prot · GG0946 · 1992-12-16 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:46Onsdagen den 16 decemberKl. 9.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 10 december.2 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesSkrivelse1992/93:156 till justitieutskottet3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkande 1992/93:KU16Socialförsäkringsutskottets betänkanden1992/93:SfU5, SfU6 och betänkanden /93:TU11 ochTU12Näringsutskottets betänkanden /93:NU17 ochNU19Bostadsutskottets betänkande 1992/93:BoU64 § Beslut rörande utskottsbetänkanden somslutdebatterats den 15 decemberFöretogs till avgörande finansutskottetsbetänkanden /93:FiU6, FiU7 och FiU8,skatteutskottets betänkande 1992/93:SkU10,lagutskottets betänkanden /93:LU17, LU18,LU19, LU20, LU21 och LU25, socialutskottetsbetänkanden /93:SoU11, SoU12 och SoU13samt justitieutskottets betänkande 1992/93:JuU15(beträffande debatten i dessa ärenden, se prot. 45).Finansutskottets betänkande FiU6Utskottets hemställan bifölls med 307 röster mot 13för meningsyttringen av betänkande FiU7Mom. 1 (principer för ansvarsfördelning)Utskottets hemställan bifölls med 191 röster mot128 för reservationen av m.fl.Mom. 2Utskottets hemställan bifölls.Finansutskottets betänkande FiU8Återförvisningsyrkandet(forts. 6 §)AjourneringPå grund av ett tekniskt fel påvoteringsanläggningen beslöt kammaren på förslagav förste vice talmannen kl. 9.10 att ajourneraförhandlingarna under fem minuter.Återupptagna förhandlingarSedan förhandlingarna återupptagits kl. 9.15 beslötkammaren på förslag av förste vice talmannen attuppskjuta voteringen i finansutskottets betänkandeFiU8 och avgörandet av övriga ärenden till kl.11.00.5 § Åtgärder för att stabilisera den svenskaekonominFöredrogsfinansutskottets betänkande1992/93:FiU1 Åtgärder för att stabilisera densvenska ekonomin (prop. 1992/93:117 delvis).Anf. 1 ():Herr talman! Sedan vi förra gången diskuteradeden ekonomiska politiken här i harförutsättningarna för politiken i viktiga avseendenförändrats. Den fasta växelkursen har övergetts.Kronan flyter. Det råder en osäkerhet om vilkenekonomisk politik som kommer att bedrivasframöver.De uttalanden som gjorts från regeringens sida harinte gett mycket vägledning. Och där vi har fåttbesked har innebörden varit att regeringen inte kanmedverka till det som en bred opinion kräver för attfå fart på produktionen och höja tillväxten ochsysselsättningen.Vi socialdemokrater står fast vid deöverenskommelser som vi träffade med regeringeni september. Överenskommelserna innebärnödvändiga åtgärder för att stärka statsfinanserna,satsningar på en mera aktiv arbetsmarknadspolitiksamt en bankgaranti, som gör att spararna kan litapå bankerna och att omvärlden kan lita på Sverigesbetalningssystem.Det är åtgärder som behövs alldeles oavsett vilkenväxelkurspolitik och penningpolitik som skallföras. Men vi är starkt kritiska till det sätt på vilketregeringen har hanterat de träffadeöverenskommelserna. Vi är kritiska på två centralapunkter:- det gäller hur åtgärderna sätts in i förhållande tillkonjunkturläget- det gäller vidare regeringens förmåga att stå förträffade uppgörelser och skapa respekt för dennaunika form av samarbeteÖverenskommelsen innebar att när det fannsunderlag i form av en försörjningsbalans skulle vikunna enas om andra tidpunkter för när de olikaåtgärderna skulle sättas in. Vi var alla medvetna omatt de nödvändiga åtgärderna för att stärkastatsfinanserna måste läggas in på ett sådant sätt attde inte försvagar en redan svag konjunktur.När vi fick se regeringens egna prognoser förproduktion och sysselsättning , föreslog vigenast att skattehöjningarna - det gälldeinkomstskatten, momsen och bensinskatten -skulle träda i kraft . med på att skjuta höjningen av inkomstskattentill , men inte förändringen på de övrigapunkterna. Vi anser att denna låsning är till nackdelför produktion och sysselsättning. Men vi har intelyckats övertyga regeringen