prot · GF0963 · 1992-02-13 00:00:00 — Det hemlighetsmakeri som dentidigare regeringen ägnade sig åt under EES-debatten kommer inte ens i närheten när det gällerden nuvarande regeringens arbete.Jag kan på stående fot inbjuda tillRosenbad , dåmiljövårdsberedningen som för en öppenoch aktiv tillvaro -- till skillnad från den tid närsocialdemokraterna styrde -- arrangerar en stor,öppen utfrågning om miljöaspekterna i fråga omEG med deltagande av ansvariga företrädare förEG och många andra internationellaorganisationer. Detta hade inte ägt rum under densocialdemokratiska tiden.Göran ville att jag skulle kommentera ensak som tidigare tog upp. Det ärnaturligtvis ett sätt att smita undan de ämnen somhan själv har tagit upp och som jag gärna skulle viljaha en kommentar från honom om, men det går intepå grund av debattiden.Den fråga som näst efter kärnkraften kanskekommer att uppfattas som det här århundradetsstora fråga, en fråga som sorgfälligt legat utanförden tidigare regeringens agerande, är biotekniken.Frågan om biotekniken kommer att tydligt ochkraftfullt föras till en hantering -- lagmässigt,internationellt och här i -- till följd av dennuvarande regeringens agerande.Jag tror inte, fru talman, att det finns någon risk föratt eller andra centerpartister iregeringen åker vare sig till bygdegårdar eller tillnågot annat ställe, för uppslutningen kringregeringens miljöpolitik kommer att vara stor.Däremot tror jag att det kommer att råda fortsatttystnad när kliver in i Folkets hus.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 187 ()replik:Fru talman! kritiserade folkpartietstankar om överlåtbara utsläppsrätter, s.k. bubblor,och sade att det finns risker om de hanteras alltförlättvindigt. Ja visst, jag erkänner gärna att det finnsrisker om man hanterar frågan för lättvindigt. Menjag menar bestämt att det kan vara ett offensivt sättatt använda marknadsekonomin i miljöns tjänst.Jag anförde också att det bör börja tillämpas i litenskala så att man kan prova ut i vilka situationer somdet är ett lämpligt sätt att skärpa miljökraven. Närnu moderater och socialdemokrater också har deninställningen, hoppas jag att kan ansluta sigtill att den här principen provas om det utformas påett offensivt sätt i miljöhänseende.Anf. 188 () replik:Fru talman! Det är klart att man kan titta på dettamed bubblor, men det ligger en inbyggd defensivhållning i dem. Särskilt när det gällerluftföroreningar bär de med sig det problemet kan upprätta vilka regler och normer man villinom en tänkt bubbla, men det känner varkennordanvinden eller västanvinden till, utan de för införoreningar i bubblan vare sig vi har bestämt ossför överlåtelserättigheter eller inte. Jag tror attmånga, även i , där man har prövat det härsystemet, har funnit att detta förhållande ärnegativt när man diskuterar bubblor.Det är dessutom så att det lätt blir en statisksituation om man börjar köpa, sälja och överlåtarättigheter till utsläpp inom en bubbla på andra.Det pressar inte tydligt och kraftigt ner de utsläppsom sker inom bubblan. Jag tror att det måste tillandra regler.Jag tror att man måste ha en press närdet gäller användandet av bästa tillgängliga teknik.Man måste pressa med punktmässiga miljöavgifterav olika slag. Men jag ger gärna andra debattörer i den här frågan rätt i att mankan titta på det. Vi har ju gemensamt i olikadokument som vi varit med på, sagt att man kantitta på det. Men min poäng var att jag inte tror attvi skall ställa några stora förhoppningar tillresultatet av ett sådant tittande. Vi har brainstrument som vi kan utveckla i , intebubblor. Jag tror att det skall vara grunden för vårtarbete.Anf. 189 ()replik:Fru talman! Jag vill bara framhålla att det förvissogår att konstruera den här bubblan så attutsläppsmängden inom bubblan minskar successivtmed tiden.Anf. 190 () replik:Fru talman! Det har visat sig vara ett alldeles förlångsamt sätt att gå framåt. Man kör liksom runtutsläppsrättigheterna i en karusell. Bubblornaunderlättar inte