prot · GF0999 · 1992-04-23 00:00:00 — Hans bedömning äratt nationalekonomernas modeller inte kan greppade krafter som driver fram ekonomin ochkostnaderna.Dessa krafter är -- jag vet att ochandra har fördjupat sig i de frågorna -- relationenpatient--doktor och den medicinsk-tekniskautvecklingen. Det är dessa krafter som driver framkostnaderna. Hälsoekonomer skall i förtroendemed sjukvårdspersonalen och professionen kommaåt kostnaderna.Jag är övertygad om att man med den ansatsen kangöra mycket för svensk hälso- och sjukvård -- ochdet i takt med sjukvårdspersonalen.Tomas säger också att Stockholmspolitikernainte har vågat ta sitt ansvar. De lägger ett köpa--sälj-system ovanpå en helt felaktigsjukvårdsstruktur. Jag delar hans uppfattning. Jaghar följt svensk sjukvård . Här i Stockholmhar man haft en oförmåga att ta hand omfelaktigheter i sjukhusstrukturen. Det gör man intenu heller. Men man låtsas klara det med hjälp av ettköpa--sälj-system.Nu har det systemet införts på andra områdenockså. Med tanke på den oro som kommer framom människor livskvalitet osv., bör regeringendiskutera en utvärdering av köpa--sälj-system i ettantal landsting och kommuner. Regeringen bör fåfram ett seriöst underlag innan man springer vidaremed alla hurtiga tillrop och där konsulterna tjänarstora pengar på olika köpa--sälj-modeller.Vi borde i socialutskottet ha ett särskilt ansvar attta till vara svenska folkets krav på kvalitet ochrättvisa. Men det är dags att lugna ner sig. Det ärbra med försök, och jag är en stor påhejare avförsök. Men är dags att se vad det är fråga om,så att vi inte går fel.För det andra har vi förslagen om läkemedel. Viskall inte fatta beslut om dem . Men jag villändå diskutera dem, eftersom vi har arbetat mycketmed frågorna i socialutskottet ochsocialförsäkringsutskottet.Socialutskottet och socialförsäkringsutskottet hadeen gemensam hearing. Jag har upplevt ett antalhearingar. Men jag har inte upplevt någon hearingdär en regeringsproposition har fått så tydligt''tummen ner''.Handikapporganisationerna hävdar attegenavgifterna och referensprissystemet ärorättvisa. och hävdar samma sak.Läkarna vill inte ha någon central lista där detåläggs dem vilka mediciner de skall skriva ut.Företrädare för industrin sade att det här är helt feloch att det är att föra in jordbruksreglering i enmarknadsekonomi. De myndigheter som varrepresenterade sade att incitamenten finns på felställe.Vi bör lägga handen på hjärtat och rannsaka oss.Alla som deltog från social- ochsocialförsäkringsutskottet fick sig nog en allvarligtankeställare: Är det verkligen rätt att genomföradet här förslaget?En proposition har trots detta lagts fram, och viskall behandla den här i riksdagen.Socialdemokraterna har skrivit ett alternativtförslag.Jag undrar om det finnsutrymme för att ett utskott som seriöst sakgranskaren fråga -- jag vill påstå att det ligger ganska litetpartipolitik i det här -- finner att det inte håller. Harregeringen då en sådan prestige att man inte skallkunna ta till sig sakargument och genomföra enförändring?Jag har en fråga till oss som är ytterst ansvariga isocial- och socialförsäkringsutskottet. Vad har viför yttersta ansvar? Vad har för ytterstaintegritet i sådana här sammanhang? Jag hoppas attdet skall finnas en öppenhet. Det går att lägga framett bättre, billigare och rättvisare förslag påläkemedlens område.Som en tredje punkt vill jag ta upp Aids-delegationen. Man har lagt fram ett förslag omatt delegationen skall flyttas över till det nyafolkhälsoinstitutet. Det skall ske från den 1 juli.Det har varit jobbigt för attkomma i gång. Man har fått förlängd tid, men nuskall man skynda på.När satt i regeringen gick hon tillAids-delegationen och frågade företrädarna för allade politiska partierna i delegationen när man skullegenomföra viktigare förändringar. Aids-delegationen har utgjort ett fint instrument. Denhar självständigt och snabbt kunnat säga tillregeringen vad som måste