prot · GF0989 · 1992-04-01 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:89Onsdagen den 1 aprilKl. 9.001 § Utökning av antalet suppleanter iarbetsmarknadsutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i arbetsmarknadsutskottet skulleutökas från 20 till 21.Kammaren biföll denna framställning.2 § Val av suppleant iarbetsmarknadsutskottetFöretogs val av en suppleant iarbetsmarknadsutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i arbetsmarknadsutskottetArne (nyd)3 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 26 mars.4 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1991/92:86 till skatteutskottet1991/92:92 till finansutskottet1991/92:95 till utbildningsutskottet1991/92:117 till skatteutskottet1991/92:118 till finansutskottet1991/92:123 till konstitutionsutskottet1991/92:125 bil. 1 till utrikesutskottetbil. 2 till försvarsutskottetbil. 3 till socialutskottetbil. 4 till trafikutskottetbil. 5 punkt 2 till arbetsmarknadsut-bil.5 skottetbil. 6 till utbildningsutskottetbil. 7 till jordbruksutskottetbil. 8 till arbetsmarknadsutskottetbil. 9 punkt 1 till kulturutskottetbil. 9 punkt 2 till socialförsäkringut-bil. 10 till näringsutskottetbil. 12 till jordbruksutskottetpropositionen i övrigt till finansutskottet1991/92:129 till skatteutskottet1991/92:133, 134 och 135 till näringsutskottet1991/92:138 till socialförsäkringsutskottet1991/92:139 till lagutskottet1991/92:151 till socialförsäkringsutskottet1991/92:152 till socialutskottet1991/92:157 till utbildningsutskottet1991/92:163 till trafikutskottet5 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkanden /92:SkU18 ochSkU20-SkU22Trafikutskottets betänkande 1991/92:TU246 § betänkande1991/92AU13 Regionalpolitiken (prop.1991/92:100 delvis och förs. 1990/91:19).Anf. 1 ():Fru talman! Den borgerliga regeringensekonomiska politik skapar växande problem i helalandet. Svångremmen minskar efterfrågan, vilketfördjupar den redan kraftiga lågkonjunkturen.Tydligast kommer detta till uttryck inombyggnadsverksamheten. Där är arbetslösheten nuuppe i 17--, med regionala variationeruppemot . Och utvecklingen fortsätter isamma riktning. Stagnationen på byggmarknadenmedför allvarliga konsekvenser också inom en radandra sektorer i samhället. Dessa förhållandenpåverkar naturligtvis också regionalpolitiken.Regionalpolitikens syfte är ju att skapa merlikvärdiga förutsättningar i skilda delar av landet.Det råder bred enighet om formuleringarna avmålen för regionalpolitiken, men avgörande ärvilka konkreta åtgärder som vidtas.Arbetsmarknadsministern upprepar i nästan varjeanförande som han håller, åtminstone i dem somjag har hört, att ''hela skall leva''. Dennaslogan, hämtad ur regeringsdeklarationen, har fåttkaraktären av besvärjelse eller trollspö. Men ipolitiken är det bara gärningar som är värdanågonting, och har regeringens insatser inteförbättrat situationen, utan alldeles tvärtom.I propositionen konstateras nu att de medel somavsätts för direkta regionalpolitiska insatser endastmarginellt kan påverka den regionala utvecklingen.Så långt kan vi vara överens. Men därmed är intesagt att dessa insatser är betydelselösa. Visocialdemokrater menar att det är felaktigt att numinska anslaget till lokaliseringsbidrag, och det s.k.länsanslaget bör också ökas utöver regeringensförslag. På dessa områden föreslår vi förstärkningarmed 200 resp. 170 milj.kr.Men om nu de direkta regionalpolitiska insatsernaär av begränsat värde för att man skall kunna uppnåregional balans, måste det finnas andra insatsersom betyder mer, och det är i dessa hänseendensom meningsskiljaktigheterna är mestframträdande mellan regeringen och osssocialdemokrater.Vi hävdar att den allmänna ekonomiska politikenmåste ändras för att det skall kunna skapasförutsättningar för en bra regionalpolitik. Godregionalpolitik uppnås inte genom att man ökararbetslösheten till en hög nivå i hela landet, vilketsker . Visserligen sägs det allmänt att svårigheterär lättare