prot · GG0926 · 1992-11-18 00:00:00 — Men det s.k. mediaunderskottet, dvstystnaden i media, har varat alltför . Det är ettorealistiskt krav att alla alltid skall veta allt omallting. Jag tror att en stor del av svenska folketkänner till huvudfrågan -- jag inbillar mig i alla falldet -- nämligen att skall gå in i ett brettEuropasamarbete. Dessutom är jag övertygad omatt riksdagsledamöterna kan huvuddragen i och även detaljerna inom respektiveutskottsområde. För övrigt är EES-utskottetsledamöter, vill jag påstå, något av specialister pådetta område. Jag inbillar mig inte att allamedborgare känner till allt.Min slutsats är att det finns tillräcklig informationoch erforderlig kunskap för ett riksdagsbeslut ,och att den nu framförda kritiken mot riksdagenshandläggning är oberättigad.För fullständighetens skull bör kanske nämnas attom särskilda problem med avtalet skulle dyka upp,så finns fastlagda ändringsrutiner inom EES. Mankan ytterst säga upp avtalet.Herr talman! Avslutningsvis vill jag framföra envädjan till alla som känner sig berörda: Sluta meddestruktiva attacker mot . Låt ossi stället övergå till att göra en positiv och offensivinsats inom EES. Det skulle vara till gagn inte baraför utan för hela Europa.Mot denna bakgrund yrkar jag avslag pååterförvisningsyrkandet och bifall tillutskottsbetänkandet.Anf. 104 ():Herr talman! Jag sitter i arbetsmarknadsutskottetdär vår största uppgift naturligtvis ärarbetsmarknadspolitiken. Jag kommer från NorraÄlvsborg. Där har vi i och näratill och berörs därför i högsta grad avVolvofabrikens nedläggning. Vi har den störstaandelen underleverantörer i landet. I har vi en mycket stor andel företag inombyggbranschen med alla dess problem. Vi äroerhört sårbara. Alla känner till den kris vi befinneross i. Ingen torde vara omedveten omarbetslöshetens konsekvenser för den enskilde ochför vår samlade ekonomi. Det har ju under höstendiskuterats här i kammaren många gånger.Vår förmåga att sälja våra produkter här hemma,men i stor utsträckning också i andra länder, äravgörande för hur vi skall klara jobben ochvälfärden i framtidens . Som så många harsagt här tidigare, är vi ett av världens mestutlandsberoende länder.Nu behandlar vi som innebär engemensam inre marknad för EG- och EFTA-länderna. Det innebär bl.a. att de tekniskahandelshindren, som till mycket stor del berörsvensk industri och svenska företag, tas bort. Detberör till mycket stor del också små och medelstoraföretag samt de företag som vänder sig till denoffentliga sektorn. För de sistnämnda öppnar sighelt nya marknader.Det är ett långsiktigt avtal och naturligtvis intetillkommet av konjunkturskäl, men dagenssituation gör betydelsen av avtalet så mycket mertydlig.Det är värt att nämna att nu ger oss ennordisk hemmamarknad, något som det långvariganordiska samarbetet misslyckats med, trots attambitionen funnits. Det är ganska genant atterkänna att det är på det sättet, men så är det.Om skulle säga nej till ochställa sig utanför, när andra länder runt oss --och -- öppnar sina gränser,skulle det lägga ytterligare sten på bördan förföretagen i norra liksom i övriga Sverige.Det skulle leda till ytterligare ökad arbetslöshetmed åtföljande sociala och ekonomiska problem.Det skulle leda till minskad förmåga att klarasjukvård, skola och barnomsorg. Skall vi utsätta ossför det? Jag säger nej. Vi skall fatta detta viktigabeslut i dag.Tidigare här har ju proceduren med EES-förhandlingarna, propositionen ochutskottsbehandlingen noga behandlats. Det måstestå klart för alla som har lyssnat till detta att ingenfråga har behandlats så noga som denna och attinnehållet till stora delar varit känt . I fleraår har vi också vetat att är planerat attträda i kraft . Alla som harföljt med något så när i massmediedebatten kaninte vara ovetande om det. Jag skall inte upprepaalla detaljer om informationsfrågan i övrigt. Dethar sagt så mycket tidigare om det i dag.Alla med intresse har tidigare haft alla möjligheteratt sätta sig in i denna fråga. Jag har full