prot · GG0937 · 1992-12-03 00:00:00 — Men å andra sidan harLars aldrig, inte heller hans parti, haftnågot statsfinansiellt ansvar, så det är lättare förLars att föreslå sådana saker.Det är självklart att inom ramenför de resurser som verket får måste prioritera påett sådant sätt att man så långt möjligt minskarkostnaderna för den normala verksamheten ochskapar mer resurser för kvalificeradkontrollverksamhet, inriktad på de besvärligaområdena. Men detta måste ju, som jag har sagttidigare och som har framförts av justititeministern,kompletterats med att när det väl finns misstankar,konstaterade problem, måste dessa kunnas tas omhand också av de rättsvårdande myndigheterna iövrigt. Där finns ett glapp som täpps till. Visätter i gång att man får fram resurser genomomprioriteringar.När det gäller generalklausulen utgår vi naturligtvisvid bedömningar av rättssäkerheten från densvenska rättstraditionen. Generalklausulen harinneburit att människor som har vidtagit enfullkomligt korrekt, civilrättsligt giltig handling intehar vetat hur skattekonsekvenserna har kunnat bli.Om skattelagstiftningen är otydlig och oklar är detju staten som skall ta risken i första hand, framförden enskilda individen. Det är vi som skall se tillgemensamt att stifta sådana lagar att dessa inte kanutnyttjas på ett tvivelaktigt sätt.Låt mig lägga till att det finns möjligheter att ändågenomskåda rena skentransaktioner. Men det äromöjligt att ha en lagstiftning där medborgarnasom genomför en normal, civilrättsligt giltigtransaktion inte vet vilka skattekonsekvensernablir. Därför slopas generalklausulen.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Information från regeringen om programför prisstabiliseringAnf. 94 Finansminister ():Fru talman! beslutadefullmäktige i att överge den fastaväxelkursen och låta kronan flyta. Därmed har enviktig förutsättning för svensk ekonomisk politikförändrats. Vi är i en avgörande tid för denekonomiska politiken. De beslut som fattas underde närmaste månaderna kommer att avgöravälstånd och sysselsättning i Sverige.Den fasta växelkursen var ett medel för att göra detlättare att uppnå de övergripande målen för denekonomiska politiken, dvs. god tillväxt, högsysselsättning och låg inflation. Den fastaväxelkursen syftade till att lägga fast spelregler, intebara för regering och riksdag. Den skulle ocksåsätta ramar för arbetsmarknadens parter ilöneförhandlingar och för företagen när de sätterpriser samt underlätta för svensk handel medomvärlden.Den fasta växelkursen var ett bra ankare. Närpolitiken gick utanför den fasta växelkursensramar, steg räntorna. är läget annorlunda.Frånvaron av detta ankare skärper kraven på denekonomiska politiken. behövs mer än någonsinett program för prisstabilisering. Bara därigenomkan vi lätta på den åtstramning som skapas av högaräntor.Även om en förutsättning för den ekonomiskapolitiken har förändrats, är de grundläggandeekonomiska problemen desamma. De har sinarötter i 1970- och 1980-talens devalveringar, dåligeftervård och överhettningen i slutet av 1980-talet.Samhällsekonomin kom då ur balans. Industrin harsedan 1989 förlorat nära 200 000 jobb. Mångaföretag har gått omkull och många går dåligt. Denkonkurrensutsatta sektorn är för liten.Statens finanser kom ur balans. Utgifterna har ökatoch inkomsterna minskat, så att underskottet harskenat i väg. Av utgifterna är alltför myckettransfereringar och alltför litet investeringar förframtiden. Underskottet driver upp räntan.Den finansiella sektorn kom ur balans. Den lånadeut pengar till en inflationsekonomi som inte längrefinns. De pengarna är nu borta. Det driver ocksåupp räntan och bromsar utlåningen till produktionoch investeringar.Den flytande kronan innebär inte att dessa problemhar förändrats. De är i grunden desamma nu somföre den 19 november.Också målen kvarstår. Vi skall återupprätta Sverigesom tillväxt- och företagarnation. Vi skallåtererövra den fulla sysselsättningen, så attmänniskor som vill jobba kan få jobb.Fru