att fördra, om de delas av alla, men jagförsäkrar att ingen glesbygdsbo i skogslänen mårbättre av att arbetslösheten ökar kraftigt istorstadsregionerna, vilket nu är fallet.Jag vill utan att vara fullständig nämna ett antalåtgärder, ett antal områden, där insatser behövergöras för att minska den regionala obalansen.För det första: Utbildning och forskning är avgrundläggande betydelse för en positiv utveckling.Därför måste utbildningspolitiken användas somett regionalpolitiskt instrument. Regeringensnedskärningar inom Komvux och folkbildningkommer att få negativa regionalpolitiska effekter.De bygder som har varit eftersatta i frågaom utbildning har det största behovet avvuxenutbildning för att människorna så att sägaskall få en andra chans i livet. Då spelar Komvux,folkbildning och folkhögskolor en avgörande roll.Därför är det också från regionalpolitiskutgångspunkt felaktigt att nu göra kraftiganedskärningar på dessa områden. Visocialdemokrater motsätter oss detta. Regeringensidéer om att överlämna högskolorna till privatastiftelser torde också få negativa effekter för demindre högskolorna. Vi har ett gemensamt ansvarför fördelning av resurser till utbildning ochforskning, och det ansvaret skall vi ta i regering ochriksdag.För det andra: I en lång rad motioner krävs det enökad satsning på utbyggnad av infrastruktur, främstav vägar och järnvägar. Den socialdemokratiskaregeringen inledde ett mycket ambitiöst programpå de här områdena i syfte att öka tillväxten ochförbättra miljön. behövs dessa åtgärder ocksåför att hjälpa till att överbrygga lågkonjunkturen.De redan beslutade åtgärderna måste nu förstärkasoch vidtas med beaktande avsysselsättningssituationen i olika delar av landet.Och de måste påskyndas, inte förhalas, som skeri vissa fall.Ett socialdemokratiskt förslag som skulle få storomedelbar betydelse är en ökning av insatserna förunderhåll av vägar. Här föreslår vi för nästabudgetår en satsning med 1,2 miljarder kronor.Detta förslag behandlas itrafikutskottet. Jag hörde attarbetsmarknadsministern i budgetförhandlingarmed finansministern hade krävt 5 miljarder tillvägsatsningar. Om detta är sant, hoppas jag atthans partivänner i trafikutskottet stöder vårtförslag. Då skulle arbetena kunna sättas i gång i alladelar av landet, och jag vet att man är redo att sättaspadar i jorden.För det tredje: Basnäringarna skogsbruk ochgruvhantering, malmbrytning, har stor betydelseför utveckling och sysselsättning i områden somberörs av regionalpolitiken. Detsamma gäller enrad statliga bolag.Av dogmatiska skäl eftersträvar regeringen nu attprivatisera och sälja ut, slumpa bort, dessagemensamma tillgångar.Riksdagens borgerliga majoritet gav häromdagenregeringen stöd för att avveckla det statligaengagemanget i gruvprospektering. Någon hänsyntill de regionala konsekvenser som detta får harman uppenbarligen inte tagit. Regeringen bryr siginte om att försöka analysera sådanaovidkommande effekter som sysselsättning ochregional utveckling när den övergripandemålsättningen om privatisering skall tillgodoses,och det är allvarligt.För det fjärde: Regeringen måste tillse att statligaverk, myndigheter och bolag organiserar sinverksamhet så att regionalpolitiska hänsyn blirbeaktade. Här krävs att det sker en bättresamordning och att arbetet präglas av enhelhetssyn.Jag vill peka på några exempel. Det är bekant attregeringen umgås med planer på att privatiserateleverket. Vilka effekter kan det få i fråga omservice och kostnad för telekunder i , ,och på andra orter? Är det någon som troratt privata aktieägare är intresserade avinvesteringar i glesbygderna?Häromdagen fick jag ett brev från vänner i Norsjökommun, som inte ligger inte långt frånarbetsmarknadsministerns bostadsort. Där hotasman nu i vissa byar av att berövas den dagligapostdistributionen. Brev och tidningar varannandag upplevs nog av de flesta som en heltoacceptabel situation. Regeringens politik leder tillkraftig utglesning av postens