prot · GG0921 · 1992-11-11 00:00:00 — Jag kan inte se att vi i Sverigehar kommit dithän att det finns anledning för oss attminska det folkliga inflytandet och på det sättetutarma den demokratiska processen, vilket jagmenar att man är på väg att göra.Det här är en kritik mot bristen på demokrati somframförs också inom EG:s egna led ochinstitutioner, så det kan inte vara någon nyhet förLars att dessa uppenbara brister finns.Jag tycker att det är märkligt att inte diskuterabristerna, när man säger sig vilja värnademokratin och demokratins förutsättningar.Anf. 29 () replik:Fru talman! Ju längre debatten pågår, desto merbevisas riktigheten i min huvudtes, att det äromöjligt att föra en meningsfull dialog mellanGudrun och mig.Om man är beredd att i riksdag jämföra debaltiska staternas situation i Sovjetimperiet medden situation som EG:s medlemsstater hamnar i,finns det så att säga inget samtalsutrymme, så jagavbryter det här replikskiftet . (Applåd)Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik.Anf. 30 (nyd)replik:Fru talman! Jag vet att tycker inte skall ta replik i onödan, men jag fick junågra hedersomnämnanden under hans anförande.Först ber jag att få tacka så mycket för reklamen.Jag kan då säga att det här med krokodiler är rättintressant. De har liksom politiker stor käft ochinga öron.Med anledning av detta tyckte attjag borde lyssna mer. Det har han helt rätt i. Detborde dock alla göra här. Det intressanta är att jagantagligen har lyssnat mer på vad folk säger än deallra flesta av er har gjort, inte minst LarsLeijonborg. Jag kan utmana er allihop på denpunkten. Det förvånar säkert denna kammare attförmågan att lyssna är en av mina styrkor. Det trorni inte på.Plötsligt var det fel på sunt förnuft. Det är farligtnär man börjar tala om sunt förnuft i riksdagen.Man skall inte komma dragande med sunt förnuft.Vad är det för populism? brukar det heta.Det är tvärtom väldigt viktigt. Om folk -- de ärväljare ibland, och då är ni högaktningsfulla motdem, men de finns även mellan valen -- inte tyckeratt präglas av sunt förnuft, är det illaställt.Sedan måste politiker givetvis tåla kritik. De måstetåla satir, tåla humor och allt möjligt. Detta gälleralla, även Folkpartiet.Anf. 31 () replik:Fru talman! Dess bättre för finnsdet väl knappast någon praktisk metod att mäta hurmycket vi i denna sal lyssnar och hur mycket vitalar. påstår att han lyssnar merän t.ex. jag gör. Jag, som något har lärt känna IanWachtmeister sedan han kom in i rikdagen, påstårmotsatsen.Jag tror att de flesta lutar åt att mitt påstående ärmera riktigt än . Det är förmätetav en person med bakgrund,som ju inte känner särskilt många av oss andra häri kammaren, att påstå att han skulle ha bättreverklighetskontakt eller ha lyssnat mera än någonav oss andra har gjort. Mycket tyder på som sagt,att det är det motsatta förhållandet som gäller.Sedan detta med sunt förnuft. Man måste analyseraordens betydelse. Jag väntade inte ett ögonblickt.ex. att någon skulle replikera på mitt anförandeoch säga att vederbörande är emot demokrati. Istället säger man att det inte skall vara så mycketkäbbel, utan det skall vara sunt förnuft.Vad jag ville påvisa i mitt anförande var att ''suntförnuft'' bara är en omskrivning för att man anseratt ens egna åsikter är så mycket mera värdefulla änandras att vi inte behöver den fria debatt som manavfärdar med ''käbbel''.Så jag tycker att fortsattaargumentation bara bekräftar min huvudtes, att Nydemokrati inte har förstått en av kärnpunkterna idemokrati. Vi behöver inte en ny demokrati, frutalman, det räcker bra med den gamla.