prot · GF09125 · 1992-06-03 00:00:00 — För avveckling av I 21 i , finnsdet definitivt ingen majoritet.Det gäller nu att se framåt, och jag hoppas nu på attplanerna på en utbyggd högskola på I 14:s områdesnabbt kan realiseras. Det gläder mig särskilt attregementschefen är så positiv till planerna, vilketborgar för ett gott samarbete med högskolan.I morgon skall besöka . Jag vill intesticka under stol med att det hade känts betydligtbättre att komma med den glada nyheten attregementet skulle bevaras. blir det inte så.Jag vill då passa på att hälsa er alla hjärtligtvälkomna som har för avsikt att åka. Ni kommer attbli mycket väl mottagna, och ni kommer att få tadel av den gävleborgska gästfriheten. Välkomna tillGävle!I detta anförande instämde ().Anf. 115 ():Herr talman! Vårt försvar skall enligt riksdagensuppfattning formas utifrån det säkerhetspolitiskaläget i vår omvärld och då utifrån de eventuella hotsom vår nation kan stå inför. Det är den formellautgångspunkten.Men verkligheten ser med mycket stor sannolikhetväldigt mycket annorlunda ut . Vid de samtalsom jag har haft med försvarspolitiker och militärerhar jag ställt frågan hur man har kommit fram till deolika siffrorna, hur stor försvarskostymen behövervara. Jag kan faktiskt säga att jag aldrig har fåttnågot tillfredsställande svar på hur man har kommitfram till just den storlek som man föreslår påförsvaret för de kommande åren.Det här bekräftas ju också, när Hans Lindbladtidigare visade hur det snarare ärförsvarsbyråkratin och gammalt konservativttänkande som har styrt utformningen av försvaretän det säkerhetspolitiska läget och de hot vi kan ståinför.Herr talman! Det är inte okänt, och det har någrastycken sagt här , att vår omvärld hargenomgått en kraftig politisk förändring. Öst--väst-konflikten är borta. En anda av samarbete ochgemensam konfliktlösning har trätt i dess ställe.Warszawapakten har liksom packat ihop, ochSovjetunionen har upplösts. Den här nyasituationen ger oss givetvis både nya möjligheteroch också en del nya svårigheter.Slutsatsen av den här positiva utvecklingen har iprincip i alla europeiska länder lett till omprövningav försvarspolitik och försvarsutgifter, dock inte iSverige. Här föreslår regeringen och en majoritet iförsvarsutskottet -- och troligtvis också senare här i kammaren -- att man realt höjerförsvarsanslagen. Det finns fog för att fråga omman har uppfattat utvecklingen i vår omvärld. Jagmåste tolka det här med försvarsanslaget som attmajoriteten anser att hoten snarare ökat, trots attalla andra är eniga om att hoten mot harminskat.I motion Fö34 har sex socialdemokrater försöktresonera kring det här och har också föreslagit enannan inriktning än vad försvarsutskottetsmajoritet har gjort. Vi skiljer oss frånutskottsmajoriteten på ett antal principiellt viktigapunkter, och det finns också punkter där vi skiljeross från den socialdemokratiska linjen iförsvarsutskottet.Med det förslag som vi har ges ett ekonomisktutrymme såväl för att höja kvaliteten påutrustningen i försvaret som för att göra ökadesäkerhetspolitiska insatser och givetvis för attkunna hantera de sysselsättningsproblem som bliren följd av minskad försvarsorganisation.Herr talman! Jag har lyssnat mycket på den debattsom har förts här i kammaren. Mångasaker har diskuterats, och definitivt har mångadetaljer i försvarsorganisationen . Dethar varit mycket om olika regementen och delar iförsvarsorganisationen.Det är självklart viktigt att diskutera en del avdetta, men det jag saknar i debatten är ju grundenför hur försvaret skall utformas och hur storförsvarskostymen skall vara utifrån ensäkerhetspolitisk analys.I de olika dokument och diskussioner som föregåttdagens beslut har jag inte kunnat finna att manredovisat något militärt hot som skulle ståinför eller under överskådlig framtid.Personligen har jag frågat en hel del folk somsysslar med försvarsfrågan, om de anser att detföreligger ett militärt hot mot . Alla jag harpratat med säger att det gör det inte.Argumentet för