prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Därhade regering i början av 1980-taletambitionen att gå själv, att driva en egen politik,bl.a. just för att klara arbetslösheten. Ambitionenfanns där, men man misslyckades, och detta leddetill att man nästan svängde . När manmisslyckades med att föra denna så att sägaensamma politik förstod den franska statsledningenatt den politik som tidigare förts av ,sedan de tid, var omöjlig. Det var dåändringen kom. Det var då aktivt gick inför att vara en konstruktiv samarbetspartner i EGmed de andra. Därmed lossnade ganska mycket avEG-samarbetet.Detta var litet vid sidan av vad upp.Det är ingalunda ointressant och visar förvisso intepå att ambitionen att hålla nere arbetslösheten inteskulle funnits hos den regeringen. Jag menar nog attGöran Lennmarkers inlägg illustrerar just detta atthögern inte längre har en vision om enEuropapolitik där man samarbetar politiskt. Detsom sades tidigare här i samma fråga illustrerardetta.Hade högern känt sig självsäker, hade man haft enordentlig vision inför den Europaunion som skallbyggas upp efter , då hade man ju intebehövt -- som påpekade här tidigare --lämna sin egen international i EG-sammanhangetoch ansluta sig till Kristdemokraterna.Det som sades här tidigare är ett exempel påatt högern inte har den självsäkerhet man tidigarehade.Jag tycker det är intressant att se att det ärnågonstans i denna fåra center--vänster som mycketav dagordningen kommer attbyggas upp, . Där stårsysselsättningen högt på dagordningen försocialdemokrater.Anf. 122 ()replik:Herr talman! Det kanske är så, , attsocialdemokratiska partier har en högre retorik närdet gäller arbetslösheten. Så långt kan jag varaöverens med . Men när det gällerresultat får väl ändå hålla med omatt borgerliga regeringar generellt sett har bättreresultat när det gäller att hålla nere arbetslöshetenän socialdemokratiska. Det behöver vi intediskutera -- det kan man lätt slå upp och jämföra.Inom EG, liksom generellt i den västligaindustrivärlden, har socialdemokratiska partierhaft svårt att klara en låg arbetslöshet. Det har viiakttagit under lång tid.När det gäller initiativkraften i samarbetet vågar jagpåstå att såväl förverkligandet av den inremarknaden som de vidare stegen mot den politiskaunionen är väl så förankrade i det högern i . Många av dessa idéer ärsprungna ur partier som är samarbetsparter medModerata samlingspartiet.Jag vill också understryka att i den grupp iEuroparlamentet som kallas EPP ingår huvuddelenav de samarbetspartier vi har haft sedan mångadecennier. Så det handlar inte om någon förändradståndpunkt för Moderata samlingspartiets del, utanbara om ett fullföljande av ambitionen att få dekonservativa och kristdemokratiska partierna isamma grupp. Det är för övrigt ett samarbetemellan och förbundskansler somligger bakom detta. Också har spelat enbetydelsefull roll när det gäller att få till stånd dethär samarbetet. Jag kan försäkra att det har variten strävan att försökauppnå den här enigheten. Det finns fortfarande ettsteg kvar, det gäller att få in de franska gaullisternai den gemensamma gruppen. Det kommerförmodligen att ta till, men sedan skallenhetsverket vara fullbordat.Anf. 123 () replik:Herr talman! Om vi skulle gå igenom Europassysselsättningspolitik så skulle vi finna att det ärsocialdemokratiska regeringar i länder somÖsterrike, under Kreisky, de socialdemokratiskaregeringarna i , och tidigare iDanmark som har varit pådrivande för att klara enlåg arbetslöshet. I kunde man se hur ettskifte till en borgerlig politik också kom att leda kraftigt ökad arbetslöshet.Självklart är det ingalunda enbart detta som hareffekt. Den generella ökningen av arbetslösheten iEuropa kom ju efter oljekrisen . Men går vi från land till land och ser påresultat och ambitioner, så tror jag nog man kansäga att det är de socialdemokratiska regeringarnasom både har åstadkommit resultat med en aktivarbetsmarknadspolitik och haft ambitioner.Jag tycker fortfarande att detta är en