prot · GF09103 · 1992-04-29 00:00:00 — Men det är också viktigt attunderstryka att det alltjämt är fråga om just enform. Innehållet är inte alltid det som förefallervara mest ändamålsenligt.Pierre tal här gav ett intryck av att manunder den socialdemokratiska regeringens tid hadehaft ett fast grepp om alltsammans och klara linjer.Det hela hade rullat som på räls, utan några somhelst problem eller misstag. Jag tycker att det ärlitet djärvt av att gå ut på det sättet.De senaste veckorna har vi ju i media kunnat följahur egenartade interiörer från det svenskasamarbetet när det gällt att bygga upp en normal nyskogsindustri i har rullats upp. Detta ärendehar anmälts till . Jag skallinte gå in på de olika detaljer som har föranlett attså skett. Men jag kan konstatera att medanmiljoner, till synes mycket lättvindigt och utannågon som helst redovisning, har rullat till ettprojekt som förmodligen hade kunnat utförasbetydligt billigare på annat sätt harorganisationer -- typ , som är en av de mest seriösaaktörerna i det här sammanhanget -- fått tigga föratt över huvud taget få småanslag, kaffepengar.Organisationer av nämnda typ -- och säkert mångaandra, och då inte bara på miljöområdet -- hadeförmodligen kunnat utnyttja dessa oredovisademiljoner betydligt bättre än som har varit fallet.Vidare vill jag påminna om att det när den förstastödmiljarden anslogs av den socialdemokratiskaregeringen -- det hela presenterades med myckenpompa och ståt -- visade sig att det varlångt svårare att få fram konkreta utbetalningar tillverkliga projekt. Av de 900 miljoner i detsammanhanget som skulle gå över UD var vidregeringsskiftet bara 170 miljoner, om jagminns rätt, utbetalade. I den mån det finnssvårigheter -- och sådana finns det, och dessutomfinns det bl.a. stora praktiska problem -- är det intenågot som tillkommit i och med regeringsskiftet. Istället har det mera att göra med situationen i sig.Socialdemokraterna sitter i så fall i exakt sammabåt som den nuvarande regeringen.Det finns, herr talman, ett stort engagemang iSverige för insatser i de nya demokratierna i öst.Allt detta kan inte finansieras via statsbudgeten.Kanske är det också så, att det icke-materiellastödet i vissa avseenden är det allra viktigaste.Jag finner att de skillnader som, att döma av desocialdemokratiska reservationerna, finns mellanutskottsmajoritetens och reservanternasuppfattning på det hela taget är mycket marginella.De motsättningar som talade om ärkonstruerade. Jag har förståelse för attSocialdemokraterna vill ha med någrareservationer. Men i sak är skillnaden ganskamåttlig. Det är bra att det finns en bred enighet omhuvudinriktningen.Så några ord om det baltiska guldet. mycket försiktig i det avseendet. Det berorkanske i någon mån på att inte heller den regeringsom han själv arbetade för uträttade särskiltmycket. Socialdemokraterna har inte kunnatredovisa några alternativ till den handläggning somnu sker.När det gäller Ny demokrati vill jag säga följande.Om det nu är som sade, attfinansierigen egentligen inte spelar någon roll,förstår jag inte varför här gör ettstort nummer av detta och visar en sortsindignation, vilken verkar ganska så spelad. Självafinansieringen var ju, som sagt, ointressant. Detviktiga är att guldet eller något annat tillmotsvarande värde återställs, vilket också skallockså ske.Ny demokrati har inte ens motionerat i den härfrågan. Det finns en motion, men den har kommitfrån annat håll. Några av formuleringarna i IanWachtmeisters anförande här ger snarare ettintryck av att det är viktigare att komma åt detordinarie u-landsbiståndet än att göra någotordentligt för balterna. Det var det som varproblemet -- inte att återställandet av guldetfinansierades på det ena eller det andra sättet.