgruppAnnika Åhnbergl0 > § Svar på interpellation 1991/92:116 omkvinnors ställning vid ett EG-medlemskapAnf. 2 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omkvinnors ställning vid EG-medlemskap. Följandespecifika frågor har ställts1. Kommer konsekvensanalyser av svensktmedlemskap att göras både avseende män ochkvinnor?2. Kommer förhandlingsgruppen att bestå av bådemän och kvinnor?3. Hur kommer konsekvensanalyserna attpresenteras?Kristina har i interpellationen framhållitatt allt fler svenska kvinnor känner oro inför ettEG-medlemskap. Rädslan skulle bottna i farhågorför att förhållanden och villkor som gäller förkvinnorna i skulle bli verklighet även försvenska kvinnor.Jag vet att en del svenska kvinnor känner oro införett EG-medlemskap. Denna oro måste vi självfalletta på allvar. Vi måste förstå dess orsaker ochbevekelsegrunder. Vi måste också informera på ettsakligt och tydligt sätt om vad ett medlemskap i för kvinnor, för män och för somnation.Jag vill först peka på att EG inte heller i dessafrågor är ett enhetligt område. Det finns storaregionala skillnader. Att det är förhållandevis --jämfört med -- få kvinnor i Central- ochSydeuropa som förvärvsarbetar är historiskt,kulturellt och socialt betingat och har inte medsjälva EG-medlemskapet att göra. Omvänt råder iDanmark, och i flera regioner i de nordliga , förhållanden som påminner om våra.I debatten hävdas ofta att ett medlemskap i att leda till nedskärningar i den offentligasektorn och att sysselsättningen inom den offentligasektorn därmed minskar. Enligt mångas meningskulle detta drabba kvinnorna särskilt hårt,eftersom har en unikt stor andel kvinnoranställda i offentlig tjänsteproduktion. Antagandetförutsätter dock dels att kvinnor i högreutsträckning än män måste vara anställda i offentligsektor, dels att man inom EG skulle ha hinder moten hög offentlig utgiftskvot.Sambandet mellan offentliga utgifter och kvinnligförvärvsverksamhet är dock inte entydigt. Isynnerhet () men även ochEngland har relativt hög kvinnlig förvärvsfrekvensmen låga offentliga utgifter. och Schweizhar mycket högre kvinnlig förvärvsfrekvens änItalien, och men betydligt lägreandel offentliga utgifter. Det är i stället andrasamband som är viktiga.Så är t.ex. en hög BNP per capita ofta förenad meden hög kvinnlig förvärvsfrekvens, dvs. med en högutvecklingsgrad i ett land är andelen kvinnor påarbetsmarknaden ofta större.Ett medlemskap i innebär för del attbetingelserna för en stabil ekonomisk tillväxtförbättras. Detta leder i sin tur till en vidgad ochförstärkt arbetsmarknad både för kvinnor och förmän.I publiceradehuvudbetänkande (SOU 1992:19) -- vilket är entjänstemannaprodukt -- ägnas ett omfattandekapitel åt den internationella integrationensinverkan på svenk ekonomi. I detta behandlas ävenföljderna för jämställdhet mellan kvinnor och män.I en särskild bilaga till , bil. 16,med titeln möter , görs enfördjupad analys av jämställdhetsfrågorna. Bilaganväntas publiceras i maj 1992.Långtidsutredningens slutsats är att den allmännaekonomiska utvecklingen och de inhemskavärderingarna spelar störst roll för utvecklingenmot ett jämställt samhälle. Den allmännaekonomiska utvecklingen påverkas av deninternationella integrationen, oavsett vilken EG-anknytning väljer. deltagande iden internationella fördelningen av produktion avvaror och tjänster är en förutsättning för detsvenska välståndet. Så kommer det att förbli även iframtiden.Under de kommande åren måste ett antal svenskaskatter sänkas. Man måste dock ha klart för sig attdet inte i första hand är på grund av formella kravfrån EG:s sida utan av hänsyn till vårinternationella konkurrenskraft -- vare sig vi stårutanför