prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Man hade bara kört ännu längrein i återvändsgränden, fortsatt att såga ner allavarningsskyltar och försökt bygga om terrängen såatt den skulle passa med dess karta.Det mest positiva, och faktiskt också det endapositiva som sagts i den offentliga debatten,är att betygsberedningens förslag ärkunskapsrelaterat, till skillnad från det nuvaranderelativa systemet. Det är ungefär lika smickrandesom att berömma en cyklist för att han kan hållabalansen. Med sådana ambitionsnivåer lär vi inteens komma i närheten av att få bästaskola.Det vänligaste man kan säga ombetygsberedningen är att den så väldigt gärna villeuppnå bred enighet om ett framtida betygssystem.Enighet blev viktigare än kvalitet, och det lyckadesden ju med - att Ny demokrati kritiserade i allaväsentliga avseenden var ju också ett säkert teckenpå att man hade rätt.Anf. 58 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Taletiden är nu slut.Anf. 59 ():Herr talman! Hösten är här - det har blivit betydligtkallare bara . Det är dags att ta framvinterkläder, höstinfluensan är i antågande, och vifår rekommendationer att vaccinera oss.Hemma hos många familjer har hösten och detkalla draget också så att säga svept in i derasomedelbara verklighet. Mamma eller pappa ellerbåda hotas av arbetslöshet. Familjeekonomin gårmot en katastrofal utveckling, boendekostnadernastiger i höjden och matpriserna skall gå upp.Och där ute, utanför hemmets väggar, finns de sominte har något krypin när vi nu obönhörligen gårmot vinter och kyla. Det står i tidningen att bara iStockholm kanske det är mer än 50 unga människorsom inte har ett hem och en fast bostad. De skriveratt de bor ute!I . En ledarskribent på en av våra störstadagstidningar har gett upp. Han tycker såvitt jagkan förstå att vi bör legalisera narkotikabruk,kanske inte för alla men för en del. Jag förstår noginte riktigt hur han menar. Han är väl nyliberal.TV:n är för många ett kärt sällskap. Också jagtycker om att se på TV, särskilt när detbörjar bli kallt och rått därute. Bilderna flimrarförbi; barn stirrar med en hungrig blickmot mig, i mördas barn - deras hjärtankanske tickar vidare i någon annans kropp i någonannan världsdel.Från det kommer många barnoch ungdomar hit till . De har flytt frånkrigets helvete. Krigets paradis finns bara inte! Nären barnpsykolog vill prata med dem om derasmammas eller pappas skändliga död, vill de inteprata mer. Jag tror att jag förstår dem. Men detmåste upp till ytan förr eller senare.Vad har dessa bilder, denna verklighet för en del,med en utbildningspolitisk debatt i riksdagatt göra? Är det inte ett utslag av flummighet - enrest av 70-talets vimsiga skolpolitik att ta upp dessaförhållanden i en riksdagsdebatt?Utbildningspolitik skall väl handla om betyg,skolpeng, fristående skolor, ämnesstudier ochfristående kurser - allt var för sig och justfristående.Jo, dessa frågor skall också få sin tid. Men skolanär en del av det samhälle vi lever i. Elever, lärareoch studenter är i skolverksamheten inteopåverkade av den verklighet som finns utanförskolan. Därför måste debatten framöver ocksåhandla om hur skolan kommer att påverkas av densamhälleliga utvecklingen. Det skadar inte att lyftablicken och titta ut genom klassrummets fönster.Nu har gått sedan vi fått en ny regering. Inomutbildningspolitiken har detta inneburit att vi möttnågra nya uttalanden.Europas bästa skola skall vi ha. Det vill vi väl alla -men varför inte världens bästa? Och på vilket sättskall vi bli bäst? Skall vi bli bäst på att lyfta ocksådem som har det svårt i skolan? Det tycker vi iVänsterpartiet!Skall vi bli bäst på att använda skolan så att denbefrämjar en rättvisare fördelning av samhälletsresurser, såsom vänstern vill?Skall vi bli Europamästare i differentialekvationer?Skall hela skolan bli Europamästare, eller bara endel? Kan bästa skola, som Vänsterpartietönskar, vila på kritiskt tänkande och solidaritet ochvara befruktad av jämlikhetsideal?Ett skapande