intressantfråga, i högsta grad en fråga för framtiden. Givetvisär förankrat hos högeropinioner iEuropa. Men jag tror inte tänkandet finns om hurdet politiska samarbetet skall bli tätare.Detta finns däremot i det andra spektrumet.Tvärtom är det så, också i , att det finns de,t.ex. , som säger är emot ''Delors-EG''. Jag är övertygad om attEG:s dagordning kommer att präglas av justpolitiska anslag och ingrepp för att åstadkommasocialt drägliga förhållanden så att marknaden integer ett för människorna orimligt resultat. Det är jagglad för. I den mån man från så att säga tidigarehögergrupperingar vill ansluta sig till detta, destobättre för Europa.Anf. 124 ()replik:Herr talman! Det är detta, , somväldigt mycket av EG:s utveckling handlar om -- attbygga de mekanismer som t.ex. skall säkra en lågarbetslöshet. Man kan säga att det var det storaframsteget med den inre marknaden och deneuropeiska enhetsakten att man insåg att just attutsätta länder för konkurrens, att förbättrakonkurrensen, är ett väsentligt steg att bygga enstarkare ekonomi. Därmed kan man också säkra enlåg arbetslöshet.Det var detta paradigmskifte som skedde, inte barai europeisk politik, utan tror jag över hela världen,nämligen insikten om att när man låser in ekonominoch byråkratiserar så innebär det inte att mandärmed säkrar sociala mål. I sin parodiska form servi det i med dess faktiskamassarbetslöshet till följd av att man sökt skärma avekonomierna och få dem stelare.Jag kan försäkra att en mycketcentral målsättning för oss och alla vårasysterpartier, som har ett betydande inflytande iEuropa, är att se till att vi genom EG får meknismerför att säkra dessa väl fungerande ekonomier. Dethar varit en mycket stark ledstjärna.Återigen: vi säkrar dessa viktiga sociala mål genomatt se till att vi inte på nytt kan bygga upp hindermellan länderna. I det avseendet tror jag MatsHellström och jag är överens. Men detta harframför allt skett på initiativ från partier på vårplanhalva av det politiska spektrumet.Inte minst efter Parisdeklarationen tror jag att detär på väg att bli ett allmängods i , attmarknadsekonomin är fundamentet för välfärden.När lanserade begreppet den socialamarknadsekonomin så var det ett mycket hettomdebatterat område, där inte minst den tyskasocialdemokratin angrep mycket starkt. kan viglädja oss åt att den tyska socialdemokratin faktisktansluter sig till detta koncept. Jag har förstått att detfinns socialdemokrater också i som tyckeratt social marknadsekonomi är ett bra begrepp. Visäger: Okej, ni är välkomna att ansluta er till detta,det tycker vi är mycket bra. Men ni kan ju intekomma och säga att idén är sprungen ur densocialdemokratiska sidan av det politiskaspektrumet.Återigen, , vill jag bara understrykaatt när det gäller arbetslösheten kan man direktkolla med siffror. Ni är litet grand offer för er egenmytbildning.Anf. 125 ():Herr talman! Om jag får göra en personligkommentar till den inte alltför upplysande debattsom just förts om upphovsrätten till olika idéer pådet europeiska planet, skulle det i så fall vara attpåminna om . i Sverigelanserade han det som vi kallar för socialliberalism,eller socialt styrd marknadsekonomi. Det var en idésom naturligtvis andra personer i andra länderockså till större eller mindre del har lyckats kommapå. Det är en ganska rimlig politisk ståndpunkt imånga fall att vilja förena marknadsekonomi medsocialt ansvar.Många som deltar i EG-debatten för den nästanenbart i ekonomiska termer. Ofta framställs densnabba integrationsprocess som sker inom EG och ihela som i första hand ett resultat avbesluten om den inre marknaden.Detta är naturligtvis till stor del sant, men jag troratt det också är viktigt att peka på den andra storadrivkraften bakom det som sker i ,nämligen omvandlingen i Östeuropa.Strax före Pragkuppen hade den dåvarande änså länge demokratiska tjeckoslovakiska regeringenaccepterat, tackat och tagit emot möjligheten att fåstöd till återuppbyggnaden från , den s.k.Marshallhjälpen. Kort efter Pragkuppen fick