prot · GG0928 · 1992-11-20 00:00:00 — Det är emellertidockså viktigt att vi vidtar åtgärder för att försökalösa problemen även på andra sätt än på rentstraffrättsliga vägar.De barn vi pratar om tvingas ofta till prostitution pågrund av fattigdom och usla hemförhållanden.Sexuellt utnyttjande förstör barnens kroppsliga ochsjälsliga hälsa och fråntar dem ofta möjligheten trygg uppväxt, vilket är den viktigasteförutsättningen för en individs normala utveckling.Orsakerna till de missförhållanden som finns anserjag inte i första hand vara brister i lagstiftningenutan de är mera komplexa. För att förebyggasexualbrott av alla slag krävs en attitydsförändring.Informationen måste öka. Genom fördjupadekunskaper kan vi bättre bekämpa debakomliggande orsakerna till de allvarligaövergreppen. Vi har alla ett stort ansvar för attförmedla och hävda de normer, som bör gälla tillskydd för barn och ungdomar.Övergrepp mot barn uppmärksammas mer äntidigare. Vi har alla fått en större medvetenhet. Jagvet att driver eninformationskampanj just i dessa frågor, i syfte attförhindra sexuellt utnyttjande av barn. har även inlett ett samarbetemed resebranschen för att kunna sprida sininformation.Som ett exempel på engagemang vill jagnämna att har varit och alltjämt är aktivt iEuroparådet när det gäller att utarbetarekommendationer för att med internationellainsatser bekämpa barnprostitution och utnyttjandeav barn för pornografi.Även inom ramen för FN:s kommission för demänskliga rättigheterna deltar aktivt iarbetet, som syftar till att bekämpa förekomsten avbarnprostitution, handel med barn ochbarnpornografi.Som jag ser det är det framför allt med bredainternationella insatser som vi kan nå resultat. Detär min avsikt att i alla sammanhang där det ärmöjligt verka för att sådana insatser kommer tillstånd.Jag känner till att det i massmedia förts fram förslagom att svenska poliser borde placeras i föratt på plats bättre kunna kontrollera att svenskamedborgare inte gör sig skyldiga till övergreppgenom att ta del av de thailändska myndigheternasutredningar. har poliser somarbetar bl.a. i som nordiskasambandsmän för narkotikafrågor. Jag har motdenna bakgrund föreslagitRikspolisstyrelsen att diskutera med denthailändska polisledningen hur ett framtidasamarbete på det aktuella området skulle kunnavara utformat. Jag vet att min kollega, statsrådetAlf , har ställt sig positiv till mitt förslag.Anf. 37 ():Fru talman! Jag ber att få tacka justitieministern försvaret på min interpellation.Jag tror att det är mycket viktigt att vi här iriksdagen tar upp en diskussion om det ohyggligasexuella utnyttjande av barn som förekommerframför allt i , på och SriLanka.Det är för oss alla stötande att t.ex. svenska män --ja, även kvinnor -- på grund av fattigdomen ochmisären i andra länder kan utnyttja människor därför sina egna lustar. Särskilt stötande blir det närdet handlar om försvarslösa barn.Som justititieministern sade har Rädda Barnentagit som sin uppgift att ställa upp för dessa barn.Här i har genomfört enkonferens där man studerat den sexuellaexploateringen av barn. Det var en uppföljning aven internationell konferens som hölls i ,och på vilken alla länder som deltog gjordeåtagandet att försöka föra ut information om denohyggliga hantering som pågår och som får pågå.Konferensen var ett led i att försöka åstadkommabättre förhållanden för alla dessa barn. Manuppskattar att hundratusentals barn i Sydostasienutnyttjas sexuellt.Jag hade tillfälle att delta i konferensen, somverkligen var omskakande. I samband medkonferensen kunde man köpa en bok som ges ut avRädda Barnen och som berättar om förhållandenai de olika länderna och illustrerar med olikamänniskoöden. Det är en fruktansvärd läsning. ''För nöjes skull'' heter denna bok, som egentligenalla borde läsa för att förstå vilka plågor barn fårutstå. Och plågoandarna