prot · GF0952 · 1992-01-15 00:00:00 — Det måste docköverlåtas till de enskilda företagen, i detta fallSockerbolaget och , att självständigt ochpå marknadsmässiga grunder fatta sina beslut.I samband med nedläggningen av sockerbruket iMörbylånga har Sockerbolaget aviserat sin avsiktatt ställa resurser och kompetens till förfogande föratt skapa alternativ sysselsättning. Jag utgår från attbolaget vidtar liknande åtgärder när det gällerRoma.Näringsfrihetsombudsmannen har prövat fråganom Sockerbolagets ovilja att sälja Romasockerbruk. Näringsfrihetsombudsmannenkonstaterar att det inte finns någon möjlighet attmed stöd av konkurrenslagen framtvinga enförsäljning. Det kan dock nämnas attkonkurrenskommittén i sitt huvudbetänkandeföreslagit möjligheten att dela upp existerandemonopolföretag i sådana fall där någon annanframkomlig väg att skapa fungerande konkurrensinte finns. Förslaget bereds för närvarande.Sockerbetsodlingen och sockerproduktionen iSverige är skyddad genomgränsskyddet för socker, varigenom införselavgifterbalanserar prisskillnader mot världsmarknaden. Isamband med förhandlingar om ett internationelltsockeravtal har förklarat sig berett att påsikt sträva efter att skapa utrymme för en import avsocker svarande mot 10--av den svenskasockerförbrukningen. Det innebär alltjämt enrelativt hög självförsörjning men även en ökadkonkurrens på hemmamarknaden. Den framtidanivån på gränsskyddet för socker behandlas iGATT-förhandlingarna. Vid ett EG-medlemskap,då gränsskyddet tas bort, ökar sannoliktkonkurrensen från de europeiskasockerbetsodlarna.Sockerbolaget, som har hela den svenskasockermarknaden, förbereder sig att möta en ökadinternationell konkurrens, bl.a. genom att sänkakostnadsnivån. En strukturrationalisering avverksamheten genomförs. Den innebär bl.a. attsockerbruket på kommer att läggas ned.Med hänsyn till den betydelse som sockerbruken påGotland och har för sysselsättningen harriksdagen bedömt att det inte är rimligt med enomedelbar nedläggning med mindre än att det stödtill driften av bruken som lämnas överstatsbudgeten skall fortsätta under enövergångsperiod, vilken i fråga om Romasockerbruk sträcker sig längst årssockerkampanj.Riksdagen har vidare beslutat (prop. 1990/91:87)att de 3,5 milj.kr. som tidigare lämnades somarealbidrag till betodlingen på öarna, fr.o.m. den 1juli 1991 skall användas till att förstärkalänsanslaget i resp. län för att underlätta anpassningoch finna alternativ sysselsättning. har idetta sammanhang också framhållit Sockerbolagetsansvar för att finna alternativ produktion ochmöjlighet för alternativ sysselsättning.Utvecklingen inom jordbruket och denkonkurrenssituation som Sockerbolaget kommeratt möta framtvingar rationaliseringsåtgärder.Dessa är sannolikt nödvändiga för att effektiviseraverksamheten och klara sysselsättningen för denpersonal som kan beräknas varasysselsatt med sockerproduktion.Sammanfattningsvis vill jag säga att enstrukturrationalisering inom sockerindustrin synesbehövlig och att statsmakterna har beslutat omåtgärder för att minska verkningarna.Anf. 29 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret på mininterpellation.För en månad sedan stod jag i en annan talarstol iGotlands kommunfullmäktige och diskuterade vadsom kan göras för att rädda den sysselsättning somsockerodling och sockertillverkning skapar påGotland. Jag kan berätta att jag då fick ytterligarebevis på att näringsministern på harpartivänner som hyser ett stort hopp om attregeringen skall rädda verksamheten vid bruket. nu aktuella situationen skulle det ske genom attregeringen utnyttjar sitt ägarinflytande viaProcordia och ser till att bruket kan säljas.När man lyssnar på näringsministerns svar kan mankonstatera att svaret på min fråga vad regeringenskall göra för att rädda bruket är: ingenting. Svaretlåter dessutom helt kategoriskt. Det är ju inteovanligt att de svar på interpellationer och frågorsom lämnas här i kammaren är något svävande,eftersom regeringen -- av vilket slag den än är --gärna vill behålla en viss rörelsefrihet. I detta svarser jag inga sådana oklarheter. Näringsministern fårkorrigera mig om jag har fel.Jag måste säga att jag uppskattar statsrådetsuppriktighet, men jag vet att många blir besvikna,inte minst de centerpartister som i valrörelsen sadeatt det var klart att bruket skall vara kvar och skulle se till att så blev fallet om man kom medi regeringen. Tyvärr satt inte dessa centerpartisterinne med det trollspö som de ville ge sken av att ha,och detta är jag och praktiskt taget alla andragotlänningar djupt oroliga över.Jag utgår från att näringsministern är heltinförstådd med den näringslivsstruktur som gällerpå , där jordbruket är en huvudnäring ochförädling av jordbruksprodukter står för entredjedel av den industri som finns. Jag utgår frånatt det är en ren lapsus att det i svarets tredje styckelitet nonchalant sägs att sockerproduktionen påGotland ''även har betydelse för sysselsättningen''.Det är väl en mycket mild skrivning, eftersomdenna verksamhet faktiskt helt eller delvis gerutkomst åt tusentalet personer.Mot bakgrund av den diskussion som harförekommit och den stora betydelse som dennafråga har för är jag mån om att få enhelt klar bild av vad detta svar baserar sig på. Mininterpellation gällde vad regeringen kan och avsergöra. Jag vill därför precisera mig genom att fråga:Är regeringen av formella skäl förhindrad att göranågot ingripande, eller är det enlämplighetsbedömning som har gjorts? Det skulleockså vara intressant att få höra hurnäringsministern rent principiellt ser på ansvaretför denna nedläggning. Har regeringen över huvudtaget ett ansvar, eller vilar ansvaret helt och hålletpå Sockerbolaget?Anf. 30 ():Herr talman! harbetodlare och anställda vid sockerbruken på Ölandoch levt med ovissheten och medvetskapen om att Sockerbolaget helst av allt skullevilja lägga ner verksamheten. Inom ramen förjordbruksprisregleringssystemet har riksdagenvarje år avsatt medel som varit avsedda att gå tillSockerbolaget som en ersättning för att manupprätthöll produktionen vid öbruken. De härpengarna använde Sockerbolaget aldrig till attinvestera eller utveckla verksamheten i öbruken,utan de gick på annat sätt in i Sockerbolagetsverksamhet. Det var pengar som i slutändanbetalades av livsmedelskonsumenterna i Sverige.Konsumenter har också upplevt hur Sockerbolagetfungerar, som ju har totalt monopol i branschen.Man har ju t.ex. försökt minskaförpackningsstorlekar utan att sänka priserna. Heladenna situation visar hur en industri kan bli ganskaslö och lat när den har totalt monopol.Man kan också jämföra Sockerbolagets verksamhetmed andra verksamheter med avseende påframtiden, när man vet att t.ex. framtagandet avbioplaster, som sockerbetan kan användas sområvara till, skulle vara oerhört värdefullt därför attdet skulle hjälpa till att lösa en hel del av detmoderna industrisamhällets miljöproblem. Mångaförpackningar och annat som vi använder i vårtsamhälle skulle kunna baseras på en biologiskproduktion, och med produkter som kunde gå in iett fungerande kretslopp skulleavfallsproblematiken vara löst. Sockerbolaget harinte avsatt några resurser för den typen avutvecklingsarbete. Jag tror att vi kan vara överensom att det är ett skrämmande exempel på hur ettföretag med hjälp av totalt monopol kan tillåta sigatt vara ganska slött.Då skulle man tycka att den nya regeringen, som jui andra sammanhang talar så varmt om behovet avkonkurrens, skulle inse nödvändigheten avkonkurrens också på det här området och försökahitta vägar att stödja de aktörer som är bereddaatt gå in och ge Sockerbolaget en match. konstaterar bara i sitt svar att dennuvarande konkurrenslagstiftningen inte ger någrasådana möjligheter. Staten kunde, som stor ägare iSockerbolaget -- det är ett hälften--hälften-ägarskap -- ta upp en sådan här diskussion.Statsrådet skriver i slutet av svaret att ''enstrukturrationalisering inom sockerindustrin synesbehövlig''. Han ger alltså indirekt Sockerbolagetsitt stöd. Det är ett synsätt