förståelseför att de många människor som inte är särskiltpolitiskt intresserade, som kanske tycker att dettaverkar för svårt och för stort och som inte har orkateller har haft förmåga att sätta sig in i detta, nu blirmycket förvirrade och får en mycket negativinställning i den här våldsamma debatten, där allanegativa detaljer lyfts fram. Jag har stor respekt fördessa människor. Därför är det också oerhörtviktigt att vi fortsätter att informera och debatteradessa frågor även efter det att detta beslut harfattats.Däremot har jag mycket liten förståelse förhandlandet hos EG-motståndare som har arbetatmot EG -- de som har skaffat sigkunskaper för att kunna argumentera för sinaåsikter. Märk väl att jag respekterar dem för derasåsikter, men inte för det sätt på vilket debatten nuförs. De kände i stort sett till innehållet i avtalet.Ändå har kravet på att skjuta upp beslutet kommitnu i sista minuten.Först började brev med dettakrav att strömma in, åtminstone till mig. Jag villinte påstå att det har varit någon folkstorm. Jag harfått många fler brev och telefonsamtal i mångaandra frågor än denna. Detta är litet märkligt.Varför började man inte tidigare? Det är mångasom har sagt att detta kanske är någon sorts taktik.Jag vet inte. Men jag tycker att det är synd,eftersom denna fråga är värd en mycket större ochmer allsidig debatt än den som har förekommit.Det har talats mycket här om demokrati.Demokrati är något som är mycket svårt. Denställer ett stort krav på ansvar hos oss alla -- på osspolitiker men också på alla andra människor. Detär inte bara vi som bestämmer. Vi är jurepresentanter för folket. Om man vill ändra pånågot och har satt sig in i det och har kunskaper, dåskall man väl försöka påverka ?Jag tycker att det är underligt att det inte har skettnär det gäller detta.Vad har då för betydelse i övrigt för detsom vi arbetar med i arbetsmarknadsutskottet?Måste vi ändra vår svenska arbetsmarknadspolitik?Svaret är nej. Vi kan fortsätta att hävdaarbetslinjen så långt som det står i vår förmåga. Detfinns liknande åtgärder i de flesta . Denstora skillnaden är volymen. Inget land har så storandel aktiva åtgärder som . EG betraktararbetsmarknadspolitiken som en nationellangelägenhet som intresset förarbetsmarknadspolitiska frågor ökat mycket starkt,och flera program finns nu för att motverkaarbetslösheten hos utsatta grupper, såsomungdomar, arbetshandikappade, kvinnor ochlångtidsarbetslösa.När det gäller arbetsmiljön innehåller EES-avtaleten fast inriktning om att reglerna skall inriktas moten hög skyddsnivå när det gäller hälsa, säkerhet ochmiljö. De EES-regler som rör förhållandena påarbetsplatsen är minimiregler, dvs. det stårparterna fritt att införa strängare krav än vad somfastställts i motsvarande EG-direktiv. När detgäller produktens beskaffenhet, provning ochkontroll, kan vissa regler vara av betydelse förarbetsmiljön. Där finns vissa särlösningar avarbetsmiljöskäl, t.ex. ges rätt att behållaförbudet mot användning av produkter sominnehåller asbest. I detta sammanhang finns detingen tidsbegränsning. I en del andra fall finns detövergångsregler.Stor betydelse har den fria rörligheten i fråga omarbete. behöver den som kan få ett jobb i ettland ute i inte hindras av omöjligheten attfå ett arbetstillstånd.Många ungdomar har redan nu möjlighet att t.ex.studera ute i genom Erasmusprogrammet,där är med. kan delta isamarbetsprojekt mellan industrier och högskolorgenom Comettprogrammet, där vi också är med.Men genom får vi också tillgång tillprogrammet YES, Youth for Europe, som syftar tillatt yrkesverksamma ungdomar mellan 15 och 25 årskall få introduktion i yrkeslivet i ett annat land. Jagtycker att det är mycket viktigt. Det är viktigt attäven de ungdomar som inte väljer att gå vidare tilluniversitet och högskolor kan få möjlighet att deltai den internationalisering som pågår och att få mötamänniskor i arbetslivet ute i . Det är oerhörtviktigt.Många har här berört frågan om fred och demokratii vidare mening. Det är min bestämda