prot · GG0938 · 1992-12-04 00:00:00 — I samband med bl.a.en av den tidigare regeringens budgetpropositioner(prop. 1990/91:100 bil. 8 s. 3) framhölls att dettrafikpolitiska beslutet skall utvärderas efter hand.Jag anser för min del att så bör ske, och jag har inteförutskickat en total utvärdering av trafikpolitikenunder år 1992.Vissa områden har setts över -- t.ex. redovisades enuppföljning av det s.k. kostnadsansvaret inomtrafiksektorn i en rapport frånKommunikationsdepartementet (Trafikavgifterpå samhällsekonomiska villkor, Ds 1992:44). Närdet gäller den samordnade investeringsplaneringenpå infrastrukturområdet kommer jag att lämna enredovisning i enlighet medriksdagens uttalanden . Redovisningenavser den långsiktiga inriktningen avinfrastruktursatsningar inomkommunikationsområdet --2003.1988 års trafikpolitiska beslut innefattarlångtgående förändringar inom järnvägsområdet,bl.a. uppdelningen av det tidigare SJ i ett trafikverkoch ett infrastrukturverk samtomstruktureringskrav m.m. riktade mot det nya SJ.Vidare gavs SJ särskilda befogenheter i syfte attunderlätta omstruktureringen under perioden1988--1992.Uppdelningen mellan SJ och ses över isamband med utredningen om ökad konkurrensinom järnvägssektorn (dir. 1992:40). När det gällerSJ:s resultat, utnyttjande av befogenheter m.m.under åren 1988--1992 avser jag att lämna enredovisning till i samband med 1993 årsbudgetproposition. Jag vill i sammanhanget erinraom att SJ:s befogenheter förlängdes i samband med1991 års budgetproposition till att gälla t.o.m. den1 i syfte att möjliggöra en utvärdering avresultatet under perioden 1988--1992.Anf. 46 ():Fru talman! Jag tackar kommunikationsministernför det snabba och korta svaret. Det är rakt ochentydigt, dvs. det kommer ingen samladutvärdering. Jag beklagar av flera skäl detta.1988 års trafikpolitiska mål innebar storaförändringar på trafikpolitikens område. Genomatt föra fram viktiga, men ibland motstridiga, målförsökte man få fram en helhetssyn påtrafikpolitiken. Målet var att erbjuda medborgarnaoch näringslivet i landets olika delar entillfredsställande, säker och miljövänligtrafikförsörjning till lägsta möjligasamhällsekonomiska kostnader. Det här kan jubehöva tolkas. Vad betyder det här?Jag kan ge exempel på några intressantafrågeställningar. Detta att man skiljer påmedborgare och marknad betyder att det är olikaoch motstridiga intressen som skall prioriteras motvarandra.Fru talman! Trafikpolitiken skall främja tillväxten.Men då kommer den kanske också i konflikt medandra mål, t.ex. regionalpolitiska mål. Hur skallman bära sig åt för att tolka detta mål i förhållandetill tillväxtmålet?Vi kan gå vidare i tolkningen av de olika orden.Trafiksäkerheten skall prioriteras. Trafiken skallvara miljövänlig, dvs. miljön skall prioriteras. Vadinnebär dessa mål när det gäller satsningar istorstäderna i förhållande till satsningar iglesbygden?Det talas om lägsta möjliga samhällsekonomiskakostnader. Vad räknas in i de samhällsekonomiskakostnaderna? har vi varit mycket dåliga påatt prissätta de externa kostnaderna såsommiljöförstöring och olyckor.En annan fråga man kan ställa sig är om det saknasnågot i det trafikpolitiska målet. Går det att överhuvud taget jämställa dessa delmål eller måste detske en prioritering? Jag tror att vi måste prioritera.Det viktigaste av allt är kanske hur vi skall bära ossåt när olika delmål kommer i konflikt medvarandra. Vad är det som får stryka på foten, ochvad går segrande ur striden? Det är bl.a. det jagtycker borde ha ingått i en samlad utvärdering avdet trafikpolitiska beslutet.Jag tror att var medveten om att detinnebar stora förändringar när beslutet fattades1988. Det var därför uttalade att det varviktigt att göra en samlad utvärdering. Jag ärmedveten om att det inte finns någon explicithemställanspunkt där en utvärdering krävs ellerbeställs. Å andra sidan har trafikutskottet i sittbetänkande sagt: Enligt skall enutvärdering av det trafikpolitiska beslutet ske år1992. Man behöver inte hänga upp