talman! Jag vill redovisa fem riktlinjer för denekonomiska politik som skall föras under dekommande åren -- ett program för prisstabiliseringoch därmed tillväxt, nya jobb och en stabil grundför välfärden.För det första: Ett starkt näringsliv med nya jobbkräver framtidstro och investeringar.Därför måste inflationsbekämpningen överordnasandra ambitioner och krav. Kronans deprecieringbetyder en omedelbar inflationsimpuls.Inflationstrycket är förvisso inte starkt. Menerfarenheten visar att de inflationsdrivandekrafterna är mycket starka , särskilt närtillväxten kommer i gång. Vi måste nu förhindra attdeprecieringen leder in oss i en inflationsspiral medkompensationskrav, nya kostnadsökningar ochännu mer inflation.Vi måste dra lärdom av 1980-talets devalveringar.Vi skall hävda konkurrenskraften genom attmotverka prisoch löneökningar. Vi skall hävdabudgetdisciplinen. Vi skall motverka inflationensgodtyckliga förmögenhetsochinkomstomfördelningar.För det andra: Kampen mot inflationen kräver enstram finanspolitik. All erfarenhet visar att enstram finanspolitik är det enda som effektivt kanhålla prisökningarna i schack.Sedan regeringen tillträdde sedanhar beslut fattats som successivt minskar deoffentliga utgifterna med ca 70 miljarder kronor.Det är ett enormt belopp. Dessa beslut förutanskulle underskottet vara ännu mycket större än vaddet är. Men budgetunderskottet är ändå stort, ochdet ökar fortfarande. Statsskulden hotar att växaoss över huvudet och lägger allt större bördor påbarn och barnbarn.Den utvecklingen skall nu brytas. Vi skall numinska budgetunderskottet räknat som andel avBNP. Detta skall ta sin början /94,dvs. i det förslag som läggs fram i finansplanen ijanuari.Jag kommer då också att redovisa en plan över hurdet strukturella underskottet i de offentligafinanserna skall elimineras. Detta måste ske i ettmedelfristigt perspektiv.För det tredje: De offentliga utgifterna måsteminskas. Dessa motsvarar drygt71 % av hela produktionen. har denandelen ökat . Dennaökning skall nu brytas. Utgifterna skall successivtminska räknat som andel av BNP. Även detta skallbörja /94.Liksom tidigare är det främst transfereringarnasom skall reduceras. Ersättningsnivåerna bör blimer lika i de olika försäkringssystemen för attförhindra överströmning dem emellan, ochreglerna bör också ge ett större motiv för arbete ochsparande.All indexering i de olika utgiftssystemen måsteifrågasättas. Ingen kan räkna med att kompenserasig för den prisökning som följer av deprecieringen.Konjunkturinstitutet skall få i uppdrag att beräknadenna så att transfereringarna kan justeras medhänsyn härtill.Genom dessa riktlinjer kan saneringen av deoffentliga finanserna fullföljas i ett medelfristigtperspektiv.För det fjärde: Det går inte att enbart spara sig urkrisen. Det krävs också stimulanser för att få denkonkurrensutsatta delen av ekonomin att växa.Fortsatta insatser krävs för att undanröjainvesterings- och tillväxthinder. Småföretag ochnyföretagande är centrala inslag i ett dynamisktnäringsliv -- därför måste egenföretagarnas skattersänkas. Vi måste få fler företag och långsiktigtbättre lönsamhet. Näringspolitiken skall inriktasinte bara på att förbättra för de företag som finnsutan också på att få fram de företag som ännu intefinns.Investeringar i vägar och järnvägar, forskning ochutbildning är nödvändigare . Förslagkommer att läggas fram med åtgärder för attpåskynda genomförandet avinfrastruktursatsningar samt för att i övrigtunderlätta och stimulera investeringar.För det femte: Vi skall tillbaka till enfast växelkurs. Den ger större stabilitet för export-och importföretag och skapar större säkerhet fördem som skall investera i Sverige.De gångna månaderna har visat att ett litet landmed stor utrikeshandel blir utsatt i tider avinternationell oro. Detta kan delvis undanröjasgenom att vår ekonomi blir starkare, men det krävsockså ett ökat internationellt samarbete. Slutmåletför detta samarbete är ett svenskt deltagande i denekonomiska och