prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Eller, vetregeringen mer om den här olyckliga utvecklingenän vad som kommit oss i utskotten till del?De många obesvarade frågorna leder tillspekulationer, lösa antaganden och brist på tilltrotill bank- och finanssystemet. Det är hög tid att gåtill botten och granska Nordbanken ochbankväsendet i övrigt. Finansinspektionensagerande och verksamhet som tillsynsmyndighetmåste utredas och göras mer effektiv -- inte minst iförebyggande syfte.Ny demokrati har, med anknytning till regeringenstidigare propositioner om 5 resp. 20 miljarder ikapitaltillskott till Nordbanken, gång på gång,åtminstone , föreslagit en utredningav Nordbankens affärer och Finansinspektionensverksamhet. Även finansutskottets ordförandeuppmärksammade detta vid det senastesammanträdet. Men alla framställningar haravslagits, såväl i utskott som i riksdagen.Nu aviserar Nordbanken ytterligare förluster påkanske 10 miljarder. Hur länge skallskattebetalarna hålla Nordbanken under armarna?Hur länge skall vi beslutsfattare, framför allt iutskott och riksdag, fatta dessa miljardbeslut utanett vettigt och informativt beslutsunderlag?Jag kan nu bara hoppas att min anmälan tillkonstitutionsutskottet, gällande finans- ochnäringsministrarnas handläggning avinformationen till utskott och riksdag i justNordbankenaffären, även resulterar i enparlamentarisk utredning av Finansinspektionensagerande och fortsatta verksamhet.(Applåder)Anf. 125 Statsrådet ():Fru talman! De problem svensk ekonomi i dagupplever grundlades för sedan.Det är inte bara min iakttagelse. Det är eniakttagelse som vidimerats av , och , för att nämna någrasocialdemokrater. Det är nu vi får betala notan förde försummelser.Det som inträffade och börjanav var att vi fick en snabb expansion avoffentlig sektor, transfereringar och offentligverksamhet. Dessa transfereringar skapadeproblem med produktiviteten. De överutnyttjades,vilket ledde till högre kostnader och sämreproduktionsutfall. Vi fick ett subventionssystem påbostadsområdet -- jag kommer tillbaka till detta --som ledde till att prispress och kostnadspressuteblev. Den offentliga verksamheten drevs av detpolitiska systemet. Det hade inte bara rollen attfinansiera och ansvara för att medborgare erbjödsoch fick möjlighet till en god vård och omsorg, utandet tog också på sig ansvaret att producera dennavård och omsorg, och det gjordes i stort sett imonopolform.Allt detta ledde till sämre produktivitet, högrekostnader och utträngning av resurser från övrigadelar av den privata sektorn, vilka skulle varitalldeles utmärkta att ha tillgång till i ett läge då detfanns behov att expandera just det svenskanäringslivet. Självfallet ledde också de högakostnaderna till att det behövdes ett högtskatteuttag. Vi har i , trots en dämpning,fortfarande världens högsta skattetryck. Vi hardessutom haft en skattestruktur som i sig lett tillytterligare problem, vilket har accentueratproblemet med de höga skatterna. Jag tänker dåframför allt på de höga marginalskatter som visänkte alltför sent i . Till detta kommer ettantal regleringar på det ekonomiska området.När man inser att man har kommittill vägs ände måste man göra något. Jag villpåminna om att industriproduktionen 1989--1991föll med inte . har enfemtedel av den svenska industriproduktionenförsvunnit. Att detta ger effekter i form avarbetslöshet, budgetunderskott och annat ärsjälvklart. Vi kom alltså i till vägs ände motslutet av 80-talet. Vi såg de förödande effekterna avtidigare misstag, inte minst av densuperdevalvering som genomfördes och somsköt upp en nödvändig strukturomvandlingsamtidigt som inflationen släpptes loss i densvenska ekonomin.Det fanns anledning att nu ta itu med degrundläggande orsakerna till våra problem,reformera offentlig sektor genom egenavgifter ochsjälvrisker, genom neddragningar aversättningsnivåer, genom att utsätta offentligverksamhet inom vård- och omsorgssektorn förkonkurrens