(Applåd)Anf. 32 (nyd)replik:Fru talman! Ny demokrati har inte förstått, sägerLars . Jag känner igen det där frånpartiledare . Han brukar tala om attingen annan än han förstår någonting.Jo, vi förstår nog ganska bra. Men här talas det omolika saker, märker jag. Jag talade om att det gälleratt lyssna på folk. Jag talade inte om att lyssna påjust i den här kammaren, men jag gördet också och deltar i debatten.Jag vill påstå att jag och t.ex. , som niinte gillar alls, är mycket mer ute hos folk. Vi hörmycket mer än vad ni gör. Det är inte bara vi somtalar, utan vi lyssnar på vad folk säger. Jag tror attvi också läser betydligt fler brev. Jag talar omkontakten med verkligheten, den verklighet sompolitiska broilers kanske inte känner så mycket till.Anf. 33 () replik:Fru talman! Strider det inte mot sunt förnuft att93 % av svenska folket skulle nöja sig medrepresentanter som aldrig lyssnar?Det är väl ändå något förmätet av ett parti som, omjag inte minns fel, fick i storleksordningen avväljarstödet, att avfärda alla andra partier, ocksåbetydligt större partier, med att de saknar kontaktmed väljarna! Detta strider i så hög grad mot suntförnuft att man egentligen inte skulle behöva sägadet, fru talman.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 34 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag vill inledningsvis säga att jagvänder mig mot allt tal om att vissa rör sig mer utebland folk än andra. Även om vi har suttit iriksdagen -- en del av oss kanske t.o.m.alltför länge -- är vi ständigt ute och träffar folk iolika sammanhang.Vi lyssnar på opinioner, förklarar den politik som vistår för och tar till oss de krav som vi tycker ärvettiga och förnuftiga. Det är inget privilegium förNy demokrati att röra sig ute bland folk och attlyssna på folk. Det kan vi alla göra, och det gör vi.Vad sedan gäller dagens debatt erinrade jag i etttidigare inlägg om att den väl ytterst emanerar frånden diskussion som uppstod i samband med attriksdagen inte var samlad när krispaketendiskuterades fram. Det kan man naturligtvis haolika synpunkter på, men som flera talare varit innepå tidigare var det en mycket livlig aktivitet här iriksdagen. Jag deltog i varje fall i treriksdagsgruppssammanträden inom mitt parti,förutom många andra ivriga kontakter.Det är klart att man kan ha uppfattningen attriksdagen borde ha varit samlad i sin helhet underden här tiden. Frågan är bara vad dåskulle ha gjort. Regeringens ledamöter ochföreträdare för oppositionen satt i överläggningardag och natt och hade mycket korta tidsfrister på sigför att möta en anstormning mot vår valutasstabilitet. Det är sjävklart att de inte samtidigtkunde ha givit sina förhandlingsbud här ikammaren, utan det var nödvändigt med intensivaförhandlingar.Ett missförstånd, som förekommer i pressen och påannat håll och som det är viktigt att undanröja, äratt regeringen skulle besluta någonting. Det ärriksdagen som beslutar. Det är nu vi börjar fåpropositionerna från regeringen som bygger påöverenskommelserna med Socialdemokraterna,dvs. de uppmärksammade krisförhandlingarna harutgjort ett led i förberedelsearbetet för att läggafram förslag till , där dessa förslag skallbehandlas i vanlig ordning.Det har framförts kritik mot att en urtima riksdaginte kallades in. Att kalla in en urtima riksdag ärmycket enkelt, som framförde. Detbör klart understrykas att några krav på detta aldrigframställdes. Efteråt har riksdagsledamöter varitstarkt kritiska mot att inte var samlad,men de framställde inga krav på att skullesamlas.Jag tror att arbete leder tillatt vi får kontinuerliga riksmöten. Det medför vissaproblem ur riksdagsordningssynpunkt, men deskall väl gå att lösa. Det kan vara behändigt att hadet på det sättet. Att man skulle stegra sig såkolossalt inför det lilla ordet urtima förefaller migmärkligt. Det är dessutom ett vackert ord, med riktradition. Men gärna för mig, vi kan gott ta bortdet.Någon har undrat varför vi hardebatter om inte alla ledamöter kan sittahär och lyssna på dem. Debatterna i kammaren omsakfrågor är till för att föra ut argumentationenkring de ståndpunkter som partiernasrepresentanter har intagit i utskotten, efternoggrant övervägande och efter diskussioner ipartigrupper och arbetsgrupper inom partierna avolika slag. Kammarens överläggning är enkonfirmering som går fram till beslut. Dessadebatter är naturligtvis mycket viktiga. Men jag