prot · GF0994 · 1992-04-08 00:00:00 — Dåförstod jag varför utbildningsutskottet skall åka tillJapan.Det kommer att innebära att kommer att ökasitt försteg i förhållande till . Ännu störreblir försteget om politiken med nedskärningar påvuxenutbildningens område kommer att vinnaanklang i denna del av utbildningspolitiken under90-talet.Vi säger nej till de här nedskärningarna. Viförsvarar vuxenutbildningen och dess anslag.Under hela 80-talet har vi fört diskussioner omkvaliteten i utbildningen. Det har vi gjort utifrån enrad sakskäl.Jag tycker att det är fel att skicka ut signaler omnedskärning på vuxenutbildningens område isamband med tal om internationalisering av olikasamhällssektorer -- också på utbildningens område.Vi vänsterpartister har ställt upp påvuxenutbildningen och försökt försvara ochutveckla den. Vi vet nämligen att vi kommer att fåganska stora förändrade produktionsinriktningarinom bl.a. vår tekniska industri framöver. Vi ärövertygade om att frågan om och vikten av höjdförädlingsgrad när det gäller våra produkterkommer att ligga som en del i den konkurrenskraftsom måste utveckla mer. Det gäller dåprodukter från våra naturtillgångar som skog ochmalm, osv.För att kunna åstadkomma det krävs en ökad insatsav kunskapskapital, även hos dem som arbetarinom industrin. Den verksamhet som kan stå fördetta är just vuxenutbildningen.Vi vet att vi kanske i högre grad än tidigare kommeratt få mer av det som litet slarvigt kallastjänsteproduktion. Vi vet att vi måste utveckla denoffentliga sektorn. Vi vet att vi måste få till stånd enändrad syn på den offentliga sektorn, nämligen attden inte är tärande utan producerande ochnödvändig för många näringar inom den privatasektorn. Ett alldeles ypperligt exempel på det ärutbildningssektorn med vuxenutbildningen.Vi vet att vi med nationella mått har engenomsnittligt lägre utbildningsnivå i våraglesbygder. Vi vet också att det krävs en väsentligthögre allmän utbildningsnivå i , om vi skallkunna föra en lyckosam regionalpolitik och få tillstånd olika näringspolitiska satsningar i det somkanske framöver kommer att vara regionernasEuropa.I den förra debatten exemplifierades det här medsiffror på bl.a. hur många som hargymnasiekompetens bland våra viktigastehandelspartners i Europa.Vi vet att vi i förhållande till andra länder har enväldigt låg genomsnittlig rekrytering till högreutbildning och att ungdomskullarna framöverkommer att minska. Vi i säger attdet är naturligt att man inför de strukturellaomdaningar som bl.a. industrin står inför ökarrekryteringen till högre studier bland dem somredan har varit ute i arbetslivet ett tag. Denkompetens som man i arbetslivetbesitter är väldigt viktig för högre utbildning,särskilt i vad gäller den tekniska sektorn. Tro mig,jag har själv erfarenhet just därifrån.Vi måste alltså gå den motsatta vägen för att kunnamöta framtiden på ett riktigt sätt, till skillnad motden väg som regeringen nu slår in på. I endepartementsskrivelse sägs det t.ex. att man intelängre till högre studier skall anta människor medarbetslivserfarenhet som merit. Det är en torftig,snedvriden och outvecklad syn på den kompetensoch kompetensutveckling som ett aktivt arbetslivkan ge.Det handlar naturligtvis i hög grad om attvuxenutbildningen måste få ökade resurserframöver, eftersom allt fler måste komma attomfattas av den utbildningen. Det är enkelmatematik.Det har visat sig att lejonparten av dem somstuderar inom komvux gör det just därför att de villskaffa sig särskild kompetens för vidare studier, föratt kunna utvecklas i sitt arbete eller för att tachansen, när de har blivit arbetslösa, att vidga ochfördjupa sina kunskaper i de ämnen som kanskeinte direkt kan hänföras till det yrkesarbete som dekommer att ägnas sig åt. Men vi vet att det inte ärså enkelt att man bara behöver lära sig svarva ochborra för att arbeta inom verkstadsindustrin. Alltfler instruktioner, alltmer arbete i ochvärlden över går ut på standardisering. Då ärspråkkunskaper