prot · GF0970 · 1992-02-26 00:00:00 — Den kommer att leda till en fortsättning avden dynamik och framtidstro som den inremarknaden har skapat.Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenförstärker möjligheten för EG:s medlemsländer attgemensamt verka för fred och stabilitet i Europaoch i omvärlden.Fördjupningen av samarbetet inom områden sommiljö, konsumentskydd och utbildning ökar EG:smöjligheter att möta 90-talets utmaningar. Denförstärkning av möjligheterna till gemensammaåtgärder inom det sociala området som elva av detolv medlemsländerna ställde sig bakom ligger väl ilinje med våra egna ambitioner. Det är regeringensuppfattning att en verklig gemensam marknadkräver en ambitiös politik också på det socialaområdet, och det kommer vi att arbeta för, MatsHellström.För del utgör mötets resultat att enbetydelsefull milstolpe har passerats på vår väg motfullt medlemskap i misslyckande i skulle ha medförtosäkerhet om EG:s fortsatta arbete, och detskulle också ha kunnat påverka förutsättningarnaför våra egna medlemskapsförhandlingar.Herr talman! Man hör ibland en oro för att denförstärkta västeuropeiska integrationen skall ledatill en slutenhet mot omvärlden. Bakom murarnai ett Festung skulle välmåendevästeuropéer isolera sig från världen i övrigt. Istället för att medverka till ökad fred och stabilitetskulle integrationen med detta synsätt ökakonfliktriskerna.Jag är övertygad om att en sådan oro är heltogrundad. Utvecklingen inom EG går i motsattriktning. Allt eftersom integrationen i Europafördjupas ökar tvärtom kontakterna med deomgivande länderna. Det är viktigt att dettaverkligen utnyttjas inte minst i relationerna till decentraloch östeuropeiska länderna.Herr talman! Ett framtida medlemskap i att påverka snart sagt alla delar av detsvenska samhället. Behovet av allsidiginformation om innebörden av ett svensktmedlemskap är stort, och många talare har i dagpekat på just detta. Från regeringens sida har viredan givit ut en hel del information om olikaaspekter av EG-samarbetet. Men det räcker inte.Informationsinsatserna måste ytterligare breddasoch fördjupas.Regeringen kommer därför att föreslå en kraftigförstärkning av anslaget till information. För attbidra till allsidigheten överväger vi att avsättasärskilda medel för att stödjainformationsinsatser av exempelvisintresseorganisationer och studieförbund. Därtillkommer särskilda insatser som kan krävas isamband med folkomröstningen. Jag avser attlängre fram i vår återkomma i denna fråga,lika viktigt som att det finns ett allsidigtinformationsmatrial är att informationenverkligen når ut. Det gäller att på olika sätt väckaden enskildes intresse för de olika EG-frågornaför att man skall få klart för sig vad ettmedlemskap i innebär. Därför är en öppenoch allsidig debatt där många intressen kommertill tals och bryts mot varandra av stor betydelse.Vi har alla ett ansvar för att stimulera en sådandebatt.Herr talman! blir avgörande förSveriges framtida roll i . Vägen mot ettsvenskt medlemskap i ligger öppen. Vi hardärmed slagit in på den sista etappen mot att fulltut delta i det fördjupade europeiska samarbetedär historiskt, politiskt, ekonomiskt ochkulturellt hör hemma. Förhandlingarna kommeratt bli krävande. Vi står dock väl rustade. Denbreda enigheten i -- är undantaget sombekräftar regeln -- om Sverigesmedlemskapsansökan är av särskild betydelse.Från regeringens sida kommer vi att göra allt vikan för att slå vakt om den breda enigheten. EGskall inte behöva tvivla på bestämdaföresats när det gäller inriktningen av vårt arbete.Regeringen kommer också att göra allt vad på denankommer för att förhandlingarna skallkunna inledas och snabbt föras till ett lyckligt slut.Tack, herr talman.Anf. 54 ATS ():Herr talman! var ganska försiktigi sina kommentarer till EG-samarbetet och likasånär det gällde tidtabellen för vår EG-förhandling.Jag tror det är klokt. har ocksåredovisat en rad omständigheter som gör detrimligt att vara försiktig. Statsministern har varitbetydligt mer kategorisk i