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 37 Utrikesminister ():Herr talman! före påskhelgen kom detdramatiska beskedet att den ryska regeringenlämnat in sin avskedsansökan. Uppgifterna väckteoro och osäkerhet runt om i världen. Man frågadesig om demokratiska epok redan varförbi. Hade de reaktionära krafterna, gamlaSovjetkommunister och ryska nationalister, fåttövertaget?Lyckligtvis visade det sig snart att en kompromisskunde uppnås, och regeringen återgick till sittuppdrag. Genom ett klokt agerande från presidentJeltsins och den sida under denryska folkkongressen verkar det faktiska resultatetav processen vara att den folkvalda regeringensnarast stärktes som de bakåtsträvandekrafterna tycks ha försvagats.Det mest imponerande är kanske det vi med hjälpav massmedia kan se och höra, nämligen vanligamänniskors inställning i . I närmastoändliga livsmedelsköer står ryska kvinnor ochmän och förklarar att de har ett stort förtroende förpresident och hans regering. De förstår attdagens ekonomiska problem måste genomlidas påvägen mot ett demokratiskt ochmarknadsekonomiskt samhälle. Det förefaller varafå som drömmer sig tillbaka.Herr talman! När sovjetiska stridsvagnar slog nerupproret i , konstaterade ironiskt att om nu folket inte haderegeringens förtroende fick väl regeringen utse ettnytt folk.Det djupt tragiska allvaret för den stalinistisktstyrda delen av harvarit att dessa regimer saknat legitimitet. Efter etthalvsekel med ett sådant system skulle det kanskeinte vara så förvånande om en viss misstänksamhetlevde kvar också mot diktaturernas demokratiskaefterträdare.Men vad vi har sett under den ryska folkkongressenvisar på motsatsen. Människorna stödjer aktivtreformpolitiken, trots att den på kort sikt ofta fårsmärtsamma effekter.Just denna tillförsikt och tro på reformpolitikensom befolkningen visar är den viktigasteförutsättningen för att demokrati ochmarknadsekonomi skall befästas i de f.d.kommunistiska planekonomierna. Utan ett sådantfolkligt stöd kan de nya regeringarna integenomföra reformer i sådan riktning. Det är i förstahand människorna själva som i praktiken skallomdana sina samhällen. Det är i detta perspektivsom och andra länders bistånd skall ses.Omvärldens viktigaste uppgift är att visa folken iCentral- och att de har vårtbeslutsamma stöd och att vi ställer oss solidariskamed deras reformpolitik.Under den gångna hösten och vintern har en bredinternationell mobilisering ägt rum för att lämna ettsådant solidariskt stöd till de nya demokratierna iöst. Ett exempel på detta är den konferens ombistånd till som hölls i ijanuari och som kommer att följas upp i imaj. deltar aktivt i dessa processer.Problemen i , och övrigaCentral- och är gigantiska. Det stårutom allt tvivel att omvärlden här står inför enmycket omfattande uppgift som kommer att krävabetydande ansträngningar av olika slag och underlång tid.Sverige har tagit sin del av denna uppgift på mycketstort allvar. Regeringen har i budgetpropositionenföreslagit att avsätts för stödettill Öst- och över en treårsperiod.Detta innebär en tredubbling jämfört med det stödsom beslutades . Vårt särskilda ansvar ser viligga i stödet till de nya demokratierna i Sverigeseget närområde, dvs. de baltiska staterna, Rysslandoch , även om vi fortsatt kommer att lämnastöd också till övriga länder i Öst ochCentraleuropa.En sådan inriktning är naturlig. Med dessa länder inärområdet, jag tänker givetvis i första hand påBaltikum, har vi både av geografiska och historiskaskäl de närmaste kontakterna. Inte minst därförfinns det också ett brett svensktsamhällsengagemang just för stödet till dessaländer. Det är på samma gång naturligt att vi påolika sätt försöker stödja utvecklingen i de delar avRyssland som tillhör vårt närområde och därsituationen bitvis är mycket besvärlig. Denfrämsta prioriteringen måste här gälla vårtallmänna politiska stöd till reformprocesserna.En förutsättning för att människorna i ,och skall lyckas i sin omställningtill demokrati och marknadsekonomi är att dekänner stabilitet och trygghet inom sina egnagränser. står stora ryska styrkor på debaltiska staternas territorier utan att några avtal harslutits eller att någon tidtabell för derastillbakadragande har avtalats. Detta är en anomalii dagens som väcker oro. Här