oerhört viktiga. Då är gedignagrundkunskaper i matematik viktiga. För att kunnamöta nya krav och utveckla en bättre arbetsmiljö ärgrundkunskaper inom fysik och kemi viktiga.Förmågan att se samspelet mellan olika disciplinerär en nödvändighet för utveckling och framgång.Herr talman! Att uttrycka det så som det görs ibetänkandet, att en nedskärning med 150 miljonerinnebär att man tillför ett anslag på , ärett exempel på språkets cynism. Det visar behovetav gedigna kunskaper i språket svenska, av förmågaatt göra en analys i de olika politiskasammanhangen. Detta var något omvuxenutbildningen.I det betänkande som vi nu behandlar har vi frånVänsterpartiets sida tagit upp frågan om att man numåste lagstifta mot avgifter i skolan. Det gör vi intedärför att vi hade skrivklåda och ville fylla ett ark med text. Vi gördet mot bakgrunden av de signaler som utgick frånolika kommuner, från skolverkligheten, att man nuförsöker införa avgifter. De försöken har inteupphört. Jag är ganska övertygad om att de inte harupphört mot bakgrund av vad jag kan läsa i denproposition som regeringen lade fram för någonvecka sedan om privatskolor.I den allmänpolitiska debatten ställde jag frågan tillFolkpartiet, och Kds: Står ni fortfarandefast vid att det inte skall införas avgifter igrundskolan? måste jag ställa frågan: Står nifast vid att ni inte vill införa avgifter igymnasieskolan? Avgifter har ju den effekten att dedirekt relaterar rätten till en god bildning ochfostran till plånbokens tjocklek. Även omgymnasieskolan inte är obligatorisk formellt sett,vet vi som är ute i verkligenhet, , attden reellt sett är obligatorisk. Man behöver ha medsig dessa i gymnasieskolan iryggsäcken när man drar ut i livet. I vilket fall somhelst är det inte skadligt. Därför beklagar vi attregeringen nu skjuter upp reformeringen avgymnasieskolan, att man förhindrar en ökadrekrytering till de högre studierna, som jag harpläderat för tidigare. Man skjuter på en ökadmöjlighet för att få fler högskoleutbildade.Det här är inte en politik som leder fram tillEuropas bästa skola. Det här är en politik somleder bort från en skola som kanske var på väg attbli bästa skola.Herr talman! Vi står bakom våraställningstaganden, men jag yrkar bifall endast tillvår meningsyttring beträffande mom. 4 samt tillreservation 4 beträffande mom. 9 och 10.Allra sist: Det verkar som om 150 miljoner inte ärmycket pengar. Nej, det är inte mycket pengar idessa sammanhang. Men att använda dem tillvuxenutbildningen, att använda 350--500 miljonermer på gymnasieskoleutbildningen är väldigt välanvända pengar , när vi har enungdomsarbetslöshet på 10--på en del ställen.Sedan är det också viktigt att vi som politiker sätterpenningsummorna i relation till varandra. 150miljoner, , är en femtedel avkostnaden för en bombkapsel till flygplanet . 44 (nyd) replik:Herr talman! Först ett litet tack för tipset om attåter läsa gudasagorna. Jag tänker på galtenSärimner. När jag läste dem i skolan hade jag storbehållning av dem. Jag minns rätt mycket, men jagskall med förtjusning läsa om. Det finns mycket atthämta i gamla gudasagor.Jag skall inte köra något slags meningslös pingis pådet här med pengar och kvalitet, för vi har väldigtolika grundsyn. Det är bara att konstatera att jagaccepterar att ochSocialdemokraterna har monopol på att vräka i vägmedborgarnas pengar utan krav på effektivitet. Jaghar ingen som helst ambition att tävla med dem idet hänseendet.Vi har redan världens dyraste skola, slog en statligutredning fast, nämligenproduktivitetsdelegationen. Men vi har inte denbästa skolan. Det är den vi vill hjälpa till att skapa.Slutligen: Varför har Vänsterpartietmedlemsavgifter?Anf. 45 () replik:Herr talman! Först den sista frågan som inte har såsärskilt mycket med utbildningspolitiken att göra.Vi har medlemsavgift, eftersom vi inte får stöd varesig från näringslivet eller i någon särskilt hög gradfrån fackliga organisationer. Därför har vimedlemsavgift, till skillnad