uppfattningatt samverkan på så många områden som möjligt ärden bästa garanten för en fredlig utveckling. Någonfullständig garanti kan vi aldrig få. Men detta måstevara det bästa sättet.Frågan om kvinnornas situation har diskuteratsmycket. Många kvinnor känner oro. För tidsvinnande hänvisar jag till det som här . Jag skall bara göra ett tillägg.Arbetsmarknadsutskottet besökte ochPortugal . jämställdhetsfrågor och ställde många frågorom detta ämne. Vi fick mycket starka bevis påvilken oerhört stor betydelse som EG-medlemskapet hade fått för dessa kvinnor. I dessaländer såg man medlemskapet som en tillgång istället för ett hot som en del gör här. Jag tror alltsåatt det är positivt för kvinnorna.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan i dess helhet och avslag påreservationerna.Anf. 105 (-):Herr talman! Det tycks som om en del i vårt landlikt har sovit den allra djupaste sömn,skyddad av den höga häcken. väcks de brutalt,inte av en vacker prins med en varsam kyss, menkanske är det inte heller av det fruktansvärdamonster, som många motståndare till EES-avtaletmålar upp.Dagens beslut är väldigt till sin omfattning. Det ärett betydelsefullt och viktigt steg som tarom man röstar ja till avtalet, vilket jag innerligthoppas. Kanske är det beslutets betydelse som fårnågra att tro att det också är ett slutgiltigt,oåterkalleligt beslut där vi ger upp vårsjälvständighet. Så är det inte. Men denekonomiska integrationen, som har pågått får i allthögre grad sin motsvarighet också på andraområden, på de politiska och sociala områdena. Viblir, om vi vill fortsätta samarbetet, i framtidentvungna att ta större hänsyn till vårasamarbetspartner. Men vi behåller vår rätt attlämna detta samarbete.Det förekommer så många osanningar i debatten.De måste bemötas. Det sägs att vi måste ta över1 500 EG-regler. Det är sant att avtalet berör alladessa regler. Men de flesta överensstämmer redanmed vårt regelverk, som därför inte behöverförändras. Vi tar inte automatiskt över några EG-regler.I gäller även fortsättningsvis svensk lag.Avtalet ger oss rätt att stifta nya lagar, även på deområden som berörs av avtalet. Om någon annanpart anser att en sådan ny svensk lag strider motavtalet, kan man ta upp lagen till förhandling. Omman inte kommer överens, kan bägge parter begäraatt den berörda delen av avtalet sägs upp. FramtidaEG-direktiv blir inte automatiskt gällande iSverige. Om ett direktiv berör , måstedet först göras om till en EES-regel. Innan beslutdärom fattas måste alla inblandade parter hagodkänt detta. har vetorätt, liksom deandra EFTA-länderna. Vidare kan svenskamyndigheter fr.o.m. nu inte utfärda föreskrifter istrid med gällande svensk lag.Varför beskriver motståndare till EES-avtaletverkligheten på ett helt annat sätt? Det är knappastnågot bevis på den varma kärlek till demokratinsom man säger sig hysa. Enligt min mening ärärlighet och saklighet oundgängliga element i denpolitiska demokratiska debatten.Det finns därvid anledning att dröja något vidVänsterpartiets ställningstagande. För mig blevpartiets förhållningssätt beträffande EES-avtaletdroppen som fick bägaren att rinna över och somfick mig att lämna partiet. 1989, när det stod klartatt ett intensivt arbete skulle påbörjas för att deninre marknaden skulle gälla i hela EES-området,tog jag i upp frågan om detegentligen inte var som man skullefolkomrösta om. Förslaget avfärdades utan någonegentlig diskussion. Det ansågs då vara bättre attkoncentrera arbetet kring frågan om ettmedlemskap.Jag nämner det här bara därför att jag tyckeratt det är angeläget att påpeka att det sentuppkomna intresset mera bottnar i taktiskabedömningar än i den ''ärliga'' uppfattning man harom betydelse.Sent omsider har partistyrelseuttalat ett klart och tydligt nej till . Manvill ha ett omförhandlat frihandelsavtal. Det vorekonsekvent och ärligt om man följde upp dettamycket tydliga ställningstagande med ett raktavslagsyrkande här i kammaren. Men i stället begärman återförvisning och skyller på brister