villhävda att det inte är nödvändigt att allariksdagsledamöter, som har gått igenom dessafrågor i riksdagsgruppen och på annat sätt, ocksåsitter och lyssnar på den slutliga argumenteringen,även om det från talmannens synpunkt kunde varaönskvärt. Vi måste se på våra problem i riksdagenutifrån de krav och villkor som gäller förriksdagens arbete, för att skall kunnahävda sig som den första statsmakten.Det som har sagts här om demokratins företrädeframför alla andra system är naturligtvis helt riktigt.Men det är också viktigt att understryka attdemokratin kan vittra sönder inifrån reellt, omalltför få människor är engagerade i det politiskaarbetet, om det blir populära ståndpunkter hastigtframkallade som lyckas samla stora majoriteterutan närmare övervägande. Då är demokratin ifara. För den skull är det viktigt att vi ser över heladet politiska fältet när vi diskuterar demokratin.Vad händer i kommunerna? Vad händer pålänsplanet? Och vad händer på riksplanet? Vad blirföljden av den nu igångsatta kolossalabolagiseringen av den politiska verksamheten, avatt man, som var inne på i sittinledningsanförande, ställer in sammanträden ifullmäktige därför att man inte har något att beslutaom osv.? Vad blir följden av att man reducerarantalet politiker på olika nivåer? Det är klart att detdå blir en ytterligare koncentration till några få,som kommer att sväva i luften, överett oinitierat och kanske oengagerat flertal. Dettaser jag som en stor fara.Vi måste få en renässans för politisk verksamhet.Vi måste själva medverka till att tala om att det ärviktigt. Det är dock i detta hus som alla lagar stiftas,de lagar som alla i samhället är skyldiga att lyda.Det är ingen gottköpsverksamhet. Det är engrundläggande, viktig verksamhet.Jag skall ägna de återstående minuterna åt vad vi iCenterpartiet länge har krävt och vad vi hoppas pånär det gäller förändringar av riksdagensarbetsformer. Den viktigaste reformen för attkunna få en rationell uppläggning av riksdagensarbete är en omläggning av budgetåret, så attriksdagen kan börja behandlingen av budgeten närriksmötet börjar . Då kanbudgetbehandlingen vara färdig till jul, och sedankan ägna sig åtlagstiftningspropositioner,planläggningspropositioner och motionsförslag avolika slag. Detta har vi utvecklat ingående i fylligamotioner från sida sedan mitten av1970-talet. Vi har inte mött någon resonans från deandra partierna . Det är naturligtvisglädjande att så sker , och vi från Centerpartietkasserar in detta. tycks helaRiksdagsutredningen följa vår linje. Detta bör,enligt min mening, kunna leda till att vi sträcker utden reella sammanträdestiden i överåret, vilket någon här har tangerat tidigare. Vi börockså systematiskt kunna lägga in riksdagsfriaveckor, så att vi riksdagsledamöter kan röra oss utebland folk i ännu högre grad än vi redan gör och hatillfälle att lägga in andra sammanträden av olikaslag. Detta har vi från föreslagitsedan mitten av 70-talet. För ett tiotal år sedan fickvi resonans för vårt krav på riksdagsfria veckor,som alla vet. Men vi fick inte resonans för vårt kravpå att man skall lägga upp riksdagsåret systematisktpå detta sätt. Vår inspiration har kommit från denvästtyska parlamentet, där man harhaft en sådan ordning.Det finns också många andra frågor som är av storbetydelse för demokratins funktionssätt, som vi harverkat för . Vi vill ha en förlängdmandatperiod, helst kombinerad med skildavaldagar, för att stimulera den demokratiskadebatten, de demokratiska ställningstagandena tillkandidater och det demokratiskaansvarsutkrävandet i kommuner och landsting.Med ett genomförande av vår gamla tanke pålänsdemokrati får denna fråga en ännu störredimension.Det är viktigt att förlänga mandatperioden. Men enfråga som vi inte kommer undan, som vi har tagitupp länge från , är vad vi gör medupplösningsinstitutet. En del har sagt: Det blir fintom vi får . Då kanregeringen på ett helt annat sätt än nu utnyttjamöjligheten att upplösa och anordnanyval. Alla förstår att det inte finns någon logik idet. Om vi menar att vi skall ha längremandatperioder som är funktionella, kan vi intesamtidigt ropa på upplösning av ochhemskickning av ledamöterna. Enligt min meningbör vi gå på den norska modellen. Varjeuppsättning stortingsledamöter vet att de intekommer undan problemen. Ledamöterna vet att deär valda och att det är deras uppgift att ta ställningtill och klara frågorna fram till nästa val. Det ökarmöjligheterna för kompromisser och minskar detaktiska spekulationerna inför befarade nyval.