prot · GF0984 · 1992-03-25 00:00:00 — Både justitieministernoch andra säger att det är svårt att definiera vad lågålder är i förhållande till de åldersgränser somredan finns i lagstiftningen. Det är det enaresonemanget som man kan föra. Det andraresonemanget är att om det är så viktigt att införabegreppet låg ålder, undrar jag varför det skallföras in i endast två av de fyra paragrafer som äraktuella. Och varför skall låg ålder inte föras in närdet gäller t.ex. misshandelslagstiftningen? Där ärdet uppenbarligen på det sättet att man skall förlitasig på bestämmelser när det gällerstraffmätning och påföljdsval. Dessa bestämmelserär, precis som lagrådet säger, tillräckliga för att lågålder eller andra omständigheter, särskiltskyddslöst eller värnlöst barn, skall kunna beaktasnär man bedömer om ett brott är grovt eller ej. Detär alltså en helt onödig lagstiftning som man härinför.Till sist, herr talman, vill jag säga att jag tycker attdet är något egenartat att med sådan emfas tala fören förlängning av preskriptionstiderna och sedanstarkt tillskynda ett beslut som innebär enförkortning av preskriptionstiden vid visstsexualbrott. Jag tycker alltså att det är en mycketmärklig uppläggning när det gäller det politiskaagerandet.Anf. 66 () replik:Herr talman! Jag tycker att jag var mycket tydlignär jag beskrev bakgrunden och talade om varför viansåg att kriteriet låg ålder var så viktigt. ärdet nödvändigt att ge tydliga hänvisningar ochriktlinjer i fråga om hur den lagstiftandeförsamlingen har tänkt sig handhavandet.Jag är fullt övertygad om att man i domstolar välhar förstått särskilt vad begreppet låg ålder kaninnebära.Göran frågar varför det är så viktigt attlagstifta så, att preskriptionstiden kortas. Jag harredan i mitt inledningsanförande påpekat att detvar viktigt att lagstifta nu för att visa enviljeinriktning, för att visa hur allvarligt vi ser pådessa saker. får vi, , entotal översyn av samtliga preskriptionstider här ocheventuellt en förlängning -- som de facto kan bliresultatet av denna översyn. Dessa saker tycker jagalls inte är motstridiga. Det står t.o.m. att vi vill haen skyndsam översyn.Varför bryr sig varken regeringen ellerutskottsmajoriteten om lagrådets uppfattning? Detär den fjärde skrivna frågan till mig. Ja, GöranMagnusson, det är precis det som jag har förklarat.Jag har ju sagt att vi i utskottet har bedömt kriterietlåg ålder som oerhört viktigt. Vi vet attmörkertalen är mycket stora. Det är ju många ungamänniskor som drabbas. Därför har vi velat fästasärskild uppmärksamhet på de här kriterierna.Anf. 67 () replik:Herr talman! När det gäller preskriptionstiden förbrottet sexuellt utnyttjande är det självagradindelningen av brottet, utan att straffmaximumhöjs, som leder till denna inkonsekvens.Justitieutskottet har uttalat sig för en höjning avstraffmaximum, i nivå med vad som gäller förvåldtäktsbrott. Därmed kunde inte nuvarandesituation för majoriteten undvikas, nämligen talar för förlängda preskriptionstider samtidigtsom preskriptionstiden i visst fall kortas.Så till frågan huruvida man bryr sig om lagrådeteller ej. Faktum är att man inte bryr sig om vadlagrådet säger. Man driver igenom förslaget om lågålder. Men har man tagit så pass mycketintryck av debatten att man öppnar den utgång somjag har talat om. Om lagstiftningen ledertill svårigheter i den praktiska tillämpningen, alltsåtill olägenheter -- man måste ju följa vad som härgäller -- måste lämpliga lagstiftningsåtgärder vidtas.Det är väl en utomordentligt svag grund förriksdagen när det gäller att fatta beslut omlagändringar. Man måste alltså för den ändring somskall göras gardera sig med sådana fallskärmar attmajoriteten med i viss mån bibehållet politisktanseende kan komma ifrån en felaktig lagstiftning.Varför skall inte begreppet låg ålder föras in i deandra paragraferna? Varför behöver det inte finnasmed i exempelvis lagstiftningen om misshandel?Birgit säger att vill ge tydligaanvisningar beträffande begreppet låg ålder ochoffrets