prot · GF09109 · 1992-05-11 00:00:00 — Kaos iflyktingmottagningen leder till stora mänskligaproblem och tragedier för de asylsökande. Enkaotiskt situation skapar också grogrund förfrämlingsfientliga stämningar och rasism. Därför ärdet så viktigt att regeringen verkligen vinnlägger sigom att lösa problemen. Det är värdefullt ominsatserna kan göras i samförstånd överpartigränserna. Vi som har sysslat med dessa frågorvet hur viktigt detta är.Tyvärr har inte vinnlagt sig omsamarbete. De åtgärder hon vidtagit har försvåratden redan svåra situationen. Att brådstörtat ochutan förberedelse inrätta den nyautlänningsnämnden leddetill stagnation i ärendebehandlingen.Birgit var angelägen om att bli kvitt detpersonliga ansvaret för beslut i enskildaasylärenden. Jag tolkar det så. denna kalkifrån mig blev mottot för de första insatserna somansvarig för invandrarfrågor. Det systemskifte somdärmed åstadkoms blev ett hastverk.Regeringens politik har skapat oklarhet om praxis.Det gäller framför allt i vilken utsträckning långväntetid skall ha betydelse för bifall. Före den 1oktober gällde att i princip ingen skulle utvisassom vistats här . BirgitFriggebo tillämpade inte denna princip konsekventunder som beslutsfattare i slutet avåret. Från infördes en nyartonmånadersregel som emellertid begränsadestill att den som detta datum, alltså ,vistats här skulle få stanna. Den somsökte asyl före omfattas av dennaregel. Den som råkat komma hit någon dag senarekan inte påräkna att den långa väntetiden harnågon avgörande betydelse för möjligheten att fåuppehållstillstånd om det inte rör sig ombarnfamiljer. För dem har den treterminsregel somgällde återinförts.För mig är det förvånande att somledande folkpartist är så kallsinnig till frågan om delånga väntetiderna. Jag har i minnet med vilkenhetta som folkpartister tidigare krävde att långväntetid skulle kvalificera till bifall när det gälldeasylärenden. Jag är inte ensam om att varaförvånad.I lördagens nummer av tidningen ser jag attett stort antal asylgrupper nu startar en kampanjriktad mot och . ''Desvek vallöftena'', säger dessa grupper.Flyktingpolitiken är nu värre än tidigare, menar de.Deras företrädare säger: ''Våratjugofem asylgrupper runt om i har blivitså förtretade på den hårdhänta behandlingen avskyddsbehövande utlänningar att de gått sammanom den här, för svenska förhållanden, unikabrevaktionen mot och hela fp-etablissemanget. ''I sitt interpellationssvar påstår attskyddsbehovet för de asylsökande nu tillmäts störreroll än tidigare och hänvisar till att man upphävt 13-decemberbeslutet. Men flyktinggrupperna menaratt detta bara är skenbart. chefsäger i en intervju i Ny i att depraxisbildande beslut som regeringen fattat visaratt det sakligt sett inte blivit så stor skillnad mellanden praxis som varit ochnu.Det är beklagligt att man inte längre bedömer attlång handläggningstid kvalificerar tilluppehållstillstånd.Avslutningsvis tar jag mig friheten att ge BirgitFriggebo två råd. Sätt för det första in kraftigtökade resurser hos . Deförstärkningar som utlovade isvaret är helt otillräckliga. Förstärkningen behövsunder väsentligt än . Det ärjag övertygad om.För det andra. Återinför den gamlaartonmånadersregeln. Överväg att ånyo rensa iakterna genom att, som den socialdemokratiskaregeringen gjorde , tillfälligt tillämpaen ettårsregel. Det är åtgärder som är nödvändigaom man inte skall få brottasmed alltför långa handläggningstider.Anf. 66 Kulturminister ():Herr talman! talar omsamförstånd som han tycker att jag ärkallsinnig till de här problemen. Då tycker jag attGeorg skall titta på vad vi faktiskt hargjort sedan vi kom in i ochtvingades ta över den sörja som densocialdemokratiska regeringen lämnade efter sig.Då handlade det i stor utsträckning om att taställning till om människor hade varit här 17månader och eller 18 månader