EG eller ej -- som skatter måste sänkas.Skattesänkningarna är nödvändiga på grund avinhemska effektivitetskrav och på grund avmänniskors, varors och kapitals ökadeinternationella rörlighet. Det framstår på godagrunder som sannolikt att utrymmet för offentligainsatser skulle bli ännu mer lidande om vi stodutanför EG, detta på grund av lägre tillväxttakt iekonomin.Hur de offentliga inkomsterna används och vilkakonsekvenser detta får ur jämställdhetssynvinkelförblir i allt väsentligt en nationell angelägenhet.Den lagstiftning som finns inom EG på detsociala området utgörs av minimikrav. Denytterligare lagstiftning på detta område som kankomma i fråga bl.a. med anledning av denmellanstatliga överenskommelse som elva ingick om samarbete avseende socialafrågor, vid , innebär inte attprincipen om minimikrav förändras. Det kommeralltså även i fortsättningen att vara fullt möjligt förde enskilda länderna att ha en högre socialkravnivå. Den kommer attdriva de sociala frågorna, inkl.jämställdhetsfrågorna, med kraft såväl i Sverigesom i EG.Herr talman! Av vad jag sagt framgår att enbred analys om svenska kvinnor ochEuropafrågorna snart kommer att redovisas. Det ärmin förhoppning att denna utredning skall tjänasom underlag för en allsidig och fördjupad debatt ifrågan.En hel del annat material som belyser dessa frågorhar också fortlöpande tagits fram inomregeringskansliet såväl inför EES-förhandlingarnasom inför medlemskapsförhandlingarna. redovisats i tidigare grönböcker.Vidare har ett häfte i -- Kvinna i (1990:3). Utrikes- ochCivildepartementen arrangerade ett seminariumom och kvinnorna . Fråndetta seminarium finns en skriftlig rapport medsamma titel. Att anordna seminarier har visat sigvara ett bra sätt att uppmuntra till ytterligarestudier och diskussioner om dessa angelägna frågor.Under 1991 fördelade dåvarandeCivildepartementet ca 3 milj.kr. för särskildajämställdhetsåtgärder till ett åttiotal organisationerför information och opinionsbildning m.m. i syfteatt stimulera debatten om frågor som rör kvinnornaoch EG. Ett aktivt arbete pågår nu runt om i landetför att öka kunskaperna om hur ett närmaresamarbete med EG påverkar de svenskakvinnorna.Det finns dock enligt min mening anledning attöverväga ytterligare informationsinsatser.Regeringen har för avsikt att i åretskompletteringsproposition föreslå att särskildamedel avsätts för bred och allsidig EG-information.Med hänsyn till kvinnofrågans stora betydelse terdet sig naturligt att en del av dessa medel avsättsjust för mer information om detta.Vad gäller jämställdhetsfrågorna harlagstiftningens konsekvenser analyserats av dens.k. jämställdhetsutredningen, vilket lett fram ny jämställdhetslag, som trädde i kraft den 1januari 1992. Därmed har uppnått EG:ssträngare regler vad avser lika lön för lika ochlikvärdigt arbete. I den nya lagen är också indirektdiskriminering uttryckligen förbjuden.Kristina frågar också omförhandlingsdelegationens sammansättning. Jagvill poängtera att liksom vid EES-förhandlingarnakommer ett stort antal representanter för olikadepartement och myndigheter att vara direktberörda av medlemskapsförhandlingarna.Självklart kommer såväl kvinnor som män att ingåi förhandlingsdelegationen.Anf. 3 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet försvaret på min interpellation.Just nu pågår i hela landet ett genuintfolkbildningsarbete på temat EG. Det är alldelesuppenbart att den första EG-yran nu har lagt sigoch att vi kommit in i ett stadium där man förhållersig mer kritiskt till de genomgripande förändringarsom ett medlemskap innebär för framtiden. Det härhar ju också bekräftats av opinionsmätningar densenaste tiden.De som uttrycker