göras.Det har blivit en förändring. Man gjorde inte somGetrud . Man vände sig inte till Aids-delegationen, där man har enpartiöverenskommelse om hur man skall agera.Man lade bara fram ett förslag. Reaktionen från enenig Aids-delegation är att det här inte kan vararätt. Men ligger förslaget här, och vi skalltroligen votera i morgon.Det finns emellertid en öppen skrivning ifrånsocialutskottets sida. Jag tolkar det som att manförstår att man bör lyssna på de kritiska rösternaoch inte genomföra den här förändringen. Jaghoppas att det skall finnas en möjlighet förregeringen att ta till sig det här och beakta denunderliggande kritik som finns i socialutskottetsskrivning.För det fjärde vill jag ta upp att ett enigtsocialutskott nu vänder sig till och sägeratt man skall upphäva nolldirektiven till bl.a.psykiatriutredningen. Det tycker jag är utmärkt.Jag hoppas att regeringen hörsammar det här ochtar reaktionerna till sig.Det är särskilt angeläget när det gäller de psykisktsjuka. Jag kan tillsammans med ipsykiatriutredningen konstatera att det rör sig ommänniskor som är särskilt utsatta. Vi har revor ivälfärden för en mycket utsatt grupp.Psykiatriutredningen gör en syneförrättning. Förvarje sten vi lyfter ser vi att det inte har fungeratbra. måste ordna en psykiatri för tiden efterstängningen av mentalsjukhusen. Detgemensamma ansvaret fungerar inte. 7 000 personer som finns på institutionersaknar egen bostad.För det femte vill jag ta upp det uppmärksammadefallet med prioriteringar när det gäller för tidigtfödda barn i . Det väckteberättigad kritik. Min fråga till utskottsmajoritetenoch regeringen är: Skall det egentligen tillåtas gör enskilda prioriteringsordningar ute ilandstingen som inte håller i sak? Det här är mycketallvarligt. är inte ensamtom detta.Jag blev uppkallad till där manhade tagit fram en prioriteringsmodell som liknadehälso- och sjukvården vid en lök. Längst in fanns deopererande specialiteterna. Längs ut fannsprimärvård, förebyggande vård och smittskydd,och det kunde man skala bort.Jag tror inte att den typen av hemmagjordaprioriteringar håller. Vi är ganska homogena i dethär landet. Skall man ge sig in på så svåra saker somatt ta på sig sådana här prioriteringar bör det skegenom att vi är överens i landet. Man bör inte hittapå sådana här hemmagjorda modeller. Jag undrarhur utskottsmajoriteten och ser på dethär. Svensk sjukvård inger inte förtroende när manförfar på detta sätt.För det sjätte vill jag ta upp regeringens inställningtill den s.k. alternativa medicinen. När GertrudSigurdsen satt i regeringen tog hon initiativet till attsätta till en kommitté. Den gjorde ett mycket fintarbete. Den har försökt att ta bort kvacksalveri ochsvartkonst, men att seriöst titta på s.k. alternativmedicin som håller.Det omfattande utredningsmaterialet finns nu påsocialdepartementet. Frågan är vad som kommeratt hända med det. Tänker regeringen göranågonting och återkomma till ?I den föregående regeringens folkhälsopropositionsades att de seriösa hälsohemmen skulle legaliserasoch regleras i stadgan om enskilda vårdhem.Hälsohem som arbetar med fasta och vegetariskkost kan vara ett bra komplement för ett antalmänniskor. När kommer regeringen att ta upp denfrågan och föra den till ?I det förslag till läkemedelslag som vi skall behandlafinns inte antroposofin och verksamheten vidVidarkliniken upptagen. Det betyder att dispensenför att hålla på med fin verksamhet -- vilketVidarkliniken gör -- går ut i år.Detta finns inte med i propositionen. Har det blivitbortglömt eller avser regeringen att lägga nedverksamheten vid Vidarkliniken i ? Jagutgår ifrån att det är bortglömt. I så fall börutskottsmajoriteten studera densocialdemokratiska motionen på denna punkt, såatt vi kan hjälpa antroposoferna på Vidarklinikenatt fullfölja sin verksamhet.I socialdemokratins skall det finnas platsför seriösa komplement inom alternativmedicinen.Antroposofin och terapierna vid hälsohem utgörsådana