av en bra skola kräver att sakfrågornaprövas i debatten. Men om det stannar vid detta,fragmentiseras politiken, blir rubrikmässig ochpassar enbart för kvällstidningsjournalistik. Dettahar nu hänt t.ex. då vi ser hur betygsberedning ochläroplanskommitte går i fullständig otakt.Ett annat exempel på bristande sammanhang är attsamtidigt som kommunerna nu skall få sittstatsbidrag i en påse detaljreglerar regeringen förkommunerna hur de skall betala ut pengar till defristående skolorna. Detta har bl.a. fått till effektatt den kommunala skolan i en del fall riskerat attfå betydligt mindre i driftsanslag än den s.k.fristående skolan.Det varnades för att denna situation skulle kommaatt uppstå, men man tog det inte till sig, därför attde borgerliga regeringsföreträdarna var så yra avglädje att få skapa fler privatskolor att de inteförmådde höra på våra varningar i våras.Jag skulle kunna ge fler exempel inom ocksåhögskolepolitikens område på hur regeringensönderdelar utbildningspolitiken.Generalfrågan som lärare, föräldrar, elever,studenter, oppositionspolitiker m.fl. måste söka geett svar på är: Finns det ett mönster i det hela, ochvart leder den enda vägens politik på utbildningensområde? Är vägen spikrak, eller är den, som jagtycker, att likna vid väghem efter lördagsdansen?Har , , , , och någon åsikt i den här frågan? Alla är juregeringsföreträdare.Anf. 60 ():Herr talman! Ja, , jag har en åsikti frågan. Först och främst är det inte politiker somskapar skolor. Det görs av lärare, föräldrar, eleveroch skolledning. Jag tycker att det är mycketavgörande för inställning i helafrågan.Vidare har vi frågan om frihet i val av skolor, somBengt Silfverstrand så hårt kritiserar. Glöm då inteatt det fortfarande inte är politiker som startarskolor. Det finns en önskan och ett behov hosmänniskor att kunna välja vilken skola deras barnskall gå i. Detta val kan understödjas av politiskabeslut - vilket vi har gjort.Den entusiasm som visar sig uttrycks i attskolverket får ansökningar om att få starta skolor.Det är den entusiasm som vi kanaliserar till glädjeför kunskap i skolan, elevernas framtidasamhällsanpassning och föräldrarnas engagemang iskolan.Bengt Silfverstrand tog upp frågan om och komvux. kommer var tredjehögskolestudent vägen över komvux. Men de harsamtidigt passerat gymnasieskolan. Är det då såmärkligt att vi just nu funderar över vad det är igymnasieskolan som inte stämmer utan att manmåste ta vägen över en annan utbildning också?Just nu ligger koncentrationen på att skapa en brabarn- och ungdomsutbildning. Det utesluter inteatt komvux även i fortsättningen har en mycket storroll att spela, men kanske inte för våra tonåringaroch ungdomar.Att ordet stiftelse inte nämndes iregeringsförklaringen beror på att diskussionerpågår med utgångspunkt i de riktlinjer som tidigarehar relaterats för denna kammare. Den kunskapjag har säger att det fortfarande finns tre enheterkvar som intressenter för en framtida stiftelse.Tanken med stiftelse är inte att det skall ske enprivatisering. I stället skall man via organisation,administration och andra sådana mönster skapa enkonkurrens inom det svenska samhället. Det finnsinga tankar på att köra över ledningen föruniversitetet osv. Utan att puscha på vill manunderstödja dem som är eniga om att detta är enframkomlig väg genom att tillsammans skapanågon annan form av utbildning. Makten överutbildningens innehåll och forskningens inriktningär viktig. Att söka sprida den makten på många hålloch på många olika sätt och därmed öka friheteninne i systemet är centrala inslag i den politik somförs.Jag vill sedan säga några ord till vårnydemokratiske vän om betyg. Det är skandal, brist påsakkunskap och ställningskrig. Jag vill för dennakammare tala om att den som har stått för skandal,brist på sakkunskap och ställningskrig faktiskt ärvår vän som sitter här i kammaren. Han harkonsekvent undvikit att försöka förklara för oss vadhans egenhändigt konstruerade system innebär.Det svåra när man skall