sig på att det ären månad kvar av 1992. Det handlar här om ensamlad utvärdering.Jag tycker inte heller att vi skall fastna i formalia.Det viktiga är att om vi skall styra med politiskamål, måste vi också stämma av att målen uppfylls.Jag kan inte tolka det på annat sätt än attkommunikationsministern inte har denuppfattningen.Kommunikationsministern säger att han inte harförutskickat någon total utvärdering. Det är tillsyvende och sist en politisk markering som ärmycket viktig, men också oerhört beklagansvärd.Fru talman! Jag vill frågakommunikationsministern varför han inte anser atttrafikpolitiken är så viktig att den är värd attutvärdera.Anf. 47 HANS ():Fru talman! Jag vill ta fasta på ordet utvärdering.Det är mycket intressant. När vi nu ändå är inne påtrafikområdet kan man göra en liknelse med ettstort tankfartyg -- det går åt ett visst håll, och vi villatt det skall gå åt ett annat håll.Det är vanligt att regeringen lägger fram förslag förriksdagen om stora beslut, gärna med ett bestämtårtal. Sedan vidtar man ett antal åtgärder, inrättareventuellt ett nytt verk eller omorganiserar ettgammalt. Man ändrar lagar och lägger till ett antalhundra miljoner. Man gör uttalanden. Sedan trorman att åtgärderna skall leda till att det man haruttalat händer.Ofta har vi i våra beskrivningar förändratverkligheten, och då blir det som harsagt. Det finns mycket forskning om detta i andraländer. Det kallas implementering. Parlamentetfattar ett beslut, men blir det som man har beslutat?Vi har hos revisorer haft besök av enamerikansk professor från . Han sade attnär ett beslut av detta slag fattas i , finnskanske uppåt 48 olika intressenter som efteråt kanpåverka. Sannolikheten att det blir som riksdagenhar beslutat är i själva verket mindre än hälften.Vi fattar beslut. Men sedan måste vi se vad det blirav besluten. Vi kanske tänkte att tankfartygetskulle skifta kurs med . ser viatt det följer precis samma kurs som förut, eller attkursen kanske har ändrats med . Då fårman ställa frågan om det är nödvändigt att vidtaytterligare åtgärder. Eller också kan man se omfartyget möjligen kommer till någon trevlig hamnom det fortsätter att följa samma kurs.Vad jag försöker säga är att det borde vara enhuvuduppgift för resp. utskott -- i det här fallettrafikutskottet -- att se vad det blir av besluten. Istället säger man: Vi kör på blint innanvi ser efter hur det blir. Man måste iakttavad som sker, om utvecklingen följer enförändringskurva, om man ligger före eller efterbeslutet eller ungefär som det var tänkt. Det är vadjag menar med utvärdering.En utvärdering är ofta någonting som görs vid ettbestämt tillfälle. Men utvärdering måste skesuccessivt, hela tiden.Det var intressant att lyssna på . Honantydde att beslutet kanske inte var så lätt att tolka.Det fanns inbyggda målkonflikter. Jag menar attom det finns målkonflikter, skall tydligtsäga vilka mål som skall ha försteg. Om man lämnardet till regeringen, eller ännu värre, regeringenlämna det till någon myndighet, blir det de sombestämmer. Målkonflikter förekommer ofta, ochdå är det ännu viktigare med tydliga besked.Det är naturligtvis skillnad på olika beslut. bestämmer att en bro skall byggas från denena till den andra sidan av en älv, blir detfömodligen en bro. Det blir inte så att bron slutarpå halva sträckan. Den kanske t.o.m. blir byggdinom rätt tid. Men det är mycket mer komplext omflera faktorer skall innefattas, om folks beteendeskall påverkas.Det borde vara uppgift att ange tydligamål som är mätbara, så att det framgår vadriksdagen har menat. Sedan skall regeringen angeom målen är på väg att uppfyllas eller inte.Regeringen skall slå larm när det inte går somriksdagen har sagt. Då krävs antingen fler åtgärdereller också får vi ändra på målen. Detta är ensuccessiv process.Kommunikationsministern måste väl ändå ha enuppfattning om ifall man är på rätt väg eller om deåtgärder som beslöt inte korresponderarmed de mål som lades fast. Om det finnsmålkonflikter av den typ som på är det