måste reellaförhandlingar inledas snarast.Det kan inte ligga i någons intresse atttillbakadragandet av trupperna fördröjs mer än vadsom är oundgängligen nödvändigt av praktiskaskäl.Men de baltiska staterna behöver också bygga uppsina egna suveränitetsinstitutioner för att skapa sigsäkerhet. måste stödja dem i dessaavseenden.Regeringen har redan beslutat om ensuveränitetsgåva om 10 milj.kr. till vardera landetför att bl.a. stödja deras internationellaförbindelser. Vi bidrar till säkerhetspolitiskkunskapsuppbyggnad, och vi har skänkt ettkustbevakningsfartyg till . Ett samarbetehar även inletts på områden som tullväsende,luftövervakning och polisverksamhet.Herr talman! Av den miljard kronor somregeringen föreslår för samarbete med länderna iÖst och under nästa budgetår,utgörs en betydande del av valutastöd till debaltiska staterna. Genom att , ochLitauen blir medlemmar i de internationellafinansinstitutionerna påskyndas genomförandet avsammanhängande ekonomiska reformprogram.Införandet av självständiga valutor kommer här attbli av avgörande betydelse för dessa reformersframgång.Sverige är berett att göra en större insats för attstödja sådana valutareformer i dessa våragrannländer än vad som automatiskt skulle följa avvåra åtaganden inom ramen för den internationellavalutafonden.Förvaltningsbistånd i form av rådgivning till decentrala myndigheterna utgör en viktig del iansträngningarna att bidra till reformprocesserna,särskilt tills dess marknadsekonomiska strukturerfinns på plats. Ju snabbare dessa länder lyckasupprätta de nödvändiga legala ramarna förmarknadsekonomin, desto fortare kommer ocksåsvenskt och utländskt näringsliv att börja satsa ochi sin tur bidra till ekonomisk tillväxt. har desvenska insatserna i främst gälltdomstols- och rättsväsende, fastighetsregistreringoch lagstiftning samt miljösektorn. Också andraområden som finansförvaltning ocharbetsmarknadspolitik är aktuella för Ryssland.Tyngdpunkten i kunskapsöverföringen kommer attligga på just sådana åtgärder som underlättarövergången till marknadsekonomi och som främjarden fortsatta demokratiseringen. Med en sådanmålinriktning kan de svenska insatserna få enbetydande effekt. Tillsammans med det djupaengagemang för att stödja utvecklingen i Öst somfinns inom hela det svenska samhället, får dennaviktiga stödreform dessutom en avsevärd bredd.Så sent som blev vi på nytt påminda om debetydande brister som råder vid de sovjetbyggdakärnkraftverken i omedelbara närhet. Föratt bidra till en förbättrad säkerhet vid dessaanläggningar avser regeringen att intensifiera detsvenska stödet. I flera avseenden genomförs dettaarbete tillsammans med andra länder.Låt mig här peka på det katastrofbistånd somSverige har lämnat till ochRyssland. Under den mycket besvärligaomställningsperiod som äger rum iöst uppstår ofta akuta behov av hjälp av humanitärnatur. I detta avseende får vi räkna med att nyainsatser kommer att behövas också i framtiden.Även här sker en betydande samordning påinternationell nivå.När man talar om det svenska östbiståndet är detviktigt att se det svenska samhällets samladeinsatser i ett sammanhang. Jag har redan nämntbetydelsen av det breda engagemanget förBaltikum. Man bör också se vilka resurser Sverigebidrar till att skapa tillsammans med andra länder.Ett exempel utgörs av det baltiskainvesteringsprogrammet som bildat eninvesteringsfond på 800 milj.kr. för utveckling avsmå -och medelstora företag.När det gäller miljön har regeringen ikompletteringspropositionen föreslagit att 500milj.kr. avsätts för satsningar iÖstersjöområdet. Också dessa satsningar kommeratt delvis komma och till godo.Likaså lämnar vi stöd genom medverkan ide internationella finansinstitutionerna för bl.a.valutastabiliseringsfonder. Jag har berört dessafrågor tidigare beträffande . Men jag kantillägga att den s.k. 10-gruppen, där ingår, idagarna har ställt sig bakom bildandet av enstabiliseringsfond för den ryska rubeln på 6miljarder dollar.Utan att här räkna upp alla de olika insatser