om behovet avlångsiktighet i genomförandet, vilket vi djuptbeklagar.Herr talman! Vi har övervägt om vi skulle brytaöverenskommelserna med regeringen, men vi harkommit fram till att det skulle vara till ännu störrenackdel för landet i form av politisk osäkerhet.Därför står vi fast vid överenskommelserna, menregeringen kommer ensam att vara ansvarig för deeffekter som denna låsning ställer till med undernästa år.Vi är också kritiska till det sätt som enskildastatsråd har behandlat den träffadeöverenskommelsen på, både i offentliga uttalandenoch i framlagda propositioner. Jag tänker framförallt på försvarsminister ,näringsminister och skatteministerBo Lundgren.Landet och medborgarna är beroende av attregering och riksdag fungerar. Enminoritetsregering är i sin tur beroende av stöd iriksdagen hos andra partier än regeringspartierna.Det är regeringens sak att uppträda så, att denskapar respekt och väcker förtroende.Riksdagen är inte en moderat partistämma, därman kan härja fritt. är ett parti sombara har var femte väljare bakom sig. Moderaternamåste börja inse detta, och statsministern måste taansvaret för att skola in sina ministrar iminoritetsregerandets villkor.Efter , när den fasta växelkursenövergavs, råder nya villkor för den ekonomiskapolitiken. Finansministern angav femriktlinjer för den ekonomiska politiken i det nyavalutapolitiska läget. Det viktigaste budskapet varatt regeringen nu skulle göra ännu störreansträngningar för att bekämpa inflationen. I detsammanhanget citerade hon en formulering urfinansplanen om attinflationsbekämpningen måste överordnas andraambitioner och krav.Detta uttalande var i hög grad befogat i början av1991, när vi stod inför uppgiften att växla nerinflationen och återvinna den konkurrenskraft sominflationen urholkade.Nu är läget ett helt annat. Efterfrågan utgör ingetinflationshot. är prisstegringarnamycket låga och praktiskt taget helt beroende avpolitiska beslut, t.ex. ökade boendekostnader.Att behålla inflationen på en låg nivå är en självklarförutsättning för en uthållig tillväxt. Men det kaninte vara rimligt att använda den ekonomiskapolitikens alla medel för att bekämpa en inflationsom nu knappt existerar, och att genomföra ensådan aktion till priset av en krympandeproduktion, som gör oss alla litet fattigare.Alla länder känner av de svåra tiderna. Menknappast något land har en så svag utveckling somSverige. blir det medsjunkande produktion. Medan andra länder somockså haft stora problem, som ochStorbritannien, nu räknar med ökad produktion,går i motsatt riktning. är vi tillbakapå den produktionsnivå som vi uppnådde 1987.Arbetslösheten har mer än fördubblats jämförtmed och fortsätter att öka under nästa år.Att ekonomin fortsätter att krympa 1993 beror intepå att vi skulle få motgångar påexportmarknaderna. Redan före nedvärderingenav den svenska kronan stod det klart att exportenskulle komma att öka . Genomden valutakurs som håller på att etablerasförstärks konkurrenskraften mycket kraftigt, ochexporten kommer att öka rejält under de närmasteåren.Den tillbakagång som kommer att ske under nästaår beror inte på brist på produktionskapacitet. Denförklaras i stället av den ekonomiska politiken, somfungerar som en broms för aktiviteten och somkrymper marknaderna för alla företag somproducerar varor och tjänster förhemmamarknaden i . Därmed kommer enrad företag att slås ut, vår industriella kapacitet attkrympa och långtidsarbetslösheten att växa. Det ärdetta som är det verkliga inflationshotet på någraårs sikt, när efterfrågan förhoppningsvis kommeratt vara bättre än i dag.Det allvarliga är att den borgerliga majoriteten intevill inse att det är den negativa tillväxten, denkrympande produktionen, som är den viktigasteförklaringen till den allvarliga försämringen istatsfinanserna. Under två budgetår, 1991/92 och1992/93, minskar inkomsterna för staten med ca 25miljarder kronor. ökar statens utgiftermed långt , framför