från andra partier iriksdagen.Vi motiverar varför vi vill satsa påvuxenutbildningen. Jag har talat omkompetensutveckling inom industrin osv. Jag kanockså motivera varför vi vill hahemspråksundervisning. Det har medinternationaliseringen att göra. Jag kan inte förståvad det är för fel att undervisa om nordisk litteraturpå serbiska. Vad är det för fel med det? Det gäller att synkronisera och samordnaundervisningen i skolan. Jag är övertygad om attlärarna själva är bästa på att göra en sådanskolplanering och tillämpa sådanundervisningsmetodik, naturligtvis i samarbete ochi överenskommelse med eleverna.Om vi nu rör oss inom litteraturen, , ävenom vi kanske gör det litet slarvigt, kan jag säga såhär. Om man som politiker inte motiverar ochargumenterar varför man tycker si eller så, intedeklarerar vilka effekter vissa åtgärder får t.ex. ifråga om hemspråkundervisning eller satsning påvuxenutbildning, inte sätter upp ett mål och talarom att man vill nå dit, då blir man inte trovärdig.Då blir man nog, för att använda litterärt uttryckigen, politikens . 46 (nyd) replik:Herr talman! När det gäller avgifter, BjörnSamuelson, har vi inom Ny demokrati sammaproblem. Inte heller vi får några pengar frånnäringslivet. Men vi tar ut avgifter, för vi tycker attdet är ett ändamålsenligt sätt, och vi tycker att detär okej att göra det även i andra sammanhang. Attta ut avgifter är ett sätt att vara rädd om resurserna.Vänsterpartiet har ju rätt avsevärt många miljonerav skattebetalarnas pengar i partistöd.Medlemsavgifterna är säkerligen en väldigtmarginell intäktssumma.Jag vill understryka att vi i Ny demokrati inte harnågra invändningar emothemspråksundervisningen som sådan, utan vivänder oss emot den svenska uppläggningen. Jagskulle kunna läsa högt ur den bok somriksrevisionsverket har utgivit, men jag vill intetrötta ut ledamöterna. Jag utgår dock ifrån attvarenda person som jobbar i närheten avutbildnings- och hemspråksområdet ändå har lästdenna bok, som innehåller en fullständigtförödande kritik. Det är somstår för kritiken, inte Ny demokrati.Jag har ett brev framför mig från en lärare. Hanskriver: Jag har arbetat som mellanstadielärare i 17år. har jag en uppfattning liknandeer. Frågan är känslig, det vet jag, för jag blir ocksåbeskylld av en del hemspråkslärare för att vararasist, osv.Brevet är en svidande vidräkning. Det är otäckt atthemspråksundervisningen skall vara en så helig ko,för när man talar med lärare som kan det här, är deegentlien väldigt kritiska, men de törs inte tala omdet.Jag vet dessutom en sak som inte vet, nämligen att det iutbildningsdepartementet sitter en grupp som seröver hela hemspråksundervisningen. Det är inteutan orsak -- det kan jag lova. Ny demokratikommer att få rätt också i den här frågan.Anf. 47 () replik:Herr talman! Skillnaden mellan ochNy demokrati när det gäller villkoren för detpartipolitiska arbetet är att vi inte har något privatutredningsinstitut, vars slutsatser vi kan ''planka''rakt över och göra till vår egen politik. Det är enväsentlig skillnad. Det hela handlar naturligtvis omresurser. vet precis vad jag tänkerpå.Om det finns företeelser och verksamheter inomutbildningspolitikens område som jag anser varafel, lägger jag som utbildningspolitiker fram förslagför att få in ett kvalitetsmoment i dennaverksamhet, alldenstund jag vill att det skall finnasett sådant. Jag tycker ändå att verksamheten kan haett värde i sig, precis som anser omhemspråksundervisningen. Men jag för en politiskdebatt, som jag inte försitter en chans,när jag är ute på skolor eller möter människor iandra sammanhang, att föra fram den kritik somjag har gentemot en verksamhet, som jag i och försig vill ha kvar, men som jag tycker borde fungerapå ett bättre sätt.Under hela 80-talet har jag riktat kritik -- och detkommer jag att fortsätta att göra -- mot sådanaföreteelser som jag tycker att det finns anledning attkritisera på ett konstruktivt sätt. Men jag tror intepå metoderna. Så fort jag