sina uttalanden i de härfrågorna. Jag har i och för sig en viss förståelse föratt man kan vilja ha en hög svansföring i enförhandlingssituation. Men jag tror att vi bör tafasta på vad här har presenteratsom en verklighetsbild när det gäller vår tidtabell.Detta gör det desto viktigare att vi kan dra nyttaav som det kan kommaatt verka för vår del och att vi ser till att det blir såbra som möjligt. Jag tog tidigare i debatten uppett förslag om att borde ta ett initiativinom EFTA och med EG för att se om det ärmöjligt att vi kan ansluta oss även till den socialastadgan. EFTA och EG har ju tidigare varitöverens om målen när detta har diskuterats iförhandlingarna.Som jag tolkade det gav statsrådet ett positivt svar. Han uttryckte sigungefär så, att detta är regeringens ambition ochsträvan. Jag tolkar det som att kommeratt ta initiativ. Jag tror nämligen att det krävs attett medlemsland aktivt engagerar sig i dennafråga.EFTA:s sammanslutning av fackligaorganisationer har uppmärksammat detta och bl.a. tillskrivit och frågat ommöjligheterna, och man har fått ett avvaktandesvar. Det kan vara begripligt att inte anser sig kunna ta initiativ. Detkrävs alltså att ett medlemsland går in. Jag hoppasatt jag kan tolka så, att Sverigekommer att göra detta så snart som möjligt.Ulf uttalade ett antal förhoppningarom ett framtida EG som jag tror vi alla kan dela.Han sade att i ett EG öppet mot omvärlden hörockså hemma. Självfallet är det så. Mendet är inte så enkelt. Det krävs också att ländersom , där många partier har en vilja attarbeta utåtriktat, med en generös inställning tillandra länder tillsammans med likasinnade inomEG, och utan att överdriva vår egen betydelse,kan driva på i denna riktning.EG kommer inte nödvändigtvis att var öppet motomvärlden, om vi inte tillsammans med andradriver på. EG är en plattform där olika politiskamotsättningar kommer till uttryck. Det är då branär vi blir medlemmar om så många partier sommöjligt i och regeringen kan driva på föratt EG skall bli öppet mot omvärlden. Det finnsnu inom EG, inte minst inom handelspolitiken,klara motsättningar mellan olika länder ochgrupperingar,Anf. 55 tatsrådet ():Herr talman! Jag vill först och främst bekräfta attEES-avtalet öppnar möjlighet för ett brettsamarbete på det sociala området inkl. ettsamarbete rörande de nya frågor som haraktualiserats inom ramen för Maastrichtarbetetoch att vi från svensk sida med kraft kommer attverka för att EFTA-länderna tar en aktiv delockså i detta arbete.När det gäller öppenheten mot omvärlden delarjag helt uppfattning att den dagvi är medlemmar i skall vi naturligtvis fortsattdriva en politik för frihandel och öppenhet motomvärlden. Jag menar att vi redan nu harförutsättningar för detta och att EG för en politiksom visar en öppenhet mot omvärlden i mångaviktiga avseenden. Jag tänker då inte minst påsamarbetet med länderna i Central- ochÖsteuropa, den kanske viktigaste frågan när detgäller EG:s relationer till den närmasteomvärlden.EFTA-länderna förhandlar här parallellt med EGom utbyggnad av frihandeln. EFTA-ländernasamarbetar med EG i G 24-gruppen och i den nyaeuropeiska , i syfte att bistå decentral- och östeuropeiska länderna i derasutveckling. Detta är en mycket angelägen uppgift.Jag kommer senast från iCartagena. Jag kunde där notera att haren med alla sammanfallande politik ivår strävan att reformera för att göradet till ett nyttigare instrument för samarbetemellan rika och fattiga länder.Också i GATT-förhandlingarna, även om därfinns skillnader, strävar både och EGefter att åstadkomma en lösning så attUruguayrundan kan föras i hamn. Detta är ettviktigt arbete. Vi måste undvika att det bara blirfråga om regionala arrangemang för samarbete.Vi måste också få till stånd ett globalt samarbeteför att frigöra handeln och åstadkomma ett vidgatsamarbete på andra områden. Annars riskerar vien fragmentering av världsekonomin, som ytterstockså kan få politiska återverkningar. Jag delardärför uppfattningen att det är viktigt medöppenhet också gentemot