som rimmar mycket illamed det tal man annars brukar föra om behovet avkonkurrens.Jag måste säga att jag är mycket missnöjd meddetta svar från statsrådet. Det skulle vara på sinplats att regeringen i stället redovisade hur manoffensivt kunde agera för att försöka bevara ochutveckla denna verksamhet, som är av så oerhörtstor betydelse för . Jag tycker också attsvaret är litet nonchalant, när statsrådet barakonstaterar och accepterar den situation som råder.Anf. 31 ():Herr talman! Sockernäringen på ochdärmed sockerbruks möjligheter att alltfortfå verka i näringslivet på ön har diskuterats mångagånger i denna kammare. Senast var det underförra , i anledning av att densocialdemokratiska regeringen inte längre ville låtadet statliga stödet till öbruken utgå viastatsbudgeten -- ett regionalpolitiskt stöd som förRomabrukets del låg på ca 12 miljoner. Med störstasannolikhet är det ett av de effektivasteregionalpolitiska medel som passeratstatsbudgeten.I ett antal utredningar har slagits fast attsockerproduktionen på harutomordentligt stor betydelse ur regional synpunktoch sysselsättningssynpunkt och att det inte ärmöjligt att avveckla verksamheten utan attlikvärdiga alternativ skapas. Med tanke på att ca1 000 hushåll är beroende av verksamheten skulleden regionalpolitiska effekten för det begränsadeområde som utgör bli orimligt stor. Ändåvar det indragna stödet från regeringen denutlösande faktorn för Sockerbolaget att säga skulle lägga ner öbruken -- om än med enrespittid för Romabruket på fem år.Med full insikt om situationens allvar påbörjadesett arbete på olika fronter, varav en ärlänsstyrelsens arbetsgrupp, som leds av förrelandshövdingen , där alla berördaparter är representerade och som söker justalternativen till sockerproduktionen. Den tidsfristsom gäller räcker som längst till kampanj.Ett annat alternativ är då det intresse som har visatsfrån ett konsortium med Arla som huvudintressentoch som har anmält att man är beredd att övertabruket för tillverkning av socker att användas sområvara i egna industrier. Tyvärr har Sockerbolagetförklarat sig inte vara berett att sälja bruket, ochdetta är anledningen till interpellationen och detsvar som statsrådet har lämnat här i dag.Den monopolliknande ställning som Sockerbolagethar haft i vårt land har lett fram till attbolaget enligt redovisning hade enförräntning på insatt kapital på . I dennalönsamma koncern ingår Romabruket avden totala omslutningen. Romabruket hävdar sigför övrigt väl vad lönsamheten beträffar, menlönsamhetsutvecklingen för betodlarna har tyvärrhalverats -- helt i linje medövrig jordbrukspolitisk verksamhet i vårt land.Sockerbolagets inställning attstrukturrationaliseringar måste göras på så sätt attall sockerproduktion skall ske i äroacceptabel ur flera synpunkter. liggernära stora konsumtionsområden och är närmastegranne till länder som har hungersnöd.Dessutom visar erfarenheterna från fjolårets odlingatt det rent av är en fördel om en del, visserligenliten , förläggs till annat område än Skåne.Gotland är därvid ett gott komplement. Vår lilla delav den totala sockerproduktionen kan inte utgöranågot hinder för Sockerbolaget att genomförarationaliseringar då det gäller övriga 92 %.I statsrådets svar förs ett resonemang om attSverige i ett internationellt avtal har förklarat sigberett att skapa utrymme för import upp till 15 %.Det avtalet undertecknades av iGenève 1983 och gällde . Om det alltfortfinns något sådant åtagande, har det i varje fall intepasserat . Det är möjligt att det finns påregeringsnivå.I interpellationssvaret pekar statsrådet också på attSockerbolaget förbereder sig för ökadinternationell konkurrens, när EG-medlemskapetär ett faktum. Låt mig i all stillsamhet påpeka, attinom EG prioriteras faktiskt bl.a. bergstrakter ochöar, så att den produktion som finns där också skallhögförädlas på plats för att minska onödigafraktkostnader.I sammanhanget bör också framhållas som enmycket stor plusfaktor att Romabruket har löst sinmiljösituation, medan