kommer från i-länderna --från , , , och också frånSverige.Det första man funderar över är ju: Vilkamänniskor är det som kan uppträda så vidrigt?Faktum är att det är alldeles vanliga människor,människor som finns mitt ibland oss. Det ärfamiljefäder som själva har små barn som de vårdarömt. Men de förbyts till ansvarslösa, känslokallaindivider så fort de lämnar gränser och densociala kontroll som finns här. I andra länder är inteheller lagens långa arm tillräckligt lång för att gripatag i dem.Men de måste väl ändå vara dömda för någon typav brott, sexualbrott t.ex., här hemma? Enundersökning av brottsstatistiken för män somförgått sig mot barn här i visar att om detidigare dömts så är de i första hand dömda förförmögenhetsbrott, i andra hand förtrafikförseelser och i tredje hand för sexualbrott.De flesta är inte dömda alls.Att åka som sexturist betyder kanske inte att manhar en speciell dragning till minderåriga. Mångautför kanske sina handlingar av rent oförstånd ellerav nyfikenhet. När vi skärskådar problemen har vikanske alla någon i vår omgivning som inteuppfattar dessa handlingar som problem och somsig själv ovetande utgör en fara för dessa barn.Det betyder också att vi alla måste bry oss, att vimåste ta ansvar för varandra och för varandrasbarn, att vi måste få ut information till alla dem sominte vet om att problemet existerar. Kanske kan vigenom att vara uppmärksamma på denna punkt,genom att få insikt om att problemet verkligenexisterar, göra att inte nya förövare rekryteras -- attdet blir en sexturist mindre.Vi har enligt svensk lag möjligheter att straffa dessamänniskor, som justitieministern sade. Varför får viinte fram bevis mot dem? Jag ser iinterpellationssvaret att justitieministern föreslagitRikspolisstyrelsen ett samarbete med denthailändska polisledningen. Jag är glad för det, ochjag hoppas verkligen att det skall leda till positivaresultat. Men det är bråttom, och min fråga tilljustitieministern lyder: Hur länge kan det dröjainnan vi får se resultat?En aning tveksam blir man ändå när man i radionsekonyheter och i tidningar kan läsa om övergreppsom också görs av thailändsk polis. Ett exempel ären 14-årig flicka som sålts av sina föräldrar och somtill slut hamnade på en bordell där hon levde somlivegen. Flickan lyckades rymma. Hon sökte skyddpå kommunalkontoret. De poliser som fick handom hennes fall förorsakade hennes död.Detta har upprört människorna i . Ändåbetraktar man händelsen som ett hopp förframtiden. kan man öppet diskutera densexuella industri som existerar i dessa länder.Det är glädjande att den har föravsikt att ta upp ett samarbete med de thailänskamyndigheterna för att komma till rätta med dennaform av brottslighet. vet vi attturistnäringen är oerhört viktig för de berördaländerna. Vi vet att turister lockas dit medinofficiell reklam om de sexuella tjänster somländerna kan bistå med. Och vi vet attmyndigheterna ser mellan fingrarna medhanteringen bara av det skälet att den är enoersättlig inkomstkälla. Man har beräknat att enmiljon människor har sin utkomst från sexindustrini Sydostasien.Samtidigt är vi medvetna om att många vanligaturister, som skulle vilja uppleva ländernas rikakultur, bada och sola på deras vackra stränder,väljer andra resmål på grund av det dåliga ryktesom t.ex. har fått.Ser justitieministern någon möjlighet att genomsamarbete mellan olika sektorer i samhälletförbättra de ekonomiska förhållandena förbefolkningen och sätta käppar i hjulet försexindustrin?Anf. 38 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för ettutförligt svar. Anledningen till min fråga är attmånga tidningar har skrivit om dessa s.k.sexresor, om barnprostitution och omaidsexplosionen i Sydostasien.Som statsrådet säger i svaret upprörs våra sinnenextra mycket när vi hör talas om övergrepp motbarn. Jag delar helt statsrådets mening att en