försvaret från dem som vill haökade anslag är, i brist på militära hot, givetvis denosäkerhet som utvecklingen i öst faktisktinnehåller. Man brukar säga att vi vet inte vad somkan hända i det forna , numeraRyssland, och i de baltiska staterna, som liggernärmast oss. Därför måste vi öka anslagen och haen mycket stark försvarsmakt.Herr talman! Det är ovedersägligen så att det råderosäkerhet om hur utvecklingen i vårt närområdekan bli. På den punkten måste jag geförsvarsivrarna rätt. Men vad är det då man föreslårför att minska osäkerheten, som kan leda tillmilitära hot ? Ja, som jag ser det,förespråkar man en mycket passiv linje och storainköp av stridsvagnar, flygplan och ubåtar.Jag tycker att man i stället skall börja analysera vadosäkerheten består i och utifrån det säga vad vi frånsvensk sida kan göra. Den främstaosäkerhetsrisken finns givetvis i vårt närområde, idet gamla och framför allt iRyssland.Återtagandet av trupper från olika länder --, , och andraöstländer -- har skapat problem. Man haröverfyllda förläggningar i vid . Den enorma bristen påbostäder och problemet att försörja deåtervändande trupperna skulle kunna varakrutdurken som faktiskt kan leda till att andrapolitiska krafter, mera aggressiva, ser till att tamakten.Om jag får ägna mig litet litet åt historia, vill jagsäga att den bolsjevikiska statskuppen börjadefaktiskt i arméförläggningar, på grund av dåligaförhållanden och brist på mat. Det är inte heltotroligt att historien skulle kunna upprepas. Detfinns politiska krafter i som redan i dagutnyttjar det här. Man kan också säga att enförklaring till att trupperna inte har dragits tillbakafrån de baltiska staterna är problemen att finnaförläggningar.Det är klart att vi måste börja diskutera i Sverigevad vi gör åt detta. Vad gör vi åt de ekonomiskaproblem som finns på östsidan som kan skapa socialoro och som i förlängningen ger möjligheter förandra politiska krafter att ta över, i Rysslandframför allt?Vad gör man med de akuta miljöproblem somfaktiskt också kan leda till social oro, därför att maninte klarar vattenförsörjningen? Omhälsosituationen blir akut, ges också utrymme förandra krafter, som vi inte från svensk sida skulle sesom speciellt positivt om de styrde Ryssland.Vad kan vi göra? Jo, vi kan använda de nya resursersom vi kan skrapa ihop till att i större utsträckninggöra insatser, hjälpa till att bygga bostäder för dehemvändande soldaterna, hjälpa till med snabbareåteruppbyggnad av den ryska ekonomin och görainsatser för att stoppa miljökatastroferna. Det ärvår slutsats som står bakom motion Fö34 att dettaär vad man behöver göra.Jag måste ändå få fråga dem som sitter iförsvarsutskottet: På vilket sätt minskarosäkerheten i vårt närområde, hur försvagar vi defaktorer som skulle kunna leda till militära hot,med de här inköpen av utrustning? På vilket sättkan fler stridsvagnar, fler ubåtar och mer annansådan materiel leda till att det blir lugn och ro iRyssland?I vår motion föreslår vi också, för att få loss pengartill att göra den typ av säkerhetspolitiska satsningarsom vi förordar och för att kunna se till att försvaretverkligen får den högkvalitativa utrustningen, säger nej till stridsvagnsinköpen, att manomprövar delserie 2 av JAS och att man också görkraftigare neddragning av krigs- ochfredsorganisationen.Herr talman! Det totala försvarsanslagets storlekhar varit det som mest har debatterats i denallmänna debatten. Det har också sagts av mångaatt bantningen som man nu gör av organisationenoch den samtidiga höjningen av anslagen ändå intekommer att passa ihop och att det skulle behövasbetydligt kraftigare nedbantningar. Vad vi gör imotion Fö34 är att vi föreslår oförändratförsvarsanslag och att man i konsekvens därmedmåste minska försvarsorganisationen något mer änvad t.o.m. den socialdemokratiska partimotionenföreslår.Det är också så, som några stycken har påpekat, attden folkliga opinionen mot ökade försvarsanslag ärmycket stark. 