heller att få stopp på den flyttningav verksamheter som ju har varit sådestruktiv när det gäller att komma till rätta inteminst med luftföroreningarna.Fru talman! Jag tror att miljöavgifter riktade motde utsläppskällor som vi direkt uppfattar som desvåraste och en lagstiftning som använder andrainstrument än ekonomiska styrmedel måste varagrunden i vårt arbete för att uppfylla såväl våranationella mål som målen i överenskommelser somSverige nu kommer att vara med att driva fram, inteminst vid konferensen i . Men jag gergärna rätt i att det är en frågaman kan titta på, men mina förhoppningar omresultatet är inte stora.Anf. 191 ():Fru talman! Jag är långt ifrån den förste som idenna kammare tar upp den ökadeinternationaliseringen. Därför ägnar jag intesärskilt mycket tid till att beskriva det som händerinom EG, i våra baltiska grannländer i Östeuropaeller de signaler som kommer från många länder itredje världen.Vi kan bara konstatera att förändringarna gårmycket snabbt och i många avseenden blir mycketgenomgripande. är ett litet land som påområde efter område påverkas av dennainternationalisering. Många ledamöter har använtinternationaliseringen som ett argument eller enförevändning för att skall fatta beslut iolika avseenden. Jag skall dock avstå frånytterligare förslag till detaljbeslut.Jag vill i stället introducera ett kanske nyttförhållningssätt. Jag skall i detta sammanhang getvå exempel vars gemensamma nämnare ärflexibilitet.Vi står inför två utomordentligt viktigainfrastrukturbeslut som blir avgörande för vårförmåga att anpassa oss till en alltmer internationellvärld och för våra möjligheter att skapa godakommunikationer med omvärlden.Det gäller infrastruktur i fysisk bemärkelse. Hurskapar vi den bästa ordningen för våra transportertill kontinenten? Det gäller infrastruktur förnormeringen. Hur ser vi till att vi skapar den bästahelheten ur svenska och utländska lagar och regler?Fru talman! Detta är två helt olika frågor, menenligt min uppfattning är de goda exempel på att vibehöver ett flexibelt förhållningsätt tillinternationaliseringen.När det gäller infrastruktur för transporter till ochfrån kontinenten, jag tänker då främst påtransporter över , är det väsentligt att vi inteser som den enda lösningen -- om vinu över huvud taget skall ha någon bro.De snabba förändringarna i omvärlden gör att viinte alls har hela sanningen om var tyngdpunktenför framtida handelscentra kommer att ligga.Miljö- och effektivitetssynpunkter kan ocksåinnebära ett osäkerhetsmoment inför strukturen påframtida transporter. Flexibiliteten kan vara bästasättet att möta framtiden.Om vi får en är det angeläget att dealternativa transportvägarna till kontinenten fårfortsatt uppmärksamhet från statsmaktens sida.Det är inte alls säkert att vi kommer att vilja passeraDanmark för att förflytta oss rakt söder över. Detfinns vägar genom både ochTyskland, med skiftande kvalitet. Till detta kanläggas att man aviserat i pressen ommotorvägsbyggen som skall realiseras igränstrakterna mellan och . Jagfrågar mig om vi kommer att ha handelspartnersväster om eller öster om detta land.Därför undrar jag om miljöministern är medvetenom sin stora möjlighet att påverka miljön i och runtSkåne.Färjetrafiken från till kommeratt öka i miljöbetydelse när de östra delstaternasekonomi stärks. Därför finns det skäl för attutveckla goda färjeförbindelser med ochTyskland från . Vid en förläggningav Riksbangård Syd till kommerHelsingborgslänken med sina färjor att spela enfortsatt viktig miljöroll.Södra visar alltså på detta sätt en bredkontaktyta, kommunikationsmässigt sett, motkontinenten. Vi måste erbjuda näringslivetflexibilitet inför en okänd och föränderlig framtid.Miljöpolitiken kommer att ha en avgörandebetydelse i valet av transportsätt. Vi kan intebesluta om bara ett alternativ. Vi måste ha enflexibilitet som står öppen för utveckling inomfordonens miljöpåverkande faktorer.Fru talman! Mitt andra exempel är normgivning.Vår svenska tradition skiljer