nödvändigt att regeringen talar omdet och att det ena målet måste prioriteras framfördet andra. Det väsentliga är att , som harfattat beslutet, också måste korrigera målen.Jag upplever det ibland som att vi lever i enskenvärld. Vi fattar gärna tidsbestämda beslut, sominnehåller årtal, och tror att mål skall förverkligas.Sedan blir det någonting annat. måstehela tiden ha en kommunikation med regeringenoch veta om riksdagsbesluten följs.Anf. 48 Kommunikationsminister ():Fru talman! Först till den formella frågan: Det ärriktigt som säger, att det itrafikutskottets betänkande med anledning avregeringens proposition 1989/90 Näringspolitik förtillväxt står att enligt beslut skall enutvärdering av det trafikpolitiska beslutet ske år1992. Detta refererar till den näringspolitiskapropositionen. Här har skett en glidning. Ibudgetpropositionen 1991 står att regeringen avseratt efter hand utvärdera det trafikpolitiska beslutet.Jag är glad för att inte var ute efterhårklyverier av detta slag, utan en betydligt merintressant och, som jag uppfattar det, mycket viktigdebatt, nämligen om vi är på rätt väg.Jag vill svara att jag i princip anseratt vi är på rätt väg. Jag tycker att det är viktigt attfå en samlad bedömning. Vi skall inte underskattadet underlag som kommer in exempelvis i verkenstreårsplaner. har exempelvis enutomordentligt bra redovisning i sin treårsplan avhur målet har uppfyllts. Alla verk har ett avsnitt omdetta. Det kommer också på vanligt sätt enredovisning i budgetpropositionen, med enverksamhetsanalys och redovisning av hur detrafikpolitiska målen har uppfyllts.Det viktiga är att de trafikpolitiska målen liggerfast. Det är självklart. Vi har här fört en debatt omsatsningarna i övre . Jag kan berätta attjag ofta, vid presentationer ute i landet av vad somhänder, får kritik och frågor om varför det satsas såmycket på områden där det bor så få människor.Den allmänna meningen är att deregionalpolitiska målen har uppfyllts mycket väläven efter 1988.Anf. 49 ():Fru talman! Detta är en viktig debatt. Det är bra attvarje verk gör sin analys av hur verket har nått detrafikpolitiska målsättningarna. Men vad vibehöver är en helhetssyn. Vi måste någonstans göraen total avstämning av målen. Var de rätt satta? Varmedlen, som ju var alldeles nya, de rätta eller demest effektiva för att nå målen? Det var därförriksdagen lade fast inriktningen ,för att man därefter skulle kunna göra en samladbedömning.Riksdagen beställde ju en samordnadinvesteringsplanering. Men det är inte primärt enfråga om utvärdering av hela det trafikpolitiskabeslutet. Det är ett krav på helhetssyn ochsystemsyn, som i och för sig också är oerhörtviktigt. Men det är inte precis det vi skulle prata omnu.Jag vill också ställa ett par frågor om rapporten''Trafikavgifter på samhällsekonomiska villkor'',som i och för sig inte är det mest lättlästa -- den ärdäremot bra att läsa om man har svårt att somna.Vilka slutsatser drar kommunikationsministern avden rapporten? Är det bra som det är, eller behövsförändringar? Hur är det t.ex. med slutsatsen attdet behövs höjda avgifter för ''externa effekter'',som det står i rapporten? Man kan undra vad sommenas med ''externa effekter'', men det står så. Vadman menar är att de kostnader som orsakas avexempelvis miljöförstöring och olyckor kanskebehöver avgiftsfinansieras . Hur serkommunikationsministern på det? Vilka slutsatserdrar kommunikationsministern av de rapportersom har kommit?Anf. 50 HANS ():Fru talman! Min bakgrund i det här fallet ärnaturligtvis den att jag sitter med i Riksdagensrevisorer och håller på väldigt mycket med sådanahär ärenden. Jag tycker inte om att man säger skall göra en stor utvärdering senare, utan jagmenar att utvärderingar skall göras . Det ären huvuduppgift för resp. utskott. Det är en viktiguppgift för resp. departement att fråga sig vad somhar skett under de år som gått efter det att viktigabeslut fattats, om vi är på rätt väg och om vi liggerföre eller efter. Det är nödvändigt med en