70 riksorganisationer, nästan allapolitiska ungdomsförbund, nästan hela det kyrkligaSverige, fackföreningar, folkrörelser och andra harstarkt uttalat sig mot höjda försvarsanslag.Statistiska centralbyråns undersökning av hursvenska folket ställer sig till höjda försvarsanslagvisar att vill ha oförändrade eller minskadeanslag, trots att de har blivit upplysta om att detskulle innebära mycket kraftiga neddragningar avförsvarsorganisationen.Det beslut som vi troligen kommer att fattagår emot det stora folkliga motstånd som faktisktfinns mot att använda mer pengar till försvaret. Jagtror att många svenskar tycker att det ter sigmärkligt att och dess folkvalda har råd attlägga betydande mängder nya pengar på försvaretnär vi på andra områden måste göra kraftiganedskärningar.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall tillmotion Fö34 yrkande 1, 2, 5, 6, 7, 9 och 13. Jag villockså yrka bifall till reservationen 9 och tillVänsterpartiets meningsyttring vid mom. 53.Anf. 116 HANS () replik:Herr talman! Det är väl ingen som hävdar atthotbilden gör att det finns skäl att öka de svenskaförsvarsanslagen, dvs. att hotet skulle vara störrenu . I stället gäller detta det jag sadetidigare, nämligen byråkratin.Det har i det tidigare svenska försvaret funnits såoerhört stora brister som till stora delar har varitdolda. Det har framkommit siffror som har visat attmängden materiel som har funnits på papper meninte i verkligheten har motsvarat 10--14 miljarderkronor. Grabbarna har inte skyddsvästar, och detfinns andra stora brister.Det normala hade varit att när man minskar påkrigsorganisationen hade man också kunnat minskapå anslagen. Tänk om det hade blivit krig desenaste åren! Då hade det blivit fullkomligkatastrof med dessa brister. Frågan är hur lång tiddet får ta att reparera dessa brister. I det nya lägetkan vi kanske ta på oss.Det pris vi nu får betala är för att återställakvaliteten i en organisation som har varit i enoerhört stor obalans. Hos vem ligger skulden?Skulden ligger till stor del på de myndigheter somhela tiden har rått oss att behålla den storaorganisationen och har hårt kritiserat de politikersom har velat genomföra strukturomvandlingar.Men det är också en kritik mot oss i det här husetsom inte har försökt att sätta sig djupare in i detta.Jag har själv framfört kritik, men jag borde ocksåha gått ännu tuffare fram. Det var egentligen förstefter Kuwaitkrisen som alla insåg att det inte går attha en försvarsmakt med så stora brister, som intekan slåss , har för dåligkommunikationsutrustning och där skyddet ärutomordentligt litet. De mekaniserade förbandenbestår av stridsvagnar och somdärmed är utslitna. Om ett förband skall åka ut påövning med tio vagnar är det fem som tar sig ututanför kaserngården. De andra blir stående. Detär en orimlig situation. Det är det här, intehotbilden, som har lett till den väldiga obalansen.Det är naturligtvis djupt tragiskt att den störstastatliga verksamheten, vilket det här ju faktiskt är,har drivits under sådana former med så ytterligtstora obalanser.Men i mycket har värnpliktshysterin fått styra, intebalansen eller hotbilden. Därför blir det litetmärkligt att öka försvarsanslagen i det här läget.Det är därför det är helt oacceptabelt med dessabrister. Vi måste både minska organisationen värsta kvalitetsbristerna.Anf. 117 () replik:Herr talman! Jag håller med ommycket av det han säger, dvs. att försvarsbyråkratinhar fått styra och ställa på ett sätt som har gjort attvi sitter i den situation vi gör . Vi har från defolkvaldas sida varit alldeles för flata och inte gjortnågra uppföljningar och inte kontrollerat attfattade beslut har blivit genomförda. Det ansvaretfår och regeringen ta på sig -- bådeborgerliga och socialdemokratiska sådana.Det är klart att vi står inför en situation där materielbehöver förnyas. Precis som jag sade behöver vi ettvassare försvar. Men för att då inte behöva gå sålångt som den borgerliga majoriteten gör, dvs. attvilja höja försvarsanslagen , och fåråd att skapa det vassare försvaret, måste manskära ytterligare i