omvärlden.Anf. 56 ()replik:Herr talman! Många partier talar om den bredaenigheten, och jag är medveten om att denexisterar här i och i kammaren. Men jagär också mycket medveten om att den inteexisterar alls med den bredden utanför det härhuset. Jag tror att även och deandra partiföreträdarna vet.Jag tror också att regeringen är medveten omkritiken mot att det inte nu finns, och t.o.m. förett halvår sedan fanns, pengar att söka för att fådenna allsidiga information. Den kritiken växersig allt starkare utanför detta hus. Jag har varnatom detta tidigare. Det blir ett demokratisktbakslag. Folk blir så arga när de inte får reda påvad det här handlar om, att de till slut säger att dealdrig kan bli positivt inställda. Det här är ett tipssom ni borde tänka på.De organisationer och grupper som ärkritiska och vill ställa kritiska frågor är små ochfattiga. De kan inte tävla med arbetsgivarnas ochnäringslivets organisationer. De har inte denuppbackning de skulle behöva. Då vore dettrevligt om de kunde förlita sig på en regering somhade ambitionen att se till att informationen blirallsidig. Alltså: det behövs mycket pengar nu.Så har vi frågan om vi skall stå utanför ellerinnanför. Jag tycker att det är bra att UlfDinkelspiel anser att kan stå på egnaben. Då kanske man kan slippa höra detpropagandistiska talet om att eftersom avtalet ärså dåligt, måste gå med i EG. Så är alltsåinte fallet, och det är bra. Jag tror att det är viktigtatt det kommer fram att avtalet kan fungera påegna ben.Jag tycker att avtalet innehåller tillräckligt mångabrister för att säga nej till det. Men avtalet ärabsolut att föredra framför ett EG-medlemskap --just av det skälet att genom EES-avtaletstår utanför EG:s institutioner. Vi behöver intetränga in oss i den ekonomiska och monetäraunionen med de krav på små budgetunderskott,låg inflation och storlek på utlandsskulden osv.som ett medlemskap faktiskt innebär. Vi behöverinte lämna ifrån oss beslutanderätten om de storadragen i den ekonomiska politiken till ettekonomiskt ministerråd i . Vi behöver inteheller här fatta beslut om att den svenskariksbanken skall stå fri från den svenskariksdagen, vilket också föreskrivs i denekonomiska och monetära unionen.Vi kan säga nej till att vara med i enförsvarsallians. Vi kan uppträda mer som ettsjälvständigt land i den internationella politiken ialla internationella fora, inkl. försvarspolitiken.Vi behöver inte gå in i en försvarsallians däreventuellt franska kärnvapen är tänkta sombeskyddare.anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! och jag hardebatterat frågan om information ikammaren. Varje gång har jag svarat att vi skallåterkomma till den frågan med siktepå att få fram ytterligare medel till nästa budgetår.Så kommer att ske, har jag pekat på att vi har redan gjorten hel del från regeringens sida när det gäller attsprida information. Låt mig ge några exempel.Det finns ett månatligt nyhetsbrev som heterEuropautsikt. Det går ut i en stor upplaga och ärtillgängligt för den som önskar.Vi har gett ut redogörelser för olika områden somberörs av EG-samarbetet i serien Fakta Europa.Totalt har ett tiotal skrifter utkommit, nu senastom regionalpolitiken.Det finns en årsbok om och EFTA/EG-samarbetet. Det finns en lathund, Veminformerar om vad?, som hjälper den som harfrågor på specifika områden att hitta rätt. Vidarehar en del grönböcker utgivits som mera ingåenderedovisar konsekvenserna av EG-samarbete.Vi kommer att gå vidare på det här området. Detkommer nya pengar. Jag delar uppfattningen attfrågan om information är viktig och attinformationen bör förstärkas införfolkomröstningen.Så till synen på EG. sadetidigare att synen på EG hänger samman medsynen på demokratin. Det är kanske så. EG ärsprungen ur en västeuropeisk syn på demokrati,rättvisa och marknadsekonomi och är en igrunden demokratisk institution. I dennavästeuropeiska tradition har de partier som stårbakom ett svenskt medlemskap i hämtat sininspiration. Möjligen kan motståndet mot EGbero på att den uppfattning