monetära unionen inom ramen förett svenskt deltagande i Europeiska gemenskapen.Herr talman! En ekonomisk politik enligt dessariktlinjer är det enda sättet att skapaförutsättningar för en varaktigt låg inflation ochlägre räntor.Lägre räntor är utomordentligt viktigt för attstimulera ekonomin, höja aktiviteten och därmedminska arbetslösheten. Genom en lägre räntastimuleras just produktion och investeringar, ochdet bidrar till att rätta till de grundläggandeobalanserna i ekonomin.En flytande krona innebär inte automatiskt lägreräntor. Inflationsförväntningarna kan tillta, och dåstiger den långa räntan. Och eftersom det är denlånga räntan som är viktig för både företagensinvesteringar och hushållens bostadslån vore allsingenting vunnet med detta.En varaktigt låg ränta är alltså ingenting man barakan bestämma sig för. Vi måste förtjäna ensuccessivt sjunkande ränta genom en stramfinanspolitik. Däri ligger också en stor möjlighet.Genom att föra en stram finanspolitik som hållerinflationen i schack blir det möjligt med en lättarepenningpolitik.Herr talman! Detta är av allvarliga problemför svensk ekonomi och därför för väldigt mångamänniskor. Alldeles för många är arbetslösa, ochmånga är oroliga . Jag förstår det.Men i varje kris finns grunder för förnyelse ochoptimism. Det är också av stora möjligheter.Genom att hålla nere prisökningarna, pressa nerbudgetunderskottet, få ner räntan och genäringslivet ny växtkraft kan komma stärktur krisen. Möjligheterna till en utveckling med nyajobb och tryggare välfärd finns inom räckhåll.Att fånga dessa möjligheter ställer hårda krav påden ekonomiska politiken. Jag vill vara fullständigttydlig och uppriktig:En politik för bättre tider kommer att krävakännbara uppoffringar av alla medborgare. Dennärmaste tiden blir tuff. Kronans minskade värdeinnebär en standardsänkning för oss alla. Det slårhårt mot de många människor som harsmå eller inga marginaler i sin vardagsekonomi.Den standardsänkning som kronans lägre värdeinnebär kan ingen kompensera sig för. När alla blirfattigare finns inget utrymme för kompensation.De stora underskotten i de offentliga finansernaställer krav på betydande budgetförstärkningar,besparingar som blir kännbara för oss alla.Att avstå från åtgärder innebär inte att vi slipperuppoffringar -- tvärtom. Då skulle vi bli fast ipermanent hög arbetslöshet, varaktigt sänktlevnadsstandard, höga räntor och välfärdssystemsom vittrar sönder. Det finns ingenting som är såfördelningspolitiskt orättvist som permanentarbetslöshet och stora prisökningar.Det finns inte heller några genvägar i denekonomiska politiken. Det finns inget trollspö somen finansminister eller en riksdag kan använda föratt trolla bort problemen. Däremot kan den politiksom jag har beskrivit föra oss ur svårigheterna.De här riktlinjerna handlar om att ta vara påmöjligheterna till förnyad tillväxt och nya jobb iSverige. Regeringen är självfallet öppen för attdiskutera de enskilda förslagens utformning när deläggs fram, men att avfärda de övergripanderiktlinjerna vore att avfärda möjligheterna tilltillväxt och jobb. Ansvaret för jobben ochvälfärden vilar på ledamöterna i denna kammare.Anf. 95 HANS ():Herr talman! Det finns mycket i det somfinansministern här har redovisat som man kankänna sympati för. Vi tycker väl alla att det är braom vi kan hålla nere inflationen. Det tjänar viallesammans på. Frågan är om den skall prioriterassom ett mål över alla andra eller om man skall se tillhelheten av den ekonomiska politiken. Det är enfråga som kan diskuteras.Jag delar finansministerns uppfattning att det ävenfortsättningsvis måste föras en stram finanspolitik,men kanske inte så att alla måste bli litet fattigare.I stället för en fördelningspolitik som innebär att vialla får göra indragningar på grund av en stramfinanspolitik måste indragningarna fördelas på ettannat sätt än vad som varit fallet. De som svåraste situationen i samhället bör så långtmöjligt hållas undan, och vi andra får bära en störredel av