avsamhällets viktigaste uppgifter är att skydda barnmot kränkande handlingar. Vuxenvärlden har ettmycket stort ansvar när det gäller att förmedla tillvåra barn och skicka med dem ut i livet tydliganormer och värderingar som en form av karta ochkompass. Varje barn som får växa upp i en tryggmiljö är ju en god grund för ett tryggare samhälle.Vi Kristdemokrater betonar ofta att vi vill slå vaktom människovärdet. För oss är det självklart att detgäller våra medmänniskor oberoende av ålder, könoch nationalitet.I det här ärendet menar jag att det är viktigt att frånsvensk sida sända ut signaler om att vi ej accepterarutan kraftfullt tar avstånd från detta avskyvärdasom sker med barn.Jag noterar att justitieministern i svaret nämnerfem olika medel när det gäller att komma till rättamed dessa sexualbrott:För det första har ratificerat FN:sbarnkonvention, vilket innebär att myndigheterna idet landet nu är beredda att vidta lämpliga åtgärdermot sexuellt utnyttjande av barn.För det andra har regeringen för avsikt att i lämpligtsammanhang diskutera ett intensifierat samarbetemed thailändska myndigheter.För det tredje har vi Rädda Barnensinformationskampanj, som jag tror är en mycketviktig del i det här arbetet.För det fjärde har vi engagemang iEuroparådet och i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna när det gäller att bekämpaförekomsten av barnprostitution världen över.För det femte är det utrikesministerns förslag tillRikspolisstyrelsen att diskutera med denthailändska polisledningen hur ett framtidasamarbete skulle kunna utformas.Jag vill komentera den sista punkten, som jaggladde mig särskilt åt. Det betyder inte att jagnedvärderar de andra punkterna.Om t.ex. skickar polis till ,specialiserad på sedlighetsbrott, så tror jag att detskulle kunna skrämma bort åtskilliga s.k.sexturister. Tror statsrådet att detta är en realistiskmöjlighet ?Skulle dessutom någon dömas för att ha utnyttjatminderårig sexuellt, så skulle detta snabbt ha enmycket dämpande effekt. Många skulle då ocksåförstå att de inte befinner sig utanför lagensräckvidd, så att säga.Jag tror att vi med dessa åtgärder skulle kunnabidra till en mycket positiv miljö, och framför alltframtid, för många barn i Sydostasien.Fru talman! Människovärdet kränks på mångaolika sätt på vår jord, och har ett gottanseende när det gäller att stå på de svagas sida. Idet aktuella ärendet önskar jag att vi i Sverigesnabbt sänder ut signaler om hur allvarligt vi ser pådetta. Jag hoppas att regeringen når framgång iansträngningarna att bekämpa de sexuella brottoch den barnprostitution vi nu talat om.Anf. 39 ():Fru talman! Jag tycker att det är bra att de s.k.sexresorna har kommit upp på dagordningen. uppvaktade sedandåvarande justitieministern för att peka på behovetav att stoppa sexresorna, som enligt vad vi hadeupptäckt förekom redan då.Det fanns då resebyråer som helt öppetannonserade om sina möjligheter att arrangerasexutflykter. Frågan är väl om inte sådanverksamhet tangerar koppleri, då det ju främjarprostitution. Det kan således finnas anledning attbl.a. se över också resebyråernas annonsering ochverksamhet på detta område.Fru talman! Jag anser att sexresorna är enutomordentligt allvarlig fråga. Jag tycker att det ärförnedrande för att svenskar reser till andraländer för att utnyttja barn i nöd. Enligt uppgift gårungefär en miljon barn in i sexindustrin . Jagtycker att det är förskräckligt och ett allvarligt brottmot mänskliga rättigheter att vi från skallutnyttja dessa barn, som ju förstörs för hela livet.Vi inom kds -- eller vi Kristdemokrater, som vigärna säger -- kämpar för alla människors likavärde. Vi menar att själva livet är okränkbart ochatt människovärdet i alla sammanhang är hundraprocent.Sexindustrin och barnprostitutionen är, förutom attde är förnedrande verksamheter och djuptkränkande för människovärdet, som