prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Det finns egentligen mycket meratt säga i denna för oss så viktiga fråga, men tidenräcker inte till mer. Men det är viktigt att vi gerförutsättningar för en näringspolitik som ger godamöjligheter för företag att starta och växa. Sist meninte minst måste vi också ge små, medelstora ochstora företag möjligheter att överleva. Vi behöveren stark, växtkraftig och konkurrenskraftig industrii vårt land. Låt oss jämna marken för en sådanutveckling.Anf. 181 ():Herr talman! Vi har här ochäven fört en bred debatt som i höggrad har gett en allsidig belysning även avnäringspolitiken. Jag vill därför inrikta mig på attsäga några ord om energipolitiken. Jag kommer attinskränka mig till kärnkraften.Jag kan försäkra den orolige . att kdsinte glömt bort vare sig miljön eller kärnkraften.Kds är en pådrivande kraft i regeringen i dessafrågor. Det finns nog större anledning att oroa sigför vänsterns borttappade och kraschlandadepartiprogram och vänsterna ideologiska fotfäste.Det är förmodligen Jakten på det försvunnaprogrammet som fått . att nu lämnakammaren efter att ha häcklat övriga partier.För tolv år sedan gav det svenska folket i enfolkomröstning ett klart besked om attkärnkraftstekniken skulle vara en parentes i vårhistoria. Det finns även en bred folkligopinion som vill se att kärnkraften verkligen bliravvecklad, naturligtvis under ordnade former. Detfinns också en bred riksdagsmajoritet för enavveckling. Denna riksdagsmajoritet står bl.a.bakom den s.k. energiöverenskommelsen frånvåren 1991.Som styrelseledamot i jag värde på politisk realism,majoritetsförankring och balans i fråga omkärnkraftsavvecklingen. I regeringsdeklarationenför , och i budgetpropositionen,framhölls att energiöverenskommelsen ligger fast.Men detta uttryck -- att den ligger fast -- får intekomma att innebära att frågan ligger där den ligger,och att den fastnar där. Den kan i värsta fall fastnai kompromissdeklarationer så länge att enansvarsfull och fungerande omställning till andraenergislag inte är praktiskt genomförbar till år2010.Jag upplever att det är en högprioriterad uppgift attaktiviteten i avvecklingsfrågan trappas upp.Energiöverenskommelsen skall och måstefullföljas. Det är en trovärdighetsfråga också förriksdagen. En hel del har gjorts, men långt ifråntillräckligt.Herr talman! Situationen kräver att enparlamentarisk avvecklingskommitté för avvecklingav kärnkraften tillsätts möjligt. behövsett målinriktat parlamentariskt förankrat initiativnär det gäller energiomställningen från kärnkrafttill annan säkrare och miljömässigt bättreproduktion.Ansvaret för en målmedveten styrning mot detuppsatta avvecklingsmålet ligger hos regeringen,och ytterst hos . Det finns efter alla dessaår fortfarande ingen lagstiftning eller andra aktivastyrmedel som fastslår kärnkraftsavvecklingen tillår 2010.I ett radioreportage torgfördes som en allmäntolkning inom kraftindustrin attenergiöverenskommelsen kan uppfattas sominnehållslös och utan egen reell styrkraft. I detperspektivet blir industrins slutsats den självklaraoch enda möjliga, nämligen att man inte medföretagsekonomiskt ansvar kan satsa på storainvesteringar i alternativ. Man vill inte ta risken atthamna snett i stora investeringstunga beslut.Industrin upplever att det inte finns en trovärdigpolitisk försäkring om att långsiktiga spelregler förden här typen av investeringar existerar. Så långtradioreportaget, där jag hoppas att man drogfelaktiga slutsatser.Omställningen av energiproduktionen i enlighetmed energiöverenskommelsen är en av de allrastörsta och mest kostnadskrävandeomstruktureringarna i vår moderna industriellahistoria. Framsynthet i denna fråga är viktig ur fleraaspekter. Vi kan inte heller bortse från de storakommersiella möjligheter som öppnar för dem somligger tidigt och långt framme när det gäller attproducera fungerande alternativa lösningar.Herr talman! Min uppfattning är att harall anledning att vara bestämd och målmedveten iden här frågan. I en