bördan. Om vi får en sådanfördelningspolitisk inriktning kan vi gott delta i enstram finanspolitik.Jag har en fråga som jag skulle vilja ställa tillfinansministern med anledning av hennesanförande.Finansministern menar att det är väldigt viktigt attvi får ner inflationen, och jag delar denuppfattningen. Men det är inte inflationen i dagsom är det alldeles mest akuta problemet. Detakuta problemet är att den politik som regeringenför kommer att leda till inflation. Vad vi nu kan seär en mycket kraftig utslagning av svensktnäringsliv på grund av bristande inhemskefterfrågan. När konjunkturerna vänder och vårexportindustri kommer att få ytterligare dragkraftgenom en sänkning av sina kostnader motsvarandebåde de borgerligas och Socialdemokraternasdevalvering , då är vår sektor försmal för att bära upp den expansionen. Denkommer att leda till inflation. Vad tänkerfinansministern göra åt detta?Anf. 96 Finansminister ():Herr talman! Det var mycket bra att få höra attHans Gustafsson tycker att det är viktigt att hållanere prisökningarna. Jag kan informera HansGustafsson om att en av de centrala meningarna idet program för prisstabiliseringar jag beskrevfaktiskt var hämtad från Socialdemokraternasfinansplan , nämligen attinflationsbekämpningen måste överordnas andraambitioner och krav.Jag beklagar om inte instämmer idetta nu längre, men jag misstänker att han kanskegör det när han känner igen källan till dennamening. Vi skrev den också i årets finansplan.Hans Gustafsson säger att det är viktigt medtillväxt, och det är självklart centralt. Det är för attfå fram företag som kan producera i entillväxtprocess som vi har den punkt jag nämnde omstimulansåtgärder för investeringar ochföretagande. Det är ett mycket konkret förslag somvi avser att lägga fram. Det skulle vara väldigttilltalande att få stöd för det sistasteget i skattereformen, nämligen att geegenföretagarna med de stora aktiebolagenlikvärdiga skatteregler. Jag tror att det skulle varaen mycket tydlig signal om i dagville instämma i att den flexibilitet som finns hossmåföretagen är en viktig förutsättning för att viskall få fram en expansion av näringslivet i Sverige.Det vore bra om ville säga attdetta är en viktig åtgärd som han avser att stödja.I övrigt hoppas jag att inserbehovet av att föra en stram politik. Jag tycker migtolka hans inlägg så, att han förstår sambandetmellan inflationsbekämpning och ränta. Jag trordet vore väldigt bra om vi finge den betoningenfastlagd även i fortsättningen imajoritetsskrivningar i finansutskottet, att vi kan fålägre ränta bara genom en politik som hållerinflationstrycket nere och inflationsspiralen borta.Jag är, som jag tror jag givit uttryck för tidigare,mycket tillfredsställd med den majoritet som i varjefall funnits i finansutskottet vad gällerbehandlingen av krispropositionen. Jag hoppas attdet kan leda till en positiv fortsättning.Anf. 97 HANS ():Herr talman! Jag vet mycket väl vad som skrevs ifinansplanen 1991. Jag var nämligen tveksam motdet då också, men jag är framför allt tveksam ,när vi har en arbetslöshet på en halv miljonmänniskor, vilket vi inte hade vid den tidpunkten.Vi har , som en ledamot i finansutskottetuttryckte det, en galopperande arbetslöshet. Dåkan man inte lyfta upp inflationen till det alldelesövergripande målet.Men jag är helt överens med finansministern om attvi skall bekämpa inflationen. Det är bra för räntan.Det är viktigt att vi får ner räntan. Vi måste föra enstram finanspolitik. Den skall föras på ett sätt somär fördelningspolitiskt acceptabelt förmedborgarna.Men när finansministern säger att vi skall stimuleraföretagsamheten så att företagen kan klarasituationen måste jag påpeka att problemet äratt den politik som förs innebär att tiotusentalsmänniskor friställs i industrin. Vi hördefinansministern själv säga att ett par hundra tusenhade friställts.Vi måste föra en sådan politik att företagen iSverige kan leva vidare därför att vi har en inhemskefterfrågan som är tre fjärdedelar