som inte har samma rötter.anf. 58 () replik:Herr talman! Den uppfattning som jag företrädersätter demokratin i högsätet. Det är en avgörandefråga, och den överskuggar alla andra politiskadelfrågor i hela detta komplex som har att göramed medlemskap i den Europeiska unionen.En levande demokrati måste bygga på en reellmöjlighet att delta och delaktighet ibeslutsprocesser. Det måste finnas enrepresentativitet och politisk pluralism. Jagtycker att vi har lyckats ganska bra med detta iSverige.Vi kan jämföra denna församling medMinisterrådet. Jag uppfattar den organisationsom odemokratisk beroende på dess slutenhet, attdet inte finns möjlighet till politisk kontroll ochatt olika ministrar har olika tyngd -- vilket kantyckas vara rimligt, eftersom de representerarolika människor. Men om detta skulle omsättastill svenska , skulle vi som sitter istorstadsregioner när vi går till omröstning fåbetydligt fler röster än vad som finns påNorrlandsbänken, som representerar glestbefolkade områden.Det här demokratibegreppet stämmer inte. Densvenska befolkningens åsikter kommer iMinisterrådet att representeras av den sittanderegeringen. Mötena kommer att föras islutna rum. Man vet inte vem som säger vad. Mansitter med mandat att fatta beslut i helhetensintressen.De folkvalda som sitter i parlamentet har enytterst liten beslutanderätt. I en sådankonstruktion är det svårt för små länder att få ettrejält inflytande och kunna vara delaktiga ibeslutsprocessen. För små länder kan det vara attföredra att stå utanför organisationen och kunnaförhålla sig flexibla i utrikespolitiken, i deninternationella handelspolitiken ochmiljöpolitiken. EG:s röst formas till en röst, därSverige med nödvändighet kommer att ha litet attsäga till om. Det finns en reell motsättning mellanstorleken på en sådan konstruktion ochmöjligheten och närheten till ett rejält inflytandeoch en rejäl demokratisk process. Det går inte attkomma förbi detta faktum, vare sig det gällersammansättningen och tyngden i Minsterrådeteller i EG-parlamentet. Ett litet land är ett litetland. Det kan också finnas ekonomiska fördelarför att kunna förhålla sig som ett enskiltland till andra marknader i världen -- ,, tredje världens länder och till central- ochösteuropeiska samarbetspartners. Alla länder ärinte lika och kan inte utnyttja processen på likasätt.Anf. 59 (nyd)replik:Herr talman! Med risk för viss tjatighetåterkommer jag, herr statsråd, till ämnetinformation. Jag har själv aktivt sysslat med sådanverksamhet 25--och har med intresse lyssnatpå redogörelsen för åtgärder som regeringentvivelsutan har vidtagit. Men det räcker inte meddenna typ av kvalificerad, fördjupad informationtill smärre intressegrupper, kanske främst inomnäringslivet. Vad som behövs långt förefolkomröstningen är en lättfattlig informationsom kommer till familjen och konsumenten viabrevlådan.Man kan i detta sammanhang inte förlita sigenbart till att EG-anslutningen skall diskuteras ien fri och öppen debatt. Varje människa behöverfå möjlighet att på ett enkelt sätt ta till sig vadbudskapet kan betyda för honom eller henne ochatt låta det sjunka in.Därför ställer jag till statsrådet frågan vilken synhan har på denna förenklade information tillhushållen. För min del anser jag att det är alldelesför sent att vänta med den till inför omröstningen.Denna information behöver få sjunka in, så attmänniskor skall kunna ta ställning och följa uppden fortsatta debatten.