prot · GG0933 · 1992-11-27 00:00:00 — 37 Statsrådet ():Herr talman! Det är en intressant tanke för attkomma inte minst från att staten istor skala skulle ägna sig åt risktagande påfastighetsmarknaden. Jag kan inse attbedömningen måste vara att den prisnivåsom gäller nu kanske inte kommer att gälla om tioår. Det finns möjligheter att göra vinster.Men svaret från min sida är enbart att det finns tvåmöjligheter om vi tittar på institut, banker, somkommer i behov av stöd. Den ena möjligheten äratt instituten som sådana haröverlevnadsmöjligheter. Då gäller det naturligtvisför oss att på olika sätt, inte bara genomgarantiavgift, utan också genomåtervinnningmöjligheter på annat vis, kunna fåtillbaka det som satsas av skattebetalarna på iprincip kommersiella villkor.I det andra fallet, dvs. banker och institut som intebedöms ha en långsiktig överlevnad, är det viktigtatt få en sådan avveckling, i ordnade former, klarar målet. Men också där måste manminimera kostnader och risker för snedvridning.Det har funnits en diskussion om att staten i ställetskulle gå in och ta över de tillgångar vars pantvärdehar minskat och på det viset lösa problemettillfälligt. Lika litet som jag tror att staten är brasom ägare av banker, tror jag att staten skulle varaen bra fastighetsförvaltare. Men självklart gällerdet för oss och den nya myndighet som enligtförslagen etablerats att se till att skattebetalarnasintressen tas till vara i så stor utsträckning som mankan göra. Det är också ambitionen.Anf. 38 (nyd):Herr talman! Statens ansvar att i det här fallet ställaupp för insättarna tycker jag är självklart. Det jagskulle vilja fråga om är i stället vilka villkor manställer för bankerna.Bankerna får hjälp. Hjälpen kommer egentligenfrån medborgarna, från skattebetalarna. Bankernai sin tur reagerar något överdrivet genom att slåihjäl sina egna kunder, dvs. man sätter företag ikonkurs helt i onödan, och man för en mycket dåligpolitik över huvud taget. Å ena sidan får man stornytta av det s.k. samhällsansvaret, å andra sidan tarman inget ansvar själv. Det är en besk kritik motbankerna. Detta kan vi inte lösa här.Men staten kan delvis lösa problemet genom attställa upp villkor för bankerna. Man kan villkoradet stöd som man ger, exempelvis genom att krävaklara förändringar av hur bankerna behandlarkonkurser och själva driver fram konkurser. föreslagit en konkursgarantifond för att få enlösning på detta. Man kunde användalöntagarfondsmedlen en gång till, för något vettigt.Bankerna sköter inte sitt jobb. När ni har givit demden här hjälpen måste ni se till att de sköter sittjobb.Kommer ni verkligen att föra en lågräntepolitik,kommer att göra det, eller kommerDennis att fastna halvvägs, som i ? Det voreskandalöst, i så fall.Det är den del som handlar om vad ni gör. Menäven där måste man ställa krav på bankerna, förden ränta som betalas ut beror dels på det allmännaränteläget, dels på den vinst som de vill ha täckningför. Den ränta som de åstadkommer har varit uppei 7 %.Skatteministern säger här att man kan åstadkommaen förändring genom konkurrens. Det finns ingenkonkurrens mellan banker över huvud taget.I så fall hoppas jag att det kommer in utländskabanker och åstadkommer den konkurrensen.Anf. 39 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan först notera att de ändradeförvärvsregler som regeringen har lagt fram förslagom, liksom de förändrade skattereglerna förombildning till filialer syftar just till att öppnamöjligheterna för konkurrens. När den svenskamarknaden bedöms som intressant kommer detnaturligtvis också att finnas ett utländskt intresse avatt konkurrera.Jag delar uppfattningen att marginalerna ärotillfredsställande stora. Det gäller inte baraSverige. Det gäller också andra länder, där det finnsproblem inom den finansiella sektorn. Hanteringenav den finansiella sektorns allmänna problem är ettglobalt bekymmer. Det finns inte möjlighet atthinna med det här.För att beta av frågorna bakifrån är det självklartatt såväl regering och Riksdag som riksbank