organisationen.Det här handlar också om politiska bedömningar,dvs. om en avvägning mot andra intressen. Det ärju inte så att vi har obegränsat med pengar.Det är väl också så, , att både idebatten, och även i de dokument som har funnits,har osäkerhetsmomentet, dvs. vad som kan hända,varit en viktig faktor i resonemangen om en höjningav anslaget. Det är riktigt att vi inte kan vetavad som händer i alla delar och hurRyssland skall uppträda.Men denna osäkerhet får ha sina begränsningar ihur mycket den får kosta. I mitt anförande försöktejag framföra frågan om vad vi skall göra för attminska denna osäkerhet som skulle kunna leda tillett militärt hot. Jag har hört litet frånförsvarsutskottet och från regeringen om vad manhar tänkt att göra för att minska riskerna föroroshärdar, även sociala sådana, i det fornaSovjetunionen, som skulle kunna leda till ettframtida militärt hot mot oss.Jag tycker att det är sorgligt -- och det bevisarytterligare och min tes -- att dagensförsvarsbeslut inte är baserat på detsäkerhetspolitiska läget utan snarare på ett slagsbaklängesräkning, som framför allt våra militärerhar gjort, under parollen ''behåll så mycket sommöjligt av det gamla''.Anf. 118 ():Herr talman! Det förslag till försvarsbeslut somriksdagen skall ta ställning till innebär enkraftig satsning på svensk försvarsindustri. Detinnebär inte bara beställning av ytterligare JAS-plan utan dessutom beställningar av ytfartyg,stridsvagnar, missiler, ammunition, utveckling avde nya vapensystemen Bamse och Bonus m.m. Detär därför som försvarsnotan blir så dyr. Inte minst när ekonomin är i så dåligt skick att man måstedra ner på den sociala servicen och kulturutbudetär det oacceptabelt att plussa på försvarsbudgetenmed över 7 miljarder.Konkurrensen på den internationellavapenmarknaden har hårdnat betydligt, bl.a.beroende på att många industriländer har minskatpå sina försvarsutgifter -- dock inte . Dettahar lett till att den svenska försvarsindustrin hartvingats till omstruktureringar och minskningar avantalet anställda.Nu tvingas besluta om miljardbelopp förmaterielanskaffning, och därmed hålla industrinunder armarna med förhoppning om att reglernaskall förändras vad gäller internationellt samarbeteom utveckling och produktion av krigsmateriel.Försvarsindustrin förbereder sig på ökad export.I detta läge anser jag att det vore mera rimligt attplanera för en omställning från militär till civilproduktion. Jag har väckt en motion i den frågan.En utredning gjordes av ,som också kom med förslag till hur man skullekunna gå till väga. Hade utredningens förslag följtsdå, hade vi inte befunnit oss i det prekära läge vi nugör med den svenska försvarsindustrin.I min motion har jag pläderat för hur angeläget detär att planera för en omställning. Tyvärr avstyrkerutskottet motionen med hänvisning till att det iförsta hand åligger de aktuella företagen att självata initiativ till erforderliga strukturåtgärder.Bofors nye VD har i en intervju iSvenska klart deklarerat att det inte äraktuellt med någon omställning till civilproduktion. De civila produktidéer som kan kommafram skall i stället tas om hand av företag utanförkoncernen.Det nygamla har vidare klart slagit fast attaffärsidén är att ''utveckla, tillverka ochmarknadsföra kvalificerad försvarsmateriel för detsvenska försvarets behov och för deninternationella marknaden. ''Visionen är att skall vara enav ledande leverantörer av kvalificeradförsvarsmateriel. Är det som vapenproducentSverige skall profilera sig ? Jag tyckerinte det.Försvarsutskottets betänkande inleds med enbeskrivning av inriktningen av säkerhets- ochutrikespolitiken. Det slås fast: ''Ett viktigt inslag isäkerhetspolitiken är att utåt verka för avspänning,nedrustning, samarbete och demokratiskutveckling.'' Det står vidare att: ''Den svenskautrikespolitiken som del av säkerhetspolitikensyftar till att främja en fredlig utveckling i våromvärld, att förhindra konflikter, att undanröjakonfliktorsaker samt att även i övrigt främja ochtillvarata