person. Ja, men det har gjort isamband med den utförda revisionen avbestämmelserna om straffmätning och påföljdsval.I det sammanhanget skall just låg ålder beaktas.Dessutom finns det ett utslag från högstadomstolen. För sedan gjordehögsta domstolen, just med hänvisning till debestämmelserna i , en straffskärpning.Jag tror att det gällde misshandel av ett litet barn.Man utgick från barnets låga ålder, särskildaskyddslöshet m.m.Jag vidhåller att det här är en onödig lagstiftning.Barnets situation förbättras inte. Möjligentillfredsställer denna lagstiftning en eller annanpolitiker med tanke på dennes anseende i och medatt vederbörande kan peka på de förändringar härsom vi har gjort. Men i sak betyder dessaförändringar alls inte särskilt mycket -- för att intesäga att de betyder noll och ingenting. Detväsentliga verkar vara att man vill peka på attriksdagen faktiskt har gjort någonting. Men jagtycker inte att lagstiftningen skall användas på detsättet. Denna skall i stället utformas på ett sådantsätt att ändringar görs när sådana verkligenbehöver göras.Anf. 68 () replik:Herr talman! Jag anser att jag har besvarat GöranMagnussons frågor. Jag tror inte att vi kommersärskilt mycket längre i den här debatten.Göran säger att vi garderar oss medfallskärmar när vi begär en översyn. Jag tycker nogatt det tvärtom är klokt att göra det -- och kanskevore det klokt av att göra det flergånger -- speciellt som det här är ett relativt okäntområde. Mörkertalen är ju mycket stora.Dessutom är det som mångaav de här fallen och den här utvecklingen har blivitkända.Mot den bakgrunden är det ibland klokt att göra enrevision, något som inte skall behöva vara alltförbesvärligt.Sedan vill jag säga att jag inte riktigt förstår GöranMagnussons resonemang i slutet av sitt förra inlägg.Han sade ju att lagstiftningen inte innebär någraförändringar, att man därmed inte har åstadkommitnågonting. Men i så fall förstår jag inte, GöranMagnusson, varför socialdemokraterna inte kanbifalla förslaget. Det borde ju vara totalt ofarligtfrån allas synpunkt.Jag tror, som sagt, inte att vi kommer längre i denhär debatten. Vi är alltså inte överens på dennapunkt. Jag har redovisat utskottets resonemang.Med detta är debatten slut för min del.Andre vice talmannen anmälde att GöranMagnusson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 69 ():Herr talman! Jag tycker att på ettutmärkt sätt har redovisat utskottets syn på den härfrågan. Därför skall jag inte säga allt det som jaghade tänkt ta upp här.Däremot vill jag något bemöta ,som tycker att vi har så bråttom med att vidta -- somhan säger -- onödiga åtgärder.Den här propositionen har det faktiskt varit mycketangeläget att ta ställning till. Det hindrar inte attlagstiftningen växlar, att farten växlas upp såsmåningom. Men jag tror inte att det hade varitlyckligt att vänta eller att skicka tillbakapropositionen. De barn som råkar ut för deproblem som det här är fråga om blir allt fler.Därför är det viktigt att vi vågar ta ställning.Själv har jag tyckt att begreppet låg ålder är ensynnerligen bra insats när det gäller den aktuellalagparagrafen. Jag har nämligen jobbat väldigtmycket med barn som har blivit utsatta för incestnär de var små. Det finns faktiskt advokater ochdomare som inte har klart för sig att små barn sominte kan tala om sina problem kanske far ännu merailla än större barn, som faktiskt kantala för sig. Det är ganska stor skillnad mellan enfjortonårig flicka eller pojke och en fyraårig flickaeller pojke.Visst kan det, som lagrådet invänder, vara svårt attbedöma vad som är låg ålder. Jag tror ändå att detär viktigt att vi politiker ger de dömande domarnaeller advokaterna som skall försvara de här barnenytterligare vägledning. Det gäller då den attitydsom vi skall inta till dessa saker, dvs. att det är frågaom allvarliga brott.Justitieutskottet har tagit ställning till frågan omtiden för åtalspreskription skall förlängas. I daggäller att ingen påföljd får ådömas med mindre denmisstänkte