kontorsnät ochförsämrad service i glesbygd. En sådan utvecklingmåste förhindras.För det femte: Regeringens olika ministrar måstebättre samordna sina strävanden. somarbetsmarknadsministern försäkrar att hela Sverigeskall leva, så rycker näringsministern brödet ifrånvissa bygder. Namn som och påminnerom det.Nya myndigheter skall så långt som möjligtlokaliseras utanför har vi sagt.Det har arbetsmarknadsutskottet understrukitmånga gånger. Och jag gissar attarbetsmarknadsministern fortfarande hävdardenna princip. Men när det nya folkhälsoinstitutetskall bildas, då finner socialministern ingen annanplats än centrala . Därför skärperutskottet nu tonen. Kan man hoppas att det harnågon effekt på regeringen?Småföretagspolitiken är viktig, säger regeringen,och det understryker utskottet.Riskkapitalförsörjningen skall ordnas. Mensamtidigt berövar regeringen i riskkapital genom attbl.a. T.o.m. den annarsså regeringstrogna Västerbottens-Kurirenreagerade inför detta med en ilskenkommentar. Detta strider, sade man, helt motregeringens fagra tal.Nu har vi en proposition på bord omförsvarspolitiken som innebär problem i mångabygder. Några insatser från regeringen aviseras inteför att regionalpolitiskt klara av de problem som enneddragning av försvarets organisation innebär.Det är några exempel på behovet av en bättresamordning inom , mellanministrarna och departementen.Det är mycket som inte är sig likt. underde har den nuvarandearbetsmarknadsministern stått häri talarstolen och krävt omfattande insatser iregionalpolitiken. Det har gällt utvidgning avstödområdena. krävde attmånga orter skulle få en bättre situation genom atträknas in i stödområde 1 eller 2. konstaterararbetsmarknadsministern förnöjt att denstödområdesindelning som beslutades våren 1990skall ligga fast.Centern har ständigt krävt ökade länsanslag. Nuföreslås en nominell uppräkning med blygsamma2,. Och utskottsmajoriteten uttrycker någotbesvärat förhoppningen att regeringen senare skallkomma på bättre tankar.Regeringen minskar lokaliseringsbidraget med 200milj.kr. Är det uttryck för regeringens uppgivenhetatt den inte tror att det skall finnas behov, att detinte skall finnas ansökningar och att det inte skallfinnas företag som är beredda att satsa i regionerdär lokaliseringsbidrag kan utgå?I de många motioner som väckts ställs väldigt storaförhoppningar på insatser från länsstyrelsernassida. Vi socialdemokrater föreslår därför en ökningav länsanslaget med 170 milj.kr.När det gäller förslaget om nedsättning av socialaavgifter, menar vi att den stödformen börkoncentreras till stödområde 1, där man har allrastörst behov av stöd. Varje utvidgning av ett stödtill ytterligare områden minskar den styrandeeffekten för de mest behövande. Den relativafördelen av ett stöd minskar ju genom attstödområdet vidgas.Som vi sade beslut bör nedsättningen avsociala avgifter i första hand gälla verksamhetersom i fråga om lokalisering kan påverkas av stödet.Regeringens förslag fyller inte detta syfte.Fru talman! Socialdemokraternas syn påregionalpolitikens allmänna inriktning finnssammanfattad i reservation 1, och våra krav i frågaom mer omfattande anslagsökningar ireservationerna 4 och 5. I vår strävan attrationalisera också arbete, begränsarjag mig till att yrka bifall till dessa tre reservationer.Avslutningsvis vill jag säga att i ett antal motioner,som tyvärr kommit att remitteras tillarbetsmarknadsutskottet, behandlas konkretaförslag som hör hemma i annat fackutskott. Detgäller bl.a. utbildnings- och trafikfrågor. Vi hardärför i detta sammanhang avstått från yrkanden.Den socialdemokratiska ståndpunkten kommer attredovisas närmare när motsvarande förslagbehandlas i resp. fackutskott.Anf. 2 (nyd):Fru talman! Märkliga äro politikens vägar. I dagstår jag i denna kammare för att yrka bifall tillmotioner skrivna av representanter för så gott somalla partier i riksdag. Detta är en, enligtmitt förmenande, i sanning mycket märkligsituation.Nu förhåller det sig så att representanter förSocialdemokraterna, har skrivit om samma ämne, nämligenom stödområdesindelningen vad beträffar Åre ochBräcke. och har ocksåskrivit om detta, men de har ett något annorlundayrkande.Det är alltså sex politiker från lika många partiersom har skrivit om samma ämne. Det märkliga äratt inte någon enda ledamot från dessa partierbiträtt sina egna motioner.