skapa ett kvalitativtbetygssystem som skall mäta kunskaper för varjeenskild elev och som ger dem tydliga kriterier förvad de skall sträva efter, är att göra avvägningar ochfatta beslut om vad varje steg skall motsvara. Detär det som är poängen med det hela. StefanKihlberg visar i sin reservation på 11 steg. Det finnsinte för något av dessa 11 steg någon substans somkan användas i ett intellektuellt resonemang.Betygen skall utgöra en positiv kraft i skolan. Deskall vara ett pedagogiskt verktyg. Eleverna skallentusiasmeras av sina betyg. Det betyder också attbetygen inte kan ges för . Eleven måstepsykiskt vara mogen för att ta emot det budskapbetygen har. Annars kan eleven lätt tolka att ettdåligt betyg innebär att eleven är dålig sommänniska. Det har vi velat undvika.Samtal om ordning och uppförande skall inte pånågot sätt utgöra en bikt. Det skall vara ett positivtsamtal mellan lärare och elev som startar redan iårskurs ett. Det finns metoder i t.ex. Waldorf- ochMontessoriundervisningen. Det skall inte varafråga om någon utfrågning av eleverna. Det skallvara en uppmuntran och en möjlighet att på ettlärar-elev-plan diskutera de möjligheter ochsvårigheter som eleverna upplever i skolan.Jag hade tänkt att tala om jämställdhet. Jag ber attfå återkomma till det i ett annat sammanhang.(Applåder)Anf. 61 () replik:Herr talman! säger att politikerinte skapar skolor. Nej, vi är inte lärare, studentereller byggjobbare. Det här blir en semantiskdebatt. Men vi ger villkor och tar det politiskaansvaret för skolans verksamhet. Då kan vi inte hadet dubbla budskapets politik. Då går det inte atttala om internationalisering och ökadtillgänglighet, som man är beredd attförsämra resevillkoren för studenter. Det går inteatt tala om geografiskt breddad rekrytering. Detgår inte att tala om helhet och fördjupning inomolika discipliner och ämnen, som man villgasa på poängproduktionen inom högskolan. Detgår inte att i det sammanhanget tala om ökadrekrytering från underrepresenterade grupperinom högskolan. Det går inte att tala om en friutbildning och fri högskola, som man integör klart att man är beredd att sätta stopp föreventuella terminsavgifter inom högskolesystemet.Det går inte att tala om ökat föräldrainflytande somenbart hänger sig till ett visst antal kronor,som man inte är beredd att föradiskussionen om vilka valmöjligheter som skallfinnas för dem som inte kan sätta pengar bakomorden eller vilka valmöjligheter som skall finnas förde föräldrar som har barn som skulle kunna gå i enannan skola än särskolan.Det är det här jag menar med fragmentering avpolitiken. Det är det jag menar med politiskt ansvaroch helhetsdiskussion. Det har ingenting medfrågan om att skapa skolor att göra. Det gällerfrågan om att ge villkor för skolans verksamhet.Hur ser helheten ut för den enda vägens politik?Ibland när regeringen lägger fram delpropositioner,kommer det efter någon månad enrättelseproposition, t.ex. den om skolskjutsar osv.för elever i fristående skolor. Då tänker jag på detBengt sade i en allmänpolitisk debattom de små stegens politiska tyranni.Anf. 62 () replik:Herr talman! Den avgörande skillnaden mellan ossligger i att företräder synsättet attvalet skall ske på maktens villkor. Jag företräder ettsynsätt där valet skall göras på den enskildeförälderns, skolledarens och lärarens villkor.Utgångspunkterna är helt olika, och därav kommeratt resultatet blir olika.Egentligen hade jag förväntat mig att BjörnSamuelson t.ex. tagit upp en diskussion om densociala snedrekryteringen i högskolan som trots allapolitiska insatser och en tydligt uttryckt politiskvilja är kvar och kanske t.o.m. ökat,eller den sneda jämställdheten, trotsjämställdhetslag och förordningar och en tydligtuttryckt samhällelig vilja. Det är enligt min meningtvå problem som är viktiga att diskutera när detgäller högskolan, och inte fragment eller nerstickhär eller där på det sätt som jag uppfattade attBjörn gjorde.Anf. 63 () replik:Herr talman! Jag börjar att tvivla på