upptäcker någonting somhar gått snett eller inte går i linje med de beslut somhar fattats demokratiskt av t.ex. ellerkommunala församlingar, klipper jag ju så att sägainte halsen av verksamheten och tror att man på såsätt får en högre kvalitet. Det är ju bättre attkritisera och att föra fram förslag än att skäraskallen av verksamheten, så att skallen rullar i väg.Det är bättre att ändå hysa hopp och ha huvudetunder armen, för då är ju i alla fall huvudet med.Anf. 48 (): > tHerr talman! Jag hade då tillfälle att träffa denrumänske utbildnings- och kulturministern. Närhan beskrev situationen i , som de flestaav oss i alla fall har något så när begrepp om, sadehan att det var fel att använda ordet katastrof, menatt situationen började bli bra nära katastrof. Jagtycker man skall ha det perspektivet med sig, isynnerhet när man sedan kl. 9.00 har hörtalla dessa katastrofscenarion utmålas översituationen i vårt förträffliga land.Det finns ett annat perspektiv som jag skulle viljaha med i den här debatten. Jag har tillhörtutbildningsutskottet och har den vägenkunnat följa arbetet. harvi haft socialdemokratiska regeringar, där bl.a.Lena har varit verksam inomutbildningsdepartemenet. vardet nästan uteslutande högkonjunktur med kraftigtökande skatteintäkter för staten. Det var storefterfrågan, t.o.m överefterfrågan, på arbetskraft.Totalt sett var förutsättningarna ganskagynnsamma under nästan hela perioden.Under vartenda ett av dessa år har ändåsocialdemokratiska regeringar presenterat mycketomfattande besparingsförslag när det gäller skolansområde. Nästan undantagslöst har man fått igenomdessa besparingsförslag i med stöd avModerata samlingspartiet. Då var braatt ha att luta sig emot som ett sätt att driva igenomdenna besparingspolitik. När vi vid några tillfällenhär i har lyckats att mildrabesparingsförslagen, har det varitCentern som har tagit initiativet och varitpådrivande för att se till att det somSocialdemokraterna har föreslagit och velatåstadkomma har blivit något så när genomtänkt.Nu är vi däremot inne i en mycket kraftiglågkonjunktur. Budgetunderskottet är mycketstort. Jag skall inte upprepa det som harsagts, när man skyllde på antingen det ena eller detandra. Jag tyckte närmast att det var patetiskt närBerit Oscarrson sade att anledningen till att det varjobbigt före och var att vi hade enborgerlig regering, osv. Jag skall inte hemfalla åtsådant, men jag konstaterar bara det som mångaandra har konstaterat, nämligen att denekonomiska situationen är besvärlig med ett stortbudgetunderskott och att det finns behov avbesparingar. Den som förnekar detta gör det motbättre vetande. Men i den omvända situationendå Socialdemokraterna har oppositionsrollen är deberedda att spendera pengar.Jag skall inte göra någon fullständig uppräkning,men jag vill ge några exempelpå besparingsåtgärder under de socialdemokratiskaåren. Listan är definitivt inte fullständig. Manskulle kunna räkna upp mycket mera.Den s.k. praobesparingen genomfördes . Närman hade kommit ganska långt med skolansarbetslivskontakter, klampade densocialdemokratiska regeringen in och menade attlärarna inte skall ha betalt dåeleverna är ute på prao. Så flyttades plötsligt detframsteg som hade gjorts när det gäller skolansarbetslivskontakter ungefär i tiden.Detta gjorde man utan att blinka.År 1984 föreslog man att barnen i skolan skulleklara sig utan vikarier under de två första dagarna.Någon gång kom förslaget omlärarlösa lektioner. Detta förslag som man raljeratså mycket om förbyttes helt plötsligt till lärarlösadagar. Den vägen sparade man återigen in ganskamånga miljoner. r 1985 klippte man tillordentligt med en gång och inbesparade 450miljoner på ett bräde genom att den tidigaretvåprocentiga reduktionen av statsbidraget rasktökades till . För att det inte skulle dröja alltförlänge innan kommunerna kände av dennabesparing, tog man pengarna ifrån det förskott somkommunerna annars skulle ha fått. Det var flerabombkapslar det, . r 