SIFO-undersökning i juni 1992visade det sig att av de tillfrågade ville attkärnkraften skall avvecklas. ville ej avvecklaoch var tveksamma eller visste inte.Undersökningen visar på en tydlig förskjutning tillförmån för en avveckling. Vad betyder dagslägetför den här frågan, och vad betyder den allmännaopinionen?Fem svenska reaktorer är fortfarande avstängda avsäkerhetsskäl på grund av oförutseddakomplikationer. Här visar det sig att det som allatekniker ansåg vara med god marginal säkerställt,inte alls fungerade på det sätt man antagit. Dethade man även grundat säkerhetsrutinerna på imånga år. 10 timmars säkerhetsmarginal harplötsligt i verkligheten blivit 20--. I detperspektivet stod det plötsligt klart för alla att vilänge och ovetande levat med en riskfaktor som vipå inga villkor kan acceptera. Hur många flerliknande oförutsedda komplikationer finns? Ingenkan besvara den frågan.Herr talman! Låt mig dessutom nämna något omvårt närområde. Där finns händelser som ocksåtalar sitt tydliga språk till oss.Tjernobyl skall nu startas upp på nytt. Tätt intillligger det havererade aggregatet i en bristfälligsarkofag som måste åtgärdas i ett kortsiktigtperspektiv och omhändertas på annat sätt i ettlångsiktigt perspektiv.Litauen är helt beroende av sitt enda kraftverk,nämligen kärnkraftverket i . Ignalinasaggregat nummer ett är avstängt för översyn ochreparationer av defekta svetsfogar. stängde man av det andra aggregatetpå grund av radioaktivt ångläckage. Ett läckagesom dessutom var i tilltagande. kördeman vidare i en högrisksituation för att skaffa sigrådrum och handlingsutrymme. Det var ensituation som i skulle ha föranlett ettomedelbart snabbstopp. har man ingen annanenergiproduktion i Litauen.När jag tillsammans med styrelsen för SKIbesökte och tillfrågades jag omvårt parlaments inställning till att bistå i dessafrågor. Naturligtvis kunde jag med trygghet delgesom min uppfattning att riksdag är positivtinställd till att bistå i dessa frågor. Dagenssituation på andra sidan visar tydligt attdetta dessutom är en fråga om rensjälvbevarelsedrift.Anf. 182 (nyd):Herr talman! när den bistra verklighetensätter sin prägel på alla näringsgrenar, närsparande, rationaliseringar samt investeringsstoppär riktmärken, bedriver vissa organisationerkampanjer för att man skall starta egna småföretag.Det är i och för sig riktigt. ser vi att det bliromöjligt att anställa mer folk inom den offentligasektorn. Storföretagens möjligheter att nyanställainom förutsebar framtid bedöms som ringa. Endachansen att skapa riktiga jobb, ej sysselsättning, ärinom småföretagssektorn.För att sporra innovatörer samt framåtsträvandekreativa personer att skapa företag -- jobb -- krävsmorötter, inte piskor. De organisationer ochkonsulter som marknadsför kurser i avsikt attmotivera samt informera bl.a. arbetslösa personerom att starta eget glömmer att talaom att företagare bara har skyldigheter, ingarättigheter. När man övergår tillföretagarverksamhet förlorar man alla skyddsnätsom man tidigare under att flertal år betalat för ochbyggt upp.Den som driver företag får i de flesta fall ingetstöd av staten. Staten är i stället den som först skallha sina arbetsgivaravgifter, moms, källskatt samtövriga fordringar tillgodosedda. Vid uttag av ennormallön för en egenföretagare beräknas att hankontant betalat in till statskassan ca 150 000--, t.ex. kalenderåren 1989--1991.Detta gäller om han har ett 50 000 kronorsbolag iAB-form samt själv äger av aktierna.Om han strax därefter skulle tvingas att gå ikonkurs eller frivillig likvidation på nuvarandeabsurda regler, gäller följande. Han eller hon haringen rätt att få lönegaranti. Han eller hon haringen rätt att få ersättning från någon A-kassa närintäkterna upphör tillfälligt eller under längreperiod. Ingen har rätt till ersättning frånlänsarbetsnämnden, inte ens KAS. Man har inteens rätt till socialunderstöd om inte verksamhetenavvecklas totalt och inte ens rätt till ettöverlevnadslån under en kortare period.Att avveckla företaget innebär att