somgörs kan man alltså konstatera att stöd tillÖst- och är avsevärt större än denmiljard kronor som presenteras ibudgetpropositionen.Sveriges samarbete med demokratierna i östbefinner sig i en uppbyggnadsfas. Självfallet möterdenna typ av samarbete svårigheter. Vi känner demväl från det traditionella utvecklingssamarbetet.Just därför är det viktigt att dra lärdom av dessaerfarenheter och inse att det är först när ländernasjälva genomfört många av de reformer som behövsför en marknadsekonomi som stödet utifrån kan gefull utdelning.Precis samma erfarenheter har också andravästländer som hjälper och . Avdessa skäl fäster vi också stor vikt vid att bistå meduppbyggnaden just av sådana fungerandestrukturer som är nödvändiga för demokrati ochmarknadsekonomi.Herr talman! De senaste årens dramatiskautveckling i Öst- och kan sägas haskakat om mycket av världsbilden för deneuropeiska efterkrigsgenerationen. ochvärlden har blivit bättre , och vi haranledning att känna glädje och tillförsikt inför detframtida nya , även om man måste varaberedd på att den positiva utvecklingen kandrabbas av bakslag. Sådana risker får inte göra osstveksamma. Det är nödvändigt att vi ger etthelhjärtat moraliskt och materiellt stöd till de nyademokratierna i det nya . Efterkrigstidensskygglappar och plågsamma tigande måste en gångför alla vara borta.Anf. 38 () replik:Herr talman! Låt oss då tafasta på vad vi är överens om. har fyllt den som vi tyckte tommaram som regeringen angav för de miljarder satsa -- och som vi vill satsa -- på länderna iÖst- och Centraleuropa.Vi har fått riktlinjer, en gemensam grund, enhuvudfråga. Vår reservation innebär att vi vill ha enannan omfördelning i vissa som vi tycker strategisktviktiga områden, där man kan ge ett långsiktigtmandat för de organisationer vi har i , somSIDA och BITS, så att man kan sätta i gång medprojekt för folkrörelser och andra. Men i stort settär vi i övrigt eniga. Det är bra, och det skall vi integlömma bort.Frågan om vår skuld till har, tycker jag,en annan dimension än själva biståndet. Det har attgöra med vilket språk man för, vilken grad avärlighet man har i hanteringen av vissa frågor. Jagvill gärna säga att vi alla här i har ett solkigtförflutet när det gäller -- och det får vi allata på oss. Vår skuld till kan vi egentligenbara gottgöra genom hela det samarbete som vi villåta oss. Det är guld värt.Men att göra som regeringen är inte riktigt ärligt.Man utfäster en ram, och sedan säger man att detär en kompensation. Då gottgör man inte hela denskuld som man anser sig ha. Vi hade därför frånutskottet begärt att regeringen skulle återkomma --klarlägga och undersöka alternativa finansieringar,så att det verkligen blev det som man själv hade sagtatt det skulle bli, nämligen en kompensation. Mennär nu vårbudgeten kom, var det ingen alternativfinansiering, utan det blir annat östsamarbete, medTjeckoslovakien osv., som får finansiera guldet.Det är inte -- jag upprepar -- i , det är mer i anda. Jag kanbara beklaga det. Och det är regeringen som harkokat denna soppa. Om regeringen inte fästeravseende vid vad vi i oppositionen tycker om denhär saken -- fråga då gärna president ,när han kommer hit , vad han tycker.Anf. 39 Utrikesminister () replik:Herr talman! Ju fler kockar desto sämre soppa,brukar det ju heta. Jag tycker nog att den härguldfrågan just har blivit sämre ju fler kockar somhar börjat röra i grytan. För egen del har jagfaktiskt en gång här i kammaren gett ett mycketklart besked i den här frågan -- och jag tror attfrågeställaren själv är närvarande. Jag sade dåfaktiskt rent ut att regeringen avser att kompenserabalterna för det guld de en gång deponerade här iSverige i . Dessutom sade jag redan dåatt regeringen icke såg några andrafinansieringsvägar än att ta av den tremiljardersramsom kommer att anvisas -- för dethandlar ju om att försöka använda den. Allt annatblir en ytterligare underskottsfinansiering.För egen del har jag således försökt ge mycket rakabesked från början. Jag hade funnit det något