(Applåder)Anf. 35 () replik:Fru talman! Jag är till mycket stora delar överensmed , inte minst vad gällerfarhågorna inför den utveckling vi ser ute ikommunerna, med ett minskande antalförtroendevalda och en ökande bolagisering. Detär en utveckling som vi i har ställtoss mycket kritiska till. Vi har pekat på det faktumatt det inte kommer att fattas färre beslut för minskar antalet förtroendevalda. Beslutenkommer att fattas någon annanstans, av ett fåtalpersoner som inte är förtroendevalda och somdessutom sammanträder i slutna styrelserum. Dettaär ett stort problem.Däremot är vi inte överens när det gäller synen påriksdagens eventuella inkallande i fråga omkrispaketet. säger att de flestapartierna ändå var sammankallade och satt iförhandlingar. Riksdagsgrupperna fick reda på vadsom sades. Partistyrelserna och allaledningsfunktioner var inkopplade. Det är riktigt.Men i dessa samtal fanns inte oppositionen med.Det kan man tycka vad man vill om. Men ettinkallande av hade också inneburit attallmänheten och pressen kunnat få insyn. Denmöjligheten hade funnits om diskussionerna hadeförts i t.ex. denna sal, eller om utskottensammanträtt och sedan fört vidare sinadiskussioner för beslut här i kammaren. Då hadedet blivit en helt annan offentlighet och insyn, föroppositionen men också för väljarna. Det tror jaghade varit bra. Det skulle ha gjort att människorinte hade känt sig så överkörda.Anf. 36 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Jag tror inte att jag uttryckte mig såkategoriskt vad gäller inkallandet av riksdagenunder sommaren. Det är en fråga som man kandiskutera, om det hade varit lämpligt eller ej. Jagillustrerade vilka svårigheter som skulle ha funnitsför denna riksdag att fungera då manvar tvungen att komma fram till snabbaställningstaganden. Jag tror inte att det hade blivitså mycket av debatterna här i kammaren, omGudrun och jag hade stått och diskuteratvad som möjligen var på gång i kanslihuset underde överläggningar som skedde. Debatterna kom juganska snart efteråt, i och med att det var så korttid till det att skulle samlas för hösten.Möjligheterna att debattera krispaketen är inteförbi. behandlar frågorna, och deåterkommer här i kammaren undan för undan.Demokratin, på bredden och på djupet, blir en avde stora frågorna framöver. Jag känner redan ettslags svängning av vågrörelserna. Ett tag var detnästan fult att syssla med politik. Det var misstänkt.Det finns tyvärr en del politiker i denna kammaresom har bidragit till detta förhånande av politiskverksamhet, som något slags mindervärdigsysselsättning.Jag känner att det håller på att svänga. Vi harnästan världsvida rörelser över demokratierna närdet gäller olika grundläggande ideologiska frågor.Vad var det som hände i , med Clinton ochBush? Clinton stod upp och talade om och förpolitik, om och för att göra någonting. Bushdäremot, stod för ett utflöde av den tidigareströmningen att politiker skall hålla sig borta,därför att samhället klarar sig lika bra utan dem.När det gäller synen på den nya kommunallagenseffekter vill jag erinra om att vi från mitt parti varmycket tveksamma när beslutet fattades. Det gällerhär tillämpning av två önskvärda principer somkorsar varandra, dels att ge kommunerna så mycketfrihet och självständighet som möjligt, dels attförsöka se till att den kommunala demokratinfungerar så bra som möjligt. Vi fick ändå med iriksdagsbeslutet att man skulle starta meddetsamma att granska hur demokratin utveckladesunder