måsteföra en balanserad ekonomisk politik. Det innebäratt man undviker extremer av både det ena och detandra slaget. En extrem lågräntepolitik skulleinnebära att vi med dagens flytande valutakurs,som åtminstone av mig och regeringen är oönskad,fick kraftiga inflationsimpulser i den svenskaekonomin och därför en uppgång på den långaräntesidan till följd av en högre inflationstakt. Detgäller att föra en mycket balanserad politik sominnebär att man strävar efter att skapa utrymme förså låga räntor som möjligt, men med bevaradtrovärdighet för antiinflationspolitiken. Där trorjag att vi rimligen måste vara överens. Det handlarinte bara om sexmånadersräntan, utan det gälleräven längre ränteperioder för att klarainvesteringarna.Det är naturligtvis viktigt att vi påpekar förbanksektorn att i den mån staten nu gör dettaåtagande, måste man därigenom, genom att fåandrum, kunna ta sitt ansvar förkreditförsörjningen. Jag har vid flera tillfällenframfört detta och gör det gärna från talarstolenockså. Däremot är det oerhört svårt för oss att gåin -- vi skall inte heller göra det -- och tala om skall föra en viss form av kreditpolitik. Då tarvi över ansvaret för kreditprövningen frånbankerna. Vi skall kräva en normal, rimlig ochriktig kreditprövning. Det ligger också i bankernasintresse vad gäller såväl företagare somprivatpersoner att pröva om konkursen är denriktiga vägen att gå. Det kan ur bankens egetperspektiv vara rimligt att välja andra lösningar.Det vi nu har gjort är att ge dem möjlighet att taställning till sådana här saker i större lugn och ro iordnade former.Anf. 40 (nyd):Herr talman! Med anledning av det sista statsrådetsade vill jag fråga: Kommer regeringen vara med påatt ta stärkta tag i de utredningar som pågår omkonkurser och liknande -- det finns pågåendeutredningar, obeståndsutredning och vad de nuheter -- för att skydda leverantörerna? För deförsvinner ju, och det är det som är problemet.Beträffande lågräntepolitik: Den korta räntansätter ju . Jag har inte sett någrasignaler om att man tänker sätta låga räntor. Denlånga räntan sätts därefter av marknaden,beroende på vilken politik regeringen för.Min fråga är: Kommer regeringen att köra stenhårtpå att ha en lågränteprofil på sina åtgärder? Harregeringen några signaler om att ärmed på det eller är det kris under uppsegling?Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! formulerar sinkreditpolitik med utgångspunkt i vad som i övrigtgäller beträffande finanspolitik och denekonomiska situationen i stort. Regeringensinriktning är naturligtvis att genom de strukturellaåtgärder som måste vidtas i den svenska ekonominskapa förutsättningar för en så låg ränta sommöjligt. Om man driver ner räntenivån under vadmarknaden är beredd att acceptera medutgångspunkt i det ekonomiska läget och denekonomiska politiken, tenderar det att påmarknaden leda till en bedömning om högreinflation och högre lång ränta. Det krävs alltså enbalanserad politik.Vi fortsätter att ta itu med obalanserna, dra ner påden offentliga sektorn och skapa förutsättningar förexpansion inom den privata konkurrensutsattasektorn. Det är grunden för att klara räntenivån.Insolvensutredningen ligger så att säga inte undermig. Den utredningen kommer att presentera sinaförslag . Syftet är självfallet att förbättrasituationen vad gäller konkurseffekterna både fördem som drabbas direkt och för dem som drabbasindirekt.Vad gäller leverantörer och andra fordringsägareskall vi aldrig driva -- där tror jag inte heller att vihar delade meningar -- politiken så långt att man taröver leverantörernas viktiga roll att bedömakreditvärdigheten. Det måste till en balansgånghär.Anf. 42 ():Herr talman! Det är tillfredsställande att fåinformation här i idenna mycket viktiga fråga. Det är ocksåtillfredsställande att regeringen har tagit sitt ansvaroch reagerade snabbt för att garantera stabilitetenpå finansmarknaden.Hur vi lyckas framöver beror på hur vi hanterarbostadsmarknaden. Mycket av kapitalet är bundetjust i fastigheter. Det vore naturligtvis