stor tveksamhet om ett svensktmedlemskap är till stor del kvinnorna. Jag tror attdet finns flera skäl till det.Först och främst jämför man sin egen situation medde förhållanden och villkor som kvinnor leverunder i . Det finns ingenstans i världendär kvinnor har det så bra som i de nordiskaländerna. Även om vi inte är nöjda, och även omdet finns brister och ojämställda villkor påarbetsmarknaden, har vi ändå i ett internationelltperspektiv kommit långt. Förvärvsfrekvensen iSverige är t.ex. i det närmaste lika för män ochkvinnor.Vi har byggt ut en offentlig sektor som ger oss bådearbeten och service för att vi skall kunna arbeta.Barnomsorg och äldreomsorg har organiseratsinom den gemensamma sektorn ochskattefinansierats. Föräldraförsäkringenssuccessiva utbyggnad ger reella förutsättningar förkvinnor och män att dela på föräldraansvaret.Det är riktigt att kvinnors situation i högutsträckning varierar mellan de olika EG-länderna.Man kan ändå generellt säga att kvinnor i dessaländer har en mycket svagare ställning påarbetsmarknaden, att arbetslösheten bland kvinnorär stor, att det saknas barnomsorg ochäldreomsorg. Kvinnor i de här länderna har i storutsträckning inte något val utan lever sina liv somhemmafruar, även om de hellre skulle önska någotannat.Många svenska kvinnor drar då den slutsatsen attett medlemskap kommer att medföra entillbakagång till 50- eller 60-tals-Sverige. Jag menaratt det är en förhastad slutsats. Det är inte EG-medlemskapet i sig som kommer att innebära entillbakagång för kvinnorna i . Avgörandeblir naturligtvis vilken politik som förs i Sverige.Jag noterar att statsrådet konstaterar att skatternai inte behöver sänkas på grund av formellakrav från EG:s sida. Det är en mycket viktigsakupplysning. Detta är en mycket mer nyanseradhållning än vad som framfördes avandra moderata regeringsföreträdare. Då fick vihöra att EG-anpassningen kräver skattesänkningarpå uppemot 30 miljarder. Så är det alltså inte. Dettaär oerhört väsentligt.Statsrådet säger i sitt svar att skattesänkningarnakrävs av hänsyn till vår internationellakonkurrenskraft. Slutsatsen blir då att vi i Sverigeäven efter ett eventuellt medlemskap självabestämmer om skatternas storlek och hur vårvälfärd skall organiseras.Här är det naturligtvis skillnad på moderat ochsocialdemokratisk politik. Vi socialdemokrateranser att det är en skattefinansierad vård ochomsorg som även efter ett medlemskap skall ge ossden service som är så väsentlig framför allt förkvinnors möjligheter att leva ett jämställt liv.Kvinnor i oroar sig just nu för följderna aven anslutning, och många är tveksamma tillmedlemskapet. Det verkar som att tveksamhetenökar ju längre bort man kommer från södraSverige, och . Man fruktar attområden som är glesbygd kommer attytterligare försvagas i samband med en EG-anslutning.En återkommande fråga på EG-möten i ,inland och Bergslagen är: Kommer vi attfå behålla vår nationella regionalpolitik?Det vore värdefullt om statsrådet för att stilla denoro som finns ute i landet kunde bekräfta att vikommer att ställa krav på att även fortsättningsvisföra en svensk regionalpolitik och att dessa krav ärprioriterade i förhandlingarna.Det finns ytterligare en anledning till varförkvinnor oroar sig för medlemskapet. Man ärnämligen osäker på vad som skall hända med vårneutralitetspolitik.Begrepp som europeisk identitet uppfattar mansom en dimridå som skymmer sikten.Statsministern talar inte klarspråk utan gliderundan när han får frågan om kan tänkas blimedlemmar i , den organisation inom vilkenden gemensamma försvars- och säkerhetspolitikenkommer att ligga.För det stora flertalet svenska kvinnor ärneutralitetspolitiken självklar