alla bruken i går pådispens från miljölagstiftningen. Det är värt attnotera.Herr talman! Jag har förståelse för statsrådetsinställning i huvudfrågan, att detta i huvudsak är ettärende för de enskilda företagen, men nog hade detvarit till fördel om regeringen, med visstägarintresse i , kunde förmåSockerbolaget att visa sitt samhällsansvar ochmedverka till att sockerproduktionen kunde blikvar på . I annat fall ser jag fram mot detförslag till konkurrenslagstiftning som förnärvarande bereds i . Jag har föravsikt att återkomma i denna fråga då, om inte förr.Anf. 32 Näringsminister ():Herr talman! Först tycker jag att man skall ha klartför sig att Sockerbolaget självfallet skall bedriva sinverksamhet så rationellt som möjligt. Bolaget harsjälvfallet skäl att försöka hålla sin kostnadsnivå sålåg som möjligt med tanke på den ökandekonkurrens som det kommer att utsättas för.När det gäller statens ägarandel i vill jagpåpeka att staten sedan gammalt -- det är juegentligen det gammla Statsföretag sammanslagetmed det f.d. Volvodominerade -- äger33 % av aktiekapitalet och har av rösterna;har av rösterna ochaktiekapitalet. Bolaget är börsnoterat. Staten kaninte gå in och dirigera vad bolaget skall göra ellerinte göra. Aktiebolagslagen ställer entydigt krav påstyrelsen i ett bolag att sköta bolaget på bästa sättoch med bolagets bästa för ögonen. Det är isynnerhet viktigt när det är ett bolag med fleraägare och självfallet när det finns många tusentalssmå aktieägare och företaget dessutom ärbörsnoterat. Vägen att ingripa via staten, viaordergivning eller direktiv till , dvs.vägen att ingripa via statens ägarandel, står alltsåinte öppen.Jag noterade i mitt svar attnäringsfrihetsombudsmannen gentemotkonkurrenslagstiftningen hade prövatSockerbolagets ovilja att sälja sockerbruket påGotland. Jag vill poängtera att de borgerligapartierna i näringsutskottet vid den här tidenföregående år tog initiativ till tilläggsdirektiv tillkonkurrenskommittén, bitvis i strid med dendåvarande majoriteten i kammaren. Vi fick till slutändå igenom att konkurrenskommittén skulle fådirektiv om att man i extrema situationer medmarknadsdominans som var skadlig skulle kunnabryta upp existerande företagskombinationer.Konkurrenskommittén har kommit tillbaka med ettsådant förslag. Det bereds idepartementet, och vi räknar med att kunna lämnanågon form av förslag, i varje fall till lagrådet,, i allra bästa fall till underinnevarande termin. Propositionen kommer attläggas fram allra senast i augusti.Vi räknar med att den nyakonkurrenslagstiftningen skall träda i kraft den 1januari 1993. Då öppnas nya möjligheter att viagällande konkurrenslag komma till rätta med denhär typen av problemställningar.Jag uppskattar självfallet att det finns andra som ärintresserade av att driva sockerbruket i . Mendet måste, med nuvarande lagstiftning, grundas pånågon form av frivillig överenskommelse mellanparterna i och med att nuvarande konkurrenslaginte medger något annat.Anf. 33 ():Herr talman! Statsrådet säger att Sockerbolagetsjälvfallet skall ha rätt att bedriva sin verksamhet sårationellt som möjligt. Det är ju inte heller det somhar ifrågasatts. Sockerbolaget har ju avsagt sig denhär verksamheten -- det vill inte längre bedriva den.Varför skall bolaget ha rätt att utöver att bestämmaom sin egen verksamhet bestämma om andras? Detär ju vad det handlar om i det här fallet -- mantillåter inte heller någon annan att försöka drivaden här verksamheten, därför att det skulle kunnainnebära en konkurrens med Sockerbolagetskvarvarande bruk i . Det är en fullkomligtoacceptabel situation att Sockerbolaget på det härsättet försöker behålla dominansen över enmarknad.Jag tycker inte heller att det är riktigt att detilläggsdirektiv till konkurrenskommittén somstatsrådet talar om svarar mot just den härsituationen. Det handlar ju i det här fallet inte omatt bryta upp Sockerbolagets verksamhet. Detkanske i och för sig kan bli nödvändigt med tankepå dess fortsatt stora dominans, men här