säkerhetsintressen. ''En sådan inriktning går inte att förena med enaggressiv marknadsföring av krigsmateriel. Just nupågår för övrigt en missilmässa i som harupprört många fredsvänner. har inbjuditrepresentanter från stater som har kränktmänskliga rättigheter å det grövsta.Tidigare motiverades en livskraftig svenskförsvarsindustri med att det för att vårneutralitetspolitik skall vara trovärdig, behövdesatt vi var oberoende att införskaffa krigsmateriel tilldet svenska försvaret. tunnasneutralitetsbegreppet ut utan att egentlig analysoch debatt förekommer. Man talar inte särskiltmycket om oberoende, utan nu är det tvärtom talom att vi skall ha internationellt samarbete.Utskottet refererar vad regeringen skriver ipropositionen om behovet av att överväga svenskarelationer till existerande samarbetsorgan i Europapå det försvarsindustriella området. I första handtalar man om , . Det är ensamarbetsgrupp som består av europeiska NATO-länder förutom . Den här gruppen har tillsyfte att utveckla och producera vapen. Det kan juknappast kallas att förhålla sig militärt oberoendetill en allians när man nu vill söka kontakter medallierade stater och deras utveckling avförsvarsmateriel.Varken utrikesutskottet eller försvarsutskottetkommenterar förslaget om att överväga samarbetemed IEPG. Jag tycker att man kunde ha gjortdetta. Borde inte diskutera en sådanviktig kursändring? Det är ändå allvarligare att maninte bara överväger, utan man har faktiskt redantagit kontakter och ansökt om ett samarbete medIEPG. Men NATO-länderna har ställt sigtveksamma till att skulle ingå i gruppen.För övrigt är det första neutrala land somhar ansökt om ett sådant samarbete.Bofors vision är att vara ledande när det gäller attleverera vapen till världens länder. Min vision är attSverige skall vara ledande när det gäller aktivtfredsarbete och att bidra till att konflikter löses medfredliga medel. Då kan vi inte tillsammans medTurkiet vara de enda stater i som ökarförsvarsanslagen.Anf. 119 ():Herr talman! Det har hänt ganskamycket sedan denna riksdag diskuteradeförsvarspolitik och fattade försvarsbeslut senast.Läget i vår omvärld och det världspolitiska läget harförändrats oerhört. Det har ersatts avdemokrati, samförstånd och öppenhet. Ett helt nyttläge har uppstått.I dag kan ingen peka ut vilka hot vi ser. Det harverifierats i den debatt som har pågått här underdagen. Den enda hotet som kan tänkas anges ärosäkerheten i sig själv. Trots detta läge medavsaknad av militära hot väljer regeringen, ochtyvärr också mitt eget parti Socialdemokraterna,att satsa nya pengar utöver inflation och nuvaranderam. Detta trots att övriga världen gör en heltannan bedömning av det säkerhetspolitiska läget.Om man utgick från osäkerheten som ett allvarligthot skulle alla andra länder i ha exaktsamma utgångspunkt. Då skulle de också upprustaoch öka sina kostnader för det militära försvaret.Det gör man de facto inte. Trenden just nu ärminskade försvarskostnader eller eventuelltoförändrade kostnader.Trots att befinner sig i ett oerhört svårt lägebudgetmässigt, med stora budgetunderskott ochstora nedskärningskrav på hela den socialavälfärdssektorn, väljer regering, och tyvärr ävenopposition, att öka anslagen. Trots den folkligaopinion som redovisade här, där74 % säger nej till ökade försvarsanslag, ökar mananslagen. Om man skall göra en jämförelse medhur EG-frågan behandlats i , framstår dennästan som ett demokratiskt föredöme.Man kan ju diskutera vilka orsaksgrunderna till denhär satsningen är. Det finns ett par partier somredan i valrörelsen låste upp sig oerhört. De har låstupp sig historiskt för att i varje läge vilja satsa påförsvaret, oavsett vilket hotläge vi ser runt omkringoss. är självfallet de främstaföreträdarna för detta. Det är ingen hemlighet attregeringspartierna har varit djupt splittrade.Folkpartiet drev en helt annan linje innan valet. är säkert inte heller väljare glada.De låsta positionerna inom partierna är en avorsakerna.Man kan också konstatera att de