alltsom en följd av den ekonomiska krisen. Aldrigtidigare har utgifterna ökat så mycket. Aldrigtidigare har det lagts så stora bördor på framtidagenerationer.Det finns ingen anständig lösning på detta djuptallvarliga problem om vi inte kan få i gångtillväxten. Därför kan man inte enbart ha ettinflationsmål som ledstjärna för den ekonomiskapolitiken. Det måste finansministern och denborgerliga majoriteten inse.Att kunna visa att ekonomi växer, att viförmår ta till vara den produktionskapacitet somfinns är det viktigaste måttet på en trovärdigekonomisk politik. Att få upp tillväxten ärsamtidigt det viktigaste medlet för att sanerastatsfinanserna.Därför behövs det en ny vägvisare i denekonomiska politiken. Jag vill formulera den påföljande sätt:''För att värna sysselsättning och välfärd måsteinsatserna för att få i gång tillväxten överordnasandra ambitioner och krav. Detta måste gälla förbåde finanspolitiken och penningpolitiken. ''Mitt förslag är uttryck för en vilja att få till stånd enkonstruktiv diskussion om åtgärder för attförhindra en fortsatt tillbakagång och en ännuhögre arbetslöshet. Jag vill på det här sättet gefinansministern chansen att komma loss ur detskruvstäd som hela den ekonomiska politiken harfastnat i. finns det tillfälle till en öppendiskussion. Slå inte igen dörrarna! Ta chansen attkomma med i den diskussion som förs inäringslivet, bland de fackliga organisationerna ochbland ekonomerna!Vi socialdemokrater har här i i vårekonomisk-politiska motion lagt fram ett brettprogram för att få i gång tillväxten och bekämpaarbetslösheten. Vi vill med våra förslag få till stånden omläggning av politiken och ett konstruktivtsamarbete med näringslivet och med löntagarna.Vårt alternativ fick ett gott mottagande i denallmänna debatten.Vi skall nu vidareutveckla detta program inför denallmänna motionstiden. Den fråga som vi har ställtoss själva och som vi har ställt till ekonomerna ärvilka ytterligare åtgärder som krävs för att vi skallfå upp tillväxten till , pressa nedarbetslösheten till och hålla en prisstabilitet på3 %.Vi ställer inte ut några löften om en sådanutveckling. Men vi vill med det ange den avvägningvi gör mellan olika motstridande krav i denekonomiska politiken. Vi vill också ange denambitionsnivå som bör känneteckna en politik somskall ge en fast grund för arbete och välfärd ochsunda statsfinanser.Herr talman! Jag vill därför yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna nr 1, 2, 4-6,14, 16, 18, 23 samt 31-35 i finansutskottetsbetänkande 1.Jag vill avslutningsvis ta upp ytterligare en fråga avstor ekonomisk betydelse, nämligen regeringensförslag om en garanti för bankernas insättare. Denfrågan skall behandlas , på riksdagenssista dag.Vi socialdemokrater stöder förslaget om enbankgaranti. Men vi menar att man måste ställahöga krav på att verksamheten bedrivs på ettaffärsmässigt sätt.Skälet till att jag tar upp den här frågan i dennadebatt är att det har hänt en del anmärkningsvärdasaker som gör att förslaget kommer i ett nytt ljus.Jag tänker självfallet på försäkringsbolaget av Bohusbanken. Den affären har gett upphovtill en omfattande publicitet. Man har ifrågasatt omWasa på det här sättet köper sig en statlig garantiför bolagets riskfyllda finansieringsverksamhet.Det är inte möjligt att här i bedöma denaffären, men blotta misstanken att det skullehandla om ''garantiplanering'' ger oss anledning atttänka efter en gång till innan vi fattar beslut påfredag.Regeringen måste därför klargöra ompropositionen ger utrymme för en sådan''garantiplanering'' eller ej. Om det verkligen skullefinnas sådana kryphål, måste vi genast täppa tilldem innan beslutet fattas.Jag vill därför för Socialdemokraternas del begäraen omedelbar överläggning med finansministernoch bankministern så att kanha ett tillfredsställande underlag för beslut.Det är viktigt. Det är bråttom. Detta måste nu gåföre alla andra uppdrag och engagemang!