prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Detta ärändå en bild som visar att vi kanske har stirrat ossblinda -- antingen är man med eller också är manutanför, dvs. utanför i den meningen att man harisolerat sig och lämnat platsen där allting sker.Supermakten har naturligtvis en enormbetydelse för världen, men ändå har , såvittjag förstår, inte någon önskan att ansluta sig tillUSA. Med det samarbete som vi i har byggtupp mellan fria stater skulle vi kunna få ensamarbetsorganisation av likasinnade stater, somockså kan ha samarbete med EG. Vi har ju identisktlika frihandelsavtal osv. Det finns alltså många olikaformer att bygga ett fortsatt samarbete med EG ochEuropa på. Ingen av oss vill sluta att samarbeta medEG, utan det är formerna för det samarbetet som viskall diskutera.Som jag sade har vi tid på oss. Vi kan lugnt och stillaavvakta. Jag tror att det är bra att några ser påfördelarna och talar mest för dessa, men någramåste också tala för nackdelarna med ettmedlemskap och om möjligheterna att bygga uppnågonting mycket bra utanför. Även de argumentenmåste man finna, för att vi skall ha väl underbyggdaalternativ att välja mellan.Anf. 129 () replik:Herr talman! EG är inte en centralstyrd ochcentraliserad apparat, där allting dikteras i Brysseloch sedan skall fullföljas in i detalj, frånKöpenhamns förorter till Kretas landsbygd, någotsom tycks tro. I själva verketbygger EG på motsatta principer: decentralisering,subsidiaritet och samarbete mellan i grundensuveräna stater. Jag hyser därför ett ganska gotthopp om att kunna övertyga BirgittaHambraeus om att hon skall rösta ja ifolkomröstningen. Hon sade att hon ännu inte hartagit ställning, och eftersom argumenten är ganskaentydiga har jag mycket goda förhoppningar på denpunkten.Anf. 130 ()replik:Herr talman! Jag vet att harmycket goda kunskaper om hur lagstiftningsarbeteti EG går till, och jag inser därför att han varittvungen att kanske litet väl mycket förenkla dethela. Han vet lika väl som jag att man fattar beslutom lagar i ministerrådet på EG-kommissionensförslag och att dessa lagar tar över nationelllagstiftning. Det är naturligtvis ett väldigtcentraliserat beslutsfattande.Det är riktigt att man försöker gå in försubsidiaritetsprincipen, men man har ännu inte heltlyckats. Det överordnade är att frihandeln skallfungera och att handelshinder inte får upprättas.Det finns väldigt många möjligheter att hindraländer från att göra som de vill med hänvisning tillatt handelshinder upprättas, om ett land stiftar delagar man tänkt sig. Det är detta som är någontingstort och nytt. Vi skall snart i samband med överväga om vi vill ta över 1 400 lagar frånEG.Men, vem vet -- kanske kommeratt kunna övertyga mig om att det är medlemmar viskall bli. Det kan också hända att de som talar förandra samarbetsformer med EG kommer attövertyga om att vi bäst tar vårtansvar om vi som en suverän nation fortsätter attsamarbeta med EG och alla andra nationer påjorden.Andre vice talmannen anmälde att HåkanHolmberg anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 131 HANS ():Herr talman! är inte bara , ävenom man ibland kan förledas tro det av den debattom EG som förs. EG borde -- och här delar jag denuppfattning som gett uttryck för --också vara ett organ för strävandena mot en allsidigutveckling och ett samarbete mellan samtliga länderi . Men det förefaller vara mycket ovisst närdetta mål kan uppnås.Göran Lennmarker sade att det inte finns någraandra strukturer av betydelse för det europeiskasamarbetet än EG. Jag tycker att han underskattarde organ som finns. ESK har genom sin bredaanslutning och inriktning blivit ett mycket viktigtorgan för en framtida alleuropeisk freds- ochsäkerhetsordning. , som har en mycketstörre omfattning, spelar också en viktig roll, främsti fråga om mänskliga rättigheter, och kan framdelesbli en sammanslutning för betydligt fler av Europasländer.Målet för Europapolitiken bör -- utöver en kollektivfreds- och säkerhetspolitik -- vara