häktats eller erhållit del av åtal förbrottet inom viss bestämd tid. Denna tid är enligt35 kap. 1 § från det brottetbegicks, om det svåraste straffet för gärningen ärhögre än fängelse men inte överstiger åttaårs fängelse. Alla brott i med dennastraffsats har samma preskriptionstid. Detförekommer inga särregleringar. Iskattebrottslagen har man dock valt att införasärskilt anpassade preskriptionstider.Justitieutskottet vill inte förkasta ett förslag sominnebär en särreglering även i . Förvissa brott måste annan preskriptionstid komma ifråga. Speciellt vad gäller sexuella övergrepp finnsen risk att brottet inte uppdagas förrän offret nåttvuxen ålder. Det är oerhört viktigt att komma ihåghur fort tiden går och hur det tar, för barnliksom för vuxna, att bearbeta känslor ochinträffade händelser. Det utsatta barnet talar avrädsla inte om vad som har skett. Först som vuxenkan skuldkänslorna bearbetas och det är möjligt attöppet tala om den vuxnes missbrukande avförtroende. Utskottet har därför förordat enöversyn beträffande preskriptionstiden försexualbrott i 6 kap. brottsbalken.Därför vill jag säga till slut att det är viktigt attbarnens värnlösa situation särskiltuppmärksammas vid brott som våldtäkt samtsexuellt utnyttjande av underårig. Där är jagövertygad om att vi har hela bakom oss.Att särskilt betona detta vid beaktandet av vad somskall anses vara en grov gärning är nödvändigt, dådessa brott oftast innebär ett livslångt psykisktlidande för offret. Att dessutom ge offret möjlighettill upprättelse genom att förlängapreskriptionstiden vid sexuella övergrepp markerarytterligare samhällets allvarliga syn på dessa brott.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.Anf. 70 () replik:Herr talman! Får jag först återigen peka på att delarav det här förslaget innebär en förkortning avpreskriptionstiderna. Om det blir en förlängningvet vi först efter det att man har studerat frågan iutredningen och sett vilka överväganden som kangöras. Jag tycker fortfarande att det är mycketegenartat att man förkortar preskriptionstidensamtidigt som man talar om att den egentligen börförlängas. Det handlar inte om en förlängning påett eller annat år, utan motionärerna talar om 20--25-åriga preskriptionstider.Eftersom jag hävdar att lagstiftningen inte ändrarnågonting, kunde jag naturligtvis säga att det intespelar någon roll om vi bifaller förslaget eller ej.Men poängen i Socialdemokraternas resonemang,och det som stöds av lagrådet och flera andraremissinstanser, är att man inte skall genomföraden här typen av lagstiftning. När man säger attSocialdemokraterna kan biträda förslaget för attdet inte spelar någon roll, tycker jag att manegentligen slår spiken i kistan i denna fråga. Om enlagstiftning i praktiken inte spelar någon större roll,är det uppenbart att man skall avstå från att överhuvud taget genomföra den.Att det sedan finns problem kring arbetet medlagstiftning rörande sexuella övergrepp mot småban tror jag att vi från Socialdemokraternas sida ärde första att hålla med om. Men man löser inte detproblemet genom den här typen av vad jag skullekunna kalla symbollagstiftning. Det är andrainsatser som skall till, bl.a. utbildning av juridiskpersonal; domare, polispersonal, åklagare.Socialdemokraterna har i annat sammanhangföreslagit att skall få 5 milj.kr. Det kanske vi kan få majoritetför i efter den här debatten. Det är på deområdena som insatserna från samhällets sida iförsta hand skall göras, inte genom att görasymboliska förändringar i lagstiftningen.Får jag återigen fråga: Hur skall domstolarnabedöma den omständigheten att låg ålder skallbeaktas vid våldtäkt men inte vid sexuelltutnyttjande? Det blir konsekvenserna av den lagsom majoriteten nu är bredd att genomföra. Hurskall domstolarna tolka det förhållandet?Får jag också om preskriptionstiderna sägaatt de som vill ha längre preskriptionstider börstödja reservation 2. Den leder till ett bättreförhållande på det här området och dessutom till ettdirekt uttalande från sida