(Applåder)Anf. 2 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Låt mig börja med attpåminna litet grand om krisen. Det är inte såförfärligt länge sedan vi var mitt uppe i den värstadelen av den, men ibland tycker man att det verkarsom om den håller på att avklinga. Vi måste på allasätt hålla kampen vid liv för att gemensamt ta ossur problemen.Jag kan inte heller låta bli att ta upp en sak somhärstammar från valrörelsen och från begynnelsenav vårt förra . Det gäller vårt förslag attminska utgifterna med 196 miljarder under sex år.Vi blev som parti i det närmaste idiotförklarat pågrund av det förslaget.Vad har regeringen och Socialdemokraternagjort tillsammans? De har fattat beslut om enökningstakt som är två gånger större än den vi harföreslagit på årsbasis, vilket vi applåderar ochställer upp på. Det hade kanske varit vettigt om vihade blivit tagna litet mer på allvar i det vi föreslog.Då kanske vi t.o.m. inte hade haft krisen på sammasätt som vi nu har.Sedan vill jag gå över till något som kanske är detviktigaste av allt. Låt oss gå tillbaka litet grand itiden och tala om valutaproblematiken. Vi har alla iden här kammaren stått bakom regeringen, när detgällde att upprätthålla en stabil valuta. Så här i efterhand kan mannaturligtvis alltid vara efterklok och säga att viskulle ha gjort på ett annat sätt. Men jag villupprepa att vi var eniga på den punkten.När vi nu däremot har råkat ut för att få en flytandekrona måste vi tänka om radikalt. Vi måsteoffensivt sätta ner räntan. Räntan stryper oss tilldöds allihop. Vi måste släppa på prestigen, och vimåste släppa gammaldags tänkande. Vi måsteoffensivt sätta ner räntan till den nivå där den hörhemma , kanske 6-7 %Vi i partiet har ägnat mycket möda åt att försökautreda vad det kan få för konsekvenser. Det är klartatt det får en ögonblicklig konsekvens på vårvalutas nivå, men man är inte enig på den punkten.Det finns t.o.m. de som hävdar att det kan få enpositiv effekt. Jag vet inte om det är sant, men jagtror att den effekt som det kan få på valutan blirganska marginell, och jag tror att den risken är värdatt ta.Den inflation på som vi talar om inför nästaår är faktiskt betingad av de skattehöjningar som vihar varit tvungna att vidta samt den effekt vi får pågrund av att valutan har förändrats. Det har variten debatt i pressen där man hävdar att dendel som påverkas av marknadskrafterna, i det härfallet t.ex. en räntesänkning, utgör ca 1 %.Jag tycker att vi skall ta oss samman och göra detsom en del kallar för ett experiment, nämligen attsätta ner räntan. Om det skulle visa sig att det slårmycket snett av en eller annan anledning, är detprecis lika lätt att höja räntan igen. Vi måste göranågot. Det finns en del kloka experter som har gjortjämförelser mellan den räntenivå som vi har haft nuen och den situation som vi hade 1987 -då vi hade en helt annan inflation. Den räntenivå vihar skulle då motsvara en ränta på 1987.Om vi tänker i de termerna får vi ett helt annatperspektiv på detta.Vi tror att detta är den rätta medicinen. Räntan ärdet viktigaste i alla avseenden för företag, enskildapersoner och i slutänden för hela vårt land. Jaghoppas att vi kan få en saklig debatt kring det här.Jag hoppas verkligen att finansministern, som göross den äran , tar detta under övervägande.Låt mig sedan gå över till överenskommelsen ellerkrispropositionen som vi diskuterar . Det är jui botten två överenskommelser. Vi sade redan närkrisen pågick att vi stöder det som har gjorts. Vi harhelt och hållet ställt oss bakom det. Däremot har visagt att vi kanske hade gjort besparingarna på ettlitet annorlunda sätt i några olika avseenden, omöverenskommelsen hade träffats med oss.Det har vi försökt spegla litet i vår motion. Det harockså föranlett ett ganska stort antal reservationer.Jag vill understryka att reservationerna är signalerfrån oss om vad vi skulle ha gjort i stället och var viskulle ha gjort besparingarna. I vissa fall skulle vit.o.m. ha