ihanteringen. Man menar att dessa påstådda bristerskulle kunna avhjälpas med ytterligare någramånaders förberedelsetid. Det är fegt.Om man stod för de åsikter som partiet egentligenhade, skulle man också tvingas utsätta sig förobehagliga frågor om ekonomiska, sociala,arbetsmarknadspolitiska och andra konsekvenserav sitt nej. Då skulle det oseriösa iställningstagandet stå i öppen dager -- däravlögnerna om avtalets konsekvenser, därav bristenpå vilja att diskutera sakfrågor. Den som ständigtföredrar att försöka sitta på flera stolar samtidigtbehöver kanske en påminnelse om att det kan gåsom det gör i leken hela havet stormar -- blirman utan stol.Jag har all förståelse för att många kännertveksamhet inför detta stora beslut, särskilt som detförst nu ifrågasätts av dem som haft möjlighet attgöra det . Jag vill heller inte förringaatt det kan komma att innebära problem att avtaletinnehåller försämringar på en del mindre områdenoch förbättringar på andra.Det har sagts tidigare i debatten att bara ett fåtalpersoner är insatta i frågan om de framtidakonsekvenserna. De flesta är alltså inte insatta i denfrågan. Men det är värre än så. Ingen, inte ens dettafåtal personer som är informerade, kan i förväganalysera alla konsekvenser. Vi kan inte beframtiden vänta ett tag, så att vi hinner analyseraden innan den inträffar.Vi kan, och måste, göra vårt viktiga framtidsval iosäkerhet. Vi skulle vara lika osäkra om vi väntadeett halvår. Möjligen skulle vi då ha försuttit vårchans.Vi kan välja att gå vidare med det internationellasamarbete som för länge sedan påbörjades och somför del har varit mycket framgångsrikt,som försett oss med resurser att fördela till vård ochomsorg. Den ekonomiska sammanflätningen lederi sin förlängning till att också en mängd andraområden dras in. Om man vill att människor skallha rätt att flytta fritt över gränser och söka arbete,måste man också samarbeta kring sociala frågor.Också på det området måste man finnaminiminivåer. Gör man inte det, blir detarbetsgivarens marknad. Arbetstagaren,motparten, får rätta sig därefter. Om man är förfrihandel, måste man också vara emot s.k. tekniskahandelshinder. Då räcker det inte att dra ner påtullar, eftersom protektionismen tar sig så mångaandra uttryck. Det är därför som ett fortsatt val, ettbejakande av internationalismen, gör detnödvändigt att det finns något som är mycket meromfattande än vad ett frihandelssavtal är. Det ärdet valet jag menar att vi skall göra.Men vi kan också välja att säga: Stopp. Hit men intelängre. skall vi gå åt ett annat håll.De som vill göra det valet bör redovisa sinaalternativ och inte gömma sig bakom krav pååterförvisning och omförhandling.Ett avtal blir alltid föremål för tolkningar. Säkertkommer det att uppstå situationer där meningarnaär delade. Det kan man aldrig undvika. Hurtolkningarna faller ut kan vi inte få några som helstgarantier för. Det beror på en lång radomständigheter som vi inte vet något om. Det berorpå politiska majoriteter i olika länder. Det beror påden ekonomiska utvecklingen. Det beror på andra,faktiska händelseförlopp.Kunde avtalet ha blivit bättre? Det finnsbeståndsdelar som jag inte är helt glad åt: en delundantag på miljöområdet som blev temporära -- ien förlängning vet vi inte vilka förhandlingsresultatvi där kommer att uppnå --, bilavgasregler ochandra bestämmelser. Men det finns ocksåskärpningar som jag är glad över.Jämställdhetslagen har nämnts. Vidare gäller detmiljöskyddslagen och regelverk för buller. Vid ensammanvägning finner jag att fördelarna övervägeroch att möjligheten att arbeta för förbättringar påandra områden finns kvar.Det som bekymrar mig är inte avtalet utan den bristpå ambition från regeringens sida som jag tyckermig se när det gäller att gå vidare med hårda krav.Det bekymrar mig också att regeländringar iblandmotiveras med EG-anpassningen, fastän någonsådan grund inte finns. Det har inte med avtaletsom sådant att göra. Det har att göra med att vitillhör olika politiska partier -- eller