sig i många styckenfrån utlandets. Vi har en detaljerad normgivning påen rad områden. Den är baserad på lagstiftning ochövervakande myndigheter. Detta skiljer sig frånövriga i många stycken.Inom EG gäller som bekant den s.k. Cassis deDijon-principen. En vara som får säljas i ettmedlemsland måste tillåtas i de övriga länderna.Specialregler som förbjuder en vara i ett land anseslikställda med kvantitativa handelshinder, någotsom förbjuder.Hur kan vi då upprätthålla våra höga svenskamiljökrav på en rad olika områden? En intressantväg är att i ökad utsträckning utveckla enutomrättslig normgivning, där olika branscher ochproduktområden under statsmaktens överinseendeidkar självreglering. Det fungerar redan i dagutmärkt för t.ex. advokater och revisorer.Utomrättslig normgivning kan vara en metod attbetydligt mer effektivt komma till rätta med ettliknande problem. Det finns inom kemiindustrinett projekt som kallas , därföretagen ställer hårda krav på sinaunderleverantörer, samarbetspartner och kunder.Min taletid är nu ute. Jag hade tänkt ta uppytterligare några punkter, men jag får avstå fråndet.Anf. 192 ():Fru talman! Jag tycker att föregående talaresförslag var så intressanta att jag gärna vill ge honommöjlighet att i replik till mig fullfölja sitt anförande.Själv har jag tänkt säga några ord omekohumanism; att bygga det rättvisakretsloppssamhället.Man brukar tala om en tids ''samhällsprojekt'',motorn, det som genererar den stora aktiviteten.Järnvägarna och bilismens införande har nämntssom exempel. Vår tids samhällsprojekt kan bli attlämna avfallssamhället och skapakretsloppssamhället, den ekologiskastrukturomvandlingen.I vårt nuvarande industrisamhälle används resurserlinjärt. Vi förbrukar och förgiftar naturens resurseroch sprider ut dem i form av avfall. Ju mer viproducerar på detta sätt, desto fattigare blir vi, hurän bruttonationalprodukten ökar.I det kunskapssamhälle som vi nu får kommerindustrierna att vara inlemmade i naturenskretslopp. Resurser används cykliskt, återanvändseller återförs till naturen för att på nytt bygga upplivet.De ekonomiska mätmetoder, modeller och teoriersom fortfarande dominerar människorsmedvetande runt om jordklotet, är direktmissledande. Naturtillgångarna ses som frianyttigheter, som får värde bara när de förbrukas.Här finns ingen hjälp att få när det gäller att ställaom industrisamhället från den linjäraresurshanteringen till en cyklisk. Man har ingamodeller för att klargöra den fundamentalaskillnaden mellan att bruka och att förbruka. Jumer resurser som omsätts för pengar, desto högreblir tillväxten och desto högre anses välståndetvara, även när det leder till utarmning och ökadekostnader för att städa upp efter de felaktigaanvändnings- och produktionsmetoderna.Det är därför av stor betydelse att årets finansplanför första gången innehåller ett avsnitt ommiljöpolitiken. Misshushållning med naturen geringen god ekonomi, även om tillväxten ökar.Men nolltillväxt eller minskad tillväxt i ekonominlöser inga problem. BNP mäter helt enkelt allaktivitet som sker för pengar. > bOmställningen tillkretsloppssamhället, den ekologiskastrukturomvandlingen, ger många beställningaroch jobb. Det innebär också att tillväxten ökar,som naturen, grunden för all ekonomi,blomstrar.En del teknik vilar helt självklart på felaktigaprinciper och kommer att försvinna ikretsloppssamhället. Kärnkraften, t.ex., är engammalmodig teknik, som bara hör hemma iavfallssamhället. satsas miljarder på att hålla livi gamla rostiga och försprödade kärnkraftverk. Detär skandal och stor misshushållning. Ju fortarekärnkraften avskaffas, desto större resurser kanfrigöras till modern, framtidsduglig teknik.Om humanismen -- det andra ledet i begreppetekohumanismen -- skulle jag vilja säga: Vi skallvara mera generösa och mindre giriga. Det går inteatt bygga det goda kretsloppssamhället i den rikavärlden, medan världens fattiga majoritet hållsnere genom en orättfärdig ekonomiskvärldsordning. Jorden är en levande enhet.