Ännu märkligare är det att politikerna från de härberörda partierna redan på förhand visste att derasmotioner skulle röstas ned av det egna paritet.Som nydemokrat ställer man då följande fråga:Varför skriver man motioner?Är det möjligen så illa med detta motionsskrivandeatt det bara är till för att få en blänkare ilokalpressen, som talar om hur duktigvederbörande politiker varit? Tänk om man ägnadesig åt lika improduktivt arbete i företagen. Dåskulle stanna.Ny demokrati är tydligen det enda ärliga partiet,som står för sina motioner och kämpar för derasinnehåll. Ny demokrati avser ej att som andrapartier spela ett spel för gallerierna, och när detgäller bara lägga sig ned utan kamp.Vi tycker att beslut skall fattas så nära människornasom möjligt. Inom varje län vet man betydligtbättre hur anslagen skall fördelas än man gör påriksnivå.När så representanter för näringslivet besökerSveriges riksdag och ber politikerna se till att manantingen själv får ta ansvar för sitt företag inomramen för länsanslaget eller att det blir enuppflyttning till stödområde 1, säger vissa politikeratt det är ''jättebra'' och naturligt. Politikerna lovaratt de skall motionera och arbeta för att detta skalluppnås.Som jag sagt tidigare är alltså denna försäkran likasann som dikten ibland är. Det är inte förvånandeatt tilltron till politiker är mindre än ringa.Den näringslivsrepresentation som jag åsyftar ärdelegationen från Åre och i . Såvällandshövdingen som kommunalråd ochnäringsidkare ingick i denna.Vet politiker alltid bäst?Näringslivet i befinner sig i kris. Egentligenskulle, av önskemålen att döma, så gott som alladelar av behöva inplaceras i stödområden.Detta är naturligtvis en omöjlighet.Underlätta i stället för företagen. är detbara offentlig sektor som gällt.Nu, med facit i hand, måste man komma till insiktom att det, om ett blomstrande näringsliv saknas,inte heller blir någon välfärd att fördela.Det finns 522 000 småföretag i . avdessa har 0--20 anställda. Av egen erfarenhet vetjag att man, om villkoren förbättrades försmåföretagen, skulle kunna skapa tusentals nya,riktiga jobb.En kvinnlig sågverksägare från är ettexempel på hur orättvis stödområdesindelningenär. Den här kvinnan vill enbart att hennes företagfår konkurrera på lika villkor -- egentligen skulledet alltså inte vara något stöd alls.Två kilometer från den här kvinnans företag liggerett annat sågverk, som tillhör stödområde 1. Dettainnebär att nivån för prissättningen beträffande dethär företagets produkter är en helt annan genomalla stöd.Det här är en fullkomligt absurd situation. Detta ärbara ett exempel på hur orättviststödområdesindelningen slår.Eftersom uppenbara orättvisor förekommerspeciellt i och så många politiker frånflertalet partier tydligen har samma åsikt, torde detvara rimligt att uppnå en majoritet för att Åre ochBräcke kommuner flyttas upp till stödområde 1.Fru talman! Jag ber att få yrka bifall, eftersomingen annan har gjort det, till motionerna A427 avNils-Olof och frånSocialdemokraterna, av frånCenterpartiet, A479 av och från Kds, A474, i berörda delar, av TagePåhlsson från samt A439 av mig ochArne i Ny demokrati. Jag yrkar alltså bifalltill reservation 3.Med stort intresse kommer jag att följa voteringeni detta ärende. Jag uppmanar den svenska pressenatt efter voteringen begära en utskrift avvoteringslistan. Det blir kanske årets intressantasteläsning när det gäller denna kammare.Till sist, fru talman, hoppas vi i Ny demokratiinnerligt att det som sägs i följande uttryck inte slårin: Detta åre' bräcker staten . 