och omistlig. Manfrågar sig: Kan man inte lita på riksdagsbeslutet,det som sade att vi ansöker om medlemskap medbibehållen neutralitet? Kan statsrådet med ett lugnande besked?Svaret på min interpellation är fylligt ochanalyserande. Det är därför något av envästgötaklimax att läsa sista meningen. Jag citerar:''Självklart kommer såväl kvinnor som män att ingåi förhandlingsdelegationen.'' Vad är egentligenstatsrådets ambition i den frågan?Anf. 4 ():Herr talman! tar i sininterpellation upp många av de frågeställningarsom dikuteras i vårt land. Det är därför särskiltglädjande att statsrådet i den härinterpellationsdebatten bemödat sig om ett ovanligtgenomarbetat svar.Många av frågor ärrepresentativa. Frågorna har vuxit fram beroendedelvis på att motståndarna har velat skapa oro,delvis på att kunskapen om t.ex. regelverk är såföga känd. Det är därför bra att vikten av att få ut information som särskiltriktar sig till kvinnor.Det finns bl.a. anledning att visa hur länder inomEG som har en mindre socialiserad välfärd ändå harbra sociala välfärdssystem, även om de givetvis inteär exakt likadana som våra, en relativt hög kvinnligförvärvsfrekvens, och inte minst attförvärvsfrekvensen är stigande bland kvinnor i allatolv . Takten varierar, menfärdriktningen är densamma. I har t.ex.förvärvsfrekvensen stigit efter EG-inträdet.Det är inte sannolikt att man i som endaland skulle få ett helt annat mönster än i andramedlemsländer. Faktum är att valfriheten har ökati medlemsländerna på grund av inverkan från EG.I kan knappast kvinnors förvärvsfrekvensöka mer. I förvärvsarbetar kvinnornafaktiskt mer än männen. Förskolebarnens mammorarbetar mer än genomsnittet för alla kvinnor, dettatrots att de uttalat att de skulle föredra att mer tahand om sina barn.Delvis handlar detta om ekonomiska möjligheteratt leva som man önskar. I har bl.a.ekonomiska styrmedel påverkat kvinnor att öka sittförvärvsarbete. Det är styrmedel som varje landkan handha som det önskar förutsatt att beslutenfattas i demokratisk ordning. I en jämförelsemellan tio länder visade det sig att svenska kvinnori större utsträckning arbetade för att de ville tjänapengar och inte för att utvecklas i arbetet.Förvärvsfrekvensen är inte bara ett uttryck förkvinnors vilja och ekonomiska styrmedel. Denpåverkas också av landets ekonomiska styrka. I detavseendet har tyvärr det socialistiska arvet lett tillstrukturfel i vår ekonomi som leder till en kraftigökning av arbetslösheten, vilket bidrar till attförvärvsfrekvensen bland både män och kvinnor nusjunker.Kristina tar upp lönedifferensen mellankvinnor och män, en fråga som man även i EGintresserar sig för. I gick processen närkvinnorna kom ut på marknaden av olika skäl --inte minst Myrdalska -- relativt snabbt.Med relativt sett liten lönespridning och kvinnor påbred bas på arbetsmarknaden ligger kvinnornaslöner här i bättre paritet med männens än på fleraandra håll. Så är det statistiskt sett, men går mansedan in och ser närmare på någon storkvinnoarbetsplats, t.ex. ,som har en väl utvecklad lönestatistik, visar det sigatt lönedifferensen där är ungefär densamma somgenomsnittet i EG:s länder.EG har tillsatt en grupp för att analysera den härfrågan och föreslå åtgärder. Den idén har vi ju ocksåsenare följt upp i . EG har genom sittinflytande också bidragit till att den svenskajämställdhetslagen har skärpts just när det gällerlönediskriminering.En annan viktig fråga när det gäller kvinnorsförvärvsarbete är barnomsorg. Kommunaktuelltpresenterade en jämförelse mellanSverige och . Där framgick att Sverigeligger näst högst vad avser barn , med29 %, medan ligger på 48 %.Men när det gäller barn fanns det ländersom låg