handlardet om möjligheten för någon annan att bedrivaden verksamhet som Sockerbolaget ärintresserat av.Om jag förstått statsrådet rätt innebär hans svar attdet vid ingången av 1993 finns en nykonkurrenslagstiftning. Jag får verkligen hoppas attden nya regeringen inte ger vika för de starkaintressegrupperingar som börjar mullra om attdet inte alls är nödvändigt med någon förändring avden svenska konkurrenslagstiftningen. Men jagutgår från att regeringen kommer att se till att vi fåren skärpt konkurrenslagstiftning. Avser statsrådetmed sitt svar att man vid ingången av 1993 kommeratt kunna göra någonting åt den konkretasituationen när det gäller Sockerbruket påGotland?Anf. 34 ():Herr talman! Det är inte svårt att hitta argumentför att bevara sockerbetsodlingen ochsockernäringen på . Problemet är att detinte hjälper hur mycket vi här för fram deargumenten eller hur mycket vi protesterar påGotland. Det är tydligen så att i varje fall alla störrepolitiska krafter här i landet gemensamt harkommit fram till att det inte går att rädda bruket. situationen drar näringsministern och jagmöjligen litet olika slutsatser, kan jag tänka mig.Det förslag om ändring avkonkurrenslagstiftningen som näringsministern togupp är såvitt jag förstår inte heller aktuellt,eftersom det över huvud taget inte kommer attträda i kraft . Det skall då föreliggaen helt ny situation för att vi skall kunna dra nyttaav den lagstiftningen, och det är ju högst tveksamt.Jag vill ta upp ännu en sak i näringsministerns svar,och det är övergångstiden. I svaret skriverstatsrådet att övergångsperioden sträcker sig längstt.o.m. Låt mig då, herrtalman, påminna om att vid sitt beslut ifrågan uttalade -- jag citerar nu jordbruksutskottetsbetänkande 25: -- Regeringen bör återkomma tillriksdagen i det fall problem skulle uppstå att fåfram alternativ sysselsättning. Regeringen har välinte glömt det tillkännagivandet?Anf. 35 ():Herr talman! Om sockerbolaget nu väljer attavveckla sockerbruket till en kostnad av 50--60miljoner och om alternativen inte finns, inte ärfärdiga eller inte är ekonomiskt bärkraftiga berörstusentalet gotländska hushåll. Trots den storaarbetsmarknadspolitiska insats som har gjorts påGotland är det 4 500 arbetssökandepå i en total arbetskraft på 29 000personer.Situationen är alltså mycket allvarlig. Den härfrågan måste få en positiv lösning. Jag tycker då attArlas intresse för sockerbruket är en god affärsidé.Det är en typ av initiativ som det borde finnas flerav i dag.Jag ser framöver möjligheter att när den nyalagstiftningen kommit till stånd ta upp den härfrågan i en ny omgång. Jag skulle vilja vädja tillnäringsministern att ta sig an den här frågan med allmöjlig handlingskraft från regeringens sida, ominte förr så då.Frågan finns på regeringens bord så till vidaatt ett enat har skrivit ett brev tillstatsministern. Alla politiska partier och de fackligaorganisationerna har där i stor enighet beskrivitsituationen. Därför utgår jag från att sista ordet intesägs här och nu.Anf. 36 Näringsminister ():Herr talman! Självfallet kommer vi att följa debeslut och de direktiv som kommer frånriksdagen -- det ligger i sakens natur.När det gäller Sockerbolaget och dess möjligheteratt bestämma över andras agerande vill jag säga attdet naturligtvis är fritt för andra att bygga upp nyasockerbruk. Men vad det nu är fråga om är såvittjag förstår att Arla vill ta över Sockerbolagetssockerbruk, som bolaget har för avsikt att lägganed. I den situationen krävs det någon form avfrivillig överenskommelse, i och med att det intefinns möjlighet för staten att som minoritetsägare iett delägt bolag gå in och beordra bolaget, som ärbörsnoterat, att göra det ena eller andra.Dessutom är nuvarande konkurrenslagstiftningsvag. Det är därför vi från borgerlig sida har drivitkravet om skärpningar i konkurrenslagstiftningen.Vi driver den frågan hårt för att snabbt få fram dennya konkurrenslagstiftningen, som direkt skall göradet möjligt att framtvinga den här typen avlösningar, som