successivutvärdering. Tror man att utvärderingen skall görasvid ett visst tillfälle senare, då gör man ingenting inärtid. Det är alltså viktigt att utvärderingar görsvarje år -- det är det naturliga.Det är också vad statsrådet pekar på. Hankonstaterar att det i nästa års budgetpropositiontalas om vad resp. myndighet har gjort och attregeringen utvärderar detta för att se ommyndigheten har rätt eller fel, om det behövergöras mer eller mindre på det ena eller det andraområdet.Man skall inte märka ord, men det står på fleraställen i svaret att beslutet skall utvärderas. Mankan naturligtvis tycka att beslutet var dåligt ellerbra, men den utvärderingen skall inte riksdagengöra själv. Vad skall utvärdera är vadsom hände efter det att beslutet fattats, vad somblev verkligheten.En annan sak är att många av riksdagsbeslutenförmodligen är av den arten att det inte går att följaupp dem. De är så luddiga och allmänna att de integår att utvärdera. Ett krav, ja hela grunden bakomtreårsbudgeteringen, är naturligtvis attriksdagsbesluten måste vara sådana att det framgårvad vill.Förekommer det en målkonflikt, måste riksdagenfaktiskt tala om hur den målkonflikten skall lösas,vad som skall prioriteras före det andra. Sedan ärdet regeringens uppgift att styra myndigheterna påså sätt att man når de mål som har sattupp, och skall man få uppgift om ifall manär på rätt väg eller inte. Så fort man märker att maninte är på rätt väg, bör åtgärder naturligtvis vidtas --antingen på så sätt att insatserna stärks eller genomatt man ruckar på målet. Annars kommerverkligheten att vara en sak och målet något annat.Tyvärr är det nu så.Min mycket enkla reaktion är att bordeägna sig mycket mindre åt att titta framåt, och istället borde man titta på hur verkligheten ser ut.Att genom en utvärdering titta på hur saker ochting fungerar nu är det bästa sättet att få reda på vadsom bör göras . Det är så lätt att skrivaatt allt kommer att vara jättebra , menman kommer aldrig till den verklighet manbeskriver.Koppla i stället ihop det här! Det bör varariksdagens och utskottens huvuduppgift, ochregeringen skall vara organ för kontrollav att mål och verklighet ligger i fas med varandra.Skiljer sig kartan och verkligheten åt, måsteverkligheten ha en ganska stor inverkan. Man kanha en hur bra karta som helst, men om denbeskriver någonting annat än det som finns ute iverkligheten är den inte bra.Anf. 51 Kommunikationsminister ():Fru talman! Jag håller helt med omatt det här är en viktig debatt. Jag skulle önska attvåra debatter oftare handlade om de något störrefrågorna. Det blir väldigt lätt diskussioner om eneller annan liten vägsnutt, varför den inte är i gång,osv. Det här är också någonting oerhört viktigt.Det finns målkonflikter på detta område, mycketstora målkonflikter. Vi har på trafikverkenfördelat det miljöansvar som riksdagensammantaget har ålagt trafiksektorn, och verkenhar satt i gång ett arbete som är mycket ambitiöstoch som kommer att redovisas för riksdagenframöver. Där finns målkonflikterna, där blottläggsdessa målkonflikter, och där måste vi ta itu meddem. Det blir mycket smärtsamt. En av de allrasvåraste är ju konflikten med de externa effekternapå miljön.Det paradoxala, fru talman, är att den nivå påbensinpriset som skulle behövas för att biltrafikenskulle stå för sina samhällsekonomiska kostnader,av allt att döma med viss marginal tycks bli det somkommer att gälla efter den 1 januari 1993.Anf. 52 ():Fru talman! Vad jag oroar mig för är att vi, med dendelvisa och uppstyckade utvärdering som nuförutskickas av kommunikationsministernsskriftliga svar -- däremot inte så mycket i hansinlägg i debatten -- missar helhetssynen itrafikpolitiken. Det gäller t.ex. den viktiga fråganhur miljömålet skall prioriteras i förhållande tilltillväxt och regionalpolitik.Ett annat exempel är utvärderingen av SJ ochBanverket. Kommunikationsministern talar isvaret om effekten av ökad konkurrens. På någotsätt tycker jag att det är typiskt för den nuvaranderegeringen -- privatisera och