och genom en neddragning avsubventionsnivån. Detta skall kombineras med enneddragning av skattenivåerna, naturligtvis särskiltmed inrikting på de samhällsekonomiskt mestsnedvridande och skadliga skatterna.Skatteförändringarna var självfallet fullt utfinansierade, och i kombination medförändringarna i offentlig sektor ledde dessadessutom till en minskning av den strukturelladelen av det budgetunderskott vi har. Vi har ocksåföreslagit ett antal avregleringar.Det som inträffade var attnågra faktorer blev besvärliga att hantera. Deninternationella konjunkturen dröjde i sittgenomslag. Det fanns då internationella bedömaresom funderade kring vad skulle göra i detläge konkurrenskraftsförbättringen inte direkt gavutslag i en förbättrad situation i ekonomin. Detskapade en viss oro.Hela det europeiska valutasamarbetet skakades avoro. Vårt grannland i öster, , fick låta sinvaluta flyta, och man funderade över vilka effekterdetta skulle få för svensk ekonomi. Vi fick ensituation där företrädare för ett av de partier som ivalrörelsen predikade besparingar sade sigfundera över om man över huvud taget skullekunna tänka sig att acceptera besparingar ifortsättningen. Allt detta skapade en stor oro somspillde över på svensk valuta, vilket gjordeextraordinära och snara åtgärder nödvändiga,åtgärder som också hade stöd hos en garanteradmajoritet i riksdag.Det var mot denna bakgrund utmärkt att det gickatt träffa två uppgörelser med Socialdemokraternaför någon tid sedan. Dessa uppgörelser innebär går vidare på den inledda vägen med enreducering av den offentliga utgiftsnivån. Denreduceringen kunde visserligen gärna varit större.Priset i form av skattehöjningar för att i dettasammanhang få en uppgörelse medSocialdemokraterna om kraftigautgiftsneddragningar är självfallet ett pris som ärvärt att betala. För svensk ekonomi var detta ennödvändighet. Det lägger också grunden för enfortsatt politik med den inrikting jag angav.Det finns alltså goda förutsättningar för ,inte minst med tanke på denkonkurrenskraftsförbättring som haråstadkommits. Självfallet finns det mycket kvar attgöra. Åtgärderna måste naturligtvis gå efter denlinje som vi talat om, dvs. reducering av offentligautgifter och en fortsatt förändring och förbättringav strukturen i svensk ekonomi, bl.a. en förbättringvad gäller skatterna för de mindre och medelstoraföretagen.Detta kan vara en lämplig bakgrund för det somHans Gustafsson tog upp, och som också berördesav representanten för Ny demokrati. OskarLindkvist instämde i anförande.Dessa två herrar är till stor del ansvariga för denbostadspolitik vars kollaps vi har upplevt de senasteåren. Det är ganska klart vad som har inträffat.Mellan 1955 och 1974 -- det senare årtalet är det årdå det räntebidragssystem som vi nu håller på attreducera infördes -- steg byggkostnaderna i principi samma takt som inflationen. Det var i stort settoförändrade priser inom byggsektorn . De gick upp och ner medkonjunkturerna, men i stort sett var deoförändrade.Mellan 1974 och 1991 steg byggkostnadernadubbelt så snabbt som inflationen. kom vii en situation där byggnationen hade blivit så dyr atten nybyggd trerumslägenhet skulle kostat 10 000,11 000 kanske om mantagit ut den verkliga kostnaden. Det var ettfullkomligt orimligt resultat av den bostadspolitiksom drevs. Det är självklart att det inte bara ärsubventionerna som sådana som har påverkatdenna utveckling. Bristen på konkurrens och deregleringar som funnits på området har också spelatin. Även där måste vi hantera situationen, ökakonkurrensen och genomföra avregleringar.Subventionerna har spelat en stor roll, och vi servarför när vi hör vad här säger.Han talar enbart om att subventionsneddragningarslår över i exakt motsvarandehyreskostnadsökningar. Det är fråga om ettgenomreglerat system som styrs av staten, detallmänna, i stället för att hyresgästerna skall kunnafå en chans att bestämma och påverka sin situation,t.ex. genom att vägra att