manlov att tacka nej. Var och en kan räkna ut vad detberodde på.Först nu har två delar möjlighet attäntligen börja utvecklas ekonomiskt tillsammans påförhoppningsvis likartade villkor ochmot en gemensam demokratisk framtid.Detta är en historisk process och en möjlighet somöppnas , just . Ifall den härmöjligheten inte tas till vara riskerar kanske intejärnridån, men någon annan form av ridå att gå nerpå nytt. Man talar ibland om t.ex. fattigdomsridåeroch andra.Den enkla sanningen är naturligtvis att ettekonomiskt sammanbrott i -- detsammanbrott som kommunismen har skapat -- elleren utebliven utveckling ifrån denna ekonomiskamisär som man nu har att ta itu med, påverkar helaEuropas villkor.Detsamma gäller naturligtvis om man misslyckasmed att ta sig an de katastrofala miljöproblem somkommunismen har lämnat efter sig, eller omdemokratin misslyckas med att få fäste i deösteuropeiska länderna -- t.ex. på grund av just denekonomiska krisen, den ekologiska krisen ellerextrem nationalism i olika former, som ju på flera håll lett till väpnade konflikter.Vi bör kanske också just i komma ihåg attde baltiska ländernas framtid ingalunda är säkradbara för att man har fått sin självständighet ifrånden kollapsande . når ossbulletiner om nya ryska, inte sovjetiska ,truppförflyttningar till och hotfullaformuleringar om att man nog skallfå andra regeringar i de länderna som kommer attvilja ha ryskt beskydd.I den situationen spelar det en oerhört stor roll förhela framtid hur vi, i de etableradedemokratierna, förmår handskas med den chans,kanske den engångschans -- i alla fall på väldigt långtid -- som historien nu har gett oss.När vi analyserar vad man kan göra för att denfantastiska utveckling vi sett i östra halvan avEuropa skall kunna stabiliseras ochgå vidare, är det ofrånkomligt att vi diskuterar ochtar på allvar just de europeiska gemensammamellanstatliga organisationernas möjlighet attfungera som den kraft som kan skapa dennastabilitet och också i ekonomiskt avseende dra uppde östeuropeiska länderna ur den misär där dekommunistiska regimerna har lämnat dem.Alla europeiska organisationer är naturligtvisviktiga på olika sätt i det här sammanhanget.Europarådet har en oerhört stor betydelse, trots attEuroparådet egentligen mera är endiskussionsklubb för kulturella och andra frågor.Europarådet är nämligen den organisation som ärdet naturliga första steget för de nya demokratiernaatt bli medlem i, i väntan på att förhållandena harstabiliserats så pass att också det som är det uttaladeegentliga målet i samtliga nya demokratier kanuppnås, nämligen att också komma med i EG.EG är naturligtvis den helt dominerande kraftenoch, som någon talare tidigare sade, själva detcentrum kring vilket hela den europeiskaintegrationsprocessen nu rör sig. Det är EG som harfått i uppdrag av hela världens rika industrinationeri G 24-gruppen att administrera det gemensammastödet till de nya demokratierna i . Det ärEG som står bakom den finansiella institution, deneuropeiska i , ,som av allt att döma kommer att spela nyckelrolleni många avseenden när det gäller att saneraekonomierna i och gradvis skapaförutsättningar för normal marknadsekonomi. Detär som har ingått de mestlångtgående samarbetsavtalen med de nyademokratierna i -- , ochTjeckoslovakien, och fler länder står naturligtvis påkö. Dessa avtal är ju betydligt mer omfattande än defrihandelsavtal mellan dessa länder och EFTA sombl.a. har behandlats i den här kammaren. Det ärinte bara fråga om frihandel. Det är också fråga ompolitiskt samarbete, ekonomiskt och finansiellt stödoch klara hänvisningar till ett kommandemedlemskap i den europeiska gemenskapen.I en folkpartimotion till det här anspelasuttryckligen på denna EG:s centrala roll förländerna i . Det klargörs som en självklarliberal position att alla demokratier i Europasjälvfallet måste kunna bli medlemmar i , ellerden framtida europeiska unionen, den dag ekonomioch demokrati är stabila nog att kunna fungeratillsammans med de etablerade demokratierna