konkurrensutsätt, sålöser vi problemen. Men det är inte så enkelt.Vad vi i stället kanske behöver fråga oss är omvägtrafikmodellen över huvud taget är den riktigaför järnvägstrafiken i vårt land. De trafikpolitiskamålen handlar ju om något mer änföretagsekonomiskt goda affärer. Det handlar omatt samhället skall tillhandahålla en brainfrastruktur, och det skall ge effekter långsiktigt.Vi måste då fråga oss: Är vi på rätt väg när SJkonkurrerar ut sig självt med en rad dotterbolag?Hur är det med bussavregleringen, ger den desamlade positiva effekter som var tänkt? Hur är detmed länstrafiken? Jag har inte sett någonutvärdering av den. Hur går det med posten, medett postverk som i jakt på vinster har börjat säljateaterbiljetter och V 65?Om vi som politiker via statsbudgetenskall prioritera en allt större del av dessa verkssatsningar, vilket det finns en risk för när det gällerPosten, måste vi också göra politiska värderingar.Är det kanske så att vi bör fundera över om de härverken skall ''back to basis'', tillbaka tillkärnaffärerna?Det är sådana saker som jag menar att en samladutvärdering av trafikpolitiken skulle ge oss enanalys av.Har man på ochhar kommunikationsministern själv över huvudtaget funderat i de här banorna? Av det svar jag fickskriftligt har jag inte kunnat läsa ut någontingsådant, och det beklagar jag mycket. Jag ser en vissantydan till en åsiktsförskjutning i den muntligadiskussionen, och det hälsar jag med visstillfredsställelse. Men jag återkommer i frågan, varså säker!Anf. 53 Kommunikationsminister ():Fru talman! frågar omvägtrafikmodellen är det riktiga för järnvägen. Detär en intressant fråga. Vi har väl ingetsamhällsekonomiskt mål som går ut på att vi skallha så mycket trafik som möjligt på vägarna, för attnu tala mycket schematiskt. Däremot tror jag att vialla är överens om att det är ettsamhällsekonomiskt mål att vi har så mycket trafiksom möjligt på järnvägarna. Det överensstämmermed flera av de trafikpolitiska målen.Hur åstadkommer vi då detta? Jag tror att allaerfarenheter, inte minst de från flyget -- även om vihar en helt annan logistik att ta hänsyn till påjärnvägen -- säger oss att när man får flera aktörer,flera operatörer, kommer fler trafikupplägg, somockså kan attrahera fler resenärer. I den delen ärmin grundinställning att vi är på rätt väg.Ines Uusmann frågar om jag har funderat i dessabanor. Svaret på den frågan är ja. förhoppningsvis också att bättre kunnautläsa hur vi funderar när budgetpropositionen omnågra veckor ligger på bord.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1992/93:31 omlokalisering av skoglig högskoleutbildningAnf. 54 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig om jaginstämmer i att det är nödvändigt med en skogligutbildning som tar hänsyn till blandskogen, om jagär beredd att för lantbruksuniversitetpåtala behovet av en skoglig utbildning för södraSverige samt om jag hos Lantbruksuniversitetetkan förorda som lokaliseringsort för eneventuell ny skoglig utbildning.Bakgrunden till frågor är att den 3 februari 1992beslutade att lägga ner skogsteknikerutbildningen iVärnamo. Beslutet är ett led i ett nödvändigtbesparingsarbete till följd av förra åretsbudgetbehandling.Det framgår av budgetpropositionen 1992 att det ärLantbruksuniversitetet självt som beslutar om hurbesparingar skall göras. Bakgrunden till detta är attvarken eller regeringen detaljstyrLantbruksuniversitetets resursanvändning ellerlokaliseringen av verksamheterna. harställt sig bakom jordbruksutskottets uttalande attfrågor om placering av forskartjänster ochutbildningslinjer m.m. inomLantbruksuniversitetets verksamhetsområde börbehandlas av det högskoleorgan som anförtrottsdessa uppgifter och inte av riksdagen.Sveriges har somhuvuduppgift att meddela utbildning och attbedriva forskning och försöksverksamhet. InomLantbruksuniversitetet pågår en total översyn avskogsutbildningarnas innehåll och omfattning.Styrelsen för har beslutat att denskogsvetenskapliga fakulteten i den översyn sompågår skall beakta behovet av kunskaper om desydsvenska skogliga förhållandena och föreslådimensionering och omfång av utbildningarna.