före , t.ex. och Belgienmed , och , medanSpanien låg ungefär på nivå -- . Fleraländer låg givetvis under.Detta gällde endast barnomsorg som var helt ellerdelvis offentligfinansierad. Sedan finns det oftaflera privata alternativ än hos oss. Siffrorna är ett årgamla, och det händer en hel del på det härområdet, som ju är högaktuellt i flera EG-länder.Sannolikt är det något högre siffror i dag.Man kan alltså inte hävda att det inte finns någonbarnomsorg i , som många debattörerhar försökt att göra -- dock inte är naturligtvis inte fråga om svenska daghem,utan barnomsorg som i olika avseenden är avpassadför förhållanden och värderingar som gäller i resp.land.Vill man se till helheten, kan man i stället mätabarnstödet i procent av disponibel inkomst. Dåleder , följt av med18,, och , attjämföras med 13,9 %.Men detta är alltså statistik, och den har alltid sinbegränsade betydelse. Ingen av oss, varkenKristina , statsrådet eller jag, kan medsäkerhet tala om hur kommer att se ut , om vi är medlemmar i eller om vi stårutanför -- hur det ser ut med jämställdheten, medarbetslösheten eller med ekonomin.Vad vi med största sannolikhet kan anta är att vårekonomiska situation kommer att vara bättre om viär med än om vi står utanför. Kvinnor har de factoen svagare ekonomisk ställning, och god standardger alltid mer till svagare grupper, liksomekonomisk tillbakagång drabbar svagare grupperhårdare.Förhandlingsgruppen kommer att bestå av kvinnoroch män, informerar statsrådet. Jag hade aldrigföreställt mig någonting annat. Jag tror att bådestatsrådet och regeringen är alldeles för kloka föratt avstå från de viktiga erfarenheter som kvinnorhar att bidra med i de här sammanhangen. Men detär också viktigt att statsrådet tar fasta på de propåersom framförs om behovet av lättillgängliginformation i de här frågorna.Inte minst vore det bra i det sammanhanget att fåen belysning av EG:s tolv nätverksgrupper förkvinnor. Där behandlas t.ex. frågor som skulleförvåna de svenska kvinnor som har förutfattademeningar om kvinnor i andra länder. Det somkanske har slagit mig mest i samarbetet med andraeuropeiska kvinnor är att trots skillnaderna ärproblemen, vardagsfrågorna, hoppen ochdrömmarna om framtiden, ändå så lika.Därmed vill jag tacka interpellanten, och tackastatsrådet för att han kommer att se till att en bred,varierad upplysning skall komma till stånd.Anf. 5 ():Herr talman! Den viktigaste invändningen mot EGur kvinnlig synvinkel är att EG bygger på denomöjliga förutsättningen evig ekonomisk tillväxt.Med detta menar jag inte att alla kvinnor delardenna insikt, bara att det är vanligare att kvinnligatänkare bär fram denna invändning. Bl.a. kom denstarkt till uttryck på seminariet ''Kvinnor ser påekonomi'', som hölls här i den 8 marsförra året.Målet för EG är att skapa en större ekonomisktillväxt. mäter vi tillväxten som enprocentuell ökning av BNP. Andra mätmetoder,som skall ta hänsyn till miljön, håller på att arbetasfram, men de har ännu inte fått någon praktiskbetydelse. Vi väntar fortfarande på ett förslag frånregeringen grundat på utredningen ommiljöräkenskaperna, hur man skall räkna fram engrön BNP. Innan detta är gjort tycker jag att det ärmycket vanskligt att ha ekonomisk tillväxt somhögsta politiska mål. Det är så att säga att börja ifel ände. En ekonomi som inte utgår från ekologinär varken hållbar eller trovärdig.Vårt största problem i sägs vara att vi haren för dålig tillväxt. vet vi att forskarna ärense om att endast 500 miljoner människor kan levapå vår materiella nivå. Det är vad jorden tål. Nulever en miljard människor så, och jorden hotas aven ekologisk kollaps. Vi måste komma bort fråndetta tillväxttänkande