komplement. Frågan är om den borgerligaregeringen har ett snävare valfrihetsbegrepp på dethär området jämfört med vad Socialdemokraternahar.Herr talman! Avslutningsvis vill jag yrka bifall tillreservationerna 1,2,3 och 4.Anf. 2 ():Herr talman! Jag skall be att få börja mittanförande med att instämma i vad Bo Holmbergsade om debattordningen. Jag har också uttryckt enviss förvåning över att vi som är i opposition skallbehöva debattera med så många företrädare för enoch samma politik, vilket jag utgår ifrån att de är.Utskottsbetänkandet har en majoritetsskrivningsom delas -- förmodar jag -- av samtliga talare somsedan kommer. Det skall bli intressant att se om detycker något annat. I så fall har de åtminstone hållittyst med det under utskottsbehandlingen.Det här är en mycket märklig debattordning. Jagkan föreställa mig att den kan passa bra i valtiderpå valmöten och i valdebatter, men jag har litetsvårt att se att det finns någon anledning attdebattera på det här viset i kammaren.Än mera anmärkningsvärt är att det inte finnsnågon representant från regeringen här. I denborgerliga regeringen finns två ministrar som äransvariga för dessa frågor. Vi har en storsocialpolitisk debatt en gång i den härkammaren. Då är det mycket anmärkningsvärt attse att ministerstolarna står tomma. Om det är ettutslag av regeringens intresse för dessa frågor är detinget särskilt gott tecken. Jag vet dock inte hur manskulle kunna tolka det på något annat sätt. Jag veti alla fall att en av ministrarna är uppsatt på listanför frågestunden som börjar , så han äråtminstone fysiskt närvarande i staden. Men detkanske går att få en förklaring på det.Jag tycker att detta är ett mycket dåligt tecken. Jagtolkar det som ett utslag av att intresset för desocialpolitiska frågorna är litet i den sittanderegeringen. Eller är det så att man inte anser sig hanågra lösningar på de nu existerande problemensom är mycket stora, och att man därför inte villvara här och debattera?Jag tycker att den verklighetsbeskrivning som uttryck för i detta betänkande stämmer dåligtmed den verklighet som finns utanför det här husetsväggar. Jag tänker på att man i inledningen gör enbeskrivning av den generella välfärdspolitiken på såsätt att man sätter likhetstecken mellan generellvälfärdspolitik och valfrihetsrevolution.Det är åtminstone målet numera, att uppnå dengenerella välfärdspolitiken. Jag har svårt att se attdet är särskilt verkningsfullt, om man ser sigomkring ute i kommuner och landsting och ser hurdet ser ut . Det är en total nedrustning på storaoch viktiga områden inom vård och omsorg, liksominom kultur och delvis inom utbildning -- det ärockså allvarligt, men det är inte dessa områden vidiskuterar i denna debatt.Vården och omsorgen är utsatta för ennedmontering, en social nedrustning som mångamänniskor naturligtvis reagerar emot. Detänker nog: Var det detta de menade? Var det dettasom var valfriheten? Var det så jag skulle få mer attsäga till om? Var det så min personliga valfrihetskulle öka?Många människor inser att den personligafriheten har reducerats till en frihet somkonsument. Detta gick också igenom iregeringsdeklarationen efter valet. Jag tror inteman hade med ordet människa, däremot fannsorden företagare och konsument. Men jag anser attmänniskan består av mer än bara den verksamhethon sysslar med. Den mänskliga friheten är vidastörre och mer omfattande. Den omfattar betydligtviktigare värden än bara mitt värde somkonsument. Men det är just som konsument vimänniskor skall uppträda inom vården ochomsorgen. Det innebär för väldigt många av oss enreducering av den personliga friheten, och våramöjligheter att skapa oss ett värdigt och bra liv.Framför allt gäller detta svaga grupper i samhället,barn, gamla, människor med sociala och psykiskaproblem, som har svårt att göra sina röster hördasom medvetna och konsumentupplysta människor.Det är en sorglig utveckling. Den går dessutomhand i hand med en