skapar konkurrens och en merfungerande marknad. Därmed borde den göra detmöjligt att göra någonting på Gotland.Anf. 37 ():Herr talman! Även om näringsministern nu i sinsenaste replik uttryckte sig något tydligare tyckerjag inte att det var tydligt nog. Skall vi tolkanäringsministerns ord så, att när den nyakonkurrenslagstiftningen 1993 har införts kommerdet att bli möjligt för andra intressenter att ta överoch driva verksamheten vid Sockerbruket påGotland? Kommer regeringen att användalagstiftningen på det sättet, kommer man att se tillatt den följs och får de här konsekvenserna?Anf. 38 ():Herr talman! sockerbruk befinner sigegentligen i en fullständigt absurd situation. Bruketär inte olönsamt, det är effektivt, det har en duktigoch stabil arbetsstyrka, det är ur miljösynpunktkanske det bästa, med ett helt slutet vattensystem,produktionskostnaden ligger inte högre än förandra bruk, betan passar utmärkt att odla påGotland och går bra in i det system medkreaturshållning som finns, osv. Ändå döms bruketut av konkurrensskäl.Om jag inte alldeles har missuppfattatnäringsministern finns det inte bara formella skältill att man har sagt att den här utvecklingen ärokej, utan det här är en utveckling som äracceptabel också därför att vi enligt regeringensuppfattning skall ha en bättre struktur på vårtnäringsliv. Jag har svårt att förstå att man gör så,och jag blir skrämd vid tanken på våra andraförädlingsindustrier på . Det kan ju barainte vara så att ligger fel för att halivsmedelsindustri; det skulle vara förödande.Avslutningsvis tycker jag att det skulle varaintressant att få någon kommentar avnäringsministern till just det problemet och kanskeett litet råd att ta med hem.Anf. 39 Näringsminister ():Herr talman! I en marknadsekonomi ligger det isakens natur att fristående bolag själva fattar beslutom vad som är rationellt, riktigt och bäst förbolaget. Om förädlingsindustrierna anser det vararationellt och riktigt att driva industrier på Gotlandkommer de säkerligen att göra det, men det kaninte vara en sak för regering och riksdag att prövaom varje enskild industrianläggning är lönsam pådet ena eller andra stället.Annika frågade om införandet av denskärpta konkurrenslagstiftningen. Det förutsättersjälvfallet att vi får stöd i för dennaskärpning av konkurrenslagen, som i så fall skullegälla fr.o.m. . Sedan är det upptill de konkurrensvårdande myndigheterna -- detblivande konkurrensverket, som ävennäringsfrihetsombudsmannen enligt vad somföreslås skall inordnas i -- att ta ställning till de härfrågorna. Men vi har då skapat verktygen för dematt åstadkomma en rejäl och fungerandekonkurrens. Jag är mycket optimistisk om derasambitioner och vilja att verkställa detta, om de fårverktygen.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1991/92:54 omNordirland och de mänskliga rättigheternaAnf. 40 Utrikesminister ():Herr talman! har i eninterpellation frågat om jag i lämpligt sammanhangämnar aktualisera händelser och frågeställningarrörande rättsöverträdelser av brittiskasäkerhetsstyrkor på , medrepresentanter för regering.Kännetecknande för dagens konflikt på Nordirlandär att den har fortgått utan attparterna har förmått lösa dess grundläggandeproblem: hur få befolkning att mönstrakraft nog för att bryta med sekelgamla ömsesidigafiendebilder, och jämka samman till synesoförenliga ståndpunkter om Nordirlandstillhörighet. Skall öns norra del förenas med ,såsom de irländska nationalisterna önskar? Ellerskall den förbli en del av , somNordirlands unionister vill?De brittiska och irländska regeringarna har i ettavtal , det s.k. , försin del utfäst sig att stödja en återförening på fredligväg om och när en majoritet av Nordirlandsbefolkning så önskar. De båda regeringarnanoterade att denna förutsättning då ännuinte förelåg.Otaliga försök har gjorts att förmå de irländskanationalisterna, vilka hämtar sitt stöd blandNordirlands katolska minoritet, och unionisterna,vars stöd kommer från protestantiskamajortiet, att lösa sin konflikt.