redan nämntsi debatten också ett stort hälsoproblem. Manräknar med en HIV/aids-explosion i de östasiatiskaländerna, där ju barnprostitution förekommer istor skala. Många är smittade.Många av frågorna inom sexindustrin hör ihop,t.ex. barnpornografi, barnprostitution ochsexresor. är ett av få länder som producerarjust barnpornografi. Sådan verksamhet ärverkligen attitydpåverkande, och då i negativriktning.I somligt är jag stolt över att vara svensk, men närdet gäller sexresor och barnpornografi skäms jagoerhört och anser att dessa resor och denbarnpornografi som producerar, säljer ochsaluför på den svenska marknaden är ovärdig vårnation, som vill stå på humanismens, de mänskligarättigheternas och demokratins sida.Fru talman! Det är viktigt att med alla till budsstående medel bekämpa sexturismen. om trovärdighet och barns och kvinnors rätttill ett människovärdigt liv.Fru talman! Jag anser att det är ett bra initiativ attskicka svenska poliser till och försöka fåtill stånd ett samarbete med den thailändskapolisen. Men vad tänker justitieministern göra föratt ändra attityderna, som enligt justitieministernssvar på interpellationen behövde förändras? Harjustitieministern utarbetat en strategi eller någonplan för det arbetet, eller är det tänkt att en sådanplan eller strategi skall utarbetas?Anf. 40 Justitieminister ():Fru talman! Jag fick en del frågor, och de hänger påolika sätt samman.Inger Hestvik frågade hur länge det dröjer innan vikan få till stånd ett samarbete. Jag kan meddela attett sådant samarbete redan är påbörjat. Vårrikspolischef har -- jag kaninte säga exakt hur många -- tagit kontakt med sinthailändska kollega, och man arbetar nu för attfinna formerna för samarbetet.Inger Hestvik var också inne på de allmännaproblemen att komma åt de svenskar som gör sigskyldiga till sexuellt utnyttjande av barn i Thailand.Vi kan nu konstatera att de thailändskamyndigheterna har förändrat sin attityd i denfrågan. Den thailändska regeringen har gjortmycket tydliga uttalanden, med högt angivna mål.Efter vad jag har förstått sysslar en särskildregeringsföreträdare med frågor som rör justprostitution, främst barnprostitution. Jag tycker attdetta visar att de thailändska myndigheterna läggerstor vikt vid att klara av detta omfattande problem.När det gäller vår del är det som sadeviktigt att vi har utbildade poliser, och det ingårockså i plan att utbilda depoliser som stationeras i för att de skallkunna medverka i de utredningar som behövs förden här typen av brott, precis som vi har utbildningav poliser som jobbar i med sexualbrott ochandra typer av övergrepp. I samverkan med dethailändska myndigheterna och med hjälp av våraegna poliser stationerade i bör vi ocksårimligen få goda möjligheter att lagföra svenskarsom har utnyttjat barn i Thailand.Det är viktigt att vi verkligen tillämpar de lagreglervi har. Gör vi det, så är det i sig en attitydpåverkan.Jag har förstått att väldigt många över huvud tagetinte har trott att de när de kommer hem till Sverigekan straffas för beteenden som de gör sig skyldigatill utomlands. Jag vill tydligt markera att det inteär någon ursäkt att man inte har begripit detta. Detspelar ingen roll om man har begripit det eller ej,om man har gjort sig skyldig till ett beteende sominte kan accepteras. Jag tror att detta är en viktigdel. Precis som sade är också den härdebatten viktig. Den är ett sätt att föra utinformationen och bevisa att det här är ett beteendesom är straffbart oberoende av var det äger rum.Jag själv blev medveten om denna okunskap långttidigare . Jag har också i olika tidningsintervjuerförsökt ta upp den här frågan, och jag vet att frågani några fall har kommit med och blivit enhuvudfråga. Det är bl.a. den typen av kanaler manfår använda.Jag tror att det viktigaste nu är att vi skaffarinstrumenten genom förbättrat polissamarbete