till regeringenom att man skall höja straffmaximum för sexuelltutnyttjande. Själva ärendet har bäring på detmycket tragiska sexualbrott som begicks uppe iNorrland mot en redlöst berusad flicka. Det finnsanledning att nu ser till att få enlagstiftning som vad gäller straffmaximum är isamklang med människors rättsuppfattning.Anf. 71 () replik:Herr talman! Jag tyckte nog att en del replikerade också.Jag tycker likafullt inte att det ligger någon motsatsi det som vi talar om. Man kan både ta med olikasaker i den lagtext som finns nu och utbildamänniskor. Jag har själv motionerat om merutbildning vad gäller incestfrågorna bland all sådanpersonal som kan tänkas ha med sådana frågor attgöra. Men det är inte det som vi diskuterar i dag.Det kommer vi tillbaka till , när viskall besluta om andra delar av propositionen.Jag hävdar fortfarande att det är oerhört viktigt attvi till vissa delar gör de dömande uppmärksammapå vad som gäller och vad som skall gälla.Preskriptionstiden är det oerhört viktigt att man seröver . Jag tror ändå att det som sägs iutskottets betänkande är korrekt och att det tillfullo kommer att tillgodose de behov som finns förnärvarande. Sedan är det ingenting som hindrar attvi fortsätter att jobba med de här frågorna. Men jagtror inte att vi skall skjuta på det här beslutet ännulängre utan att göra någonting. Det är viktigt att viåtgärdar det som finns att åtgärda just , att vifortsätter arbetet och tar upp frågan igen. Jag trorinte att det finns någonting som hindrar det.Anf. 72 () replik:Herr talman! Får jag först konstatera att förutskottsmajoriteten betyder lagrådets synpunktingenting i den här frågan. Det är helt enkelt baraatt köra över den.Lagrådet har inte haft någon uppfattning om attdetta skulle var rätt eller fel ur någon slags allmänsynpunkt, utan man säger att lagändringen äronödig, olämplig och att den ställer till besvär. Detvar därför jag frågade varför maninte i de mellanliggande §§ 2 och 3 skall göra sammaförändring om låg ålder. Det är väl lika angelägetatt ett skyddslöst, värnlöst barn som utsätts försexuellt utnyttjande har samma skydd ilagstiftningen som det barn som utsätts förexempelvis våldtäkt.Anf. 73 () replik:Herr talman! Det är ganska stor gradskillnadmellan våldtäkt och sexuellt utnyttjande.Enligt lagrådsremissen skulle det alltså varaonödigt att göra denna förändring av lagen. Det äruppenbart att det inte är onödigt eftersom manfortfarande dömer utifrån felaktiga premisser. Detär därför man måste ta in formuleringen om lågålder. Det uppfattas inte alltid att barn kan var olikai olika åldrar.Anf. 74 ():Herr talman! Sexuella brott mot barn är, efter mordoch dråp, ett av våra grövsta brott. De kanklassificeras som stöld av en barndom.Sexuella övergrepp mot barn är kanske också demest tabubelagda brott som finns. Både pojkar ochflickor drabbas.Barn tillhör en svag grupp i samhället. De har fåeller inga möjligheter att själva hävda sina intressenoch att påverka sin situation. De är ofta heltberoende av närstående och andra vuxna. Menbarn har trots sin hjälplöshet samma inneboendevärdighet och värde som övriga medlemmar isamhället och samma okränkbara rättigheter.Den faktiska förekomsten av barnmisshandel ochsexuella övergrepp är helt okänd. Olikaundersökningar från skilda länder visar att 5--av alla kvinnor och 3--8 %av alla män har varit utsatta förpåtvingad sex av en vuxen.f300 > Trots den dolda brottsligheten ökade i Sverigemellan antalet polisanmäldavåldtäkter och grova våldtäkter mot barn under15 år . Offren var både flickor ochpojkar. 