3 ():Herr talman! är ett land i obalans. Denkapitalistiska samhällsutvecklingen skapar ständigtnya kriser. har högkonjunkturen medöverhetting, spekulation och arbetskraftsbrist istorstadsområdena förbytts i motsatsen.Lågkonjunkturen är här, och arbetslösheten ökarsom aldrig . Klassklyftorna vidgas, ochkvinnornas möjligheter att delta i arbetslivet på likavillkor som männen har försämrats.Svängningarna i konjunkturen påverkar också denregionala utvecklingen. Obalansen mellan olikaregioner blir tydligare. I de delar av därarbetslösheten var hög också underhögkonjunkturen är situationen närmastkatastrofal i dag.Den nya regeringens utförsäljning av statliga verkoch bolag utgör ytterligare ett hot mot glesbygden.Förutom de problem som lågkonjunkturen för medsig har vi hållning i EG-frågan, vilkenredan har fått konsekvenser för och vissadelar av Bergslagen. Marknadsekonomins aktöreroch de stora företagen reagerar på ''EG-signalerna''. Och den osäkerhet som finnsbeträffande möjligheter att bedriva enaktiv regionalpolitik har redan resulterat i attlivskraftiga företag i norra och iMellansverige läggs ner eller flyttar sin verksamhetsöderut.I stället för att se som en helhet med olikaregioner som kompletterar varandra har regeringoch en riksdagsmajoritet okritiskt anammatkapitalets behov av koncentration. Detta har i sintur lett till uppfattningen att glesbygden är tärandeoch bidragsberoende.Enligt den uppfattning som vi i harhandlar de regionalpolitiska stöden och åtgärdernainte om allmosor utan om en rättvis fördelning avlandets resurser och om en ersättning för deekonomiska värden som produceras i nämndaområden. Därtill kommer att livskvaliteten i de härområdena upplevs vara bättre och attmiljöförstörelsen där är mindre än den är i riket iövrigt.Regionalpolitiken får inte ses såsom avskild frånövriga politikområden. I några motionerpresenterar förslag till åtgärdersom, om de förverkligades, skulle leda till enregional utjämning.Den centralisering som marknadskrafterna skaparger negativa effekter i form av en utflyttning frånlandsbygd och glesbygd samt en koncentration avmänniskor och arbetstillfällen tillstorstadsområdena. För att åstadkomma enkorrigering beträffande marknadens negativaeffekter måste de ekonomiska instanserna i landetfå redskap för att hävda de regionalpolitiska målen.De demokratiska instanserna -- kommuner,landsting och riksdag -- måste kunna åstadkommaen korrigering beträffandekoncentrationstendenserna.Det krävs åtgärder inom många olika områden föratt de regionalpolitiska målen skall kunna uppnås.Det handlar om ny- och reinvesteringar inomjärnvägs-, väg-, data-, tele- och energisektorerna.Det gäller också sådana områden som forskning,utbildning, vård och omsorg samt social service.Vidare krävs det åtgärder bl.a. beträffande VA-system, renhållning och naturvård.Fru talman! Förslaget om ett borttagande avstatsbidraget till skogsbilvägar innebär också enförsämring av infrastrukturen inom deregionalpolitiska stödområdena. Med tanke på delånga avstånden i inland erbjuderskogsbilvägsnätet genvägar, och därmed kortasavstånden mellan byar och samhällen.Regionalpolitiken är könsblind. harunder kritiserat framlagdabudgetpropositioner och pekat på bristen på ettkvinnoperspektiv. Tyvärr måste vi konstatera attden kritiken är berättigad. När detgäller t.ex. det regionalpolitiska företagsstödetkonstaterar arbetsmarknadsministern att denkvoteringsregel som finns inte efterlevs. Men dettafaktum föranleder inga åtgärder.Kvoteringsregeln säger att av alla nyaarbetstillfällen skall förbehållas vardera könet.Men på de arbetsplatser som tillkommit med hjälpav det regionalpolitiska företagsstödet är endast30 % kvinnor.Fortfarande saknas det förslag till förändringar avbudgetanslagen som innebär att kvinnors kunnandeprioriteras utifrån kvinnornas annorlundaerfarenheter. Regionalpolitikens utformning harmissgynnat kvinnorna. Det mesta av stödet har gåtttill typiskt manliga områden. Ibudgetpropositionen