acceptera hyror som liggeröver den nivå de anser rimlig. Den rollen måste deha. Det skall bli intressant att se vad som kommeratt ske i hyresförhandlingarna, om man kommer attacceptera kostnadsökningar eller om man kommeratt diskutera vad som är rimligt även sett urhyresgästens synvinkel.Det finns de som förespråkar att de åtgärder som vikommit överens om, dvs. den neddragning isubventionsnivån som ligger i denöverenskommelse som träffats mellansocialdemokraterna och regeringen, skulle ersättasmed någon form av skattehöjning. Sverigesproblem är inte att vi har för låga skatter och försmå offentliga utgifter, utan det är att vi har högaskatter och för stora offentliga utgifter. Det är alltsåfel väg att gå. Det skulle innebära att HansGustafsson skulle fortsätta att gå den väg som letttill de problem som vi försöker hantera. Vimåste vända om och föra en ny politik som gör attvi kan få lägre byggkostnader. Vi ser ju också attden nya politiken har lett till att byggkostnadernahar pressats ner ganska snabbt.Så några kommentarer till situationen på definansiella marknaderna. Vi vet ganska väl vadproblemen i banksektorn beror på. Jag hadesjälvfallet önskat att jag i min roll inte hade behövtatt hantera dessa problem. Det gäller som välbekant inte bara Nordbanken utan också en radandra institut.I mitten av 1980-talet genomfördes en nödvändigoch riktig avreglering av kreditmarknaden. Detgick inte längre att hålla på de gamla regleringarnai en alltmer integrerad ekonomisk värld. Däremotborde man naturligtvis genomfört avregleringen ien bättre ekonomisk miljö, och för detta har detpolitiska systemet ett ansvar. Det var enhöginflationsekonomi med höga marginalskatteroch därmed högt avdragsvärde. Det gjorde att detvar intressant och lönsamt att satsa på att lånapengar och placera i realtillgångar såsomfastigheter för att på det viset kunna få en braförräntning på de satsade pengarna. Det gälldeockså de pengar man lånade.Detta fungerade till dess den ekonomiskaverkligheten förändrades. Vi fick enlåginflationsekonomi och rimligare skattesatser,och då gick spekulationerna fel. Självfallet beroddedetta också på problem med kompetensen inombanksystemet, men det var till stor del fråga ombrister i det politiska systemet. Det vi nu har atthantera är de akuta problemen, och det skall viockså göra. Det hjälper oss inte med skuldbördan , men vi skall försöka utvärdera vad somfaktiskt har hänt.Anf. 126 HANS () replik:Fru talman! Det finns mycket som jag är överensmed om. Jag tycker också det är braatt vi har kunnat träffa en överenskommelse. Jagtror också att situationen var sådan att det varnödvändigt.Det är ju alldeles uppenbart att det är ekonomiskaproblem som finns i alla länder. Det är inte problemsom bara finns i . Det finns inget land därman kan säga att allt är bra. Dessa problem växerinte upp över , utan de har ett perspektivbakom sig.Herr talar om de två senastedecennierna. Jag kan ge honom rätt i att framförallt perioden --1982 bidrog i mycket storutsträckning till detta. När vi kom tillbaka tillmakten hade vi ett budgetunderskott på 13 %av BNP att hantera i regeringen. när man haftoss till hjälp är budgetunderskottet av BNP.Inte var det så att ni ställde upp och hjälpte till närvi skulle reducera ert budgetunderskott på 13 %avBNP. Ni gjorde inte ett enda dugg, utan ni försökteatt sabotera alla de åtgärder vi vidtog för att kommatillrätta med detta. Så långt kan jag ge Bo Lundgrenrätt.Sedan berörde bostadspolitiken. Hansade att jag var ansvarig för den i stor utsträckning.Jag tackar särskilt för det. Jag är mycket stolt översvensk bostadspolitik. Det finns inget land där manbor så bra i gemen som i , och till så lågakostnader. Jag hörde en talesman för regeringenfråga här i , när man talade om att byggabostäder för att få i gång , om vi skall byggabostäder när vi har världens bästa bostäder. Hurkan man på en gång säga att vi har världens bästabostäder och att bostadspolitiken