inget partialls -- och att vi gör olika bedömningar av desakområden som vi arbetar med och olikabedömningar av lägger inga hinder i vägen för ettframgångsrikt miljöarbete. Tvärtom kommer enhög ambitionsnivå till uttryck. Om detta skall blimer än vackra ord på ett papper beror på dedeltagande länderna och på den aktiva opinionen ide olika länderna. Avtalet ger faktiskt EFTA-länderna något som saknar, nämligeninitiativrätt. I EG är det ju kommissionen som hardenna rätt. Det vore förödande om konsekvensenav det oseriösa EES-motståndet blir attengagemanget för förändringar upphör när detgäller miljöfrågorna, den sociala dimensionen ochjämställdheten, därför att människor tror atthistorien tar slut i och med beslut den 18november 1992. Men det är ju nu arbetet kan börja!Förverkligandet av den inre marknaden kommeratt få negativa effekter på miljön om det intekombineras med en effektiv miljöpolitik.Miljöproblemen blir inte mindre om stårutanför, vilket däremot våra möjligheter att varamed och påverka blir. Det blir säkert inte ett lättarbete. De krafter vi har emot oss är starka, t. ex.den transnationella oljeindustrin. Frågan är omSverige ensamt, utanför samarbetet, skulle ha haftstörre möjligheter att rå på dem. Jag tror inte det.I då nationalismen, knuten till territorier,orsakar en fruktansvärd förödelse och ett oerhörtmänskligt lidande också i , känns det som enstrimma av hopp att det finns processer som går i enannan riktning. Klart och tydligt sägs det attnationalitet inte får vara grund till diskriminering.Vi står inför mycket stora problem. Det gäller detfruktansvärda kaoset i östra . Det gäller de globala orättvisorna.Vi löser inte dessa problem vare sig genom att slutaett avtal eller genom att låta bli att göra det.Europa är heller inte hela världen, inte ens halva.Och EG är bara en del av detta . Men ettsamarbetande kan ge betydelsfullabidrag, långt utöver vad länderna var för sig förmår,till det gemensamma världsbygget för attåstadkomma en framtid för oss alla i fred ochsolidaritet.(Applåder)Anf. 106 ():Herr talman! Många har omvittnat att det är ettstort beslut vi står inför . Det är mycketsannolikt att detta kommer att få en radi framtidens historieböcker.Jag tycker att det finns anledning att understrykaatt det beslut vi står inför med all sannolikhetkommer att fortsätta en gammal god svensktradition. Vi har haften mycket entydig utvecklingslinje, som harinneburit att har öppnat sig mot omvärlden.Vi har vunnit vårt välstånd i samarbete med andraländer i en allt ökande grad. Det är en utvecklingsom snart är ett och gammal.Det kan vara angeläget att poängtera, särskilt nären del kanske kan tycka att det här är ett svårtbeslut för en nationalstat, att just detta beslut står igod överensstämmelse med den långsiktiga svenskautvecklingen.EG tar ett stort och betydelsefullt steg vid årsskiftetgenom att skapa den inre marknaden. Det äregentligen ett fullföljande av de idéer som redanfanns när EG startades. Man tar nu ytterligare ettsteg. Detta har bedömts vara så viktigt ochnödvändigt att sju länder utanför EG har varitmycket angelägna om att i stor utsträckning få delav denna inre marknad. Därav hela denna EES-process.I det i många stycken gränslösa som skapasgenom EES -- även om det finns betydande stegkvar, som kan behöva tas i annat sammanhang --möter man ofta en oro. Det är en tankegång somofta tar sig uttryck som: Om det blir en störremarknad, en ökad konkurrens, hur går det då medarbetslösheten och den sociala tryggheten? Hur gårdet för den som inte är så konkurrenskraftig,oavsett om det är företag eller individer? Kanskevore det klokare, ligger det ofta i denunderförstådda frågan, att avskärma sig frånomvärlden, att inte utsätta sig förkonkurrenstrycket, att inte ha det storaomvandlingstryck som en stor inre marknad förmed sig. Det kan vara en naturlig fråga och det kanvara en naturlig attityd, som vi har sett mångagånger, inte bara nu utan också tidigare i historien.Men lärdomen är i det fallet ganska entydig. Detgår