öppenhet motomvärlden, generös biståndspolitik genom starksolidaritet med tredje världen och fördjupaddemokrati på alla samhällsområden -- också inomEG. Där tycker jag att man på moderat håll i daghar underskattat behovet av reformer. Det krävsockså starka miljöhänsyn, reell regional balans,aktiv arbetmarknadspolitik för full sysselsättning,en klar social dimension, jämställdhet mellan mänoch kvinnor, en generös och solidarisk invandrar-och flyktingpolitik och en human kriminalpolitik,som det behövs en effektivbrottsbekämpning. Här kan vi få ett exempel på hurintressena kan kollidera. å ena sidanvärnar om en human kriminalpolitik med högarättssäkerhetskrav, medan EG å andra sidanförefaller ta som sin uppgift att svara för en effektivbrottsbekämpning när det gäller terrorism,narkotikabrott, m.m. Här gäller det verkligen attåstadkomma en samordning och en balans, så att detinte blir en konkurrens mellan motstridigaintressen.Det gäller att slå vakt om de sociala, ekonomiska ochrättsliga framsteg som har uppnåtts i vårt land. Detbetyder bl.a. att vi måste värja oss mot ennedrustning av det sociala skyddsnätet. Det betyderatt vi inte kan godta en Europapolitik som bygger påen fästning i med ökade klyftor mellanfattiga och rika länder.Det gäller att med konsekvens och kraft hävda dessaintressen i förhandlingarna med EG. Här krävs intebara formell förhandlingsskicklighet utan ocksåstark och konsekvent vilja, bestämd hållning ochmålsättning för att tillfredsställande resultat skalluppnås. Det gäller åtminstone att skapa klarhet omvillkoren för ett medlemskap i . Detta är ettintresse både för motståndare och anhängare. Detär genom vår ansökan om medlemskap i somförutsättningarna för medlemskap kan klarläggasoch prövas. Svenska folket kan således bättre göraett slutgiltigt ställningstagandet efter det attförhandlingsresultat och förutsättningar förmedlemskap har presenterats.Skulle ett tillfredsställande förhandlingsresultat intekunna uppnås enligt de riktlinjer som jag berört ochsom finns i en motion som jag och framlagt, är det inte möjligt att få en breduppslutning kring vår Europapolitik. I det härsammanhanget vill jag på uttrycka min högaktning för hennes storainsatser här i riksdagen.Om förhandlingsresultatet blir så dåligt kan enstark splittring bli följden. Det är något som jag ickeönskar. Jag önskar tvärtom att de förutsättningarsom jag har pläderat för i allt väsentligt skall kunnabli tillgodosedda. För mig och många andra somstött en ansökan om medlemskap, kan det i ensituation med stark splittring och dåligtförhandlingsresultat inte finnas någon annan utvägän att rösta nej. Vid folkomröstningen kan detendast bli fråga om två alternativ: ja eller nej tillEG-medlemskap.Jag anser att alternativen kan utformas slutgiltigtförst när regeringen har presenterat och redovisattillräcklig information om förhandlingsresultatet.Ett annat problem är att det finns många oklarheteri EG:s ståndpunkter och utveckling. Förändringarhar skett tid efter annan. Till detta kommer attoenighet råder inom EG om åtskilliga vitala frågor,bl.a. när det gäller utrikes- och säkerhetspolitiksamt migrations- och flyktingpolitik. Detta gälleräven frågor som t.ex. rör kriminalpolitik. När detgäller säkerhets- och försvarspolitiken är detviktigt -- vilket vi har varit inne på --att principen om koncensus skall upprätthållas.Efter att ha lyssnat till debatten liksom tilltidigare debatter, kan jag inte komma ifrånintrycket att man framför allt från moderat håll villanvända EG-anpassning och EG-medlemskap somskäl för att genomföra ett nyliberalt systemskifte iSverige och gradvis förändra den svenska socialavälfärdsmodellen och det svenska folkhemsbygget.Med hänsyn till den hållningen till EG och till dekonservativa och nyliberala krafternas verksamhetoch aktivitet inom gemenskapen, är riskenbetydande att förhandlingsresultatet sammantagetblir otillfredsställande. Jag för min del vill på alltsätt verka för att motsatsen blir fallet.Anf. 