är misslyckad.Jag är mycket tacksam för att vill gemig en stor del av ansvaret för detta.När det gäller den dagsaktuella situationen, BoLundgren, påverkas den inte av den kolartro somni tycks ha om att byggnadskostnaderna skallsjunka om man tar bort bostadssubventionerna.Det är byggandet som kommer att sjunka, intebyggkostnaderna. Det påverkar inte den situationsom jag beskrev, eftersom den gäller bostäder somär uppförda 1981--1991. Det kan väl inte vararimligt, , även om vi är överens att vinu skall ta bort dessa , att detskall drabba de av landets invånare som harde ojämförligt högsta boendekostnaderna, medansådana som och jag, som kanske harskaffat bostäder i ett tidigare skede, skall slippaundan helt att ta vårt ansvar här. Det är inte i linjemed överenskommelsen. Huvudpunkten iöverenskommelsen är att kostnaden skall fördelasrättvist.Anf. 127 Statsrådet ():Fru talman! De problem har är ju tyvärrstörre än andra länders. När andra länder oftast haren avmattning i tillväxttakten har vi en negativtillväxt i . Det har vi haft till följd av det somhar inträffat under . Det ärdetta som skiljer oss från andra länder. Vi har störreoch allvarligare problem på grund av att strukturenhar varit så dålig.Jag borde ha kunnat gissa att Hans Gustafssonskulle gå tillbaka och tala om åren 1976--1982. Deskulle vara speciella och alla problem grundladesdå. Så är det ju inte. Den tidigare planeringschefenpå , numera chefsekonom påPosten, säger att vi nu betalar 80-taletsexcesser. Jag har för mig att i enTT-intervju fick dementera i samma riktning. Det är ju smärtsamt försocialdemokraterna att behöva ta ansvaret för 80-talet, men det får ni faktiskt göra.Er regeringsperiod inleddes ju med att ni rev uppde besparingsåtgärder som hade vidtagits av dendåvarande borgerliga riksdagsmajoriteten. Era fyravallöften som skulle finansieras medskattehöjningar har lett till ökade offentliga utgifteroch större underskott i budgeten. Det var så niinledde er regeringsperiod. Ni bantade aldrig bortbudgetunderskottet. Ni dolde det genom enöverhettad ekonomi och genom en nedgång ihushållssparandet så att det t.o.m. blev negativt.Vi hade , som har visat ochsagt , ett strukturelltbudgetunderskott som vi fortfarande lever med ikombination med det som växer fram närekonomin fungerar dåligt. Ansvaret för 80-taletkommer ni nog inte ifrån, Men det är ändå någotsom ligger bakåt i tiden. Låt oss se framåt!Jag uppskattar att och hans partinu inser att det främst är på utgiftssidan somproblemen måste lösas och att det är där man måsteta krafttag. Det har vi gjort i dessa uppgörelsermellan regeringen och Socialdemokraterna.Sedan säger att vi har så brabostäder till så låga kostnader. Vi har bra bostäderi . Men det är klart att det finns problem.Det upplever jag när det gäller tilläggslån och annatsom man velat ha för sådant som har byggts alltförsnabbt, men det var framför allt på 60-talet.Det är sant att vi har bra bostäder. Men är det tilllåga kostnader? Menar verkligenatt det är rimligt att en modern, bra trea sombyggdes , egenligen skulle kosta 10 000--12 000per månad? Det är den kostnad som bostadenfaktiskt drar. Vi kan ju inte räkna medsubventionen som betalas av alla ossskattebetalare, även den som bor där. Det är densom har lett till en stor del av problemen.Sedan påverkas ju byggkostnaderna av olika saker.Byggandet sjunker ju inte enbart därför attsubventionerna dras ner, utan också för att vi hadeen överhettning och ett kraftigt överbyggande förnågra år sedan.Uppgörelsen gäller slutligen en neddragning avsubventionerna. Jag deltog inte i uppgörelsensslutskede, men jag vet att partiledaren i detsocialdemokratiska partiet deltog i den uppgörelsesom innebär att subventionerna skall reducerasmed och att det skall fördelasså rättvist som möjligt. Det är den arbetsuppgift jaghar att hantera, och jag kommer att göra så gott jagkan i det avseendet.Anf. 128 HANS () replik:Fru talman! Det finns många frågor