Överallt på jorden förtrycks kvinnorna. De arbetarmer än männen för familjens uppehälle, men derasarbete räknas inte ens i den styrande statistiken,och de får inte vara med och bestämma på egnavillkor. När kvinnans ställning stärks föder hon inteför många barn. Det är lösningen på problemetmed befolkningsexplosionen.Vårt välstånd får aldrig bygga på att andra far illa.Vi skall göra rätt för oss, inte utnyttja andrasfattigdom för att sko oss.Det skall vara rättvis fördelning i vårt eget land,men också ute i världen. Som rikt land har vi enuppgift att arbeta för en rättfärdig världsordning,där ingen förtrycker någon och där utbytet mellanmänniskor sker till ömsesidig glädje.Rättsfrågor, m.m.Anf. 193 ():Fru talman! Vi socialdemokrater strävar efter ettmera rättvist och jämlikt samhälle. Ettgenomförande av en sådan politik ärgrundförutsättningen för att minska riskerna försocial utslagning och brottslighet på samhällslivetsalla områden.En stor del av brottsligheten betingas avekonomiska och sociala faktorer. Orättvisor,främlingskap, rasism och otrygghet måste därförbekämpas.För att nå framgång i det brottsbekämpandearbetet är det viktigt att slå vakt om det generellavälfärdssamhället. All erfarenhet visar att storasociala klyftor, hög arbetslöshet och förslummadebostadsområden föder våld och annan kriminalitet.Det är vår uppfattning att familje- och skolpolitik,arbetmarknads- och socialpolitik, rättsväsendetsutformning och funktion i stort liksom denekonomiska strukturen och människosynen isamhället har väl så stor betydelse förbrottsutvecklingen som straffsystemet. Över huvudtaget gäller att insatserna för ett solidarisktsamhälle, med större rättvisa i fråga om inkomster,bostäder, utbildning, arbetsmiljö och kultur, ocksåär ägnade att förebygga de risker för socialmissanpassning som i sin tur ofta utgör grogrundenför kriminalitet.I detta perspektiv är det helt klart att denomläggning av samhällspolitiken som regeringeninlett allvarligt äventyrar möjligheterna till etteffektivt brottsförebyggande arbete. Ökandeklyftor, kraftigt stegrad arbetslöshet och tilltagandeutslagning skapar en grogrund för tilltagandebrottslighet.Barn och ungdom måste stå i centrum för detbrottsförebyggande arbetet. I första hand är detsjälvfallet föräldrarnas ansvar att fostra barn tillsolidaritet och lära dem acceptera de regler somkrävs för den mänskliga samlevnaden. Därförmåste familjepolitiken utformas på ett sätt somunderlättar för föräldrarna att ta detta ansvar.Barnomsorgen och skolan har här viktiga uppgifter.Stödet till de ungdomar som tidigt riskerar atthamna utanför samhällsgemenskapen måsteförstärkas. Arbete med att stödja lokaltbrottsförebyggande verksamhet måste nå ut påbredden regionalt och lokalt och ges en störrebetydelse än i polisens och andrasamhällsorgans arbete.Det är socialdemokraternas uppfattning attfängelsestraff bör undvikas så långt som möjligt.Fängelse är en mycket ingripande påföljd för denenskilde och en mycket dyr sådan för samhället.Genomsnittskostnaden per dag för en fängelseplatsär nu . En ökad användning av frihetsstraffär generellt sett inget effektivt medel när det gälleratt bekämpa kriminaliteten. Det visar enomfattande kriminologisk forskning. Antaletfängelsestraff, som legat på enrekordhög nivå, måste reduceras.Fängelsestraffets syfte är att avskräcka människorfrån att begå brott. Den avskräckande effektenanges framför allt ligga i hotet att bli berövadfriheten. Men detta hot har en begränsad effekt påsocialt utslagna människor. Vid verkställigheten avstraffpåföljden skall kriminalvården ävenfortsättningsvis bygga på grundsynen omhumanitet. Att ge de dömda möjligheter att efterfrigivningen leva ett normalt liv i samhället är, vidsidan av att verkställa straffen på bästa möjliga sätt,kriminalvårdens viktigaste uppgift.Fru talman! Vi kan konstatera att regeringenmedvetet prioriterat ned kampen mot denekonomiska kriminaliteten. Detta framgår direktav budgetpropositionen. Mot bakgrund