oerhörtolyckligt om många egnahemsägare finge lämnasina hus, om många hyresgäster finge flytta ochfastigheterna ställdes tomma. Det skulle kunnaställa till ytterligare problem på finans- ochkreditmarknaden.Jag skulle därför vilja fråga statsrådet omregeringen har diskuterat med bankerna om t.ex.ett moratorium för egnahemsägare eller verkligenför bankerna betonat deras ansvar för att hanterasituationen för t.ex. villaägare som har en besvärliglikviditetssituation för tillfället men som kanskekan klara ut situationen med moratorium tillsfastighetsvärdet har stigit igen.Vidare vill jag fråga om staten och regeringen harställt krav på motprestationer nu när man gerbankerna stöd så att finansieringsinstituten ochandra klarar den kreditförsörjning som ärnödvändig för byggnationen i hela landet. Det ärviktigt att den fungerar så att vi inte får besvär medkreditförsörjningen. Det påverkar ocksåfinansmarknaden.Anf. 43 Statsrådet ():Herr talman! Det tar upp är ett avskälen till att vi bedömt det förödande felaktigt atthöja fastighetsskatten . Det skulle läggaytterligare kostnader på just bostadssektorn, ochdet är inte speciellt önskvärt.Regeringen kan inte, och bör inte, lägga ettformellt moratorium när det gäller egnahemsägaregenerellt. Det jag har gjort är att i olikasammanhang förklara för kreditinstituten vikten avatt de för sin egen skull klarar ut besvärligasituationer för både villaägare och företagare. Detkan nämligen vara så att den som förlorar mest i enkonkurs är den som sitter med en bankpant, litetberoende på hur panten ser ut. Jag är medveten omatt det finns problem med flera fordringsägare ifinansieringsbilden. Då förutsätter jag att dessafordringsägare också har ett intresse, eftersom detfinansiella systemet är så integrerat, av att kommafram till en gemensam vettig lösning. Detta har jagi olika sammanhang försökt framhålla.Någon reglering i det här avseendet är inte möjlig.Det tror jag inte heller att menade.Vi kan inte heller ställa enskilda kreditbeslut somvillkor för stöd. För övrigt har inte stöd utgått tillandra än Nordbanken och Första Sparbankenenligt det system som i håller på att diskutera. Detligger självfallet i bankernas och institutens egetintresse att klara ut situationen. Deras möjlighetförbättras genom det här generella åtagandet.När det gäller finansieringen blir svaret till AgneHansson ungefär detsamma: Vi måste naturligtvisgöra det vi nu gör med utgångspunkt i att tryggakreditförsörjningen. Då måste vi informerabankerna och andra, om det inte har framgått klart,att det ligger på dem att klara avkreditförsörjningen för de olikasektorer som behöver krediter.Anf. 44 ():Herr talman! Jag vill betona det som statsrådetsäger, att det är oerhört viktigt att det framgår klartför det finns en risk att man nu enbart ser på sinegen situation så att det ger problem på det härområdet. Vilka åtgärder på bostadsmarknaden sombör vidtas skall vi kanske inte ta upp en diskussionhär, men det har naturligtvis en oerhört storbetydelse för fördelningen av bördorna påmarknaden, inte minst för de sämst ställda. Det kanfå effekter på finansmarknaden . Där finnskanske fler fördelningsåtgärder att diskutera. Harman funderat på det?Anf. 45 Statsrådet ():Herr talman! börjar vi komma långt ifråndagens ämne. Jag tror att vi i annat sammanhangfår ta upp den diskussionen. Vad gällermålsättningen att få en rättvis fördelning ärsjälvfallet och jag överens.Anf. 46 ():Herr talman! Vi har fått en väldigt viktiginformation . Det är faktiskt en unik åtgärd attstaten går in och engagerar sig på ett sågrundläggande sätt i det fria svenskabankväsendet. Jag har uppfattat det så att det härär en tillfällig lösning och att man så snart detnågonsin går skall försöka avveckla systemet.Jag ser dock en uppenbar risk att det blir enpermanent ordning. Det är svårt för de svenskabankerna att komma loss ur det träsk som de självahar försatt sig i. De har visserligen marginaler, mendet krävs enorma marginaler för att klara sig ursituationen. Situationen blir ännu svårare