den nya kommunallagen. En sådanutredning arbetar , efter direktiv fråncivilministern. Den arbetar i enlighet med deönskemål vi hade från när den nyakommunallagen antogs.Anf. 37 () replik:Fru talman! Jag vill helt kort säga några ord omdetta med krisuppgörelsen. Det är riktigt attbesluten skall fattas här i . Men de är ipraktiken avgjorda. Det lär knappast fattas andrabeslut i denna kammare än man kom överens om ioch med krispaketen, när man nu blir färdig medtolkningen av vad som egentligen sades. Det är välinte riktigt klart det heller.Visst kommer besluten att fattas här formellt. Mendet hade varit intressant att ha en mycket störreöppenhet och offentlighet omkring den politiskaprocess och den debatt som var. Det hade gjort detmöjligt för oppositionen att ställa frågor om hurregeringen såg på detta och varför man gjorde deavvägningar som gjordes.Anf. 38 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Jag sade i ett tidigare inlägg att detpolitiska livet, inte minst livet här i och iregering och riksdag i kombination, inte liknarnågonting annat. Det går inte att schemalägga detpolitiska beteendet eller handlandet i detavseendet. Vi har en skyldighet att i toppen på detpolitiska systemet agera snabbt om det ärnödvändigt, för att bevaka intressen som ärcentrala för landet som helhet.Sedan kan vi naturligtvis säga att det är illa attsådana situationer uppstår. Det hade varit bättreom vi hade kunnat samlas här i , kunnatdiskutera i , och sedan såsmåningom kommit fram till en krisuppgörelse.Men läget var inte sådant. Det var då helt andrafaktorer som gjorde sig gällande än önskemålet omen bred förberedande debatt, faktorer som det lågi hela samhällets intresse att vi svarade på.Som någon har sagt måste vi ändå säga attdet svenska politiska systemet visade sin styrka iden här är situationen. Det som skedde innebär inteatt några demokratiska principer har satts åsido. Enregering kan ju resonera med vem som helst. I endemokrati är det helt tillåtet medöverenskommelser mellan partier. Det viktiga ärnaturligtvis att besluten inte fattas i slutna rum,utan att det ges möjlighet till diskussion och ennoggrann beredning. En sådan kommer ju nu iriksdagens utskott. Vi får då tillfälle till den enadebatten efter den andra utöver dem vi redan harhaft om lämpligheten eller skadligheten av deåtgärder som regeringen nu föreslår.Anf. 39 ():Herr talman! Mediefrågorna har ju diskuterats endel här i debatten. När samlades ioktober hälsades vi av en kvällstidning medrubriken . Det är bara en av denidbilder som medierna förmedlar av Sverigesriksdag.Jag har länge funderat över varför journalister istort sett refererar allt negativt och frossar itilltänkta konflikter men så sällan beskriverhelheten. Javisst, jag förstår att det finnssäljargument, men det är nog inte hela sanningen.Jag tror att nyckelordet är relevans.Jag tror nämligen att den journalistiska traditionsom utvecklats i innebär att man i ganskaliten utsträckning fäster något avseende vidrelevansbegreppet. Det finns t.ex. inskrivet iavtalen med Radio-bolagen. Jag förmodaratt de flesta journalister kan stava till ordetrelevans -- betydligt färre vet vad ordet innebär, ochännu färre tillämpar begreppet i sin journalistik.Författningsdebatten är inte speciellt livlig --oavsett vad vi säger på den punkter -- och de somdeltar är främst politiker och ibland jurister ochstatsvetare. Journalisterna, som trots allt harprivilegiet att ha medierna tillgängliga, är däremotsällsynta gäster i den debatten. Vad beror det på?Det är dess värre inte en ovanlig erfarenhet frånpresskonferenser och intervjuer att omfattande tidfår läggas ned på ren kunskapsförmedling iförfattningsfrågor, om de nu skulle vara på tapeten.Det är betydligt enklare att skildra politiker somsovande i sina riksdagsbänkar, frånvarande frånsina riksdagsbänkar, i huvudsak sysselsatta med attskaffa sig egna personliga fördelar av jobbet ochdärmed skäligen ointresserade av att vara justpolitiker för politikens skull. Och skulle det interäcka så är det inte utan nöje som vi betraktas somkonfliktskapare och missnöjesexponenter inomvåra partier alternativt anses vara lydigamarionetter till våra partiledningar utan egen själoch mening. Något bra är det sällan med politikerenligt mediebilden.Man spinner gärna på folks fördomar om politiker,eller också skapar man fördomarna. Jodå, det finnsduktiga och kunniga journalister som skildrar denpolitiska vardagen i , ofta på ett relevantsätt -- men de är inte särskilt många. Och det ärknappast de som bestämmer mediebilden avriksdagen och dess politiker.