90--av förövarna var en person sombarnet kände väl.Om man antar att det i en oselekterad befolkningav vuxna är som utsatts för sexuelltvåld, så är antalet avsevärt mycket högre i enpopulation med t.ex. prostituerade kvinnor. Avflickorna på här i Stockholmhar nästan alla varit utsatta för sexuella övergreppsom barn. I gruppen psykiskt långtidssjukakvinnor intagna för psykiatrisk vård finns enmycket hög frekvens av sexuella övergrepp, 40--. Ser vi på gruppen hetsätare ochanorektiker, finner vi också där ett ganskaskrämmande högt antal sexbrottsoffer, ca 50 %.Lidandet är således inte avslutat i och med attövergreppet upphör för personen som varit offer.Dessa offer bär med sig ärr i psyket under restenav sina liv. Det är vanligt, som jag redan varit innepå, att de utvecklar ett självdestruktivt beteende,får psykosomatiska problem, trassliga relationeroch problematisk sexualitet.I den så kallade Eskilstunamodellen, som funnitssedan 1982, finns en särskild grupp som arbetarför att snabbt och skonsamt hjälpa barn somutsatts för sexbrott och andra våldshandlingar. Igruppen ingår polis, åklagare, socialsekreterare,barnpsykolog, läkare, kurator, vuxenpsykologoch personal från frivårdsmyndigheten. Mångabevis finns för att gruppens arbete lyckats mycketväl. Där samarbete finns mellan myndigheter blirsexbrotten synliga, och man kan hjälpa framförallt de drabbade barnen i ett tidigt skede.Det har tyvärr visat sig att offret ofta blirsämre behandlat av rättsväsendet än denbrottsmisstänkte. Det budskap som samhälletmånga gånger ger barn som utsatts för övergreppär att det verkar vara en grövre handling attanklaga någon för ett brott än att utsätta någonför ett brott. Det är en katastrof för ett barn, dåen incestmisstänkt förälder eller annan sombegått brott mot barnet frias i domstolen. Ändåhänder det så ofta.Rättsväsendet och andra instanser som möterbarn som far illa behöver få mer kunskap om hurbarn som är offer för sexuella övergrepp skall tasom hand. Såväl utredare som beslutsfattare påalla nivåer, inkl. domstolar, måste ha kunskaperför att kunna tolka brottsberättelser från barn föratt rätt kunna hantera dem.Det borde vara tillräckligt med det ofta livslångapsykiska, fysiska och sociala trauma många fåttgenom att ha blivit utsatta för sexuella övergrepp.Att sedan också se att samhället tillåter förövarenatt gå fri från straff, för att det gått mellanbrottet och anmälan, är ett oerhört svek motoffren.Samhället har hitintills inte prioriteratbekämpningen av sexuella övergrepp av barn.Trots detta har generellt sett ändå en bralagstiftning för barn. Både barn och vuxna har fåtten starkare rätt som brottsoffer. De har t.ex. rätttill målsägandebiträde.I jämförelse med tidigare gällande bestämmelserom sedlighetsbrott innebär de nu gällandebestämmelserna ett ökat skydd för barn ochungdomar mot sexuella övergrepp. På en viktigpunkt är det emellertid av stor betydelse att få tillstånd en ändring i lagstiftningen. Detta gällerpreskriptionstiderna vid incestbrott. Jag är en avde motionärer som har åberopats inledningsvishär i dag.I dag går de flesta incestbrottslingar fria.Möjligheten att döma någon för incestbrott enligt6 kap. i preskriberas när det gälleravkomling och när det gäller syskonefter två år.De barn som utsätts för sexuella övergrepp hinneri de flesta fallen inte tala om vad som har skett,innan preskriptionstiden är ute. De måste få ordför vad de vill berätta, innan vi vuxna begripervad de vill förmedla. Det betyder att de med dennuvarande lagstiftningen ofta inte kan få fullupprättelse och ekonomisk hjälp att sökaadekvata terapiformer. De förlorar rätten tillskadestånd.Jag är glad för den positiva skrivning somjustitieutskottet har gjort i betänkandet om enöversyn av preskriptionstiden för incestbrott. Jagkan i fjärran se en ljusning för de incestdrabbadebarnen, även om vägen till en total förbättring avderas situation ännu syns ganska lång.Herr talman! Jag har inget annat yrkande än bifalltill utskottets hemställan.Anf. 75 ():Herr talman! Efter mycketengagerade inlägg är det inte mycket jag har atttillägga. Jag vill bara ytterligare understryka detväsentliga i att man förutsättningslöst gör enöversyn av preskriptionstiderna.Preskriptionstiden skall kanske inte räknas frånden dag handlingen skedde, eftersom det iblandär mycket svårt att veta vid vilken ålder barnetutsattes för sexuellt övervåld. Kanske skallpreskriptionstidens utgång i stället