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig säga till attjag delar uppfattningen att vi behöverinformation av olika karaktär, inte baradjuplodande information av den typ som finns igrönböckerna, utan också mera lättillgängliginformation. Jag menar att Europautsikt ochfaktaskrifterna relativt lättillgängligt presenterarmaterialet, men det kan finnas anledning attpröva också andra former för informationen.Vi gjorde ett experiment , då vi gickut via TV:s Anslagstavlan och redovisade vilkeninformation som finns. Responsen blev mycketpositiv. Vår växel och även Allmänna Förlagetsväxel blev formligen nedringda. Det häruppmuntrar till nya insatser.Vi funderar i denna anda på att ge ut faktablad påde olika områdena, lättfattlig information på ettpar sidor som täcker de olika områdena och somockså skall kunna göras lätt tillgänglig förallmänheten. Vi mottar också gärna andrauppslag. Det kommer, som jag redan tidigaresagt, ytterligare pengar för information undernästkommande budgetår, och det kan ocksåfinnas anledning att pröva former förmassdistribution.Jag vill i sammanhanget också peka på all deninformation som ges ut avintresseorganisationerna. Vi kan ge ut och biståmed objektivt faktamaterial, men för enstimulerande debatt behövs också vad vi kan kallapartsinlagor, som belyser frågor från resp.intresseorganisations speciella utgångspunkter.Jag tror att denna informationsgivning, som redanär ganska intensiv, ytterligare kan stimuleras. Detär av det skälet som vi, parallellt med egnainsatser för att sprida ökad information tillallmänheten om vad ett EG-medlemskapinnebär, också överväger olika former av stöd tillintresseorganisationer, studieförbund ochliknande organ för att bredda debatten kring EG-frågorna.Anf. 61 (nyd)replik:Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Jaghoppas att ni kan omprioritera i ekonomin så attden här massdistributionen hem till vanligamänniskor genom deras brevlådor kommer tillstånd inte före omröstningen utan redan underinnevarande år.Avsnitt III (övrigt)Anf. 62 ():Herr talman! Man behöver inte vistas länge iSydafrika för att inse hur effektivtapartheidsystemet fungerar. Man kan åka milefter mil utan att se ett township och all den misärsom förekommer. Det som man ser är ett vackertlandskap, vackra hus och välansade trädgårdar.De svartas bostadsområden är strategisktutplacerade, så att de vita kan leva ett helt liv utanatt behöva uppleva den svarta befolkningenssituation. Och så var det ju menat, nämligen attde svarta skulle hållas i speciella områden för attunder komma in till staden och tjäna, ellertill gruvan eller fabriken för att vara arbetskraft.På detta sätt är unikt. Inget annat landhar i sin grundlag skrivit in rasåtskillnad.Sydafrika har också blivit ett av världens mestojämlika samhällen. En vit befolkning på ca 5miljoner lever på en, även med internationellamått mätt, hög standard -- denna grupp om 5 %av befolkningen tar hem av alla inkomster.Detta betyder att majoriteten, som ju utgörs av desvarta, får hålla till godo med de smulor som bliröver. är analfabeter, och ytterligare 30 %har ytterst svårt att läsa och skriva. avhushållen saknar el, trots att man har överskott påelektricitet. Man skulle inte behöva bygga ettenda nytt kraftverk för att förse alla hushåll medelektricitet. Detta är bara några exempel.Efter blev många avoss engagerade mot apartheid. Vi lärde kännaANC och började instämma i dess krav påsanktioner. blev också ett av de förstaländer som hörsammade ANC:s vädjan. Vi harvidare drivit frågan om att isolera Sydafrikainternationellt, bl.a. i Förenta nationerna.Sydafrika har fått betala dyrt för sin apartheid.Ekonomin är stagnerande, som man haren befolkningstillväxt på . Allt fler inomSydafrika har också insett attrasåtskillnadspolitiken inte håller i längden. Envändpunkt kom , då presidentde öppnade parlamentet och meddelade attförbudet mot ANC skulle upphävas och NelsonMandela och andra politiska fångar skulle friges.Därmed inleddes en politisk process vars syfte juär att upphäva apartheid och införa demokrati --med andra ord: en människa, en röst.Den svenska parlamentarikerdelegationen möttemycken optimism, men också pessimism överprocessen. Man såg många mörka moln. Detmycket omfattande våldet skrämmer många.Bland de vita sprids en oro, och många övergerpresident de och sluter upp bakom dekonservativa krafterna.Bland ANC- och fackföreningsanhängare grusasförhoppningarna. Det senaste fyllnadsvalet blevdroppen som kom bägaren att rinna över.President de har också bestämt sig för attgöra upp en gång för alla genom att utlysa