Översynen, som bedrivs i en särskild arbetsgrupp,är nu avslutad. Gruppens förslag kommer attbehandlas av den14 december i år.Det är viktigt att skogsutbildningarna följerutvecklingen inom skogsbranschen och beaktar deförändringar som utvecklingen medför. Behovet avskogstekniker för den tid som kan överblickasberäknas minska. En begränsning av antaletstudieplatser kan medföra att utbildningen måstekoncentreras till färre utbildningsorter än vad somär fallet . Ett mindre antal orter kan ge störremöjligheter att utnyttja de resurser som finns på ettmer effektivt sätt. Beslut om detta fattas i så fall avLantbruksuniversitetet.Skogsproduktionen i är betydandeoch som påpekar av en annan karaktärän den i de norra delarna av landet. Det är minuppfattning att de framtida skogsutbildningarnamåste beakta detta förhållande. Jag anser därför attdet är angeläget med en skoglig utbildning för södraSverige. Detta har för övrigt regeringen anfört i ettbeslut med anledning av en framställning avLänsstyrelsen i i frågan om ennedläggning av i Värnamo.Anf. 55 ():Fru talman! Först vill jag naturligtvis tackajordbruksministern för svaret på mininterpellation, men jag kan ändå redan nu säga attjag inte känner mig helt nöjd med svaret.Jag har ställt den här interpellationen därför att vimåste slå vakt om den skogliga utbildningen rentallmänt i den södra delen av landet men ocksådärför att det är angeläget att tillgodose ennödvändig utbildning och kunskap om den svenskablandskogen.Vi vet att blandskogen, med stora inslag avädellövskog, såsom ek, bok och alm, växer iövervägande utsträckning i den södra delen avSverige och används vid möbeltillverkning ochmodellsnickerier. De vanliga träslagen går inte attanvända vid tillverkning av litet bättre möbler.Under mer än 20 års tid har iVärnamo utbildat skogstekniker för att de skalltillgodogöra sig just kunskapen om blandskogensanvändbarhet. Skogsvetenskapliga fakultetenframhöll detta i sin utredning , och man pekadeäven på nödvändigheten av ett utbildningsinstitut isåväl norra som södra på skogsteknikerutbildningenförutsätter emellertid att det på utbildningsorten,eller i dess närhet, finns tillgång till varierandeförhållanden på den skogliga sidan. störstaexportnäring träindustrin, och dess utveckling, ärav största vikt för hela landet, särskilt när det gällerden regionala utvecklingen.Som jordbruksministern sade, har SLU lagtfram sitt förslag om att förlägga utbildningarna tillBispgården och . Det här kommeratt innebära att skogsutbildningarnas sydgränskommer att gå utefter linjen . Man har totaltmissat den södra delen av landet. Jag tycker att dethär förslaget rimmar väldigt dåligt med alla tidigareuttalanden som har gjorts såväl av regeringen ochriksdagen som av utbildningsutskottet.Fru talman! Tyngdpunkten i skogsbruket förskjutsalltmer och i allt snabbare takt söderut. Det kan dåinte vara försvarbart att förlägga utbildningen tillenbart de norra delarna av . Av samtligasysselsatta inom trämanufakturindustrin är intemindre än sysselsatta i , och av dessafinns i , eller i de närmastangränsande länen.Det här förhållandet har ävenTräindustriförbundets ordförande på. Han säger vidare: ''Brist på kvalificeradutbildning är en ödesfråga för svensk träindustri.Ett framtida EG kommer att kräva mycket av oss iflexibilitet, effektivitet, lyhördhet mot marknadenoch förmåga att stimulera och behålla vårpersonal. ''Den här uppfattningen delar näringen helt medHenry . Behovet av en utbildning påhögskolenivå just i denna del av landet pekas detockså på. Det kan inte vara förenligt med näringensoch landets utveckling att iVärnamo läggs ned eller flyttas till annan ort. Denhär utbildningen som har skett på iVärnamo är väletablerad bland näringensföreträdare. I allt detta har både regering ochriksdag tidigare instämt.Vad är det då som talar så mycket för en fortsattetablering i ?