och ,i stället för att ta ställning till skyddsbehovet. kan väl ändå inte förneka att man hadesuspenderat en del av asylprövningen genom dets.k. 13-decemberbeslutet.Dessutom säger en annanoförskämdhet, nämligen att vi skulle ha bli kvittärendehanteringen. Det måste i så fall ocksådrabba den socialdemokratiska regeringen somockså förberedde en läggaut asylprövningen utanför . Minbedömning var att det var viktigt att komma i gångmed det hela för att kunna ägna sig åt deövergripande frågorna när det gäller invandrar- ochflyktingpolitiken.Det är inte alls sant att utlänningsnämndeninrättades utan förberedelser. En del förberedelservar redan gjorda när vi kom till regeringskansliet.Vi snabbade på dem, och det lades fram enproposition i bara någon vecka efter detatt regeringen hade tillträtt. Det gavs redan dåväsentligt utökade resurser. Det var ungefär 70personer som hade hand om den här frågan påarbetsmarknadsdepartementet. Vi utökade med 40tjänster. Vi har gjort den bedömningen att detskall tillsättas ytterligare 60 tjänster. Vi uttalarockså att om det behövs ytterligare tjänster, ärregeringen beredd att bifalla sådanaframställningar eller ta egna initiativ för att tillförasådana resurser.Den begränsning som finns är hur det skall varamöjligt för att ta emot såmånga nyanställda och klara introduceringen avdem, som man klarar avärendehanteringen. Det är en avvägning som manmåste göra, men det finns inga som helstbegränsningar i fråga om pengar när det gäller attge de resurser den behöver föratt beta av gamla balanser som den tidigaresocialdemokratiska regeringen har åstadkommit.I slutet av 1990 och början på 1991 var i stort settärendebalansen i avbetad. Menunder ökadebalansen med 4 000 ärenden upp till 5 500 ärenden.Det betyder en ökning på ungefär 450 ärenden imånaden. som regeringen ochden nya har arbetat harökningen blivit ungefär 2 000 ärenden, dvs. Balanserna ökade dubbelt såsnabbt under den gamla socialdemokratiskaregeringens sista utan att den vidtognågra åtgärder. kunde man sehur balanserna steg, och man vidtog inga åtgärder.Detta är det arv som vi har fått, och som vi tog itumed när vi trädde in i regeringskansliet.Jag återupprepar att jag anser att de långaväntetiderna är ett av de största problemen internti när det gäller hanteringen avflyktingpolitiken. Det är också därför som vi hartagit itu med problemen med sådan kraft.Det är riktigt att i oppositionsställningvar utomordentligt angeläget om att väntetidernaskulle förkortas. Vi har dock inte riktat in oss påhuvudkravet, som nu gör, att viskall ha en väntetidspraxis. Vi ansåg att det varviktigt att vi kunde beta av köerna så attväntetiderna inte blev så långa. Den uppfattningenhar jag fortfarande. Det gäller att också ha entydlighet i flyktingpolitiken, dvs. utgångspunktenför flyktingpolitiken och mottagandet avasylsökande i är det behov av skydd motförföljelse och krig i sina hemländer som desökande har.Georg pekar på ett problem som vi haratt hantera, nämligen den kraftiga inströmningenfrån . Detta är ett problem som vi delarmed i stort sett alla länder i . Detförekommer många diskussioner om hur vigemensamt skall kunna lösa dessa problem. Förmin del skall jag ha ett samtal med UNHCR:s chef,mrs , om dessa frågor . Det ärviktigt att vi kan arbeta tillsammans med UNHCRför att lösa de problem som förvisso inte är lätta attlösa.Anf. 67 ():Herr talman! När gör ett häftigtangrepp, som hon gärna upprepar, och beskriverden socialdemokratiska flyktingpolitiken som ensörja söker hon inte samförstånd. Jag skulleuppskatta en större ödmjukhet inför den svårauppgift som åtog sig tillsammansmed alla andra uppgifter som finns ikulturdepartementet.Skyddsbehovet skall nu betonas starkare ännågonsin. Men företrädare för flyktinggruppernasäger att det inte är någon skillnad. Det är värre nuän tidigare i fråga