År 1968, när de flesta av mina studiekamraterägnade sig åt att göra revolt, läste jag bl.a. GunnarMyrdals Objektivitetsproblemet isamhällsforskningen. Den skulle vara en mycketnyttig läsning, inte bara för samhällsforskare ochpolitiker utan även för journalister. Den visar klartpå en del skevheter och problem för den somutifrån försöker beskriva en verklighet, exempelvisden politiska. Bl.a. torde det stå helt klart att ävenbeskrivaren är med och påverkar skeendet i vårtsamhälle, som alltmer antar karaktären av ettkunskaps- och informationssamhälle.De värderingar som styr beskrivandet och denibland något opportunistiska kunskapen deltaralltså i själva processen. Journalister -- ellersamhällsvetare -- är således, utan att själva viljaveta av den rollen, aktörer i den politiska ochdärmed också i den demokratiska processen.Därmed delar de faktiskt också ansvaret fördemokratin.Dessa fakta borde vara ett tillräckligt skäl för beakta att nyhetsflödet i sig har en påverkandeeffekt på helheten. Om en sådan insikt skulle vinnainsteg skulle det faktiskt vara en vinst fördemokratin. Jag tror också att i all sinofullkomlighet i ett sådant läge skulle värderasbetydligt högre än i dag.Varför tar jag i en riksdagsdebatt kritiskt uppmediernas roll? Medieföreträdarna har ju faktisktingen replikrätt. Det är med den som i den faktiskamedieverkligheten: Replikrätten är begränsad.Många i denna kammare känner dennamedieverklighet alltför väl.Herr talman! Jag skulle alltså vilja slå ett litet slagför relevanskriteriet, för all del inte bara ijournalistiken -- även den politiska debatten skullemå bättre av att man tog större hänsyn till detkriteriet.Herr talman! arbetsformer ochställning är ju föremål för diskussion iriksdagsutredningen. Många av de frågor somdiskuterats både i och utanför kammaren omriksdagens ställning bearbetas idenna utredning, och vi hoppas att inom en intealltför avlägsen framtid kunna lägga fram ettbetänkande med förslag till förändringar.Frågor som behandlas avser arbetsårmed förändrat budgetår, flexibel ärendefördelningmellan utskotten, en eventuellt ändradutskottsorganisation och ökad inriktning påuppföljning och utvärdering av tidigareriksdagsbeslut. Vi granskar också behovet av envidgad roll för revisorer.Som andra talare varit inne på tidigare i dennadebatt har krisuppgörelsen under riksdagensupphåll ställt en del frågor kring riksdagensarbetsår och kompetens i fokus. Vikristdemokrater delar kritiken mot den nuvarandeordningen.Det finns egentligen ingen anledning att inte låtariksdagsåret vara löpande. behöver juinte alltid vara samlad till session. Det må vara häntatt det är lätt att sammankalla ett urtima ,men det kan lätt upplevas som väl dramatiserat attgöra det. Vi kan också tänka oss längresessionsperioder, där vissa veckor -- som var inne på -- kan vara plenifria ochdärmed underlätta det kontaktarbete ochutåtriktade arbete som ledamöterna måste och börägna sig åt. Det sistnämnda är faktiskt också, sommånga har varit inne på tidigare, en del avuppdraget.I det här sammanhanget har det också talats om skulle kunna ställa frågor till statsråden undersessionsuppehållen och få skriftliga svar. Jag är intehelt övertygad om verkningsgraden i ett sådantinstitut. Jag tror mer på möjligheten att anordnadebatter -- typ interpellationsdebatter -- även undersessionsuppehållen.Herr talman! är en parlamentariskdemokrati.