och i stället börja tänka ikretslopp. Vi lurar oss själva när vi talar omproduktion, när det egentligen är konsumtion avjordens resurser vi ägnar oss åt. Vi tar upp olja ochmineraler ur jorden, förbrukar dem, förorenarluften och slänger skrotet på avfallsberget, och detväxer i samma takt som BNP stiger -- och vi blir alltfattigare.EG kommer att medföra att denna s.k. utvecklingtar ännu högre fart, och jag är mycket tveksam tillom skall delta i detta.Långtidsutredningen hoppas att skallkunna ställa om sin ekonomi så att vi får tillbaka 60-talets höga tillväxt. Det är en illusion.Miljöförstöringen håller på att växa oss överhuvudet, och vi måste snart betala notan.Borde vi inte börja diskutera vilket samhälle vimåste skapa om vi vill ha en långsiktigt hållbarutveckling på jorden, där kvinnor och män även ifortsättningen kan ha lust att sätta barn till världen?Herr talman! Jag skall ta upp ytterligare en sak,som inte är lika principiell, men dock är specielltbetydelsefull ur kvinnors perspektiv.Det är mycket som vi inte vet om den europeiskaunion som växer fram, och om vad som kommeratt hända med människorna i om vi blirmedlemmar. En sak vet vi dock ganska säkert, ochdet är att löneskillnaderna kommer att öka.I hade vi ända till mitten av 80-talet enutveckling mot en större likhet mellan mäns ochkvinnors löner. vidgas den klyftan igen, men vihar fortfarande en ganska ljus situation medkvinnolöner som ligger på av männens löner.Skillnaderna är förmodligen de minsta i världen.Trots detta hade vi en genomsnittliglöneökning för de högsta cheferna i på170 . Alltså: ökningen var 170 000. Det ärmer än vad en normal löntagare har i totalårsinkomst. Skillnaderna mellan hög- ochlågavlönade i är alltså mycket stor, trots attde internationellt sett är mycket små. skallklyftorna öka.Kvinnor arbetar inom områden som kommer attutsättas för stora neddragningar.Strukturomvandling och konkurrens skall drivafram effektiva privata vårdföretag. Kvinnorkommer att i stor utsträckning drabbas avarbetslöshet och lägre löner.Särskilt de lågutbildade tillhör förlorarna.Kvinnorna i EG gör det redan nu i ännu högre grad.Det finns i 25 miljoner kvinnor somlever under EG:s fattigdomsstreck. Det är framförallt gamla kvinnor utan pension och ungaensamstående kvinnor med barn. Man talar omfattigdomens feminisering.Hur kan det då te sig? Jo, t.ex. så som i Parisytterområden, där det bor hemlösa och arbetslösamänniskor i och ruckel, hopsnickrade avplåt och brädor, där mödrar försöker få sina barnbortadopterade för att de skall få gå i skola. Utanadress får nämligen inte barnen någon skolgång.Utan adress får franska medborgare inte hellersjukvård.Ideella sammanslutningar av sjuksköterskor ochläkare driver gratiskliniker för unga gravidafranska flickor, som förvägrats sjukvård för att deinte kan betala för sig. Sjukhusen i drivsnämligen som effektiva företag med egetbudgetansvar, och då vägrar man dem vård sominte har pengar.Inte är det konstigt att vi svenska kvinnor äroroade. Vår nordiska tradition att varjemedborgare har rätt till samhällets omsorgoberoende av inkomst vill vi inte byta ut mot ettsystem där de sociala förmånerna bara är knutna tillden som har arbete.Kvinnorna i EG vill att skall bli medlem.De hoppas att vi skall hjälpa till att dra upp demtill vår nivå. varnar de oss: Låt inte EGförsämra jämställdheten! Kräv garantier somvillkor för medlemskapet!Frågan är om det låter sig göras, och -- som jag sadei min inledning -- frågan är om själva idén med EGvilar på en hållbar grund.Anf. 6 ():Herr talman! Också jag möter många kvinnor somuttrycker sin tveksamhet och oro, och ibland ävenskepsis, inför ett svenskt medlemskap i .