mernaturligt att bli utskälld här i kammaren om jaghade sagt att vi inte skulle kompensera balterna förguldet än när jag har sagt att vi skall göra det. Ochjag är något förvånad över det tonläge som IanWachtmeister använde i denna fråga.Anf. 40 replik gäller nu enbart PierreSchoris inlägg.Anf. 41 Utrikesminister ():Herr talman! Det är taget ad notam.Vad jag tycker är positivt är att balterna självamycket klart säger att de fäster vikt vid att få denhär kompensationen och att de, vilket vinaturligtvis tycker är mycket bra, avser att se dessapengar som ett stöd när det gäller deras möjligheteratt införa en egen valuta. Det blir alltså ett slagstillägg till det valutastöd som vi ju har avsatt inomramarna. Det tror jag kommer att visa sig varamycket konstruktivt för dem själva, och vi tyckeratt detta stämmer väl med de riktlinjer vi har för deinsatser vi vill göra i Baltikum.Till vill jag säga att jag naturligtvisnoterar med glädje att utrikesutskottet är så enigt;det är väl alldeles utmärkt. Jag måste dock säga attnär jag lyssnade till anförande,tyckte jag att det mera handlade om olikabiståndsorgan och deras tyngd och relativabetydelse i den svenska hanteringen än vad dethandlade om riktlinjer för våra insatser för Central-och , och vårt mål med dessa insatser.Det är möjligt att våra synsätt här skiljer sig något.Jag tycker att våra biståndsorgan naturligtvis skallförsöka se till att de fungerar så väl som möjligt,men det är riktlinjerna för och målen med vårtsamarbete som är det väsentliga.När det gäller våra relationer till de baltiskastaterna och vår skuld, har faktiskt regeringen påett mycket bra sätt varit öppen i dessa frågor, när vihaft premiärministrarna på besök. Vi har även gettWilhelm i uppgift att skriva en historik,och jag tror att det blir en mycket intressant läsningför oss alla.Anf. 42 () replik:Herr talman! Utrikesministern sade att jag talademest om biståndsorgan. Det gjorde jag inte, mende spelar en viktig roll i sammanhanget. Att de somfinns på plats har sakkunskap och erfarenhet, att defår ett klart mandat, och också mera pengar, attgöra nytta -- det var vad jag talade om.Sedan hade jag också andra riktlinjer. Jag skallgärna sammanfatta mina riktlinjer i några rader,som jag tycker på ett mycket fint sätt uttrycker vaddet handlar om. Utrikesministern citerade härBrecht, och jag vill gärna citera en estnisk poet somsammanfattar precis vad vi tycker.Det är skönt, får jag säga, att utrikesministern oftaanvänder litterära förebilder som senast --och alltså . Det är litet annorlunda änkombinationen av Plåtniklas och som vihörde här -- figur.Det vi vill med kan sammanfattas så häri några rader, fru utrikesminister. Det är en dikt avIvar Ivask från Estland.Det finns tredjevärldenfickor i Europasom man frestas förbise, namnlösa kusterc1 > utmärkta med ett kryss och ett mentalt frågetecken.c0 > Bara du böjer dig i baltisk riktning,kan du höra en bikupas klagosångoch under vattnet ana konturernac3 > av en bärnstenskammare byggd med sorgens frömjöl.c0 > Tack.Anf. 43 Utrikesminister ():Herr talman! Låt mig bryta den poetiska ådran ochvara mycket konkret och praktisk. Det kan ocksåha sitt intresse.När den nya regeringen tillträdde den 4 oktoberhade totalt 48 milj.kr. utbetalats till Baltikum.Under de månader som gått har 168milj.kr. kunnat utbetalas till i olikainsatser. Sedan den nya regeringen tillträdde harinsatserna för kunnat öka,även i avvaktan på det riksdagsbeslut som jag sermycket fram emot att denna kammare skall fatta.Jag tycker vi skall notera detta, eftersom kritiken ien del massmedia har varit en smula orättvis. Manhar inte uppmärksammat de insatser som den nyaregeringen har gjort för att få fart på hjälpen tillCentral- och Östeuropa.Före låg det genomsnittliga stödetper månad till länderna i på15--20 milj.kr. Därefter har vi lyckats att ökautbetalningarna till 50 milj.kr. Dethar alltså blivit en annan fart på våra insatserriktade mot . Jag vill tatillfället i akt att säga det.I detta har även medverkat. Vi