att ta upp i detBo Lundgren berörde, men tiden medger inte det.Jag skall göra så gott jag kan.Låt mig först säga beträffande byggkostnaderna attvi fick en överhettning av dessa i . Viförsökte begränsa den. Jag lade själv fram förslagom en investeringsavgift för kontors- ochaffärsbyggande i . Alla deborgerliga partierna gick emot det och sade att detvar kosmetika. Att man drev upp detta byggandetill så höga kostnader att de inte går attfinansiera med räntor i dessa byggnader, liggerbakom den kris vi nu ser i banker och på andra håll.Om vi hade fått hålla tillbaka byggandet av kontors-och affärshus hade byggkostnaderna totalt settvarit lägre. Då kunde vi ha byggt de husen närkostnaderna går ner.När konjunkturen går ner sjunkerbyggkostnaderna. Jag kan försäkra Bo Lundgrenatt om konjunkturen går upp igen, och jag hoppaspå det, kommer att se hur de stiger.Det är effekten av det hela.Bo Lundgren säger att problemen är större iSverige än på andra håll. Det beror på hur manräknar, . Jag tittade på hur storstatsskulden är i olika länder. Det var visserligenstatistik . Det fanns två länder somhade ett överskott i de offentliga finanserna. Detvar och som hade ett överskott på5 %. hade en skuld på avbruttonationalprodukten, en skuld ,en skuld på osv. Kan man säga attvi har ett sämre läge än de?Här talar man om hur uselt och besvärligt allting är.Jag tittade efter hur mycket pengar vi svenskar haratt göra av med 1991 i förhållande till 1982 i fastapriser. Vi har 220 mdkr mer att förbruka i fastapriser 1991 än 1982. Hur kan allting bli sämre? Ärdet lönt att ha tillväxt när det bara blir sämre? Vihar inte råd med bibliotek. Vi har över huvud tagetinte råd med någonting, och ändå har vi 220 mdkrmer att göra av med. Jag tror att man skall varaförsiktig när man tittar på detta.När det gäller perioden --1982 hänvisade BoLundgren till . Jag var faktiskt med,och jag vet hur oerhört jobbigt vi hade det för attförsöka komma tillrätta med ett budgetunderskottsom ni hade lagat ihop. Det var avbruttonationalprodukten. Jag har ändå inte klagatpå er, . Men om man vill söka ansvaretbakåt i tiden måste ni också vara med och bäradetta ansvar. Det tog oss halva 80-talet och mer,innan vi lyckades komma till rätta med detta. Detvar ett av våra stora problem.Fru talman! Tro sedan inte, , att detlöser något samhällsekonomiskt problem om manflyttar en betalning från skatter till egenavgifter ochannat! Det är samma samhällskostnader man haratt betala vare sig man tar pengarna ur vänster ellerhöger bakficka.Anf. 129 Statsrådet ():Fru talman! Jag vet inte om Hans Gustafssondärmed kritiserade den andra av de tvåuppgörelserna vi träffande medSocialdemokraterna. Jag hoppas att han inte gördet, eftersom den växlingen av skatt innebär enförbättrad konkurrenskraft för svensk industri. Detvar ju en viktig del i det jobb som gjordes underdessa veckor.Hans Gustafsson, ni kom aldrig till rätta medbudgetunderskottet. Att ni gjorde det är en myt.När ni redovisade ett positivt budgetsaldo, hade vien överhettad svensk ekonomi. Trots enförhållandevis låg tillväxttakt fanns sådana bromsarinbyggda, sådana trånga sektorer i ekonomin, attdet blev en överhettning som gjorde attstatsinkomsterna blev större än vad som var rimligtatt tänka sig uthålligt. Dessutom hade vi ettnegativt hushållssparande.Var och en inser att med ett negativthushållssparande kan det inte fungera så underlängre tid. Men när man har ett negativt sparande,när man konsumerar mer än inkomsterna, går bådemomsintäkter och andra skatteintäkter upp, ochdet döljer då strukturella underskott av det slagsom vi har haft och som orsakades avden kraftiga stegringen av arbetskraftskostnaderna1974--1975.Sedan måste vi se på var problemen i ligger.Hans Gustafsson tror inte att de är så stora. Hansade att ekonomin har förbättrats med 220miljarder -- i stort sett -- och det stämmer. Vi har haft en tillväxt, menden har varit för låg i och för sig.Dessutom: Vad