ökande arbetslöshet.Arbetslösheten är det största problemet förutvecklingen inom häslovården och detsocialpolitiska området. Den största faran förhälsoläget i ett land är arbetslösheten. Det finnsverkliga exempel på det. Det finns vetenskapligtbeskrivet. Överallt finns dokumenterat det faktumatt den största anledningen till ohälsa och socialofärd i ett land är arbetslösheten.Majoriteten i betänkandet skriver att nog ärarbetslösheten ett problem, men det ärSocialdemokraternas fel. Sedan säger man ingetmer om det. Man skyller på den föregående,socialdemokratiska regeringen. Det kan man väl ioch för sig göra, tycker jag. Det har jag också gjortoch det gjorde jag under det socialdemokratiskaregeringsinnehavet, och med rätta. Jag tyckte intedet fördes någon bra politik då heller, men den nyaregeringen har satt sig i sinnet att föra en bättrepolitik. Den skulle ju se till att alla skulle få det såväldigt bra. Därför borde man kunna ha någontingmer att säga om vår tids största sociala problem ochfolkhälsoproblem, nämligen arbetslösheten. Menman nöjer sig med att säga att det har vi ingetansvar för, det är den föregående regeringensområde.Den svenska sjukvården av beskrivs i dettabetänkande som centralplanering, tröghet ochbyråkrati. Det låter inte särskilt roligt, men hur serdet ut ? Är verkligen detta utmärkande för densvenska sjukvården ?Jag vill påstå att sedan den borgerliga regeringenkom till makten har på många håll och i mångalandsting i stället utbrutit rena rama Vilda Västern,både inom sjukvården och inom den socialaomsorgens sfär. Detta har skett som ett resultat avnågot som man kallar en valfrihetsrevolution, mensom jag menar är en ren och skär privatisering ochen mängd utbud där man saknarkvalitetskontroller, saknar garantier för vad manskall få.Detta har bekrivits i massmedia. Det gårinte att tillbakavisa och säga att det inte är sant. Detråder en Vilda Västern-stämning inom sjukvårdenoch den sociala omsorgen inom kommunerna. Detfinns en förhärskande köp- och säljmentalitet sominte sätter människors behov i centrum.Några saker är utmärkande för den borgerligapolitikens syn på dessa frågor. Det är en övertro påmarknadsekonomin och en privatisering till varjepris. Det är en likgiltighet och passivitet inför storasociala problem, i första hand då den växandearbetslösheten. Det är en fientlighet motförebyggande verksamhet och det är enindividualisering av ohälsa och social ofärd. Det ären systematiskt försvagning avfackföreningsrörelsen och arbetsmiljöarbetet. Detskall vara skattesänkningar och social nedrustningpå de svagas bekostnad. Det skall vara en EG-anpassning på alla nivåer, även inom den offentligasektorn.Detta uppträdande är faktiskt av ett annat slag änvad den borgerlighet uppvisade som trädde iregeringsställning . Då var manangelägen om att slå vakt om den svenskamodellen: en stark offentlig sektor och en politikför full sysselsättning. uppträder man med enökad reaktionär självmedvetenhet och uttryckeröppet sitt förakt för kollektiva lösningar på socialaoch mänskliga problem.Den borgerliga socialpolitiken utmärks av ennärmast religiös övertro på marknadsekonomin.Med en marxistisk terminologi skulle man kunnatala om varufetischismens intåg på bred front inomsamhällets vård- och omsorgssektor.Man inför olika modeller som innebär attsjukvården delas in i köpare och säljare. Blir dusjuk är du en vårdkonsument. Sjukhuset harförvandlats till en produktionsenhet.I har man infört någonting som mankallar DRG-systemet: Varje behandlingsinsats ochsjukdom åsätts ett pris. Din blindtarm är värdomkring . -- förutsatt att den ärinflammerad förstås. Din gallblåsa är värd omkring16 000 kr.Att byta levern är väldigt dyrt. Det kostar ungefären halv miljon kronor. Därför kan man kanskemisstänka att operationer förbehållsöverklassalkoholister som nyttjat dyrbara ochdärmed högt beskattade drycker att förstöra sinaleverceller med.Nästa steg skall bli att införa DRG-systemet