hade intekunnat klara detta med den föreliggande gamlabudgeten av socialdemokratiskt märke om ickeriksdagen medverkat till att regeringen fått ta ianspråk pengar som var avsatta till en särskildEFTA-fond, de s.k. Jugoslavienpengarna. Dettackar jag för. Men jag vill också betona att vi haranvänt dem, och använt dem på ettkonstruktivt sätt.Anf. 44 (nyd) replik:Herr talman! Det är med glädje man kankonstatera att den i denna kammare stundtalsvandrande majoriteten i varje fall är överens om attden totala socialistiska katastrofen borta iÖsteuropa gav enorma skador för människor, förmiljön och för ekonomin. Jag tycker att vi inte skallglömma det nu.Sedan vill jag till fru utrikesministern ställa fråganom hon håller med om min verklighetsbeskrivning,dvs. att vi i nu måste -- var vi än står tillhöger eller vänster -- stenhårt prioritera Baltikumoch . Prioritera betyder att det är därman lägger tyngdpunkten. Det är ett dramatisktskeende som pågår på den sidan, och det kan blimycket farligt. Håller också utrikesministern medom att andra länder i världen faktiskt förväntar sigatt vi skall ta ansvar för vår lilla bit här uppe?Det läggs ner enorma pengar i resten av Östeuropat.ex. Men just den delen med tycker manatt det är vår skyldighet att hjälpa. Så har i varje falljag uppfattat det.Jag har ytterligare en fråga. Jag hoppas att det inteblir för många. Tycker inte utrikesministern att manskall betala sina hedersskulder, och attfinansieringen av dem är fullständigtovidkommande? Vidare är givetvis symboliken idenna fråga enormt viktig. Att den är viktig för debaltiska staterna vet vi, och det tror jag att de flestakan förstå. Men jag tycker att symboliken är minstlika viktig för oss här i Sverige.Till sist. Jag har inte nämnt , och det harheller inte fru utrikeministern. Men det är klart attjag på ett sätt gjorde det, men då inte i bemärkelsenPlåtniklas utan som en stor järnrumpa. 45 Utrikesminister ():Herr talman! Självfallet har vi ett särskilt ansvar förBaltikum. Så är det. De är våra nära grannländeroch länder med vilka vi är förenade i historiskaband. Det är folk och länder vilka fäster särskildaförhoppningar vid oss.Det är väsentligt för oss att ta vårt ansvar förBaltikum just i internationella sammanhang, därdet finns en risk att många av de större länderna ochaktörerna i världen naturligen fäster sina blickar vidRyssland och utvecklingen där. Den är central, ochden är central också för de baltiska staterna. Mendet finns naturligtvis här en risk att de baltiskastaterna glöms bort. Här har vi ett särskilt ansvardels i våra bilaterala relationer, dels i vad vi kangöra för de baltiska länderna internationellt. Detansvaret försöker regeringen att ta i desammanhang vi har en möjlighet till detta.Självfallet skall man betala sina hedersskulder --. Det är min bestämda inställning,och det är därför jag också givit de svar jag givit idenna kammare. Men det är naturligtvis bättre omman kan göra det från de besparingar man harhemma i stället för att gå till en ny bank och ta uppen ny skuld. Den finansiering regeringen föreslårsker inom ramen för dessa tre miljarder, för övrigtblir det en underskottsfinansiering.Anf. 46 (nyd) replik:Herr talman! Det har tidigare citerats en del kändapoeter. Jag skall inte trötta er med någon längredikt. Jag vill bara erinra om monolog: Attvara eller inte vara. Det är vad dessa frågor handlarom, nämligen existensen, varandet, i vår del avvärlden. Vi har vårt stora ansvar här. Vi sitter intelängre på parkett och kan ta ansvar litet här och där,utan nu har verkligheten krupit inpå oss.Min fråga till utrikesministern är: Trorutrikesministern själv att vi kan fortsätta att ha deninriktning på u-hjälpen som vi har? Tror hon inteatt stora omplaceringar kommer att bli nödvändigainom u-hjälpen och att enprocentsmålet i Sverigesstatsfinansiella läge inte kommer att kunna hållasheligt, utan att krav i stället kommer att ställas påeffektivitet och att man gör vettiga saker?Anf. 47 Utrikesminister ():Herr talman!