132 ()replik:Herr talman! Jag vill korrigera ett påstående somHans Göran gjorde. Han sade att jag skulleha påstått att EG är den enda effektivasamarbetsorganisationen. Det är korrekt attEuroparådet också spelar en viktig roll när detgäller demokrati och mänskliga rättigheter, vilketjag också betonade. Det finns andra organisationer,ESK och NATO, som är mycket betydelsefulla påsäkerhetsområdet. Jag tror t.ex. att EG kanske intekommer att bli den centrala organisationen påsäkerhetsområdet, utan att andra organisationerkan komma att spela en större roll för attåstadkomma den nya europeiska freds- ochsäkerhetsordning som vi gemensamt har sagt är såviktig.Hans Göran , när det gäller att lösa socialaproblem inkl. hög arbetslöshet, har insikten vuxitom att en väl fungerande ekonomi är en nödvändigförutsättning. Man kan inte ha en låg arbetslöshetutan en effektiv marknadsekonomi. Vi känner intetill något sådant fall. Det är detta som ligger bakommånga av de reformer som har genomförts i EG ochpå andra håll. Det gäller att säkra frihandeln ochskapa en stabil valuta utan hög inflation, somkanske kan ge kortsiktiga fördelar men somlångsiktigt blir förödande. Skall vi säkra angelägnasociala mål måste vi gå den här vägen. Detta innebärinte en skiljaktighet i fråga om mål men däremot ifråga om medel. Jag vill med bestämdhet säga inte kan gå en annan väg och tänka sig att mankan gröpa ur marknadsekonomin i tron att mandärmed skulle kunna säkra angelägna sociala mål.Vi har ett entydigt åskådningsexempel. När manskärmar av ekonomier och gör dem stela genomallehanda byråkratiska påföljder får manmassarbetslöshet.Anf. 133 HANS ()replik:Herr talman! höll sittanförande på ett sympatiskt sätt, men jag reageradeför att jag tyckte att han underskattade andraeuropeiska organ och den betydelse de har. Jagtyckte att han gjorde det på ett sådant sätt att detblev fråga om en överskattning av EG:s roll isammanhanget. vill detta något, vilket jag i och för sig tyckerär bra. Det är viktigt att -- det vill jag ytterligaremarkera -- EG inte får bli ett organ som kanuppfattas som ett organ för ett begränsat antalländer, nämligen de välbeställda länderna iVästeuropa. EG måste sträva efter att bli ettallsidigt organ, förhoppningsvis för alla Europasländer. Som jag ser det är det en viktig fråga.Göran Lennmarker tar på nytt upp frågan omarbetslösheten. Det råder inga delade meningar ombetydelsen av en marknadsekonomi. Men det börvara en social marknadsekonomi, enmarknadsekonomi med sociala förtecken. Enmarknadsekonomi som får verka ohämmat kan ledatill mycket dåliga resultat ur arbetslöshetssynpunkt.De länder som har gått i främsta ledet för detta kaninte uppvisa de bästa resultaten när det gällerbekämpningen av arbetslösheten. Vi kan ta ochEngland som exempel.Anf. 134 ()replik:Herr talman! Jag vill understryka just andra organ.Europarådet spelar ju nu en central roll när detgäller demokratiseringen av . I vårdialog med de nya självständiga länderna iÖsteuropa talar vi ofta om att det är nödvändigt fördem att söka medlemskap i och att demåste uppfylla en rad kriterier för att blimedlemmar.Vi ser fram emot att Esland, och Litauenskall kunna bli medlemmar av tillföljd av fullständigt demokratiska val. Vi serkanske ännu mer fram emot den dag då man kanskekan få som en ledamot av ,med de krav som detta kommer att ställa.Jag vill försäkra att jag tror attvi har ett organ som just under dennaövergångsperiod spelar en mycket viktig roll. I denmeningen är värt all respekt i dettaarbete.Slutligen vill jag säga något om arbetslösheten. Jagvill bara notera att och spelar en storroll i den socialdemokratiska mytologin när mantalar om arbeteslöshet. Jag har sällan hört HansGöran eller någon annan socialdemokratsäga att det är förfärligt med de egnapartikamraterna i Frankrikeoch i . De har ändåbetydligt högre arbetslöshet.När och valdes praktiskt tagetsamtidigt, , var arbetslösheten lika stor iUSA och i . hadeFrankrike betydligt högre