avbruttonationalprodukten. Den politik som förs nuleder inte till det.Det hade varit bättre att ni hade tagit upp endiskussion med oss om arbetsgivaravgiften. Dåhade vi kunnat spara avbudgetunderskottet. En sänkning avarbetsgivaravgiften behövs inte i dagens läge. I dagbehöver vi inte förbättra industrinskonkurrenskraft . Vi har en ganskahygglig export. Det är inte där problemet sitter.Problemet sitter i den inhemska efterfrågan. Enfortsättning av dagens politik på detta område ochmed detta korta perspektiv kommer att leda till attvi blåser under inflationen.Anf. 98 Finansminister ():Herr talman! Låt mig något kommentera det HansGustafsson nämnde om att avstå från att genomföraden sänkning av arbetsgivaravgiften med 4,3 %som ligger i proposition nr 50. Detta skulle kunnafå endera av två konsekvenser eller möjligen enkombination av dem.Den omedelbara effekten skulle kunna bli att detblev sämre för företagen. Det skulle leda till meraarbetslöshet och inte mindre.En mycket sannolik effekt skulle bli att växelkursenskulle sjunka ytterligare. Det skulle innebära störreprisökningar, större svårigheter för hushållensköpkraft och betydande svårigheter att hållapriserna nere. När man räknar schematiskt på dettafinner man att prisökningen skulle bli ytterligare enprocent. Det skulle också leda till ytterligarearbetslöshet.De förslag som för fram somtänkbara alternativ eller kompletteringar tillpolitiken skulle faktiskt försämra läget. Detbekymrar mig mycket om inte finansutskottets viceordförande förstår detta.Jag tror att jag föredrar att ta fasta på det positiva iHans Gustafssons uttalande, nämligen att han ändåinstämmer i behovet av en stram finanspolitik ochvikten av att hålla prisökningarna i schack.Vi vet sedan gammalt att det annars mycket snabbtkan gå över ända i en spiral. Det är därför oerhörtviktigt att mycket tydligt markera från regeringensoch sida att det är ett överordnat mål atthålla prisökningarna nere. Det måste överordnasandra ambitioner och krav.Jag vidhåller att detta är en central punkt i ettprogram för prisstabilisering, nya jobb och lägreränta.Förste vice talmannen anmälde att HansGustafsson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 99 ():Herr talman! Finansminister säger attproblemen i grunden är desamma som före den 19november. Det är väl ändå litet överord.Som jag redan tidigare nämnde i en fråga tillstatsministern har vi fått en mycket starkförbättring av konkurrenskraften. Kronan harsjunkit i förhållande till andra valutor. Vi harockså fått en ny prognos som säger att hushållensdisponibla inkomster minskar mycket mer än vadregeringen bedömde i krispropositionen.Det betyder att vi har fåtten mycket dramatisk överflyttning av pengar frånhushållen till företagen. Det betyder att vi nu harett annat läge.Precis som säger handlar det härom en efterfrågeproblematik. Det är för migobegripligt hur man kan hålla fast vidinterndevalveringen, skatteväxlingen, som hadejust detta syfte. I alla de tre krispaketen varåtgärderna svagare än de effekter som ändåkommer genom kronans fall.Min första fråga är: Varför kan man inte nöja sigmed denna mycket starka överflyttning som följerav kronans fall?Jag skulle i och för sig gärna fråga Hans Gustafssonsamma sak, men jag har inte tillfälle till detta idenna debatt.Sedan säger finansministern att vi skall dra lärdomav devalveringen 1982. Men en lärdom var att deökade vinsterna i företagen inte användes tillinvesteringar. Det spekulerades med dem.Vad avser finansministern att vidta för åtgärder föratt dra in dessa vinster till statskassan, så att vi kananvända dem till investeringar?Anf. 100 Finansminister ():Herr talman! Som svar på förstafråga, om de , kan jag först hänvisa till denkommentar jag gav till . Låtmig tillägga att deprecieringen i första handförbättrar för de stora export- och importföretagen,medan sänkningen av arbetsgivaravgiften ocksåförbättrar kostnadssituationen för alla de mindresvenska företag som inte arbetar påexportmarknaden. Det