nu närutländska banker har möjlighet att etablera sig iSverige. Här uppkommer ett speciellt problemmellan svenska och utländska banker med tanke påatt konkurrensen inte får snedvridas. Jag ser detta iett EES-perspektiv. Detta leder mig till att ställa trefrågor:För det första: Får denna tillfälliga lösning blipermanent?För det andra: Vid risk för att den skall blipermanent, är det då bättre att avveckla en ellerflera banker?För det tredje: Är propositionen förenlig med deantidiskrimineringstankar i konkurrenshänseendesom stadgas i ?Anf. 47 Statsrådet ():Herr talman! Jag förutsätter att en nation har rättatt klara problemen för att få ett fungerandebetalningssystem. kan knappast krävaatt vi skall ha en annan situation vad gäller densvenska ekonomin.Jag vill kommentera några av de utgångspunktersom hade. Han talade om dethittills fria banksystemet. Utgångspunkten är, somframgick av mitt anförande, att vi även ifortsättningen skall ha fria och självständiga bankerenligt den marknadsekonomiska lösning som ärrimlig.Sedan sade att det är svårt förbankerna att komma loss från det träsk som de harförsatt sig i. Vi skall naturligtvis inte förringa detansvar som resp. bank har för de beslut som harfattats där. Vi får inte heller glömma det politiskasystemets ansvar. Om 80-talet präglades av enekonomisk politik med höga marginalskatter ochen inflationsekonomi som skapade grunden förfastighetsspekulation, är det självklart att detpolitiska systemet har huvudansvaret. Attavregleringen av kreditmarknaden skedde vidfelaktig tidpunkt är en sak, men även där bär detpolitiska systemet ansvaret. Kanske haderegleringarna behållits under en . Viskall vara noga med att se till att skuldbördan läggsdär den hör hemma. Huvudansvaret ligger i detpolitiska systemet, som skapade förutsättningar fördet som har inträffat.Självfallet är inte detta system avsett att varapermanent. Å andra sidan får avvecklingen avsystemet inte ske på ett sådant sätt att man riskerarfordringsägarnas intressen. Det framgår klart avpropositionen. Det får bara ske efter ett nyttriksdagsbeslut. Det gäller för oss att se till att bådesvenska och utländska investerare ochfordringsägare blir medvetna om att det svenskafinansiella systemet kommer att vara starkt till följdav dessa åtaganden. Bankerna kommer att i rätt tidkunna infria sina förpliktelser. Det är A och O ipropositionen. Därom råder inget tvivel.Visst kommer det att finnas förutsättningar attavveckla det här systemet i ordnade former, utanatt fordringsägare blir lidande . Vi har igrunden tekniskt bra utvecklade banker i Sverige.Vi har stora förutsättningar för ett fungerandebanksystem, när väl krisen har genomlidits.Anf. 48 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jagsammanfattar det på det sättet, att det inte är tänktat det skall bli någon permanentning. Man är alltsåberedd att i denna situation på ett eller annat sättverka för att vissa svenska banker avvecklas, om äni ordnade former. Slutligen uppfattar jag det somatt det inte skulle vara någon konflikt med . Jag hoppas att det är riktigt.Allra sist en tilläggsfråga: Det här är en tillfällig ochej permanent lösning. Kan man få någontidsplansangivelse här, i varje fall som enmålsättning för när regeringen tänker avveckla denhär i grunden ändå väldigt olyckliga garantin, somskattebetalare och regeringen har tvingats att ge tillbankerna?Anf. 49 Statsrådet ():Herr talman! Det går inte att i förväg ange entidsplan. Tidsplanen styrs av utvecklingen.Garantin måste vara, och är, hundraprocentig. Detsvenska systemet innebär att banker och de institutsom omfattas av garantiåtagandet skall fullgörasina förpliktelser i rätt tid. En bortlyftning avstödsystemet kan bara ske så att fordringsägarnainte riskerar någonting. Detta får styra valet avtidpunkt.Anf. 50 ():Herr talman! En effekt av bekymren i bankvärldenoch i banksystemet i är ju attfastighetsvärdena drastiskt har gått ned.Småföretagen lider av detta på ett speciellt sätt.Ett företag har ofta sin säkerhet för