iväst.Jag tycker därför att det finns skäl att se med vissoro och skepsis på den typ av signaler som undersenare tid har kommit bl.a. från . Hantycks en gång för alla vilja dra en kategorisk gränsungefär vid östgräns. Detta skulle, i alla fallsom det tycks ha formulerats, t.o.m. kunna uteslutade baltiska länderna, , länder somframträder ur det f.d. , osv. Jag tror inteatt detta i längden är en hållbar attityd, utan denenda hållbara linjen är naturligtvis den somförutsågs redan i Romfördragen, nämligen att allaeuropeiska demokratier skall kunna varamedlemmar i den kommande europeiska unionen.Naturligtvis kommer, herr talman, den härprocessen att äga rum även utan ett svensktmedlemskap i kan givetvis välja att sittavid sidan av och titta på medan processen fortgår,medan , som den ekonomiska ochpolitiska motorn, steg för steg bidrar till att förenadet som klövs 1947--48 i och medmaktövertagandena i . Detta voreemellertid inte någon särskilt ärofull attityd, och detskulle också innebära att vi till stor del svek detansvar vi har som nation gentemot de baltiskaländerna och gentemot våra andra grannar iÖstersjöområdet -- jag tänker naturligtvis på Polenoch det nya . Vi kan sitta vid sidan av ochlåta andra göra hela detta jobb. Vi kan titta påmedan historien passerar och låta den historiskamöjligheten utnyttjas av andra, medan vi sitterbekvämt tillbakalutade och kommenterar det hela iupphöjd vishet. Det vore fullt möjligt, men det voreinte särskilt ärofullt.Jag menar därför att det helt vid sidan av defördelar som finns för svensk del i att ärmedlem i EG och i den blivande europeiska unionenfinns ett mycket starkt argument i att vi också harett ansvar för återuppbyggandet av det förstördaEuropa. Det som under några decennier har kunnatåteruppbyggas i väst skall nu också återuppbyggas iöst och byggas ihop med den västra delen av sammakontinent. Vi har i samma ansvar som manhar i , , , , Tysklandeller Lettland.Anf. 126 ():Herr talman! Jag vill gärna börja med att i långastycken instämma i vad just harsagt. EG har en oerhörd betydelse för fred och förekonomisk utveckling. Men om man funderar litetvidare kan man undra om det är särskilt praktisktatt slå ihop så enormt många hundra miljonermänniskor i en beslutande församling, i ettbeslutande rum och med alla dessa språk. Det ärmycket troligt att vi kommer att finna olikasamarbetsformer som blir allt närmare och alltmerförtroendefulla men som ändå gör det möjligt attbehålla suveräniteten och fatta besluten i lagomstora församlingar. Jag tror inte att en sak absolutmåste växa till och bli allt större bara därför att denfungerar bra i en skala.Håkan talade om att vara ärofull. Det ärlitet farligt, tycker jag, att tala om ära och om''gloire'' och sådant. Det är jag inte mycket för.Däremot talar jag gärna om ansvar, solidaritet,generositet, öppenhet inför varandra -- men kanskeinte att, som sade en gång, samlasallihop på en plats och ta sats.Jag tycker faktiskt att det är väldigt skönt att vi hargod tid på oss innan vi behöver ta ställning till omSverige skall bli medlem eller inte i denframväxande europeiska unionen. Runt omkring ivårt land diskuterar folk nu EG i studiecirklar ochföljer med i massmedia, som äntligen har vaknat analyserande och stimulerande debatt.Detta är ju ett mycket stort beslut, och hela svenskafolket skall fatta beslutet, eftersomfolkomröstningen blir avgörande.Folkomröstningen kommer att äga rum tidigastnästa år, och avgörandet kan också komma attskjutas på en oviss framtid, om EG åter går in i enmer inåtvänd period för att jämka samman sinaolika åsikter i unions- och budgetfrågorna. Dåsvalnar intresset för att förhandla om nyamedlemskap. Då är det också möjligt att EG:sdragningskraft minskar, som under tioårsperiodenfrån mitten av 70-talet och framåt. Näringslivetkommer kanske liksom då att finna att detegentligen fungerar smidigt med det frihandelsavtalvi redan har och med avtal som vi kan komma attsluta därutöver som suverän stat, när det passarbägge