anknytas tillåldern -- när offret fyller 25, 30 eller 40. Det ärjust den översynen som vi vill ha, för det är bl.a.detta vi tycker är väsentligt.Anf. 76 ():Herr talman! Det är möjligt att vi för stunden hartömt ut det här ämnet och att det inte ärmeningsfullt att diskutera längre. Jag har inteheller mycket att invända mot MargaretaViklunds engagerade inlägg, men jag vill ändåsäga att det här lagstiftningsärendet inteundanröjer några av de problem och svårighetersom talar om.Utgångspunkten för mina inlägg i den härdebatten har ju varit att de lagändringar som viSocialdemokrater har reserverat oss mot äronödiga.I fråga om preskriptionstiderna uppstår då densituationen, förmodar jag, att både MargaretaViklund och kommer att röstapå ett sådant sätt att preskriptionstiden förkortas,som man talar om förlängning.Birgit gör en nyansering av saken ochvill ha en förutsättningslös utredning. Dettainnebär såvitt jag förstår att ocksåkan se framför sig att det faktiskt inte behövsnågra förändringar av preskriptionstiderna, för iannat fall är ju utredningen enligt mitt sätt att seinte förutsättningslös.Jag tycker alltså att det är fel om företrädarna förriksdagsmajoriteten efter att ha drivit igenomonödiga lagändringar reser hem var och en till sinvalkrets och säger att nu har de ökat skyddet förbarn när det gäller sexuella övergrepp genom attgöra ändringar i lagstiftningen.I realiteten har man inte gjort någonting, utanman får i stället rikta in sig på andra insatser,exempelvis utbildning för den personal somhandlägger de här frågorna, upplysning rentallmänt och förebyggande arbete. Jag ser framemot det stöd som jag kan få förSocialdemokraternas inställning att det måste tillökade anslag för utbildning. Man kan då användadem också på det här området.Anf. 77 ():Herr talman! Jag är väl medveten om att detförslag som justitieutskottet har lagt fram intelöser alla de problem som finns på området. Menjag tycker ändå att förslaget är att gå en bit påvägen.Jag anser, och jag ville påpeka det också i mitthuvudanförande, att problemet är så stort, såvidsträckt och så djupt att det fordrar inte baraändring av lagen utan också en annan inställning,en annan attityd. Framför allt fordrar detutbildning av dem som handlägger ärenden somrör barn, så att vi lär oss att tolka deras språk.Jag ser, som jag sade tidigare, att detjustitieutskottet nu föreslår ändå är en bit påvägen mot en ännu bättre lösning. Jag är glad attden här frågan har kommit upp i , förden behöver väckas och belysas på många olikasätt.Anf. 78 ():Herr talman! Jag vill bara ha en kort replik tillGöran . När jag sade att jag vill ha enförutsättningslös utredning, hänvisade jagfaktiskt till hur man kan lösa frågan om den längrepreskriptionstid som det också talas om i texten.Jag talade om ifall man skulle räkna antalet årfrån brottets begående eller ifall man skulle räknatiden från en viss åldersgräns. Det var detta jagmenade, icke att det kan stanna vid de lägrekriterier som talade om.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )7 § Anslag till m.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU13 Anslag till justitiedepartementetm.m. 1991/92:100 delvis).Andre vice talmannen konstaterade att ingentalare var anmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )8 § Anslag till justitiekanslernFöredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU14 Anslag till justitiekanslern (prop.1991/92:100 delvis).Andre vice talmannen konstaterade att ingentalare var anmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )9 § Anslag till Svensk författningssamlingm.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU15 Anslag till Svenskförfattningssamling m.m. (prop. 1991/92:100delvis).Andre vice talmannen konstaterade att ingentalare var anmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )10 § Anslag till åklagarväsendetFöredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU16 Anslag till åklagarväsendet (prop1991/92:100 delvis).Anf. 79 ():Herr talman!