gjort större besparingar än de som hargjorts. Men jag vill stryka under ordentligt att vistår bakom överenskommelsen och att vårareservationer är en markering av vad man skullekunna ha gjort i stället.Jag skall kort beröra en del av dessa saker. Sedankommer flera av mina kolleger att ta upp de frågori propositionen som direkt berör deras utskott.Dessa frågor berör jag bara flyktigt här.Besparingen på sjukförsäkringen, eller skall vikalla den socialförsäkringen i ett vidare begrepp,tycker vi är bra, men vi skulle ha velat göra det påett annat sätt. Vårt förslag är känt. Vi vill försökata ett totalgrepp och rensa upp i detta lappverk föratt få rättvisa. Alla skall få samma ersättning.Ersättningen skall inte vara beroende av orsakentill frånvaron.När det gäller pensionerna kan man säga att vi harblivit tillfredsställda genom det som regeringen hargjort. Vi ligger alltså på samma nivå. Det är myckettrevligt.Vad sedan gäller indragningen av de isemestrarna, vilket vi stöder, hoppas jag verkligenatt arbetsmarknadens parter drar sitt strå tillstacken och ser till att den minskningen kommer attgälla alla och inte bara dem som berörs av lagen.Det tror jag också att vi är överens om.Jag skall inte närmare gå in på frågan ombostäderna. i kommersenare att vidareutveckla detta. Vi har i grunden ettannat förslag till finansiering av de 3 miljarder somdet är nödvändigt att dra in.Jag kommer då automatiskt in på biståndet. Det ärnämligen från biståndet som vi vill ta dessa pengar.Det kan man naturligtvis ha många synpunkter på.Olika partier har av naturliga skäl olika synpunkterpå detta. Men vi vill ändå framhålla att vi i Sverigetyvärr inte kan rädda hela världen. Det är omöjligt.Vi sitter i en situation som är ytterstbesvärande för oss själva. Jag vill här understrykaatt vi faktiskt lånar till varenda krona som viskänker bort. Låt oss kommatillbaka till den nivå vi har och kanske t.o.m.öka den när vi har egna resurser till det.Vi i Ny demokrati föreslår också att biståndsnivånskall sänkas till den som FN har kommit fram till,eller rättare sagt det som FN har rekommenderatsina medlemsländer, nämligen av BNI. Detfinns över huvud taget ett fåtal länder som i dagligger över den nivån. Jag tror inte att vi kan varavärldsbäst i alla avseenden jämt och ständigt. Vimåste också se till de resurser vi har, eller i varje falltill de resurser vi har för närvarande.Vi föreslår alltså att man skall hålla den nivå somFN rekommenderar. Flertalet länder i världenligger på nivån , eller . Jagtror att alla egentligen känner för det vi har sagt.Låt oss i första hand hjälpa dem som ligger närmareoss. Vi kan inte hjälpa hela världen. Men vi skullekunna göra en stor insats för dem som liggernärmast oss.Jag vill upprepa det mångagånger har framfört. En bomb ligger och väntar idet gamla . Ingen av oss vet vad somhänder efter . Då får nämligenryssarna möjlighet att få pass. Vi vet att de kan gåut på gatan i och köpa sig falska visum. Detfinns en betydande risk för att vi kommer att få seen ordentlig, kraftfull, våg till vårt land av vad jagskulle vilja kalla för ekonomiska flyktingar.Är vi beredda på det? har ställtden frågan till ansvarig minister, menvi har inte fått några bra svar på den. Tänk efter påden här punkten. Det är en katastrof som vilar runthörnet.Arbetsmarknadspolitiken är kanske den allraviktigaste fråga som vi har att ta itu med. Vi i Nydemokrati har också där tidigare framfört någraförslag i motioner. Vi har återupprepat dem, och vikommer att återupprepa dem med en dåresenvishet. Jag skall inte närmare gå in påarbetsmarknadspolitiken. Den kommer senare att gå in på litet mer i detalj.Men jag vill ändå nämna vårt förslag att ge dispensför de arbetslösa vid tillämpningen av lagen omanställningskydd, LAS. Vi kommer att få uttiotusentals människor i arbete. Om det går snett -återigen, fru finansminster - är det lika lätt attupphäva den dispensen som det är att besluta omden.Varför