finns faktiskt rätt så mångasådana. Många är underleverantörer, och många ärhelt vanliga svenska företag som säljer på densvenska marknaden. Det är oerhört centralt attäven de får en bra kostnadssituation, så att de kantillgodose den efterfrågan som finns och kanfungera kostnadseffektivt som underleverantörer.Jag tycker det är mycket viktigt att vi håller i minnetatt det inte bara finns stora exportföretag i finns många små företag som vi behöver gebättre villkor. I det sammanhanget är sänkningenav arbetsgivaravgifterna mycket viktig.Sedan behöver vi förbättra ytterligare genom denskattesänkning för egenföretagarna som jagnämnde.Johan andra fråga var hur vi skulleförhindra att man spekulerar bort de vinster somuppkommer vid växelkursförändringar.Låt mig säga att det är precis innebörden i att ha ettprogram för prisstabilisering. Man undviker då denspekulations- och låneekonomi och därmed denlånekarusell och mycket höga prisökningstakt somleder till sådan verksamhet som illa om.Jag tycker inte heller om spekulationsekonomi.Det är ett ytterligare skäl till att så starkt betona ettprogram för prisstabilisering. Vi måste undvika attpriserna ökar så att man kan tjäna massor av pengarpå transaktioner som inte är särskilt produktiva.Det kommer vi att motverka genom att ha den härbetoningen på prisstabilisering. Därmed ger viockså de rätta motiven för att använda vinster ochannat på investeringar för nya jobb.Anf. 101 ():Herr talman! Jag skulle gärna vilja veta litet merakonkret på vilket sätt finansministern avser att drain dessa vinstökningar till statskassan. De åtgärdervi sett är mycket ensidigt inriktade pålöntagarna, och inte bara löntagarna i störstaallmänhet, utan det är speciellt människor med lågainkomster som drabbas av de indragningar som ärföreslagna i krispropositionen och som vi harsett av planerna inför propositionen i januari.Det finns en lång rad åtgärder -- bl.a. tar vi uppsådana i vår motion -- som riktar sig till små ochmellanstora företag. Men en generell utsmetning avökade vinster genom kronans fall på det sätt som nuhåller på att inträffa leder -- det är just lärdomen av1982 års devalvering -- inte till någotomvandlingstryck, detta populära ord.Det handlar om att dra in pengarna och användadem där de ger fler jobb.Anf. 102 Finansminister ():Herr talman! frågar hur vi tänkerdra in vinsterna i företagen till statskassan. Svaretär att vi inte tänker göra det. Företagen skallanvända vinsterna för investeringar.Som säkert vet tror vi att företagenär bättre skickade att fatta sådana beslut änpolitiker.Låt mig också nämna att de fördelningspolitiskaeffekterna av de förslag som ligger i proposition 50är utomordentligt jämna. Alla grupper i samhälletpåverkas i mycket hög utsträckning på nästan exaktsamma sätt.Detta är naturligtvis ambitionen även framöver,vilket också framgick av det jag anfördeinledningsvis.Slutligen tycker jag nog att måstebestämma sig. Antingen är problemet för lågefterfrågan, eller också är det att vi får ett dåligtomvandlingstryck. Det kan inte gärna varabådadera.Jag tror att det är det program för den ekonomiskapolitiken framöver som jag har anfört som kommeratt visa sig ge bäst resultat och inte de förslag somjag har sett från Vänsterpartiet.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 103 (nyd):Herr talman! Jag har en ekonomisk flödesdynamiskfråga då det gäller ekonomin.Det är många och somhar flytande växelkurs. Detta är alltså inte någotextraordinärt, även om vi alla beklagar attkrispaketen inte förmådde att försvara den fastaväxelkursen.Jag är litet förvånad över att räntan gick nedtill , men det är fortfarande alldeles för högtför att man i längden skall kunna klara allasmåföretagare och alla fastighetsägare. Dettakommer att bli en stor ekonomisk belastning förSverige.Vad är det för skillnad på och somgör att man i kan ha en mycket lägreränta? har ju också flytande växelkurs.Frågan borde belysas ur metodologisk synpunkt.Anf. 104 Finansminister ():Herr talman!