1986genomfördes en lång rad besparingar, bl.a. enbesparing på det som kallades för särskilda insatserpå skolans område. Där snodde man 169 milj. kr.Man gjorde en kraftig besparing på den s.k. ejundervisningsbundna delen avförstärkningsresursen, en resurs som har en ganskastor betydelse för de barn som har svårigheter iskolan och där stödåtgärder av olika slag också hörhemma. Men icke förty sparade man in på denresursen.Pengarna till den samlade skoldagen rök vidungefär samma tillfälle. reduceradesockså antalet utbildningsplatser inom den s.k. lillaramen med 4 000. Visserligen fick man inte igenomdetta förslag, men man lade i alla fall fram ettsådant förslag. Som en extra krydda föreslog manoch fick igenom -- återigen med stöd avmoderaterna -- en besparing på utrustningen tillgymnasieskolan med 80 milj.kr. Det är enbesparing i ungefär den storleksordning som vidiskuterar , och som helt plötsligt är alldelesförskräckligt besvärande.År 1987 var det litet lugnare. Staten upptäckte fick betala kopieringskostnader förkommunerna. Man hade inte sagt upp ett avtal irätt tid, och då blev det på det sättet. Men för attinte staten utan i stället kommunerna skulledrabbas, reducerade man helt hastigt det s.k.tilläggsbidraget till vikarier i med enviss procentsats och sparade raskt in de 60 milj.kr.som kopieringskostnaden skulle komma att uppgåtill. För säkerhets skull tog man också detta avförskottet så att det skulle få omedelbar effekt. Detfanns inte några som helst möjligheter förkommunerna att planera för den typen avbesparingar.1988 var det dags igen. Då tog man påveckotimpriset. Med det resurssystem som vi dåhade reducerade man helt enkelt statsbidragetgenom att räkna ner underlaget för veckotimsprisetmed . Det gav återigen en kraftig besparing.Sedan fattade 1989 beslut om att gå övertill ett nytt statsbidragssystem för , dvs.det sektorsbidrag som vi nu har och som flera talarehar refererat till. Det skrevs både ibudgetpropositionen och i den särskildaproposition om ansvaret för skolan som kom innanvi fattade beslutet, att det var mycket viktigt att setill att statens bidrag även fortsättningsvis skullemedverka till en likvärdig utbildningsstandard överhela landet. Det slogs gång på gång fast att ''statensfinansiella ansvar skall utgå från minst sammabidragsnivå som '', dvs. nivån vid det tillfälledå detta skrevs.Nu vet vi att att har påtalat attdet som skulle vara samma bidragsnivå, dvs. garanterade att kommunerna efteromläggningen skulle få lika mycket pengar somföre, inte visar sig hålla måttet. Kommunförbundethävdar att kommunerna enligt dess beräkningarblev ''lurade på'' vidöverföringstillfället. Om detta nu är riktigt gjordeden socialdemokratiska regeringen när denfastställde de beräkningsgrunder som låg till grundför det nya sektorsbidraget en radikal minskning avbidraget med i förhållande tilltidigare. Det vore mycket intressant att få höraLena Hjelm-Walléns kommentar också till detta.Om detta påstående är sant innebär det enbesparing som är väl så kraftig som många förslagvi haft anledning att diskutera kanleda till.Jag skall runda av besparingskatalogen med våren1991. I budgetpropositionen föreslog densocialdemokratiska regeringen en besparing påhemspråksundervisningen med 300 milj.kr., somenligt regeringens förslag inte skulle tas från någotsektorsbidrag utan klart och tydligt skulleöronmärkas -- något som nästan skulletillfredsställa -- och verkligendrabba hemspråksundervisningen.Dessutom föreslog den socialdemokratiskaregeringen att man genom rationaliseringar skullekunna spara 55 milj.kr. inom vuxenutbildningenoch framför allt inom den del som då kallades förgrundvux, dvs. utbildning för vuxna som inte hadekunskaper motsvarande årskurs 6 i grundskolan.Det fanns inget ytterligare underlag för detförslaget än några få rader i budgetpropositionen,och det behövdes där minsann inte någon rapportfrån riksrevisionsverket.Helt plötsligt skulle man spara på den del därkommunerna har en