företagaren skallha lämnat en förklaring att företaget lagts ner. Hanskall även ha lämnat företaget av giltig anledning.Arbetslösheten får ej vara självförvållad.Avvecklingen måste vara motiverad. Företagarenmåste styrka att han inte får rimlig försörjning.Den egna företagaren betraktas i alla avseendensom anställd i det egna företaget utom då det gällerbehovet av stöd då verksamheten inte går ihop.Företagaren kan då ej längre försörja sig. Det kaninte heller en anställd som blivit uppsagd från ettföretag. Men anställda i ett företag har rätt till allaåtgärder utan att det företag som han eller hon varitanställd i har upphört eller gått i konkurs.Den marginella sänkningen som är föreslagenför arbetsgivaravgiften är bara löst krafs på ytan försmåföretagaren. Majoriteten av småföretagen haringa tillgångar som kan avyttras utan att skadaföretagens verksamhet. En konkurs, avveckling avsmåföretag, berör inte enbart ägaren personligen. Imånga fall måste han gå ifrån hus och hem samt allthan äger och har. En konkurs måste ses som enutslagning av den svenska ekonomins växtkraft.Konkursutvecklingen är en skrämmande läsning.Mellan 1990 och 1991 steg konkurserna med 76 %.Bara har det förekommit10 600 konkurser. Att notera är att genomgåendesvarar småföretagare för av dagenskonkurser. Till småföretagare räknar jag dåverkligen små företag med max tio anställda.Någon i salen kommer säkerligen att invända motdetta och hänvisa till insolvensutredningen ellerutredningen om den obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen och försöka låta påskinaatt detta löser ett stort antal problem förföretagaren. Det som dessa utredningarförhoppningsvis mynnar ut i är bra, men troligeninte på långt när tillräckligt.Initialt hade jag tänkt väva in dessa i mittanförande, men med hänsyn till den begränsade tidsom står mig till buds kommer jag att återkommatill dem litet senare.Vilka skall ha del av samhällets skydd ochuppmuntran? Är det den som är initiativrik ochstartar och driver ett eget företag, eller är det denpassiva arbetstagaren eller socialfallet, eller skalldet vara lika för alla? Varför är det justentreprenörerna som skall drabbas? Jag tycker attdet är i grunden orättvist att det är den som är aktivoch vill skapa något nytt som skall stå ensam medhela förlusten om det går illa, medan den som baratar sig ett jobb inte skall drabbas utan garanterasstatlig lön vid en konkurs.Det känns inte rätt. Finns det ett rättvisare sätt attanvända statens medel? Eller kan det vara så av rättviseskäl måste minska lönegarantin ochandra bidragssystem? Eller skall staten inte allslägga sig i? Skall vi alla klara oss själva, utan statensomfattande skyddsnät?Så länge staten garanterar de passiva medborgarnasexistens och överlevnad, tycker jag gott att statenockså kan bidra till de aktiva entreprenörernasöverlevnad. Det är inte mer än rättvist.Mot bakgrund av detta och i perspektivet av allaskatter och avgifter som de betalar och förutsättsbetala kan överlevnaden inte vara deras privataensak. De måste också få en liten del med av denkaka som de själva bakat.Anf. 183 ():Herr talman! I den allmänpolitiska debatten fannsdet inte utrymme för att tala om kulturfrågor, utanvi som vill göra det har hamnat under näringspolitikoch miljö. Det tycker jag är bra, därför att kulturenär bra både för näringslivet och för miljön.Faktum är att kultur, tillsammans med turism ochvård, är de snabbast växande ''industrigrenarna'' ivästvärlden och har de bästa framtidsutsikternaäven för den ekonomiska utvecklingen.I Socialdemokraternas fördes dessa trevitala grenar till den offentliga sektorn, mer ellermindre. Minskande resursramar och brist påentusiasm och kreativitet blev resultatet. Kultur,vård och turism sågs som sociala rättigheter, intesom verksamheter där man behövde mänskligkontakt och professionalism för att lyckas.Kulturens tillväxt är också idealisk ur globalsynvinkel. ''Mättningsgraden'' är låg, det finns potential, tillväxten belastar inte miljön, denmateriella resursförbrukningen