att MargittaEdgren lyssnade på vad jag sade i mittinledningsanförande. Jag ställde frågan: Hur skallvi skapa bästa skola? Vad innebär det?Skall vi bli bäst på att lyfta också dem som har svårti skolan, som vi i tycker? Skall vi gevillkor för en skola som förmår att föra en sådanresultatverksamhet?Kan vi säga att vi skapar bästa skola omden vilar på kritiskt tänkande, solidaritet, och ärbesjälad av jämlikhetsidealet? Jag har för mig att de begreppenfinns i liberalernas partiprogram. Detär då bara att beklaga att tyckeratt ta upp dessa frågor är att ta upp fragment.Jag menar inte att vi skall gå in och detaljstyra varjelektion i skolan, eller gå in i varje skola och slå fastnågon slags arbetsplan för den skolan. Jag äruppfylld av tanken att t.ex. individualisering ochprofilering sker bäst i klassrummet och inteskolenhetsvis. Det är några av mina ochvänsterpartiets utgångspunkter.Till skillnad från anser jag attockså de som så att säga inte är inne i skoldriftenhar rätt att ställa oss politiker till ansvar. Det kräveren demokrati. Det ingår i en demokratisk processatt vi inte skall slippa undan, eller glida undan somnågon slags hal tvål, genom att säga: Det där är enprioriteringsfråga.Vi skall föra en debatt om hur skolan påverkas avdet omgivande samhället och hur skolan eventuelltkan utöva en påverkan på detta. Det är viktigt itider där vi ser att vi får allt fler anmälningar omt.ex. misshandel av barn. Det angår mig somutbildningspolitiker, , och jagtrodde att vi var överens om detta.Anf. 64 () replik:Herr talman! Det angår oss verkligen. Jag kan intepå något sett se, , att dennaregering inte stöder de tankarna. Jag menartvärtom att vi underbygger dessa tankar om ökadfrihet. Det var inte den avdelningen jag menade närjag talade om fragmentisering, utan jag avsåg merdet sade i sin replik.En av de viktigaste uppgifterna för skolan är att gebarn god självkänsla. Det är denna som sedan kananvändas som för att bygga vidare.Allting som främjar denna utveckling av godsjälvkänsla hos barnen är viktigt i skolan. Dendebatten är viktig att föra här, och jag välkomnaratt vi gör det. Men det skall kanske inte ske just nui en allmänpolitisk debatt.Oerhört många av de skolpolitiska frågorna - ochde frågor som ställde omreseförmåner, indragningar osv. - är just nuföremål för propositionsskrivande. Det kommerunder denna höst att bli många tillfällen till attdiskutera de övergripande samhälleliga målen förden skola vi vill ha.Förste vice talmannen anmälde att BjörnSamuelson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 65 ()replik:Herr talman! Det är förvisso inte, ,politiker som startar eller skall starta skolor. På denpunkten är vi helt överens. Men det ärbevekelsegrunderna för och förväntningarna pådessa reformer som det är intressant att få beskedom.I det avseendet är oerhörtintressant. Man skriver bl.a. så här: Det är svårt attse vad regeringen förväntar sig att åstadkommamed sin valfrihetspolitik och hur man avser atthantera de oönskade sidoeffekter som politikenmedverkar till.Ett exempel som blir alltmer påtagligt i kommunefter kommun där man gett sig in på dessaexperiment är överkompensationen. av dengenomsnittliga kostnaden för en grundskoleplatsskall gå till s.k. fristående skolor oavsett om derasverkliga kostnader motiverar en sådan ersättning.Det är detta vi har reagerat mot. Hur kommer ni nuatt rätta till de uppenbara brister som också eraegna politiker ute i kommunerna reagerar mot?När får vi en justering och en ny proposition omfristående skolor?Så till universitet och högskolor. Det måste väl ändåanses anmärkningsvärt - det säger jag både tillMargitta och till skolministern, som hardykt upp -- att man tar ett generellt grepp ochsäger: skall vi omvandla universitet ochhögskolor till stiftelser. Det handlar inte omenstaka fall, utan det gäller över hela linjen. Sedankommer man till med enregeringsförklaring som är mer omfattande än dennågonsin har varit, i varje fall så länge jag kanminnas, och där