lagstadgad skyldighet att geundervisning till dem som inte har utbildning sommotsvarar årskurs 6 och klippa bort 55 milj.kr. Detfick regeringen också igenom här i . Viförsökte protestera, men det var en förkrossandemajoritet som ville ta en besparing på 355 milj.kr.Vi lyckades i varje fall få att uttala att detmed ett sektorsbidrag inte går att göra öronmärktabesparingar, och det gäller faktiskt fortfarande. Detfinns ett sektorsbidrag till skolan, och därför kanman om man skall spara endast göra generellabesparingar.Herr talman! Detta var, som jag tidigare sade, inteallt. Men det räcker till några miljarder underperioden --1991. Jag tycker faktiskt att en delav de mest våldsamma angreppen klingar ganskafalskt om man tar hänsyn till hurförutsättningarna i övrigt är, dvs. den rådandeekonomiska situationen för landet i dess helhet.Herr talman! Jag skall mycket kort kommentera deenligt min mening viktiga skälen till att vi har behovav en väl fungerande vuxenutbildning. Vi harbehov av en kompetenshöjning, eftersom det blirett mindre tillflöde av unga nyutbildade tillarbetskraften under ett tiotal år framåt i tiden. Detinnebär att det kommer att vara fler äldre iarbetskraften vilkas utbildning ligger längretillbaka i tiden och riskerar att bli föråldrad.Dessutom bidrar den snabba tekniska utvecklingenoch förändringarna i arbetsorganisationen till attvuxna behöver förbättra sin kompetens. Det finnsett mycket stort utbildningsbehov hos de redanyrkesverksamma. Det är kanske det allra viktigastemedlet vi i detta land har för att öka vårkonkurrenskraft, och det skall man inte försumma.De som är arbetslösa eller riskerar att bli det kansjälvfallet också öka sin konkurrenskraft somindivider på arbetsmarknaden om de får tillgång tillvuxenutbildning. Kvinnor som varit hemma ochvårdat sina barn och vill tillbaka ut påarbetsmarknaden upptäcker att den utbildning deskaffat sig nu är ganska inaktuell.De behöver förbättra sin utbildning och förnya den.Vi har också alla de ungdomar som vill och behöverkomplettera sin utbildning. Det hjälper dem attkomma in på arbetsmarknaden eller hjälper dem,som tidigare sade, att skaffa enallmän behörighet eller kanske i en del fall ensärskild behörighet för vissa högskolestudier. Dessaungdomar utgör en mycket stor andel. Det finnsäven ungdomar som behöver förbättra singrundläggande utbildning för att kunna lägga engrund för vidare, kanske litet mer kvalificeradyrkesutbildning.Alla våra invandrare har många och storautbildningsbehov av alla de slag frångrundläggande vuxenutbildning till mer avanceradyrkesutbildning. Sist men inte minst finns dengrundläggande vuxenutbildning där vi nu har höjtambitionsnivån, som var årskurs 6, till attge alla dem som inte har en grundläggandeutbildning motsvarande årskurs 9 i rätttill en sådan utbildning. De har en lagstadgad rättatt få den, och kommunen har skyldighet att geden. Kommunen är dessutom skyldig att söka uppdem som inte har denna utbildning. Detta är enviktig ambitionshöjning, som självfallet dessutomkostar mycket pengar.Allt detta ledde oss till att när besparingspropåernakom i budgetpropositionen tainitiativet till att börja diskutera om vi inte skullekunna förändra detta besparingsbeting. Det har lettfram till att vi har kommit överensom att minska besparingskravet med 200 milj.kr.Kvar återstår 15 milj.kr. Det skall ingen försöka attsmita ifrån. Vi slår inte, vilket här tidigare sades,krok på oss själva genom att säga det. Så är det. Detär i varje fall betydligt mindre än de 350 som varden ursprungliga summan.Vi har dessutom klart och tydligt återigen slagit fastvad har uttalat, nämligen attdetta inte är en besparing som riktar sig specifiktmot vuxenutbildning, utan det tas generellt avsektorsbidraget, och så skall det vara. Detmotsvarar en besparing på påkommunernas sektorsbidrag.Debatten om vuxenutbildningen har åtminstonelett till någonting positivt. Det har ökat kunskapenoch medvetenheten om vuxenutbildningensbetydelse.