om skyddsbehovet. De var starktkritiska mot den socialdemokratiska regeringen.Men är det än mer illa. Verkets generaldirektörbekräftar att det i praktiken inte råder någonskillnad i praxis i det avseendet. Det är alltså intefråga om några oförskämdheter från min sida.Sedan finns det en allmän uppfattning att BirgitFriggebo hade bråttom att göra sig kvitt deobehagliga ärendena genom att brådstörtat införautlänningsnämnden. Det är ett faktum.Förberedelsetiden mellan riksdagsbeslut ochikraftträdande var för en så stor reform.Det fick till resultat att praktiskt taget inga beslutfattades . Omfattningen avärendebehandlingen har varit låg ända fram till nu.Det finns fortfarande inte någon högre kapacitet,räknat på ärende , än vad som förekomunder min och andra enskilda statsråds tid sominvandrarminister.Antalet asylärenden i ökarhela tiden. Det är inte lika många ärenden sombehandlas som kommer in. Det är synnerligenallvarligt. Det finns 7 333 ärendensom omfattar ca 15 000 personer iärendebalansen -- som aldrig har varit större.Därför måste det bli en öppen och saklig diskussionom vilka förstärkningar som behövs.Kulturministern säger att det skall ske enförstärkning med 60 personer under sex månader.Mot bakgrund av den erfarenhet jag har avtillfälliga förstärkningar vill jag säga att detta är heltotillräckligt. Dessa personer hinner inte görasärskilt mycket under de sex månaderna. De skallha en introduktionstid, en inarbetningstid osv.Tänk om på den punkten! Det behövs väsentligtkraftigare förstärkningar.Vad beträffar tid i opposition, är detinte sant att partiet nöjde sig med att begäraåtgärder för att förkorta handläggningstiderna.Folkpartiet angrep också den tidigare regeringenför att inte i större utsträckning i beslutsfattandetbeakta de långa handläggningstiderna ochväntetiderna. Den socialdemokratiska regeringengick längre än vad ni någonsin har gjort i detavseendet. Men vi fick mycket kritik ändå. villni i fortsättningen bortse från den långa väntetiden.Anf. 68 Kulturminister ():Herr talman! Jag kan gärna be ursäkt om jag höjde rösten litet grand iinledningen. Det berodde på att mig för att vara kallsinnig ochointresserad av dessa frågor. Jag har satsat myckettid på dessa frågor.När den nuvarande regeringen kom tillregeringskansliet lades förslagfram i om en utökning på av antalettjänster i det som skulle komma att bli den nyautlänningsnämnden. Därefter har vi följt upp verksamheten ochomedelbart tillfört ytterligare resurser. Det finns,som jag sade, ingen begränsning när det gäller atttillföra ytterligare resurser för att bringa ned dennuvarande ärendebalansen.Jag beklagar lika mycket som ökning i omfattningen av ärendebalansen somhar uppstått . Men jag tillåter migatt notera att ökningstakten i balansen var dubbeltså stor 1991 då detvar en socialdemokratisk regering. Inga åtgärdervidtogs för att tillföra nya resurser eller att bringaned ärendebalanserna.Vidare har vi införandet av utlänningsnämnden.Oavsett när hade börjat arbetahade det blivit introduktionsproblem i denmeningen att det är en ny organisation som skallsmälta samman, nya människor skall arbeta ihop,det kommer nya chefer från domstolsväsendet ochnya nämndemän, och de har behov av att fådiskutera sig samman. Det är utlänningsnämdensom bildar praxis i dessa frågor. Det är naturligtvisviktigt att det sker överläggningar om vilken praxissom skall gälla. Oavsett när nämnden hade börjatarbeta hade det blivit samma nedgång ibeslutsfattandet.Anf. 69 ():Herr talman! Jag använde uttrycket kallsinnig somen reaktion på det svar jag fick som inte allsandades någon ambition att lösa problemet. Jag harredovisat varför jag reagerade på det sättet.Det här gäller framför allt när jag noterar enfortsatt avvisande hållning till att i fortsättningenlåta exceptionellt långa handläggnings- ochväntetider vara