enfolkomröstning bland de vita, vilken skallgenomföras . Då vill han ha svar påfrågan om han har stöd för den reformprocesssom han inledde och somsyftar till att skapa en ny författning genom attförhandlingar skall få fortsätta.Alla inser vi hur viktig folkomröstningen blir. Motden bakgrunden anser jag att ställningstagandentill de svenska sanktionerna ochSydafrikapolitiken får anstå till efter den 17 mars.Jag tycker att det är viktigt att framhålla detta ochinte bara som i regeringsdeklarationen tala om attdet är händelseutvecklingen som man skall följa.Vi har både från den svenska och frånSverige i övrigt all anledning att ställa upp för deprogressiva krafterna i så att äntligenockså de svarta tillerkänns mänskliga rättigheter.Anf. 63 ():Herr talman! är kontrasternas land.Man möts av två olika världar. Fem miljoner vitahar europeisk levnadsstandard. 30 miljonersvarta, varav sju miljoner bor i de fyra TBVC-staterna, har afrikansk levnadsnivå. Dessutomfinns det ca tre miljoner färgade och en miljonindier i Sydafrika.Skillnaderna i levnadsvillkor är enormt stora.Den värsta fattigdomen finns på landsbygden ochi de stora slumområdena för svarta i städernasutkanter. Apartheidsystemets segregationspolitikhar uppenbarligen varit mycket effektiv.Samtidigt har ekonomiskatillbakagång drabbat svarta värre än andragrupper.Utvecklingen i bort från apartheid ärsedan februari 1990 mycket löftesrik, även om detockså finns många hot. De ochnationalistpartiet har avskaffatapartheidsystemets grundlägganderasåtskiljningslagar. Det som återstår innanSydafrika blir en demokrati är en ny konstitutionsom ger alla sydafrikaner rösträtt. Utarbetandetav en ny konstitution är föremål för förhandlingarmellan ett tjugotal olika partier, grupper ochorganisationer i våra samtal med ledande företrädare för detstyrande mötte vi en ärlig viljaoch fast inriktning att driva förhandlingarna iCODESA i hamn . De Klerkhar uppenbarligen satsat allt på att förändraSydafrika till en demokrati.Den senaste händelseutvecklingen är, som jag serdet, ytterligare bevis på de Klerksmålmedvetenhet. Efter att ha förlorat ett viktigtfyllnadsval utlyste de dagendärpå en folkomröstning för att få fortsatt mandatatt driva förhandlingsprocessen i CODESAvidare. Denna folkomröstning kommer, somAnita sade, att ske . Vinnerde , kommer processen för ett nyttSydafrika att föras framåt. Förlorar han, kommerregeringen att avgå, och det blir nyval. Riskernaär då mycket stora för att det blir kaotiskt i landet.Som jag ser det, är processen bort från apartheidoåterkallelig. En tillbakagång tillapartheidsystemet är otänkbar, eftersom det medstor säkerhet skulle resultera i inbördeskrig ochkaos. Säkerligen skulle ett sådant scenario ocksåinnebära en kraftig internationell reaktion.När det gäller sanktionspolitiken och de olikasanktionerna är det de finansiella sanktionerna,vilka inte haft, som varit de mesteffektiva. När de amerikanska bankerna drog sigur och krävde återbetalning av lånen,blev det ett grundskott mot ekonomi.Handelssanktionerna, som deltar i, harinte inneburit någon som helst varubrist iSydafrika. Varor av alla de slag finns att få. ISydafrika finns t.ex. sju eller åtta bilfabriker somtillverkar tyska och japanska bilmärken på licens.Men det finns inga Volvoeller Saabbilar.Investeringssanktionerna har tvingat Sydafrikaatt klara sig självt. Stora dyra investeringar, t.ex.anläggningar för att konvertera kol till olja ochomfattande försvarsindustrisatsningar, har gjortspå grund av isoleringen från omvärlden. Dettahar dränerat ekonomin ytterligare. Pengar somgått till dessa investeringar hade i stället kunnatgå till sociala insatser för befolkningen.Tillbakagången i ekonomin i harnaturligtvis också påverkats av deninternationella ekonomiska recessionen. Menotvivelaktigt har omvärldens sanktionspolitikbidragit till nedgången i ekonomin och då ävenstarkt bidragit till de försämrade levnadsvillkorenför den svarta majoriteten.Det är ett faktum att de flesta länder har hävtsina sanktioner.