ochöver huvud taget genom ett förbättrat samarbetemed de thailändska myndigheterna.Förutsättningarna för detta är goda.Jag vill också peka på att det i det förslag tillstraffskaleöversyn som regeringen nyligenöverlämnade till lagrådet bl.a. finns förslag tillskärpningar av straffen när det gäller övergreppmot barn med kopplingar till barnpornografi. Detär också en form av markering av att vi ser allvarligtpå denna typ av brott.Anf. 41 ():Fru talman! Det här är en fråga som spänner överalla partier. Det finns inte något parti som ställer sigutanför och är oberört av den här frågan.Vårt socialdemokratiska kvinnoförbund har varitväldigt aktivt i arbetet på att komma till rätta medvåld emot kvinnor och pornografi över huvud taget.Många kvinnoklubbar har ställt upp förkvinnojourer lokalt.Men problemet med barnpornografi ochbarnprostitution har nog litet grand överrumplatoss. Det var bara som viverkligen förstod att detta var allvarligt och att detvar ett problem som vi måste ta itu med. Vi har juockså här i från socialdemokratiskt hållmotionerat om vilka åtgärder som man skullekunna vidta. Vi har kommit underfund med att detfinns lagliga möjligheter, men bristen påinformation och kunskap om ämnets vidd gör attingenting har hänt. Men jag förstår attåtgärder nu är på gång. Man har trott att denhär berättelsen helt enkelt var för ondskefull för attvara sann.Ett problem som kanske inte hör direkt tilljustitieområdet är aids-problematiken, som vi ju ivästvärlden är mycket medvetna om. Denmedvetenheten är inte lika uttalad i . Påett sjukhus i räknar man t.ex. med att vartredje patient är HIV-smittad, och också barn ärHIV-smittade. På grund av den dåligaläskunnigheten i området är det svårt att nå ut medinformation om farorna med smittospridningen.Framför allt kvinnoorganisationer gör genomfrivilliga insatser vad de kan. Man undrar: Är vi försent ute för att rädda befolkningen från att smittasav HIV och utveckla aids?Det finns en stor risk att smittan genomsexturismen också förs hem till oss i i enomfattning som vi inte är helt medvetna om. Huromfattande den spridningen är, är en fråga som jaginte vill ha något svar på, och jag förmodar att detheller inte är lämpligt att jag begär något svar påden frågan.Jag vill än en gång tacka justitieministern för svaretpå min interpellation. Jag tycker att svaret vittnarom att justitieministern har tagit de här problemenpå allvar, och det var också en klar deklaration avatt det hos regeringen finns en vilja att på allanivåer försöka lösa ett väldigt svårt men väldigtviktigt problemAnf. 42 ():Fru talman! Jag noterar att jag frånjustitieministern har fått ytterligare information idetta ärende, och jag glädjer mig åt de åtgärdersom är på gång, bl.a. de tydliga uttalanden somjustitieministern har hört från den thailändskaregeringen. Om svenska och thailändskamyndigheter etablerar ett bra samarbete ärnaturligtvis mycket vunnet i starten av detta arbete.Lycka till!Anf. 43 ():Fru talman! Som jag sade tidigare tycker jag att detär väldigt bra att den här frågan har kommit upp pådagordningen. Jag kommer med intresse att följaden i fortsättningen, eftersom jag menar att det ären mycket angelägen och viktig fråga. Den beröross både känslomässigt och intellektuellt, ochväldigt många av oss har på resor utomlands ocksåsett dessa barn, mött dem och uppmärksammatderas utsatta situation.Hela frågan handlar ju egentligen om vårmänniskosyn, hur vi värderar människan ochmänniskolivet över huvud taget. Människanbehöver uppvärderas, i vårt land och i hela världen.Jag tycker därför att det är bra att det nu kommeratt göras någonting åt det här problemet. Jag serfram emot att få ta del av resultatet.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:21 omfrihetsberövanden i polisarrester och häktenAnf. 