arbetslöshet. Jagbehöver inte erinra om att är socialistoch finns med i socialistgruppen.Jag tror inte att Socialdemokraterna kan smita frånde misslyckanden som socialistiska partier faktiskthar gjort. Det kan man inte drömma bort ellertänka bort.Anf. 135 HANS ()replik:Herr talman! När det gäller bekämpandet avarbetslösheten tycker jag inte alls att man skalldölja den arbetslöshet som kan finnas i ,eller något annat land med ensocialdemokratisk regering. Den avgörande fråganär att varje land måste bedömas efter sinaförutsättningar. Jag vill bestämt påstå att det interäcker att man bara talar om marknadsekonomioch de fria marknadskrafterna och att man sättersin huvudsakliga tillit till detta. Det fordrasdessutom en aktiv arbetsmarknadspolitik av detslag som vi har pläderat för i densocialdemokratiska motionen och även i enreservation.Jag kan inte förstå varför intekan erkänna att det finns ett starkt behov av att manbedriver en kompletterande politik och att denmarknadsekonomiska politiken skall ha en socialdimension.Andre vice talmannen anmälde att GöranLennmarker anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 136 ()replik:Herr talman! började med attuttrycka sin skepsis till EG:s möjligheter att spelanågon större positiv roll för de östeuropeiskaländerna. Det är klart att alla insatser som görs påsätt och vis är otillräckliga. Men det är ändå heltklart att de insatser som görs, och som ändå ärganska betydande, till utomordentligt stor delpå ett eller annat sätt utförs med EG i den centralarollen. Mycket av det som vi gör från svensk sidasamordnas med den typen av insatser.Jag kan bara konstatera att många av defunderingar som har om olikaproblem i perspektivet av ett EG-medlemskap ärsådana att de knappast är föremål för förhandlingareller kommer att bli det, utan det är mer fråga omsådant som man kan fundera på för framtiden -- hurEG kommer att utvecklas. Vi vet ju inte hellernågot om hur kommer att utvecklas 10, 15,20 eller framåt, hur t.ex. den svenskakriminalpolitiken kommer att vara.Den avgörande frågan är alltså om man tycker skall göra ett rejält försök att vara med ochpåverka. Då kanske slutsatsen ändå ligger ganskanära till hands, nämligen att man då skall vara medi EG.Anf. 137 HANS ()replik:Herr talman! Vi har inte olika meningar ombehovet av kraftfulla insatser när det gäller attreparera ekonomin i Öst- och Centraleuropa.Efter att ha gjort åtskilliga besök i och ide flesta andra öst- och centraleuropeiskaländerna, kan jag bara konstatera att de insatsersom görs, inkl. de insatser som EG gör, iförhållande till behoven är mycket små. Det ärtyvärr på det sättet att den ljusning som manhoppas på ligger ganska långt bort.Dessa länder förtärs , inte bara av att det sker enövergång till ett annat ekonomiskt system för vilketmognadsgraden är svag utan dessutom av enmycket omfattande ekonomisk brottslighet och avett ekonomiskt kaos som är allvarligt. Det betyderatt det fordras insatser av en helt annan dimensionän de insatser som hitintills kommit i fråga.Tyvärr tror jag att just denna utveckling kommeratt utgöra en stark negativ faktor när det gäller attdessa länder inom överskådlig tid skall accepterasav de rika länderna.Anf. 138 ()replik:Herr talman! Vi skulle kunna använda hela densvenska statsbudgeten till insatser i ochf.d. , men det skulle ändå inte varanog. Behoven är bokstavligen oändliga.Den viktiga poängen i sammanhanget är emellertidatt det inte i första hand är mängden pengar sompumpas in från omvärlden som är det avgörande,utan mera att man ger de nya demokratiernatillträde till västvärldens normala demokratiskasammanslutningar och därmed också till derasmarknader. Där finns det naturligtvis fortfarandebrister, inte minst när det gäller frihandel mellanÖsteuropa och länderna i . Men detavgörande med EG, liksom med , är juatt det är den typ av organisation som de kan strävaefter att accepteras som medlemmar i. Redan dettainnebär ju en oerhörd stimulans för de positiva ochgoda krafter