inompsykiatrin. skall alltså själen också få sitt pris.Kanske kommer en svart själ att värderas högre änen röd? Om det vet vi ännu ingenting. Däremot kanvi lugnt förutsätta att det blir betydligt lukrativareatt sysselsätta sig med att bota mänsklig olycka medpiller och elström än med långvariga samtal ochmedkänsla.Marknadsstyrd vård och omsorg är idealisk för densom vill frikoppla ohälsan från sitt sociala ochmänskliga innehåll. Det är drömmen omvårdkonsumenten som drabbas av sjukdom pågrund av ett olyckligt öde och köper boten på enmarknad.Den marknadsstyrda vården är också idealisk förden som vill tjäna snabba pengar på att operera flerpatienter per tidsenhet, vilket naturligtvisunderlättas av att metoderna för kvalitetskontrollär dåligt utvecklade. Resultatet av en slarvigoperation visar sig oftast inte förrän efteråt,vilket onekligen försvårar konsumentensmöjligheter.Vänsterpartiets förslag i bl.a. länslandsting om en oberoende patientombudsman harviftats bort som ett utslag av byråkratisktplanhushållningstänkande.Den marknadsstyrda vården är däremot ett väldigtdåligt instrument för den som vill styra vårdensresurser till de grupper som har de störstavårdbehoven och de största svårigheterna att görasina behov gällande. Jag tänker på barn, gamla,långvarigt pyskiskt sjuka och människor medmissbruksproblem.Mot denna dogmatiska marknadsstyrning vill viinom ställa en planering som utgårifrån människors behov och styrs av människorsaktiva, demokratiska inflytande i former som vihela tiden är beredda att utveckla.När vi kommer till en socialbyrå, en vårdcentraleller ett sjukhus vill vi mötas av ett leende somsammanhänger med att vi är medmänniskor, och enserviceanda som har sin grund i att personalen trivsmed sitt jobb. Vi vill inte mötas av det flin som lärtsin på försäljnings- och managementkurser och somvi känner igen från hamburgerbarer ochdammsugarförsäljare.En bra och planerad hushållning kan aldrig bliomodern. Tvärtom är den en nödvändighet om viskall kunna hushålla med våra resurser och jobbaför ett samhälle där vi värnar om allas hälsa, där allahar ett inflytande och rätt till arbete, kultur och ettrikt liv.Detta tycker jag borde vara också regeringensinställning till vård- och omsorgfrågor. Jag tror intepå idén om att varumarknadens principer kaninföras på mänsklig omsorg och omvårdnad. Vi ärinte varor och enheter som kan flyttas hit och ditoch som med olika ekonomiska modeller kanförmås att vara effektiva. Människan är intelönsam. Det är inte vår uppgift här i världen att tillvilket pris som helst och i första hand utgöra enlönsam enhet. Människans uppgift är att leva sittliv. Allas vår uppgift är att se till att alla människorkan leva ett värdigt liv och få tillgång till dengenerella välfärd som vi alla skall ta ansvar för attden finns på plats för den som behöver det, oavsetthur tjock plånbok hon eller han har.Med det, herr talman, ställer jag mig bakom alltsom är skrivet i den meningsyttring som är fogad tillbetänkandet. Jag vill yrka bifall till mom. 22--26,60, 64--66, 95, 114, 115, 117 och 120--122. En del avdessa moment berör frågor som mina kollegersenare kommer att ta upp, bl.a. en del som BoHolmberg tog upp om Aids-delegationen ochliknande. Också familjepolitiken kommer attberöras av andra riksdagsledamöter.Anf. 3 ():Herr talman! inledde med attifrågasätta debattordningen. Vi har inomsocialutskottet kommit fram till att i stället för attkomma till kammaren vid ett flertal tidpunkter medkorta betänkanden på olika delområden och pådetta sätt stycka sönder ett så här stort betänkandesom vi behandlar , har vi velat samla allt ochdärigenom spara väsentliga delar av kammarens tidoch få en rejäl socialpolitisk debatt. Vi villdärigenom också markera prioriteringen av desociala frågorna i politiken och lyfta fram dem.När man lyssnar på och undrar man varför de vill utestänga övrigapartier i majoriteten från att delta i debatten. Vi varju också