avjustitieutskottets uttalanden och demycket stora värden som står på spel är dettaanmärkningsvärt. Vi anser att bör uttalaatt ekobrottsligheten skall ges samma högaprioritet som bekämpandet av narkotika- ochvåldsbrottslighet.Den ekonomiska brottsligheten drabbar oss alla;den enskilde medborgaren och den skötsammeföretagaren. Utgår man från en samhällsförlust på30 miljarder kronor till följd avekonomiska brott -- vilket är lågt räknat -- handlardet om att varje enskild skattebetalare blir''bestulen'' på . Som exempel kan nämnasatt enbart de skalbolag som för närvarandeförekommer hos kronofogdemyndigheterna ärrestförda för skatter och avgifter m.m. medsammanlagt drygt 6 miljarder kronor.Det allvarligaste är kanske ändå attekobrottslighetens utbredning ytterst hotarsamhällssolidariteten och den välfärd som byggtsupp med denna som grund. Det är därför enligt vårmening en mycket väsentlig förutsättning för ettfortsatt solidariskt samhällsbyggande att vi effektivtkan motverka och beivra denna typ av brottslighet.Fru talman! Jag vill ställa två frågor tillregeringspartierna. Varför har man tagit bortprioriteringen av den ekonomiska brottsligheten?Vad är det som har förändrat synen på den typen avbrottslighet?Anf. 194 (nyd):Fru talman! Lever vi i ett rättssamhälle? Fråganställs ibland av journalister till politiker,justitiekanslern, justitieombudsmannen m.fl. Denbesvaras alltid med ett bestämt ja. påstås detrentav att är den mest utprägladerättsstaten i världen.Någon definition är det dock aldrig tal om i dessasammanhang. Det förefaller som om ordeträttssamhälle -- eller rättsstat -- uppfattas somnågot gott i största allmänhet.Ibland förefaller det som om särskilt jurister tror attbegreppet rättsstat betyder att det finns lagar ochförordningar och att domstolar och myndigheterför det mesta håller sig inom dessa ramar. Men i såfall skulle alla stater vara rättsstater. I alla staterfinns rättsregler som medborgarna har att rätta sigefter. Varje statsledning måste vidare, av praktiskaskäl, delegera makt och kan inte göra det utan attutfärda regler för utövningen av den delegerademakten. För de underlydande myndigheterna ärdet i allmänhet bekvämast att hålla sig till dessaregler.Visst är det sant att ordet rättsstat ofta används somett slagord, men det har faktiskt ett bestämbartinnehåll. Det bygger på en urgammal idé att maktenmåste iaktta vissa spelregler för att dess krav pålydnad från undersåtarnas sida moraliskt skallkunna försvaras. Denna vackra tanke kom i vårtland till uttryck redan i den gamla svenskalandslagens konungaed. Syftet var alltså att skyddaden enskilde mot övergrepp från den styrandemaktens sida. I ett uttalande avkonstitutionsutskottet definieras rättsstatenenligt följande.- Grundläggande för förhållandet mellan staten ochmedborgarna är att dessa är fria och har rättigheter.- De statliga organen kan ingripa i medborgarensfrihet bara med stöd av allmängiltiga regler.- Dessa skall tillämpas lika på alla.- Syftet med dessa krav är att sätta en spärr förgodtycke och väld.- Väsentliga ingrepp kan beslutaom.- Sådant beslut skall kunna påverkas av en fri ochöppen diskussion.- En minimistandard av frihet får inte ens riksdagenförgripa sig på.- Respekteras inte dessa grundsatser, hotasstatslivet av förödelse.När jag påstår att inte är en rättsstat,är det alltså dessa grundtankar som jag utgår från.Jag menar att vårt system inte längre utgår från attmedborgaren är fri och har rättigheter och atträttssystemet ej heller inrymmer effektiva spärrarmot godtycke och väld i offentlig maktutövning.Det system av regler och principer som tidigaregjorde till en rättsstat finns inte kvar.Min definition är således att rättsstaten utgår frånatt medborgaren är fri och har rättigheter gentemotstaten och att rättsstaten har ett system av regleroch principer som tryggar medborgerliga fri-ochrättigheter och sätter en spärr för godtycke och väldi offentlig maktutövning.Rättsstaten löser självfallet inte alla problem i