står inte en enda rad om hur dethar gått med privatiseringstanken.Nu frågar jag igen: Hur går det medprivatiseringen? När kommer det några konkretaförslag? Jag ställer än en gång den mycket viktigafråga som inte besvarats: Hur kommenterar nipåståendet från statssekreteraren iutbildningsdepartementet om att det inte behövsnågot stiftelsekapital? Huvudsaken är enligt honomatt universitet och högskolor får äga sinafastigheter. Den avgörande frågan är då: Betyderdetta att regeringen nu samlar sig kring en linje sominnebär att universitet och högskolor skall fåförfoga över sina fastigheter, eller skall de förasöver till en giganstisk statlig fastighetskoncern? Detär viktigt att vi får de beskeden när vi nu för endebatt som skall handla om utbildningspolitik.Anf. 66 MARIGTTA () replik:Herr talman! tog upp att det ivissa fall sker en överkompensation. Det beror påatt vi uttryckte att vissa procenttal skulle gå till defria skolorna. Det är redan sagt att detta skall följasupp. Visar det sig att det innebär icke önskadeeffekter är inte ellerregeringen tokiga, utan då kommer de naturligtvistillbaka och föreslår förändringar.Det finns ju socialdemokrater i alla kommuner sominte gör annat än letar efter fel och brister. De harinte en tanke på att stödja de möjligheter som nuvisar sig för skolor, föräldrar och elever. Det ärockså litet märkligt, eftersom ni i er verbalaargumentering också är för denna revolution.När det gäller högskolor och universitet påstårBengt Silfverstrand att regeringen har sagt att allauniversitet och högskolor skall omvandlas tillstiftelser och att det skulle vara målet. Det är fel.Det har aldrig varit tanken. Det har alltid varit etterbjudande till universitet och högskolor att de somså önskar och de som har en uppslutning kring dettafrån dem som agerar i högskolan kan ansöka om attfå bli stiftelse. Det har aldrig varit tanken att allaskulle bli det. Då försvinner ju det viktigastemotivet, nämligen att man skall ha konkurrerandeverksamheter för att driva fram hög kvalitet.När det gäller statssekreterare uttalandeförstår säkert att jag inte kansvara på det. Det får vi fråga honom om elleravvakta med till senare.Bengt Silfverstrand vet likaväl som jag att det pågårdiskussioner när det gäller byggnadsstyrelsensuppdelning och högskolors och universitets ansvarför sina egna fastigheter. Resultatet av dessakommer att visa sig i en proposition under hösten.Anf. 67 ()replik:Herr talman! Jag noterar med tacksamhet attMargitta erkänner att det nu har uppståtticke önskvärda effekter som en följd av en i all hasthopskriven proposition. Den har lett tillöverkompensation när det gäller fristående skolor.Får jag ta detta som ett löfte om att det kommer enjustering av detta mycket olyckligaregeringsförslag?Sedan försöker göra gällande attdet är socialdemokrater som sätter käppar i hjuletför den här reformen ute i kommunerna. Jag skallta två konkreta exempel. Såvitt jag kan erinra mighar både och kommunerborgerliga majoriteter. Där har man haft denmycket klara ambitionen att man skall privatiseraskolväsendet i stor skala. När sedan den krassaverkligheten gör sig gällande visar det sig att dettainte går. Det är alltså överideologiseradepropositioner som inte är genomtänkta. Man harinte de praktiska effekterna klara för sig. Det äralltså verkligheten som har satt käppar i hjulen förde här förslagen. Det är borgerliga majoriteter iGöteborg och som måste omprövahela denna fråga.När det gäller universitet och högskolor står det iförra årets regeringsförklaring att de principiellaoch praktiska frågorna vid en omvandling avuniversitet och högskolor till fristående stiftelserklarläggs snabbt. Då är det inte opåkallat att frågahur det nu har gått så här efteråt. På denpunkten visar det sig också att det inte fungerade.Man hade inte klart för sig att man inte skullekunna generera de oerhörda kapitalresurser somfordrades.Regeringen hade inte heller de rättsliga aspekternaklara för sig. Det gäller offentlighetsprincipen,anställningstrygghet