som finns i de nya demokratierna närdet gäller att själva genomföra det systemskifte sommåste komma inifrån.Anf. 139 . ():Herr talman! Från ja-sidan har maj ju anledning attvara något självkritisk inför opinionssiffrornasutveckling.Låt mig med två synpunkter komplettera det somGöran Lennmarker sade.För det första tycker jag nog att svensk EG-bevakning och EG-debatt har varit alltför fixeradvid den s.k. tidtabellen för vår EG-politik. I självaverket borde man ha ägnat mer tid åt att syssla medinnehållet i politiken. Att det har blivit på det sättettror jag beror på att diplomaters och andrabeslutsfattares världsbild lätt domineras av vad somhände på förra veckans möte som de sitteroch förebereder nästa veckas möte på någon annanplats. Denna värlsdbild kan lätt förstärkas närjournalister som är relativt dåligt pålästa isakfrågorna träffar dessa personer och lätt fallertillbaka på den fråga som de alltid kan ställa om deinte vet något om EG-debatten, nämligen: Hur gårdet med tidtabellen?På detta sätt blir det en som svarar och en somfrågar och som på något sätt är överens om vad detär som är viktigt, men som i själva verket är ganskaoviktigt i ett större perspektiv.För debattens skull skulle jag därför gärna vilja seett ''startförbud'' för dessa evinnerliga resonemangom tidtabellen och att vederbörande sysslar mermed politikens innehåll. Det tror jag dessutomskulle gynna ja-sidan.För det andra förefaller det ibland som om ja-sidanär fixerad vid och andra europeiskahuvudstäder, som om dessa huvudstäder vore deviktigaste platserna för att vinna svensktmedlemskap. De är naturligtvis viktiga. Det krävssom bekant två för att dansa tango. Men långtviktigare är ändå att vinna bifall för det svenskamedlemskapet på platser som , ,, , , , ,osv. ända upp till , ochKiruna. Just nu förefaller det att finnas ett mycketväl utarbetat ansvar för att i utlandet åstadkommaett ja till , medan en mindre grupp av osstydligen skall ta hand om hemlandet. Här finns det,som jag ser det, en viss obalans i bl.a. regeringensinsatser.Nåväl, för att leva som jag lär skall jag nu gå övertill innehållet. En fråga som brukar uppstå är: Kanvi inte vänta och se? Varför måste vi fatta dettabeslut nu? Låt oss vänta 10--, så att vi får se hurEuropa utvecklas.Detta tror jag är olyckligt av två skäl. Det första äratt vi lever i en formativ period, som jag skulle viljauttrycka det, nämligen att väldigt mycket håller påatt stöpas om och att det är väldigt viktigt attSverige är med och ändrar och påverkar eftermåttet av sin förmåga tillsammans med de andranordiska länderna.Det andra är att vänta och se. Om man ändå troratt i slutänden, om 10--nog ändåkommer att gå med, avhänder man sig möjlighetenatt ha inflytande över kanske beslut. Detta ärtill klar nackdel när man väl har beslutat sig för attgå med.Just detta att vi lever i en formativ period är någotsom nej-sägarna alltid lyckas undgå att observera.Det hänger samman med att de undviker frågan omhur svenska och nordiska intressen bäst skall kunnatillvaratas under denna period.Det andra som jag skulle vilja säga är att faran förSverige inte ligger i en EG-anpassning, vilket manibland får intrycket av. Den stora faran ligger istället i den mycket större anpassning, ikapitalistisk riktning, av som skulle krävasav och svenskarna om vi skulle ställa ossutanför EG och Europeiska unionen.Den som är angelägen om en framtida valfrihetbeträffande välfärdssystemets utformning,skattesatserna, storleken på den offentliga sektornosv. skall alltså arbeta för ett snabbt svensktmedlemskap. Ett utanförstående däremot skulleinnebära att möjligheterna i alla dessa avseendensnävades in.Om står utanför EG kommer svenskaskatter i ett längre perspektiv -- jag avser då inte de30--35 miljarderna -- sannolikt attbehöva sänkas mera vid utanförskap än vidmedlemskap. Det gäller särskilt de skatter sombelastar avkastningen på investerat kapital. Dessaskattesänkningar skulle bli nödvändiga led i desvenska strävandena