en avgörande faktor för att fåuppehållstillstånd. Tvärtom avvecklarkulturministern dessa riktlinjer. De som väntatsedan den 1 juli 1990, , kan inte räknamed att väntetiden är avgörande för beslutet.Många av dessa ärenden kommer att ligga fleramånader, kvartal, kanske halvår eller år, ytterligarehos med den bearbetningstaktsom nu råder och framgent kommer att råda mednuvarande resurser. Det är kallsinnigt avkulturministern att inte tänka om på den punkten.Det är naturligtvis inte sant att Socialdemokraternainte vidtog åtgärder mot de långahandläggningstiderna. Hela reformarbetet hade judet som syfte. Successiva förstärkningar gjordes avoch till i arbetet.När kulturministern talar om attutlänningsnämnden skall bilda praxis, vilket ärriktigt, vill jag ta upp en aspekt till. Mot denbakgrunden är det fel att nu avisera en utökning avde 30 nämndemännen, ledamöterna, iutlänningsnämnden. De är de som bildar praxis. Jufler ledamöter som finns, med det system som harbyggts upp, desto större risk föreligger att det bliren otydlig och ojämn praxis i beslutsfattandet.Däremot behövs det fler handläggare som berederärendena och tar fram underlag för beslut och gördet än de aviserade sexmånaderna. Utöka inte antalet nämndemän, utanlåt dem tjänstgöra flitigare så att de får störreerfarenhet av ett bredare spektrum av ärenden ochen fast praxis kan utformas.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1991/92:154 om FN:sinternationella miljökonferens i RioAnf. 70 Miljöminister ():Herr talman! har ställt eninterpellation till mig dels om hur regeringen följerupp frågan om övergrepp och mord på gatubarn iBrasilien, dels om jag i min egenskap avmiljöminister ämnar vidta några åtgärder för attförsöka få miljövårdskonferensen flyttad från ,om inte det meningslösa dödandet av gatubarnomgående upphör i landet.Våldet mot gatubarn i skilda delar av världen ärfruktansvärda företeelser som måste fördömas avoss alla som individer och av regeringar.Som individ och människa är jag som alla andraupprörd och skakad av uppgifterna omövergreppen mot gatubarnen i . Sommiljöminister ser jag med största allvar på att dessaövergrepp och våldshandlingar begås i den stad sominom kommer att stå i världenscentrum, under de dagar om miljöoch utveckling samlar världens statsöverhuvudenför att lägga fast färdriktningen mot en bärkraftigutveckling.Som kammaren väl känner till harbiståndsministern i vår besvaratfrågor om gatubarnens situation i Rio.Biståndsministern har därvid redogjort för detallvar med vilket regeringen ser på övergrepp ochmord på gatubarn såväl i som i andraländer. För besvarande av interpellationen i den delden avser regeringens uppföljning av barnenssituation i hänvisar jag till de avbiståndsministern lämnade svaren.I den andra delen av interpellationen undrarIngbritt Irhammar om jag avser vidta någraåtgärder för att försöka få konferensen om miljöoch utveckling flyttad från , om inte våldet motgatubarnen upphör.FN:s generalförsamling beslutade enhälligt attanta den brasilianska regeringens erbjudande omvärdskap för om mijö ochutveckling, UNCED. Beslutet grundades bl.a. påen bedömning att behandlingen av konferensensteman skulle vinna på att konferensen äger rum isyd. Det finns i FN inga förutsättningar att omprövaeller i övrigt ifrågasätta det brasilianska värdskapetför konferensen.Det faktum att konferensen hålls i har medförten ökad fokusering på våldet mot gatubarnen, såväli den svenska debatten som internationellt. Jag kannämna att den norska statsministern, , vid besök i tagit uppfrågan om gatubarnens säkerhet med denbrasilianske presidenten. De brasilianskamyndigheterna har vid samma tillfälle erkäntregeringens ansvar för att vidta åtgärder till skyddför gatubarnen samt uppgett att frågan har högstaprioritet.Sverige stod 1972 som värd för , den s.k. Stockholmskonferensen.Den