inte att skapa vare sig välfärd eller arbetegenom avskärmning. Många länder har försökt.Många länder har slagit in på en protektionistiskpolitik, särskilt i tider när man känner sig hotad,när man har bekymmer.Vi skall erinra oss att mycket av EG:s konstruktionoch EG:s idéer är baserade på erfarenheterna från1930-talet, när man i stora delar av hademassarbetslöshet. Då fanns det en tendens att sökaavskärma sig från omvärlden, att genom tullmurarsöka avskärma sig från internationell konkurrens itron att man därmed bättre skyddade de egnaförutsättningarna. Vi känner väl till resultatet. Varoch en skyfflade sina problem på grannländernaoch följden blev att alla kom sämre ut ur denprocessen.Jag tror att vi aldrig nog kan upprepa den storabetydelsen, också på det ekonomiska området, avde öppna gränserna, att vi just i omvandling ochomstrukturering har garanten för välstånd och förarbete. Tänk om vi inte hade haft dennaomvandling. Då skulle vi naturligtvis ha levt kvar ibetydligt mer ålderdomliga ekonomier, medbetydligt större problem. Det är en av lärdomarnafrån för övrigt, att just försöken attavskärma sig, att stå kvar vid en viss ekonomiskutvecklingsnivå leder till enormasociala anspänningar och till massarbetslöshet. Justsjälva omvandlingen och omstruktureringen är isjälva verket garanten för arbete och trygghet.Man kan för tänka sig vad som skullehända om vi sade nej. Det kan vara ett bra sätt, omman vill testa hållbarheten i sina argument. Omriksdagen sade nej till det avtal vi har framföross, vad skulle då hända? Det är egentligen denreella valsituation som vi står inför. Skulle vi säganej, skulle det innebära att som enda land iNorden stod utanför den inre marknad som EG nubygger upp, i alla fall i väsentliga delar. Vi skulletill skillnad från alla våra nordiska grannländer hastörre handelshinder jämfört med övriga Europa.Vi skulle också ha kvar hinder gentemot våranordiska grannländer, jämfört med vad desinsemellan skulle ha.Säger vi nej innebär det inte att det blir som hittills.Alternativet att det skall fungera ungefär som ,som jag tror att många människor spontant tänkernär de tänker nej, finns inte. Alternativet vid ett nejär att står utanför ett på många områden igrunden fördjupat nordiskt samarbete, som en deli ett europeiskt samarbete. När man får detta klartför sig tror jag att man ser frågan litet merbalanserat.Samarbetet omfattar inte bara , alltsåEG plus de sju EFTA-länderna. Det finns också enbetydande utveckling, framför allt in motCentraleuropa och kanske också mot flerländer i . Detta avtal innebär inte enavskärmning från våra östeuropeiska grannar.Tvärtom innebär det en ökad möjlighet att också fåmed dem i det dynamiska samarbetet i Europa.När vi ser på hur avtalet slår för delkommer frågan: Vilka delar av kommer isärskilt hög grad att dra nytta av det? Ofta möterman föreställningen att ju närmare ortenligger, desto större nytta får man och ju längre bortfrån , desto mindre nytta får man. Det är enspontan uppfattning som jag ofta möter när jagdiskuterar EES, och för den delen också EG-frågan, runt om i landet.Men så behöver det inte bli. Jag kan tänka mig attde delar av som drar störst nytta av dettaavtal faktiskt är de delar där gränshindren i daghämmar mest. Jag kan tänka mig , därman mitt i älvfåran har en gräns. Det är ettbetydande gränshinder , som skiljer en bygdmed två stränder. Det kan komma att bli ett av deområden som i särskilt hög grad kommer att gynnasjust av det här avtalet, för det bidrar till att riva nedde gränshinder som vi tyvärr har haft kvar inomNorden , och som vi inte harklarat av att på egen hand ta ned. Jag kan ocksåtänka mig gränsbygderna mot , ochTröndelag, in mot ochnaturligtvis vid , med närheten tillSjälland.Det naturliga är ofta att handla med sina näragrannar. Världshandel är viktig, Europahandel ärviktig, men mycket av handeln kommer likväl attofta ske mellan de nära grannarna. Det innebär attEES är ett oerhört betydelefullt framsteg för detnordiska samarbetet.