att genom en allmänt settmera ''kapitalistisk'' politik säkerställa att svenskaoch utländska företag, trots utanförskapet,investerar på svensk botten så att säga. I denglobala ekonomin skulle komma attkonkurrera i samma klass som länder som ochTaiwan om 2000-talets investeringsprojekt.Det helt avgörande för ett lands generellavälfärdssystem är landets ekonomiska bas. OmSveriges ekonomiska bas skulle stagnera ellerkrympa, skulle inte vårdsökande svenskar ellerpensionerade svenskar vara behjälpta av högaskatter, intjänade pensionspoäng eller ettutanförskap. Det som då behövs är en ekonomisom är så stark att väsentliga resurser antingen harkunnat sparas eller kan avdelas till stöd för bl.a.nämnda grupper.Därför måste man ställa frågan till anti-EG-anhängarna -- så många sådana finns knappast häri dag -- om de verkligen är beredda att ta ansvar förde lägre löner och de mindre pensioner som ettutanförskap innebär samt för företag med sämrelöner och en sämre skattebetalningsförmåga. Ettnej innebär därmed också sämre förutsättningar fören stark offentlig sektor, där bl.a. kvinnorna äröverrepresenterade. Och slutligen skulle ett nejinnebära högre matpriser i Sverige.För en ekonom är det ett något kuriöst inslag i EG-debatten att detta med de ekonomiska faktorernadrivs så hårt av nejsidan. Jag tror att det hängersamman med följande. Jag kan som ekonomkonstatera att det finns en lång rad fördelar med ettsvenskt medlemskap. Men även om de ekonomiskavinsterna kanske inte var så stora, skulle jag ändåkunna argumentera för dem. Jag argumenterarockså för ett svenskt medlemskap, därför att jag seratt samarbetet och den ekonomiska integrationenhar ett egenvärde.Detta egenvärde har nejsägarna inte observerat.Åtminstone har de svårt att smälta det här. Därförtror man sig kunna lösa EG-frågan för delgenom att försöka bevisa att vi i vårt land kan undgåhandelspolitisk och annan ekonomiskdiskriminering om vi står utanför EG.När gamla socialistiska vänsteryttrar och andrabörjar uppträda med anspråk på att vara bättreskickade än företagen själva att bedöma svenskaföretags behov av ekonomisk och handelspolitiskintegration blir det hela litet konstigt. Som bekantär t.ex. både SAF och förmedlemskap utifrån sina speciella särintressen.Så några ord om en annan synpunkt som jag villpeka på. Det gäller alltså samarbetet, som har ettegenvärde. Därför skall man inte tro att det går att''lösa'' EG-frågan för del bara genom attdemonstrera att alla ekonomiska vinster kanuppnås ändå. Det går inte. Om det är något som vihar lärt av den här väldigt utdragna EES-förhandlingen är det att en sådan här uppläggningsom bygger på tanken att man skall plocka russinenur kakan inte accepteras av ett antal europeiskaländer.Samarbetets gränser och innebörden av ettmedlemskap definieras av dessa länder, som är demest skeptiska länderna -- inte av riksdag.Och medlemskap definieras ju bl.a. som innehav avvissa rättigheter som inte tillkommer utomstående.Det är viktigt att lägga märke till detta.Vilka är då alternativen? Som har påpekat är det väldigt tyst och tomt idet avseendet. Alternativet är inte status quo, utanalternativet är -- vilket jag redan pekat på -- bl.a. enstarkare kapitalistisk anpassning vid ettutanförskap.Ett alternativ som man ofta får sig till livs när manär ute och talar är att vi skall ha ett utvidgatfrihandelsavtal. Med vad är detta avtal utvidgat?Jag hävdar att detta alternativ är en bluff. Vad skallman alltså utvidga avtalet med? Vi har ju ettfrihandelsavtal när det gäller industrivaror. utvidgas med en frihandel medEG i fråga om jordbruksprodukter? Skall vi alltsådelta i EG:s jordbrukspolitik utan att ha någotinflytande på den? Det skulle då bli fråga om en avde minst attraktiva delarna av EG-medlemskapet,jordbrukspolitiken. Men vi skulle inte ha någotinflytande över denna jordbrukspolitik genom attvara med här.Dessutom vet vi att EG inte släpperin utanförstående länder som inte är medlemmar pådet jordbrukspolitiska området.