kommande konferensen i äger rum som enuppföljning till denna, efter Stockholm.Sverige och har genom denna kopplingutvecklat sina bilaterala förbindelser införUNCED, bl.a. genom undertecknandet av engemensam kommuniké, i vilken länderna förbindersig att samarbeta nära för att konferensen skall blien framgång. har i olika sammanhanganvänt sig av denna speciella situation för att ta uppfrågan om skyddet för gatubarnen med brasilianskamyndigheter och konferensansvariga. Vi kommernaturligtvis att fortsätta vår dialog med debrasilianska myndigheterna.Den kommer att utnyttja denökade uppmärksamheten på gatubarnens situationsom uppkommit genom om miljöoch utveckling och dess lokalisering till för attbidra till att skyddet för gatubarnen stärks.Då , som framställtinterpellationen, anmält att hon var förhindrad attnärvara vid sammanträdet, medgav förste vicetalmannen att i stället fick delta iöverläggningen.Anf. 71 ():Herr talman! Jag ber, i ställe,att få tacka för svaret. Hon beklagar att hon intehade möjlighet att vara här och ta emot svaret.Jag instämmer i statsrådets upprördhet när detgäller våld som drabbar barn i och även i andradelar av vår värld. Orättvis fördelning och dåligaförutsättningar har gjort det möjligt att behandlabarn på detta grymma sätt. Utvecklingen är djuptoroande. Det blir allt fler gatubarn. Man kommer iallt fler länder att se samma utveckling som i Rio.Nu fokuseras världens blickar på , i och med attvi har fått den stora miljökonferensen att förläggasdit. Det kan vara till stor hjälp i detta arbete.Världens blickar riktas på ett mera intensivt sätt påde förhållanden som råder i landet.Svenska Unicef-kommittén har varit aktiv i dettaarbete. har som FN-organ ett ansvar för attse till att barnens situation uppmärksammasspeciellt, även vid miljökonferensen. En dålig miljödrabbar också barnen, vår framtid, oerhört hårt.Riokonferensen har inte kunnat flyttas. Vi förståratt det vill mycket till för att förändra inställningenhos dem som är gäster. Vad som kan hända äratt vi får en dialog. Den dialogen har börjat. Det ärinte bara som deltar utan även övrigaNorden. besök har banatväg för en öppen debatt om dessa frågor, i och medatt man har erkänt att problemen finns och sagt är beredd att göra något åt dem och se till attde försvinner. är en stor stad. Det lär finnas 12miljoner gatubarn i . Problemen är alltsåofantliga. Det behövs stora insatser på mångaområden för att komma till rätta med dem.Brasilien var ett av de första länder som ratificeradeFN-konventionen om barnens rättigheter. I ochmed att man har ratificerat konventionen har ansvar för att uppfylla de krav som ställs ibarnkonventionen. Vi har i diskuteratmöjligheten att vi kanske inte uppfyllerbarnkonventionen till . Men situationen ärhelt annorlunda om man jämför med deförhållanden som råder i många andra länder somhar ratificerat konventionen. Det är också upp tillFN att se till att man använder organisationensstyrka för att se till att förhållandena förbättras.Biståndsministern har i ett antal sammanhang här iriksdagen i vår förklarat UD:s och regeringensinställning och redogjort för de försök som görs föratt förändra.Det är glädjande att höra i miljöministerns svar attett initiativ tas för att fortsätta dialogen med debrasilianska myndigheterna. Vi ser fram emot att såsker.I slutet av svaret fastslås att den svenska regeringenkommer att utnyttja den ökade uppmärksamhetenför att bidra till att skyddet för gatubarnen stärks.Det vore intressant att få något exempel på vadman praktiskt tänker göra för att åstadkomma endialog och för att barnens situation skalluppmärksammas av flera länder.Anf. 72 Miljöminister ():Herr talman! Jag vill först anknyta till de svar somhar getts tidigare i kammaren. Det kan vara viktigtatt upprepa att konkret bidrar som störstabidragsgivare till