ettsamhälle. Begreppet gäller endast relationenmellan statsmakten och medborgaren. Statenålägger sig och iakttar en lagbestämd måttfullhet ianvändningen av sin makt över medborgarna.Rättsstaten kan alltså inte lösa de problem somsammanhänger med t.ex. sociala skillnadermedborgarna emellan och inte heller problem somavser fred på jorden och en sund fysisk miljö. Förett samhälle där människor kan trivas, utvecklasoch blomstra behövs välfärdsstaten. För sammasyfte behöver vi också internationell fred ochsäkerhet och en fysisk miljö som inte gör oss sjuka.Fru talman! Men människan har också ett behov avfrihet och värdighet. Därför behöver vi rättsstaten.Är det inte detta en meningsfull frihetsdebatt bordehandla om? Motsatsen till frihet är ju träldom.Innebörden av träldom är just att sakna lagensskydd.Därför uppmanar jag justitieministern att med allkraft göra allt för att rättsstaten åter skall upprättas.Anf. 195 ():Fru talman! I en artikel i en av de storamorgontidningarna angav jag det aktuellaantalet narkotikamissbrukare i till närmare30 000. Denna siffra gav upphov till en livlig debatt.Från socialdemokratiskt håll ansåg man att jagstarkt överdrivit missbrukets omfattning. Jag villhär närmare redogöra för de faktorer som legat tillgrund för min bedömning.Under år 1979 genomförde utredningen omnarkotikamissbrukets omfattning, , denhittills enda rikstäckande kartläggningen av dettunga narkotikamissbrukets omfattning i Sverige.Kartläggningen, som var en s.k. case-finding-undersökning, gick till så att myndigheter sombedömdes ha kunskap om narkotikamissbrukrapporterade de ''fall'' som de kände till.För hela landet bedömde att det tunganarkotikamissbruket omfattade totalt 10 000--14 000 personer. De tre storstadsområdena svaradeför . Antalet inrapporterade tungamissbrukare per 100 000 invånare var i UNO-undersökningen 100.Det bör emellertid påpekas att definitionen avtungt narkotikamissbruk i nämnda undersökningvar tämligen begränsad. Till denna typ av missbrukhänfördes dels allt injektionsmissbruk, oberoendeav frekvens, dels också annat missbruk somuppgivits förekomma ''eller så gott somdagligen'', oberoende av intagningssätt och medel.Definitionen innebar alltså att t.ex. haschmissbruksom ej var dagligt eller så gott som dagligt, men somändå var regelbundet, inte ansågs som tungtmissbruk. En synnerligen förvånansvärdbegränsning med tanke på bl.a. de risker förbestående hjärnskador som haschmissbrukarelöper.De kartläggningar som gjorts omnarkotikamissbrukets omfattning efter 1979 har ihuvudsak ägt rum ochhar omfattat ca 90 kommuner -- sammanlagtungefär hälften av befolkning. Antaletmissbrukare har för dessa kommuner angivits tilldrygt 15 500, vilket i genomsnitt innebär 286missbrukare per 100 000 invånare.Kartläggningen efter 1979 visar att missbruk avnarkotika är ett storstadsfenomen. Mankunde tidigare se narkotikamissbruket som just ettstorstadsfenomen och alkohol som landsortensdrog. är situationen annorlunda, eftersomman numera ofta möter tyngre missbruk även påmindre orter.Jag vill här nämna några siffror som påvisar endrastisk förändring av bl.a. landsortensmissbruksbild.Kalmar län hade i UNO-undersökningen 211missbrukare, medan siffran i den senasteundersökningen stigit till 942. I , därendast 2 av 18 kommuner redovisats, har antaletökat från 143 till 371. I , där 5 av14 kommuner redovisats, har ökat det från 349 till1 341. I , med 2 av 12 kommunerredovisade, har det ökat från 273 till 521. FörStockholms län, där ungefär hälften avkommunerna kartlagts i den senasteundersökningen, redovisas totalt 3 085missbrukare. Detta skall jämföras med 3 851 förhela länet i UNO-undersökningen.De siffror som rapporterats i UNO-undersökningen och senare undersökningar måstebetraktas som minimisiffror, eftersom högamörkertal alltid omger kartläggningar av detta slag.Flertalet av de handlingar som är förknippade mednarkotikamissbruk är ju illegala och ett uttryck förnormbrott, alltså handlingar som människor gärnavill dölja.