parter.Vi behöver alltså inte ännu binda oss för ja eller nejtill medlemskap. Vi kan unna oss tid att verkligenundersöka vilka för- och nackdelar ett medlemskapger och vilka problem och möjligheter som finns omvi bestämmer oss för att stå utanför Unionen ochbehålla suveränitet.Göran Lennmarker var inne på att det är mycketviktigt att nej-sidan, de som kanske nu vill kritisktgranska och undersöka vad ett nej ifolkomröstningen skulle innebära, verkligen kanlämna alternativ. Om jag har förstått GöranLennmarker rätt menar han att det är viktigt attnej-sidan då också får resurser för att på ett sakligtsätt analysera de möjligheter och de svårigheter detskulle innebära att inte gå med i EG. Vi kommer juförhoppningsvis här i att setill att pengar står till förfogande också för sakligautredningar av vad ett nej till medlemskap i innebära.Vi har alltså nu tid på oss innan vi behöver säga jaeller nej till medlemskap. Jag är därför bekymradöver att utskottet föreslår att redan nuvara kategorisk i sitt ställningstagande.Maastrichtdokumenten har inte varit föremål för eningående analys och diskussion i utskottet. De ärännu inte översatta till svenska. Ändå anser sigutskottet kunna säga: ''Utskottets sammanfattandebedömning är att resultatet från Europeiska rådetsmöte i och unionsfördraget är förenligtmed strävanden att bli medlem i EG.''Så säkra är inte EG:s egna länder. I Danmarkfolkomröstar man , och i finnsenligt media en osäkerhet inför unionsfördragetsalla bindningar.Jag står helhjärtat bakom beslut attgodkänna att regeringen inlämnade en ansökan ommedlemskap. Jag tycker att skall förhandlaom medlemskap med ett öppet sinne och medrespekt för våra grannländer, men jag vill seresultatet av förhandlingarna innan jag tar ställningtill medlemskapet. Det hänger också på de villkorEG kan komma att ställa om ärförenligt med strävanden att bli medlemeller ej.Förra gången sökte medlemskap i , ibörjan av 70-talet, drog vi -- i bästasamförstånd med EG, efter vad jag förstår --tillbaka ansökan, och vi fick i ställetfrihandelsavtalet, till stor belåtenhet också förnäringslivet.Det är viktigt att förhandlingarna förbereds medstort självförtroende från svensk sida och medbeslutsamhet att slå vakt om våra värderingar ochvår handlingsfrihet också . Som utskottetanför: Vi skall trygga en handlingsfrihet att i allalägen och i former som vi själva väljer kunnautveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt,socialt, kulturellt och varje annat hänseende.Jag kan inte gå med på att som utskottet säga att EGkommer att bestämma över oss antingen blirmedlem eller ej. Eller med utskottets ord: ''Att ståutanför EG skulle innebära att fickgenomföra en anpassning till EG utan att fullt utkunna delta i utformningen av EG:s politik ochlagstiftning. ''vill uppenbarligen inte bli medlem iAmerikas förenta stater. ägnar sig hellerinte veterligt åt att anpassa sina lagar till USA:s.Tvärtom skattar man sin suveränitet högt. Man haren egen valuta, en annorlunda välfärdspolitik änsupermakten i söder och en mycket strängarealkoholpolitik än t.o.m. . Det finns faktisktstora likheter mellan och . Canadaär självfallet inte isolerat, varken från ellerfrån resten av världen. Vi skulle inte heller bli detom vi valde att stå utanför den europeiska unionen.Sveriges internationella engagemang är välkänt närdet gäller både fri handel och andra mellanfolkligaförbindelser.Ekonomerna i är ingalunda samstämmiganär det gäller medlemskapets ekonomiskavälsignelse. De som talar för marknadenstillväxtbefrämjande effekt tycks huvudsakligen litatill den s.k. Ciccinirapporten. Men den harkritiserats mycket hårt, bl.a. avfinansdepartementets tjänstemän. Antingen vi ärmedlemmar eller ej, beror det på våra egnaansträngningar om våra varor är attraktiva förkunderna på kontinenten. Medlemskap i oss inte självklart konkurrensfördelar. Att ståutanför Unionen ger oss heller inte självklartkonkurrensfördelar. Det beror på oss själva och påvad vi väljer att göra här om vi lyckas eller inte.EG