arbete bl.a. i Brasilien.Organisationen ger direkt hjälp till gatubarnen,utbildar polis och politiker, kartlägger gatubarnenssituation, bildar nätverksgrupper och spriderinformation.Sverige verkar även bilateralt genom SIDA förgenomförande av gatubarnsprojekt i Brasilien.Insatserna inriktas då på att ge gatubarn husrum,mat och utbildning.Den svenska ambassaden i för en dialogmed brasilianska myndigheter om gatubarnsvåldetoch den svenska oron över situationen. På dennapunkt kan jag rapportera om ett sammanträffandesom skett alldeles mellan en representantför den svenska beskickningen och Célio Borja, dennye justitieministern i den ombildade regeringen.Vi vet att den tidigare brasilianska regeringentillsatte en styrgrupp med representanter förministerierna, , NGO:s, dvs. nongovernmental organizations, kyrkan etc.Seminarier för polischefer om mänskligarättigheter har arrangerats. Personal med Unicef-bakgrund har anställts för att arbeta med dessaproblem. Man har också nyinrättat enanmälningscentral, vilket har lett till att 48 personerhar gripits, varav 34 poliser. Två personer har fälltsi sammanhanget.Det är viktigt att understryka det som Brasiliensföreträdare ofta framhäver, nämligen att Brasilienär en federal stat och att ansvaret ligger pådelstatsnivå. Delstatsnivån kan endast påverkasindirekt på olika sätt.Jag har sedan interpellationen väcktes bett om ettsammanträffande med den brasilianskeambassadören här i . Det kom till ståndi . Då överlämnades ett s.k. aide-mémoire. I inledningen sägs att den brasilianskaregeringen till fullo delar den oro som uttalas iSverige över våldet mot gatubarn. Som Brasilienspresident påpekat många gångerär dramat med dessa barn en av de allra viktigasteoch skyndsammaste uppgifterna ivårt land, sägs det vidare.Utöver detta vill jag nämna ytterligare en möjlighettill dialog som ges denna eller . Vikommer att få besök i av presidenten förBrasilian ,, för att få närmare information i sakfrågan.CBIA samlar alltså företrädare för den federalaregeringen, domstolsväsendet, NGO:s och kyrkan.Centret verkar för att främja barns och ungdomarsrättigheter i bl.a. genom att sökamotverka övergrepp mot barn och förbättra polis-och rättssystemet. Dess president, daCosta, betecknas som den främste experten pågatubarnsproblematiken i . Såväl jag självsom biståndsminister kommer att hamöjlighet att träffa honom och fortsätta den dialogjag har inlett.Det är naturligtvis svårt att i denna situationåstadkomma förändringar av konferensensorganisation. Det är en mycket stor apparat.Tusentals människor kommer att besöka viddetta tillfälle. Det betyder att vi i stället skallanvända detta tillfälle till att belysa och fokuseraden utvecklingsproblematik som ligger igatubarnens situation, inte minst i . Det gällerockså andra större städer i . Det finns ettdirekt intresse från sida att medverka tillfullständig öppenhet i detta fall. Det tycker jagfinns anledning att notera med tillfredsställelse.Anf. 73 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för detförtydligande som statsrådet nu ger och som visaratt man i alla fall inte spar någon möda för att se tillatt man får goda kontakter i och att mankan åstadkomma någonting positivt avmiljökonferensen, förutom det som ligger i självakonferensens arbetsuppgifter. Det har också enmycket stor betydelse för den typ av länder somBrasilien tillhör och även för vårt eget land, att mankommer till ett bra resultat.Jag tycker också att regeringens inställning visar inte nonchalerar dessa problem. Mananvänder verkligen de möjligheter som ges, i ochmed att konferensen ligger i , att förändrasiutuationen för de människor i landet som har detsvårt. Jag kan förstå att det föreligger storapraktiska svårigheter. Men detta väckermyndigheternas ansvar, och det är att se medtacksamhet, att det kan göras på detta sätt.