är låg, denekonomiska stimulansen är stor, resultatet höjerlivskvaliteten.Men som det är positivt att få tala underrubriken miljöpolitik är det bekymmersamt attfrågor om identitet och kultur inte anses vara merabetydelsefulla. Jag menar nämligen att en starkidentitet är en förutsättning för att klara detframtida medlemskapet i Europagemenskapen. Vivet också att länderna inom EG verkligen satsar påsin kultur. Jag menar att satsa på , på enkulturell och positiv Sverigebild i , är enlönsam insats -- ja, t.o.m. en nödvändighet.När man talar om kultur, talar man om mångasaker. tror man att det handlar om att gå påteater och att läsa en bok. Men så lätt är det inte.Så bildas inte en kultur. Därför skulle jag vilja delaupp kulturen i tre delar för att klargöra hur jag serpå de här frågorna.Först har vi den antropologiska kulturen, och det ärden bredaste. Det är den som omfattar alla andligaoch materiella fenomen som är grunden för vårtlivsmönster, som handlar om hur vi i i dagtalar om krisen. Det gör vi på vårt sätt, på detsvenska sättet. Grunden för den här kulturen ärspråket, det talade och det outtalade.Den kulturens betydelse har ofta förbisetts iSverige. Socialdemokraterna ville helst göra sigkvitt det förgångna, ändra personliga ochnationella traditioner och skapa en internationell,idealistisk kultur. Därför kom de att förnekasvenskhetens betydelse och en stor del av vårnationella kultur. Familjens centrala roll somförmedlare och ansvarig för den antropologiskakulturen undervärderades eller förnekades.Den här kulturen är också viktig för att känna tillandra länders seder och bruk, för att förstå detlandets kulturella kod. Det är viktigt att veta hurman tiger på svenska och vad det betyder attavbryta någon på franska.Den andra kulturdefinitionen skulle jag vilja kalladen vetenskapliga. Det tar att gå in påden mer noggrant, men jag skulle ändå vilja säga attunder det socialdemokratiska maktinnehavet växteden samhällsvetenskapliga forskningen oerhört påbekostnad av den naturvetenskapliga ochhumanistiska. Jag hoppas att denforskningspolitiska propositionen skall lyfta framden humanistiska forskningen igen.Den tredje definitionen, herr talman, handlar omden estetiska kulturen -- dans, musik, dramatik,författarskap, reklam, marknadsföring, arkitektur.Det gäller både skapande och konsumtion. Jagskulle vilja se på den som en oumbärlig ochsjälvbärande verksamhet. Det fordrar att kvalitetoch originalitet sätts främst. Därför måstekulturpolitiken syfta till att främja utveckling avverkligt framstående skapande och inte främja enallmänt spridd konsumtion.Den socialdemokratiska kulturpolitiken såg på denestetiska kulturen i ett negativt perspektiv. Mansnärjde in kulturskapare och kulturinstitutioner ibyråkrati, stöd, bidrag, avgifter och regler.Samtidigt som den svenska kulturen är en av demest subventionerade i , har klagomålenöver bristande resurser vuxit sig allt starkare.Jag anser att kultur är en av de viktigasteförutsättningarna för ekonomiskautveckling och konkurrenskraft och att vi därförbehöver en omprövning av kulturens ställning.Därför är det viktigt att vi snart kommer i gång medutredningen om de kulturpolitiska målen från 1974.Vi lever faktiskt inte längre i ett industrisamhälle.Vi lever i ett kunskapssamhälle, och i ett sådantsamhälle blir fantasi och kreativitet viktiga råvaroroch drivkrafter.Anf. 184 ():Herr talman! Också denna debatt, som rörmiljöpolitiken, förs utan att ansvarigt statsråd är ikammaren. Jag är inte så förvånad över detta,därför att har ju lyst med sinfrånvaro i debatten under hela det år som han harhaft ansvaret för miljöfrågorna. Så varför skullehan dyka upp här ? Det är visserligen litetoförskämt mot att han uteblir, men åandra sidan får vi trösta oss med att statsministernföljt debatten. Det får väl vara plåster på såren, ochdet tackar vi för.Det är dystert att se hur miljöpolitiken har tappatterräng under det här året. tvingasnu börja nästan varje anförande i landet med attsäga att det är en myt