lokalabefolkningsopinionerna och professionens tryckantagligen är andra orsaker. Professionen hardiskuterats en hel del här i . Det hardiskuterats på vilket sätt de styr försvarsbeslutetoch på vilket sätt de egentligen har en oerhörd maktöver vilka beslut som kommer att fattas.När det gäller den lokala opinionen tror jag attsamtliga ledamöter i den här kammaren har varitganska utsatta och har ganska stor kännedom omvad lokala opinioner förmår att göra. Om riksdagenenbart skulle utgå från dessa opinioner, skulle vi hakvar vart enda regemente och helst bygga tre nya ivarje medelstor kommun.Det hemska är inte att människor har kommit upptill från orter med nedläggningshotaderegementen. De har vallfärdat hit med sinaoverheadpapper och sina kompendier. Det hemskaär att t.o.m. de städer som aldrig har diskuteratseller varit utsatta för nedläggningsrisker ocksåkommer upp för säkerhets skull. Det finns ettoerhört tryck här. Tyvärr måste man nog säga attSveriges försvarspolitiker, varken i försvarsutskotteller på försvarsdepartementet har vågat ta tag idetta. De har inte vågat lägga upp motbild ochbemöta detta.Grunden för den svenska försvarspolitiken bordehandla om den hotbild, det säkerhetspolitiska lägevi ser runt omkring oss. redovisadehär förut att är hotbilden inte främst militär.Den har andra grunder och karaktärer. Det rör sigom befolkningskriser, miljöproblem, hungersnöd,folkomflyttningar, kris inom andra militära styrkorosv. Det har i princip inte nämnts någonting omdetta, varken i propositionen eller betänkandet.Det har inte föreslagits några konkreta åtgärder.Det är egentligen inte så underligt.När militärer och försvarsbyråkrater skall skriva enproposition och ett betänkande är man intefostrade till att göra den bedömningen. Militärerhar ett militärt utgångsläge. Det kan man inte lastadem för. Men det är litet fel och svagt av osspolitiker att vi inte vågar bryta den metoden och attvi inte vågar gå in och peka på alternativa hot osv.Vi är sex socialdemokrater som har lagt enmotmotion Fö34. Jag vill passa på att i det härsammanhanget göra samma yrkande som KentCarlsson. Det innebär i princip att vi säger ja till ettnollbud. Det handlar inte om att vi vill nedrusta,utan det handlar om att vi vill satsa samma pengarsom vi har plus inflation eftersom att vi villavvakta och se vad som händer.Vi säger nej till den teknikutvecklingsfaktor sommed säkerhet kommer att innebära en konstantutgiftsökning, vilket också sannolikt kommer attvara inflationsdrivande. Tji fick de moderatapolitiker som ville sänka skatten! Det blirantagligen inte så mycket med det, eller så blir detett ökat budgetunderskott.På kort sikt vill vi förändra fredsorganisationen. Vitror att det också är nödvändigt att gå längre än vadsom föreslås i den socialdemokratiska motionen,även om den går åt rätt håll. Det är ingenomöjlighet att gå ner till tio brigader. Det ärtvärtom antagligen nödvändigt om vi skall hamöjlighet att satsa på kvalitet, och det har varitledstjärnan i hela denna debatt. Tyvärr har vi integått tillräckligt långt, eftersom vi har varit utsattaför tryck.På lång sikt måste man börja diskutera vilket slagsförsvar som har störst nytta av. Det har intediskuterats mycket. Vi har varit inne litet på denfrågan. Vi har i vår motion pekat på att vi inte troratt det är det stora plattformsförsvaret med JAS,stridsvagnar och ubåtar som är det intressanta. Vivet inte om det är troligt att skulle bli utsattför något slags stort invationskrig med front-mot-front-strider.Vi är inte militärer, och vi har självfallet inte denkunskap om vad som man i alla lägen borde ha.Däremot borde dessa tankegångar förts fram ochdiskuterats, men det har man inte gjort. Dendebatten har inte förts, och inte heller detta är iförsvarsbudgetens intresse.Den enda av de heliga kor som egentligen har varituppe till debatt är något som vi i grund och botteninte diskuterar , men som vi kommer tillbakatill . Det handlar omvärnpliktsfrågorna och den diskussion som förts omtotalförsvarsplikten.