och inflytande för olikakontrahenter. Jag tycker att plikten nu bjuder attföreträdare för regeringspartierna talar om hur detblir med privatiseringen och om de så här ett årefteråt har utrönt de olika konsekvenserna av ensådan privatisering. De är två konkreta exempel,nämligen fristående skolor och tilltänktprivatisering av universitet och högskolor som visaratt regeringen och dess partier i inte harhaft klart för sig vad de beslutar om.ANf. 68 ()replik:Herr talman! , jag sade om detvisar sig att överkompensation förekommit, jagsade inte att det redan har visat sig. Det finnsfaktiskt olika erfarenheter från olika kommuner.Vi i utbildningsutskottet har del i att det uppståttoklarheter. Vi tillstyrkte en motion frånfolkpartisten om attersättningen skulle relateras till stadier igrundskolan. Vi förstod dock inte att för att dettaskulle kunna bli verklighet måste visjälva även utforma en lagtext om detta. Dennadelen finns nu i propositionen. Detta kan mycketväl lösa upp de problem som visat sig på vissa håll.Det är inte målet, och det var inte målet för ett årsedan, att alla universitet och högskolor skall verkai stiftelseform. Jag instämmer med BengtSilfverstrand i att det har uppstått problem ochsvårigheter som vi inte hade tänkt oss. Då är detmycket viktigt att de upp innan man sätter igång, så att de erbjudanden som vi ger till dem somvisar sig intresserade är sakligt grundade ochmöjliga att genomföra. Det arbetet har kanske tagitett år. I ena fallet anklagar för att det går för fort och att det ärdåligt genomtänkt, och i andra fallet för att det tarför . Det är någonting som inte stämmer idetta. I det här fallet är det viktigt att det får ta tidså att uppslutningen blir hundraprocentig och attdet sakliga innehållet också är korrekt.Förste vice talmannen anmälde att BengtSilfverstrand anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 69 (nyd) replik:Herr talman! sade att jag hadeundvikit att förklara min uppfattning ibetygsberedningen. Detta är naturligtvis inte sant.Jag gjorde det vid upprepade tillfällen, men ingenvar intresserad av att lyssna på de synpunkterna.Jag var helt ensam om att stå för den uppfattningeni betygsberedningen. Jag tröstar mig med att jagvar, och är, i mycket gott sällskap. Eller var det såatt professor som varordförande i betygsberedningen,Läroplanskommitte n och dess experter ellerprofessor inte heller förklarade sinuppfattning? Det är ju samma synpunkter somkommer fram i litet olika dimensioner från olikahåll. Betygsberedningen ville inte lyssna. Den varbesatt av sin kartbild av hur verkligheten skall se ut.Därför har den också hamnat fullständigt snett.Det förslag betygsberedningen har lagt fram när detgäller samtalsinstitutionen kring ordning ochuppförande är bikt enligt betygsberedningens egenexpert . Hon har själv uttryckt det i enGP-artikel. Hon har dessutom sagt att hon tyckeratt hela skulle må bra av att bikta sig oftare.Det förslag som jag har lagt med i reservationen ärsjälvfallet inte färdigt på något sätt. Det står ocksåuttryckligen. Det är inte jag som har jobbat framdet. Det är verkligheten, det är lärare ochpedagoger som har hjälpt till. Det kanske är detsom gör det litet hotfullt för betygsberedningensledamöter. Jag förstår om tyckeratt det är pinsamt. Betygsberedningen ståruppenbarligen fullständigt ensam om att tycka attdet är ett bra förslag. Remissomgången pågår, menän så länge har inga positiva synpunkter hörts, merän de som jag tog upp i mitt anförande om attbetygen skall vara kunskapsrelaterade. Det är ju ensjälvklarhet. Jag tror inte att någon i detta landhävdar något annat än att betygsystemet skall varakunskapsrelaterat. Det finns ingen som försvararbaksidorna med det relativa systemet.T.o.m. har föreslagit att regeringenskall tillsätta en för att reda utdet fullständiga haveri som man tycker att det harblivit. För en gångs skull instämmer jag helt ochhållet i vad säger.Anf. 70 () replik:Herr talman! Betygsberedningen, om igen.