överens om att samtliga partier skullekunna delta när vi skulle diskutera de allmännariktlinjerna en gång . Jag är därför mycketfrågande över den kritiken.Ni ville själva dela upp oppositionen på flera talare.Det är väl naturligt att samma uppdelning kan skeinom majoriteten. Dessutom bör varjeriksdagsparti kunna delta i en sådan omfattandedebatt.När vi kommer till andra frågor, som föranlederkortare betänkanden skall vi självfallet leva upp tillde överenskommelser som finns mellan partiernaom att ha endast en förträdare för majoriteten.Men just vid det här tillfället och inför denna storadebatt var vi faktiskt överens om att samtligapartier skulle kunna vara med.Bo Holmberg undrar om vi står för olika delar avregeringsförklaringen, som skulle vara vårahjärtefrågor. Han försökte överföra resonemengetockså till betänkandet.Så är naturligtvis inte fallet. Samtligaregeringspartier står självfallet bakom allaformuleringar som finns i regeringsförklaringen. Påsamma sätt förhåller det sig medbetänkandetexten.Bo Holmberg kan börja läsa på s. 15 i betänkandet.Där instämmer vi i regeringsförklaringen på heladet sociala området.Sedan ondgjorde sig övertillsättandet av alkoholkommissionen. Då frågar sigvän av ordning: Vad använde ni regeringsmaktentill? Vilka åtgärder och initiativ tog ni? beklagarni er över sakernas tillstånd, men är i varje fallen utredning tillsatt, och arbetet har igångsatts.Men ni gjorde uppenbarligen ingenting, eftersomni nu klagar på den här åtgärden.Herr talman! En av de allra viktigaste uppgifternaunder är att avreglera den i dagmonopoliserade sociala tjänstesektorn. Det vill vigöra med utgångspunkt i ett system med gemensamfinansiering. Vi vill låta pengarna i storutsträckning följa de val som den enskilde träffar.Därmed kombineras marknadens fördelar med detgemensamma ansvarets rättvisa.Detta innebär, som också sägs iregeringsförklaringen, en valfrihetsrevolution ivälfärdspolitiken, och det ger helt nya möjlighetersåväl för dem som arbetar inom vård, omsorg ochutbildning som för dem som är beroende av dessatjänster. Dessutom leder detta till ökad konkurrensoch till ett bättre utnyttjande av resurserna ochdärmed i sin tur till att köer och brister i dagenssystem kan angripas. Svenska folket har i valet gettoss mandat att inleda den här förändringen inomalla välfärdens områden. Socialdemokraterna hardäremot inte fått något mandat att fullfölja sintredje vägens politik, den politik som har lett framtill det arbetslöshetens stålbad som mycket tidigt stadium varnade för.Vi är övertygade om att en välfärdspolitik meddenna inriktning kommer att ge en bättre serviceför alla och envar. I regeringsförklaringen hette detbl.a. :''Familjepolitiken skall underlätta för föräldrarnaatt själv välja den vård och fostran av barnen ochden arbetsfördelning som passar bäst. Det innebäratt familjepolitiken skall främja både valfrihet ochjämställdhet...''Dessa två meningar är oerhört centrala utifrån ettmoderat men också från ett allmänborgerligtperspektiv. Den borgerliga regeringen har numöjlighet och mandat att en gång för alla bryta medden socialiserade barnomsorgen, som bygger påMyrdals tes om att barnuppfostran är något alldelesför viktigt för att överlämnas till föräldrarna.Formuleringarna innebär att statsbidragen, somtidigare bara gått till den barnomsorg somstatsmakten ansett vara bäst, nu i ställetneutraliseras och kan ges till alla former avalternativ som uppfyller grundläggandekvalitetskrav.Det är en grov missuppfattning att det är lönsamtför samhället att underlätta för småbarnsföräldraratt förvärvsarbeta. Eftersom en daghemsplats igenomsnitt nu kostar nära . , måsteen förvärvsarbetande småbarnsförälder tjäna in såmycket extra utöver de skatter som varjeinkomsttagare betalar. Det kan förekomma blott iett fåtal fall, då småbarnsföräldern tjänar såmycket.Det är nu inte lönsamhetskravet som avgör om viskall underlätta för småbarnsföräldrar attförvärvsarbeta.