har tillväxten använts till? Jo, denhar använts till offentlig sektors expansion och imycket liten utsträckning till att ge möjlighet förlöntagarna att förbättra sin privata standard. Dettaär allvarligt.Problemen märks ju i att 1970 räknades Sverigesom det tredje rikaste landet. har vi ikretsen av industriländer halkat ner till plats.Det är klart att detta är en följd av misstag under70- och 80-talen.Låt mig slutligen säga något om byggkostnadernasutveckling. säger själv att det varen överhettning och att han försökte göranågonting åt den. Han införde investeringsavgiften,men det hjälpte inte. Det var ju ryckigheten ipolitiken tillsammans med de reglerande ochkonkurrensbegränsande inslagen ochsubventionerna som skapade problemen, oavsettvad tycker eller inte tycker om detsom hände.Hans Gustafsson erkänner att det var enöverhettning och att byggkostnaderna skenadeiväg. Detta drabbar oss , och det måste vihantera. Ansvaret ligger hos Hans Gustafsson.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 130 ():Fru talman! Statsrådet stod italarstolen och i sin bänk och talade i replikerna tillHans Gustafsson om hur förskräckligt dåligt det äri . För att ge litet bakgrund till statsrådetsuppträdande -- jag hoppas att statsrådet protokollet -- vill jag tala omvad statsrådet sade i ellerapril -- på , trorjag det heter.Enligt referat i borgerliga sadestatsrådet så här: ''Vi skall fortsätta attsänka skatter i flera mandatperioder, bara för nöjetatt sänka skatter.'' Det sade biträdandefinansministern. talar han om hur förskräckligtdåligt det är i , och så påstår han att han intehar bidragit till oron på valutamarknaden. Jag varinte med vid mötet, men jag läste i den borgerligaBorås Tidning: ''Åhörarna stod upp och jublade. ''Fru talman! Jag hade tänkt tala om falska profeter.I står det i sjunde kapitlet bl.a.:''Akta er för de falska profeterna. -- -- -- På derasfrukt skall ni känna igen dem. Plockar man kanskedruvor från törnen eller fikon på tistlar? ''Vid närmare eftertanke skall jag kanske inte prataom profeter, inte ens goda spåmän. Jag skallnämligen tala om borgerliga riksdagsmän.För ungefär 27 timmar sedan slutade för tillfälletden debatt som jag hade anmält mig till. Avnaturliga skäl är då de riksdagsmän som jag villedebattera med inte i kammaren, det kan jag i ochför sig förstå. Men icke desto mindre behöver någrasaker sägas.Den 10 juni hade vi en ekonomisk-politiskdebatt i . har jag gåtttillbaka till protokollet och tittat efter vad minameddebattörer sade vid det tillfället. ''Jag sticker inte under stol med att jag somordförande i finansutskottet är mycket nöjd medresultatet. -- -- -- Jag tycker det är ett viktigt beskedtill omvärlden och finansmarknaden. Det gerstabilitet på valutamarknaden. Därmed finns detockså förutsättningar för fortsattaräntesänkningar -- -- --. ''Det var alltså finansutskottets ordförande som sade detta. Då ärfrågorna naturliga:Vilken stabilitet på valutamarknaden? Var det denstabiliteten som gjorde att, såvitt jag kanbedömma, valutareserven om rasadeur landet?Vilka fortsatta räntesänkningar? Det var juräntehöjningar av skådat slag vi fick.Dessutom talade om att vi var pårätt väg. Vilken väg, herrfinansutskottsordförande? ''Den enda vägen'' ärkörd. Den är slut. Den slutade i ett stup, fyllt medskyhöga marginalräntor, en arbetslöshet som inteskådats på i varje fall och ettbudgetunderskott som bara rasar i väg.Hör vidare från debatten ! ''Det växandeintresset utomlands för att placera i räntebärandesvenska tillgångar vittnar om ett ökat förtroendeför vår ekonomiska politik och kan ses som ettförebud om att en nedgång i räntenivån är påväg -- -- --. ''Den som sade detta var en avförfattarna till programmet .Nej, det var inte finansministern. Det varmedförfattaren är: Vilket ökat förtroende utomlands förregeringens ekonomiska politik har man kunnatiakttaga ? Hur myckethar räntemarginalen gentemot utlandet minskatsedan sade detta ?Fru talman!