är det rent generellt bättre påarbetsmarknaden i än vad det är iSverige? Jag tror att en stor del ligger i att de harkvar det gamla lärlingssystem som vi hade en gångi tiden. Därmed finns en stolthet över yrkesarbetetoch en väl fungerande utbildning som till stor delockså bedrivs av företagen. Vi vill verka för detta,och vi kommer att upprepa det gång på gång. Låtoss gå tillbaka till en modern form av vårt gamlalärlingssystem. Det kommer att lösa mångaproblem.En annan viktig fråga som vi också har tagit upp ärkonjunkturanpassad arbetstid. Vi har ständigakonjunkturer som går upp och ner. Det har de alltidgjort, och det kommer de förmodligen att fortsättaatt göra. Men arbetstiden ligger fast. Den är alltiddensamma vare sig vi har en högkonjunktur eller enextrem lågkonjunktur. Varför inte gearbetsmarknadens parter möjlighet att självaanpassa arbetstiden från företag till företag? Detskall naturligtvis ske inom en given ram, kanskemellan och . Det kan man alltiddiskutera sig fram till.Det finns förnuftiga människor i alla de lokalafackföreningarna. Det finns förnuftiga människor iföretagsledningarna. De vet själva vad som är bästför det egna företaget. Låt oss inte vara såstereotypa. Låt oss se till att ge arbetsmarknadenmöjlighet att kunna variera sig.Vi har medverkat till att få till stånd en litenförändring av krispropositionen på en punkt - därhar vi blivit eniga med regeringen -nämligen att ett ROT-program måste tas fram. Detkommer i att närmareutveckla, och även kommer insenare i debatten. Det är viktigt att vi får i gång endel av byggandet. Det finns oändligt mycket attgöra. Industrin är arbetskraftsintensiv och berör såmånga sektorer. Detta förslag hälsar vi medtillfredsställelse.Under rubriken det finansiella systemet har vi tagitoss friheten att börja diskutera litet grand vad manbör göra med de resterande pengarna i de gamlalöntagarfonderna. Det är sagt att man skallanvända merparten av de medlen till forskning. Detär vi principiellt positivt inställda till. Men de skallanvändas på ett speciellt sätt. Vi vill i störreutsträckning stödja ändamålsforskningen.Vi har en mycket betydande grundforskning i dettaland. Den kanske t.o.m. är för stor, relaterat tillandra länder. Men vi har en dåligändamålsforskning. Den skulle vi i Ny demokrativilja förbättra. Vi föreslår därför att man skall satsa5 miljarder och i första hand rikta de medlen till denya teknikparkerna osv., så att man får ennaturligare och bättre koppling mellan näringslivoch skolor.Sedan skulle vi vilja ta 3 miljarder till ettgarantiinstitut, för att kompensera för det som nuhar hänt på marknaden med Svenska Kredits ochNjords konkurs, osv. Det måste finnaskreditmöjligheter för vår byggnadsindustri ochexportindustri om de skall ha en chans.Slutligen skulle vi vilja ta de resterande 3miljarderna till att inrätta någon form snabbt kunna åstadkommanågonting när det gäller alla företag som blödermed anledning av bankernas åtgärder. Vi deltargärna i diskussioner.Jag ser att min taletid har runnit ut. Jag ber därför,herr talman, att få yrka bifall till följande av Nydemokratis reservationer. Vi har många fler, menför att inte dra ut på debatten skall vi begränsa osstill dessa. Det blir tyvärr ganska många ändå. Jagyrkar bifall till reservationerna 3, 7, 13, 19, 20, 24,25, 28 och 30. Det gör jag, mina damer och herrar,bara för att markera vår politik.Anf. 3 ():Herr talman! En kvarts miljon människor i Sverigegår arbetslösa. Maskiner står stilla ochfabrikslokaler står tomma som de som harkunskaper att använda dem för produktion av varorsom folk skulle vilja köpa om de hade råd gårarbetslösa. Det finns köer till daghem och sjukvårdmedan daghemspersonal och vårdbiträden gårarbetslösa. Fastighetsunderhåll eftersätts, ochbyggnadsarbetare går arbetslösa.Det här måste vara det stora, avgörandesystemfelet i svensk ekonomi.Vi lägger fram förslag som stimulerar efterfråganoch minskar arbetslösheten .