och EFTA är varandras viktigastehandelspartner. EFTA-länderna är rikare än . Vi samarbetar på många olika sätt, ochvi rör oss fritt hos varandra. Vi är redan med ochpåverkar i många grupper i EG. Det ökadeinflytande vi skulle få om blev medlem i EGmåste vägas mot tvånget att lyda de förordningaroch direktiv som EG beslutar om, även om vimotsatt oss dem.Herr talman! Mänsklighetens stora uppgift är attbygga en rimligare värld, där rika länder slutarförtrycka fattiga, där varje del är ett centrum somsamarbetar med alla andra utan under- ochöverordning. röst som talesman för deförtryckta är inte utan betydelse. Nord--syd-motsättningarna måste lösas på ett fredligt sätt.Mänskligheten måste nu också anta den glädjefullautmaningen att ställa om sättet att producera, så attvi slutar förorena och utarma naturen och i ställetkan bygga en blomstrande jord med ett myller avliv.Näringsliv och samhälle har länge samarbetatförtroendefullt i . Jag tror att det är vårbästa väg att möta den utmaningen. För att det skallvara möjligt kan det vara nödvändigt att vi självakan bestämma över våra lagar, också t.ex.konkurrenslagarna. Blir det möjligt för oss omSverige är medlem i Europeiska unionen? Svaretkommer att stå klart för alla när förhandlingarnaom avtal är avslutade.Anf. 127 () replik:Herr talman! Om hade lyssnatmer uppmärksamt, hade hon i det allra sista jagsade hört att jag talade om ''ansvar''. Det ärnaturligtvis det som är poängen i det resonemangjag förde, att vi i har samma ansvar som allaandra nationer i att för en gångs skullförsöka utnyttja en historisk chans att skapa enstabil gemensam demokratisk organisation, somsträcker sig över så stor del av den här världsdelensom möjligt, för att undvika det slag av katastrofersom vi tidigare hamnat i.Man skulle kunna göra många kommentarer till detBirgitta sade, men jag skall inskränkamig till en enda, eftersom jag stöter på detargumentet så ofta när jag hör sig. Det gäller den parallell hon gör medCanada.Canada är som bekant en förbundsstat. harinte en massa olika valutor och en massa olikacentralbanker -- en för Quebeck, en för , enför Sasketchewan, osv. Allt detta är förenat i en förall del ganska lös men ändå gemensam statsbildning.Jag föreställer mig att det som lansera som den kanadensiska modellen i EG-debatten skulle vara en nordisk förbundsstat.Sverige ensamt måste väl ändå vara för litet för attriktigt kunna passa in i den här jämförelsen. Denfråga som inte går att komma runt är: Hur skalldenna nordiska förbundsstat åstadkommas? Skall vipå något sätt förmå att lämna EG ochskall vi förhindra att ansluta sig, och för dendelen även när den dagen kommer? På vilketsätt skall denna nya och intressanta lösning på EG-motståndarnas dilemma åstadkommas? Eller ärdet, som jag misstänker, med detta precis som medallting annat som lanseras som alternativ till EG --något som går att säga här och men som inte gåratt förverkliga på något sätt dagen efter etteventuellt nej i en folkomröstning?Anf. 128 ()replik:Herr talman! Vi är, , helt överens;jag minns också mycket väl att om ansvaret. Vi har ett gemensamt ansvar,som ingalunda skall dra sig undan. Mensedan är frågan hur man bäst lever upp till dettaansvar.Jag har inte tagit ställning -- jag vet inte om jagkommer att rösta ja eller nej till ett avtal, men jagär just nu mycket kritisk. Jag tycker att det hittillsverkar som om alltför många sluter sig samman i enenda beslutsorganisation och att det kan varaganska improduktivt, kontraproduktivt, medmassor av olika språk.Vi är säkerligen också överens om att vi bör hjälpasåt och bygga ut de relationer som redan finns --framför allt måste det bli mycket intimare relationerösterut. Men hur det skall ske återstår att se. Vi hartid på oss att diskutera detta när vi sett vadresultaten blir av Maasstrichttraktaten.Canada är naturligtvis inte någon parallell tillSverige eller till , men jag tycker inte att manbehöver se så snävt på det. Det är inte fråga om attexakt kopiera den kanadensiska modellen.