som har skapats att han ärpassiv -- tvärtom, han är mycket aktiv. Vi som följerhonom vet att hans aktivitet i stort sett harbestått i att han har kommit till med enenda skrivelse, som har rört det som hantillsammans med partibröderna omkring äggproduktionen, förburhönsen.Nu aviseras en stor proposition från skall handla om kretsloppssamhället. Det skallbli intressant att följa den propositionen. Det blirspännande att se om den kan fyllas med någotinnehåll. Förväntningarna är icke stora.Från socialdemokratisk sida förde vi under vårenfram en lång rad konkreta förslag i . Deförslagen avvisades av . De gällde bl.a. attvi ville ha ett återvinningssystem för uttjäntadatorer. förs miljödebatten i landet justomkring den saken. Man säger att detta ärnödvändigt att åtgärda. Det kravet avslogriksdagen i våras.Vi ville ha en kommission som följde uppRiokonferensen, alltså hur vi i praktisktskall omsätta Riodiskussionerna i handling.Förslaget om den kommissionen avvisades också avriksdagen. trycker allt fler på och tycker, precissom Socialdemokraterna , att det ärangeläget att få en sådan kommission till stånd.Vi krävde i att vi skulle få förslagfrån regeringens sida om hur man skall klara attbevara den biologiska mångfalden i jord- ochskogsbruket. Också den saken avvisades. Vi tyckeratt det hade varit en poäng att man hade lagt framett förslag till åtgärder på det området innan vi restetill och krävde samma sak av andra nationer.Socialdemokraterna krävde en öppen debattom förhandlingsposition inför detkommande medlemskapet i EG. Vi tyckte att detskulle vara viktigt, därför att väldigt mycket av vårtrovärdighet som aktiva miljöpolitiker består i att vivisar konkret hur vi vill driva miljöfrågorna vidare,både i EG-medlemskapsförhandlingen och inomdet framtida EG-medlemskapet. Också detavvisades.Vi står nu snart i ett läge där vi skall börjaförhandla. Och vi skall förhoppningsvis snart vara ien situation där vi är medlemmar. Sett ur detperspektivet är miljöpolitiken ett av de viktigastesakområdena. Mycket av den ängslan sommänniskor runt om i landet känner inför ettmedlemskap är ofta kopplat till att vi kan kommaatt få sämre regler och sämreövervakningsfunktioner i vad gäller miljön.Jag tror att det förhåller sig precis tvärtom. Menregeringens passivitet, miljöminister tystnad och oförmåga att lyfta fram enoffentlig debatt på den här punkten underblåserjust den här typen av stämningar. Jag har sagtoffentligt, i och i press, att det finns någrasaker som vi borde lyfta fram och svara när detgäller den avis som EG-tjänstemännen lämnat tillSverige. Vi borde svara med ettförhandlingsupplägg som är offensivt påmiljösidan.Man ser direkt några saker som borde tas upp i ettsvenskt svar, och de borde diskuteras först, så attalla förstår att här ges möjlighet till att lyfta frammiljöfrågorna sett ur ett internationellt perspektiv.Låt mig peka på några saker:Vi borde ta upp det vidgade producentansvaret --de många varorna som cirkulerar.Vi borde ställa krav på producenterna att det skallvara möjligt att återvinna, dvs. rent från början.Vi borde i förhandlingarna ta upp deutsläppsgränser som kan karaktäriseras somkritiska belastningsgränser för vad naturen tål.Vi borde inför en kommande EG-situation krävaatt det förs in minimigränser, exempelvis för svaveloch olja. Vi borde kräva det redan iförhandlingarna.I det här arbetet borde vi ta upp att de miljöreglersom EG har skall förknippas med ordentligasanktionssystem, för att undanröja den oklarhetsom Delors åstadkom med sitt uttalande:Det här skall bevakas på lägsta möjliga nivå.Vi borde i förhandlingarna ta upp svenska idéer omhur miljöavgifter och skatter kan kopplas tillexempelvis sådana områden som den tungatrafiken och jordbruket.Vi borde inför detta svenska medlemskap ta upphur vi fortsättningsvis skall se till att med bra svenskpolitik klara en kemikaliekontroll -- kampen motbekämpningsmedel. Det har vi nått framgång mednär det tillkomst.Allt detta lyser med sin frånvaro. Det är allvarligt.Ställs inte