föreslås inga grundläggandeförändringar i fråga om detta synsätt.Vi i menar att det regionalpolitiskastödet måste omprioriteras och att det underkommande år i större utsträckning skall gå tillkvinnorna. Läget just nu är ju kritiskt i mångainlandskommuner. Där är det kvinnorna somflyttar först. Kvinnorna kommer att bli nästa storagrupp som förlorar sina arbeten i kommuner ochlandsting, när regeringen drar en tvångströja överkommunerna genom sin indragning av kommunalaskattemedel.Det som skrivs i det nu aktuella betänkandetangående kvinnornas situation är att harfått i uppdrag att forska kring möjligheterna attåstadkomma en förbättring i olika delar av landet.Frågan är då: När kommer det något förslag frånNUTEK som innebär att den situation som manförespråkar skulle bli en förbättring för kvinnor?Man konstaterar också i betänkandet attföretagsstödet, som försvinner, och denregionalpolitik som man för skall stämma med detsom gäller inom EG och EFTA. Frågan är: Vadfinns det för garanti för att det stöd tillregionalpolitiska åtgärder som man nu förespråkarkommer att godkännas vid ett eventuellt EG-medlemskap? För min del hoppas jag att det aldrigblir verkliget. Den inriktning som man intekan presentera någonting om ligger som en blöt filtöver den delen av regionalpolitiken.Fru talman! Den förändring som man eventuellttrodde att man skulle se med den nya regeringen ispetsen tycker jag har lyst med sin frånvaro. Detenda man talar om , vilket också GeorgAndersson nämnde, är att hela Sveige skall leva.Frågan är av vad, när man ser indragningarna, denstora och ökande arbetslösheten samt denavtagande befolkningsutveccklingen, framför allt iinlandskommunerna.Den som är intresserad av att sebefolkningsutvecklingen i de olika kommunernahar en bra sammanställning i slutet av dettabetänkande. Där kan man också se hurarbetslösheten ökat ganska drastiskt under en korttid.Det som jag trodde skulle kunna vara regeringensmål var att räkna upp länsanslagen. De har tagit ianspråk en stor del av det arbete som harförekommit i arbetsmarknadsutskottet.Länsanslagen har inte räknats upp. Det trodde jagvar möjligt för oss att få göra, för länsanslagenspelar för vissa kommuner en avgörande roll.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till minmeningsyttring avseende mom. 1, 2, 19, 20 och 48samt till motion A452 av . Den harjag missat i utskottsbehandlingen.Därefter vill jag också komma till det som var inne på, nämligen att man skrivermotioner för den hemmavarande pressen. Jagtycker också att hennes uttalande var litet konstigt.Laila hade en möjlighet att vidutskottsbehandlingen reservera sig för BertilMåbrinks motion A452, eftersom är en av dem som har skrivit på denmotionen. Det är lätt att stå här i talarstolen ochkritisera andra. Man måste komma ihåg att om manär med på en motion som behandlas av det egnautskottet, bör man kanske reservera sig, särskilt omman skall stå i kammarens talarstol och kritiseraandra för att icke ha gjort på detta sätt.Anf. 4 (m):Fru talman! Arbetsmarknadsutskottetsregionalpolitiska betänkande är litet ovanligt.Det innehåller väldigt få reservationer. Av det kanman dra slutsatsen att det egentligen råder ganskabred enighet om regionalpolitiken och ominriktningen framöver. skall man väl varaärlig och även säga att det är ett gott betyg åtoppositionen att man har visat disciplin när detgäller olika former av reservationer. Det tycker jagfaktiskt kan var ett gott föredöme och en förebildäven för andra utskotts agerande.Intrycket kvarstår att det råder en stor och bredenighet om regionalpolitiken, dels om målen --arbete, service och god miljö, oaktat bostadsort ilandet --, dels förekommer faktiskt en ganska breduppslutning kring inriktningen avregionalpolitiken.I den proposition som regeringen föreladeriksdagen, och som utskottet ansluter sig till,markeras just helhetssynen. Jag tror att det ärutomordentligt angeläget att vi slår vakt om den.Hela skall leva.