44 Justitieminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser att vidta för attminska antalet frihetsberövanden i polisarresteroch häkten.Det är riktigt att beläggningen på våra häkten harökat . En av förklaringarna till denökade beläggningen är den s.k. häktningsreformenår 1988. Reformen innebar att reglerna om destraffprocessuella frihetsberövandena gripande,anhållande och häktning ändrades. Ändringarnaberörde såväl förutsättningarna för att få tillgripaanhållande och häktning som tidsfristerna fördomstolsprövning av sådana frihetsberövanden. Enmöjlighet att häkta vid en lägre grad av misstankeom brott, s.k. utredningshäktning, infördes. Deförkortade tidsfristerna innebar en anpassning tillden praxis som utvecklats vid tolkningen avEuropakonventionen till skydd för de mänskligarättigheterna.En utvärdering av reformen har gjortsav i samarbete medRiksåklagaren, ,och Sverigesadvokatsamfund. Av utvärderingen framgår attkravet på snabb domstolsprövning har uppfylltsgenom reformen. I utvärderingen konstaterades attantalet häktningsframställningar och antalet besluti häktningsfrågor ökade under reformens första år.Även antalet häktade unga lagöverträdare ökade. Iutvärderingen förklarades detta med att dettroligen rör sig om unga, som förehäktningsreformen omhändertogs underanhållningstiden enligt lagen om vård av unga, mensom efter häktningsreformen häktas innan ettomhändertagande sker. I så fall torde, enligtutvärderingen, frihetsberövandet inte ha förlängtsför dessa unga efter häktningsreformen.Enligt häktas barn och ungdomi ökande omfattning. När man talar om barn istraffrättsliga sammanhang brukar man avse barnunder . Som bekant får inte någon dömas tillpåföljd för brott som begåtts före fyllda , ochden som är kan därför varken anhållaseller häktas. Ansvaret för ingripanden vid brott avden som är är i princip en exklusivangelägenhet för socialtjänsten.Reglerna om häktning och anhållande avungdomar mellan är restriktivtutformade. För att den som inte fyllt skallkunna häktas krävs det t.ex. att det finns synnerligaskäl. Statistik över antalet häktade underåret visar att av det totala antalet som är häktade --det rör sig om mellan 800 och 1 100 personer -- ärmellan tre och tio personer . Den 1november 1992 var t.ex. av totalt 1 083 häktadepersoner tio stycken under , medanmotsvarande antal var tre av ca 1 100häktade.Jag vill här nämna att regeringen i en propositionom ändrat huvudmannaskap för vissa institutionerinom ungdomsvård och missbrukarvård harföreslagit att staten skall få ett samlathuvudmannaskap för de särskildaungdomshemmen och LVM-hemmen.Ändringarna bör kunna genomföras nästa år.Enligt min mening är det viktigt med snabba,tydliga och konsekventa reaktioner mot brott.Detta gäller särskilt när unga människor har gjortsig skyldiga till brott.Ungdomsbrottskommittén arbetar sedan ett par årtillbaka med frågor som rör det allmännas insatservid brott av unga, dvs. ungdomar mellan 15 och 18år. I uppdraget ingår att utvärdera nuvaranderegelsystem för unga lagöverträdare och att lämnaförslag till i vilka former och på vilket sätt detallmänna bör ingripa när ungdomar begår brott. Idirektiven till kommittén sägs bl.a. att syftet meddet allmännas ingripande när unga har begått brottmåste vara, förutom att påverka den allmännalaglydnaden, att lämna den unge det stöd och denhjälp han behöver samt att motverka att hanfortsätter att begå brott. Ungdomsbrottskommitténskall bl.a. utreda veckoslutsfängelse, förbud att vidvissa tidpunkter vistas på vissa platser, medling ocholika former av varning. En annan viktig frågakommittén kommer att överväga är behovet avnågon form av jour- eller ungdomsdomstolar.Uppdraget skall redovisas i april 1993.I detta sammanhang vill jag också ta upp HansGöran uppgift om att häktade placeras ipolisarrester. Enligt bestämmelser irättegångsbalken skall den som häktas utandröjsmål föras över till häkte.