kraven redan i förhandlingarna kommermänniskor inte heller att uppfatta oss somtrovärdiga, när vi säger att vi ser EG-medlemskapetsom en möjlighet att flytta fram positionerna påmiljöområdet. Våra kamrater i den framtidagemenskapen kommer inte heller att uppfatta osssom trovärdiga om vi inte före medlemskapetsingående deklarerar var vi står någonstans och vilkafrågor som vi kommer att driva.Jag inser naturligtvis att vi inte får igenom allt iförhandlingarna. Vi kommer inte att nå ända fram.Vi skall emellertid lyfta fram frågorna tillförhandling, och de skall vara förankrade i densvenska och hos den svenskaallmänheten. Då kan vi fortsätta att driva frågornamed trovärdighet inför svensk opinion och inför deandra medlemsländerna. Detta är politiska insats, dvs. att inte ha lyft framdessa frågor. Det kan bli så att miljöpolitiken blirden fråga som rent av stjälper den svenska, lokalaEG-debatten.Anf. 185 Statsminister ():Herr talman! En kort kommentar till GöranPersson som jag vill uppmana att i dessa frågor intespela för mycket dubbelt. I vad gäller vårförhandlingsposition gentemot EG förhåller det signämligen så att vi har både ett utförligt och ettförtroendefullt samråd med Socialdemokraterna iden här frågan.När statsrådet här i kammaren itorsdags redovisadeutgångspunkterna för de svenska förhandlingarnaom medlemskap, inkl. miljöpolitiken, har det helaföregåtts av ett samråd med Socialdemokratin. Detframgick också av riksdagsdebatten då att ensamsyn i dessa frågor förelåg.Delar av de frågor som tog upp härhar också varit föremål för diskussion. Någradelade meningar från socialdemokratisk sida harinte förelegat. Jag förstår väl att det kan finnas enbrist på ämnen i en allmänpolitisk debatt, och mankan ha behov av att profilera sig litet extra när manär ansvarig för ett visst område. bördock kanske inte allför mycket klampa in på desamtal som redan har förts av desocialdemokratiska företrädare som svarar förEuropapolitiken.Vi har en stark gemensam förhandlingsposition imiljöfrågorna i EG-förhandlingarna, och det tyckerjag inte att vi skall underminera med vad som kanuppfattas som politiskt dubbelspel.Anf. 186 () replik:Herr talman! Det handlar inte om något politisktdubbelspel, utan öppet framförda åsikter i endebatt som vi har velat få till stånd med denansvarige ministern ända . Vi harförvägrats den debatten.Det är beklagligt att just den typen av ansats i EG-debatten betraktas av statsministern som ett försökatt klampa in. Jag tror att statsminister ett oerhört misstag när han ser EG-frågansom något som är förbehållet ett rätt så kvalificeratmanskap bestående av de främsta företrädarna förpartierna.Experterna, javisst, de skall föra ett samtal, menutan en folklig förankring, utan en fri och öppendebatt i landet riskerar frågan att hamna i ett lägedär det här blir en angelägenhet för en liten klubb.Det vore faktiskt att åstadkomma en situation somkan komma att belasta det svenska EG-medlemskapet med en misstänksamhet från alla demänniskor som har ett djupt engagemang imiljöfrågor.Vi har bett miljöminister om denhär debatten, men vi har inte fått den. Statsministern skall nog passa sig för att kalladet för att klampa in, att hos folket vilja förankraett av de viktigaste beslut som vi har att fatta i denhär kammaren under det kommande året.Anf. 187 Statsminister ():Herr talman! Jag håller med på enpunkt, nämligen vikten av folklig förankring. Jagägnar mycken tid under denna höst åt att åka frånYstad i söder till i norr för att diskuteraEuropapolitik och ekonomiskt politik i alla dessdelar -- självfallet inkl. miljöfrågorna.När det sedan gäller miljöfrågorna i EG-förhandlingarna, är det viktigt att man inte ryckerloss dem ur helheten. Den svenskaförhandlingspositionen utformas genomomfattande diskussioner inom regeringen för attintegrera ekonomisk politik, miljöpolitik,jordbrukspolitik -- för att nu ta ett utomordentligtnäraliggande exempel.Vi går därefter till socialdemokratin och andra föratt komma fram till en gemensam ståndpunkt.