t.ex. encheckräkningskredit just i den fastighet somföretaget äger. Det har hänt vid ett flertaltillfällen att företagen i fråga har fått en begäran omatt sänka en utnyttjad checkräkningskredit på enmiljon kronor till exempelvis hälften med mycketkort varsel.Det här är en mycket besvärande situation, ochganska många företag har tvingats till likvidation påden grunden. Vi har diskuterat detta problem i kdssmåföretagarråd, och vi har diskuterat det medföretagare. Vi har luftat en tanke om enkreditmarknadsnämnd som skulle kunna sätta etttryck på bankerna att agera etiskt och inte uppträdaså kortsiktigt.Det finns något liknande när det gälleraktiehandeln. Man införde efter Leo-affären, omjag har uppfattat det rätt, en aktiekreditnämnd. Jagskulle gärna vilja höra statsrådets kommentar till ensådan åtgärd. En sådan nämnd skulle inte varatvingande, men vi menar att den skulle verkasanerande i branschen.Anf. 51 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig först säga att krisen i denfinansiella sektorn är en följd av attfastighetspriserna gick ned, vilket i sin tur är enföljd av vad som inträffade med t.ex.uppblåsta priser.Det är klart att det för ett institut med säkerheten ien fastighet vars värde har minskat dramatiskt finnsskäl att fundera kring hur mycket belåning man kanacceptera. I det exempel som måste det rimligen i inledningsskedet havarit en mycket hög belåning på fastigheten medmycket små marginaler. Det gäller ju att ha vissamarginaler.Vad beträffar den principiella frågeställningen harjag sagt tidigare att det gäller attförklara för banker och de institut som omfattas avåtagandena att deras motprestation måste vara attfungera normalt och rationellt när det gällerkreditförsörjningen. Det är självklart. Jag tror inteatt en nämnd kan gå in och överpröva enskildakreditbeslut i banksektorn. Det ansvaret måste tasav handläggarna. Däremot måste handläggarna fåveta att det är en normal situation och att de skallutgå från en normal kreditförsörjning.Anf. 52 ():Herr talman! Vi tänker oss inte att en sådan nämndskulle ges möjlighet att överpröva beslut eller gå inmed direkt ekonomiska åtgärder. Den skulle kunnabrännmärka en banks agerande, och det skulle,menar vi, i långa stycken vara tillräckligt för att ensanerande effekt skall uppstå.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Inte heller i detta avseende tror jag attdet är lämpligt att ha en institution som talar omvad som var rätt eller fel i ett enskilt kreditbeslut.Det viktiga är att den banksektor som existerar ochsom kommer att existera inser vilken dess uppgiftär. Det tror jag också att den kommer att göra.Anf. 54 ():Herr talman! Jag har två mindre frågor. Först villjag fråga om omfattningen av garantin och vilkasom kan komma i fråga.Det har i massmedia förekommit uppgifter om attdet finns andra typer av kreditinstitut ochsparkassor som inte skulle komma att omfattas avden här garantin. Jag tänker bl.a. på , somnämndes i . Den är ioch för sig en liten kredit- och sparkasseinstitution,men den skulle inte omfattas av bankgarantin.Samma sak gäller för HSB:s Riksförbundssparkasseverksamhet, som -- om jag har förståttsaken rätt -- inte skulle komma att omfattas.Statsrådet kan kanske reda ut om även den härtypen av kreditinstitut och sparkassor kan kommaatt omfattas av garantin.När man från nu statens sida går in och utformareventulla hjälpåtgärder, kommer regeringen då attdriva frågan om de s.k. fallskärmsavtalen? Tänkerman resonera med bankledningarna om huruvidadet finns möjlighet att pröva, jämka eller avskaffafallskärmsavtalen?Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Av de skäl som jag inledningsvisredovisade bör omfattningen vara så snäv sommöjligt. Det är viktigt att rikta åtagandena mot deinstitut som är av avgörande betydelse ibetalningssystemet. Om man drar en annan gräns,kan det snart uppstå en situation där det är omöjligtatt göra en rimlig avgränsning, vilket i sin tur ledertill andra effekter. Detta gäller för svenska bankeroch de kreditinstitut som har angivitsi en promemoria. Någon utvidgning föreslås inte ipropositionen.Fallskärmsavtal är avtal som har träffats och som ärcivilrättsligt bindande. Hur illa vi än tycker om endel av dessa avtal tror jag inte att någon vill attSveriges riksdag genom att gå in och ändra icivilrätten skall försöka att bryta dessa avtal. Dettror jag inte att någon av oss här egentligen vill.Däremot finns det anledning att diskutera om detfinns möjlighet att förändra fallskärmsavtalen. Dethar ju skett när det t.ex. gäller Nordbanken, därstaten har ett direkt ägaransvar. I fråga om övrigaföretag kan jag inte bedöma i vilken mån det ärmöjligt att på något annat sätt förändra sådanaavtal.Anf. 56 ():Herr talman! Det finns ju i avtalslagen paragrafersom innebär att man kan göra jämkningar av avtal.Jag vet att finansministern i olika sammanhang harsagt att frågan skall utredas och att man skall gå tillbotten med den. Här finns det möjligheter att äveni de banker där staten inte är huvudägare ta upp endiskussion om huruvida bankledningarna har gjortallvarliga prövningar om att se över avtalen. Det ärklart att lagen måste följas. Om ett avtal haringåtts, måste det respekteras, men det finns ju enventil i lagen som medger jämkning elleromförhandling av ett avtal.Anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! Jag inser att tiden flyter, men jagtycker att detta är viktiga frågor.Vi har all anledning att fundera över om det frånägarsynpunkt finns möjligheter att göra någontingåt de avtal som har träffats. Det är i och försig förvånande att den förra ansvariga politiskaledningen accepterade sådana avtal, men det kan jualltid diskuteras. Men vi skall undersöka vilkamöjligheter som finns att hantera situationen.När det gäller stödåtgärder beträffande andrabanker och institut finns det anledning att funderakring dessa frågor. Längre än så vill jag inte gå idag.Anf. 58 ():Herr talman! Statsrådet användeåterigen begreppet marknadssystem ochmarknadslösningar. Fallskärmsavtalen hade juslagits ut av marknadssystemet, om det hade fåttfungera för de banker som egentligen borde ha''gått i putten''. Ni fattade tidigare ett beslut om garanterade Nordbankens privata ägare ettvisst minimipris när de skulle sälja ut sina aktier.Det var också i strid med marknadslösningen.Jag skulle vilja pröva följande tolkning avstatsrådets inställning och definition avmarknadssystem: Det politiska systemet harhuvudansvaret för det finansiella systemetsproblem när det går dåligt. Men det politiskasystemet har ingen rätt att ta någon som helst del avdet finansiella systemets vinster, när systemetfungerar bra.Är statsrådets definition av marknadssystem rätttolkat?Anf. 59 Statsrådet ():Herr talman! Den definition som får stå för honom.Jag vet inte om vi har olika utgångspunkter när detgäller det sätt på vilket man bör organisera enekonomi, eller rättare sagt hur en ekonomi skallkunna vara organsierad. En sak vet vi, nämligen attmarknadslösningar är överlägsna varje form avpolitisk styrning. Erfarenheterna är alltför tydliga idet avseendet. Självfallet finns det ansvar som gårutanför det som marknadslösningar kan hantera.Det är därför som staten har varit tvungen att gå inför att garantera betalningssystemets stabilitet.Avslutningsvis vill jag bara notera att det förslagsom nu har framlagts för tyvärr ärnödvändigt. Det är inget förslag som är önskat,vare sig av mig eller andra i regeringen. Det är enföljd av vad 80-talet med hög inflation och medalltför höga skatter medförde för svensk ekonomi,vilket i sin tur ledde fram till fastighetsspekulation.Nu måste vi lösa de problem som har uppkommitför att garantera insättarna, för att se till attkreditförsörjningen fungerar och för att garanterabetalningssystemets stabilitet.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:1 och fråga1992/93:235 om dispenser från svenska sanktionermot SydafrikaAnf. 60 Statsrådet ():Herr talman! har i eninterpellation till utrikesministern ställt ett antalfrågor om dispenser från svenska sanktioner motSydafrika.