prot · GG0941 · 1992-12-09 00:00:00 — Vi måste emellertid ta god tid påoss för att avveckla vår krigsmaterielexport.Vänsterpartiet har även föreslagit enomställningsfond för att kunna skapa civilproduktion i den industri som drabbas av minskadexport.Jag tror att även egentligen inser attflykten av 18 miljoner människor i världen till stordel beror på de krig som förs med hjälp av de vapensom kommer från västvärlden, däribland Sverige.Anf. 24 (nyd) replik:Herr talman! Helt kort skulle jag vilja beröra EGoch EG:s eventuella fiender. EG har precissamma problem som , nämligenoförutsägbarheten. Den farligaste fiende som mankan ha är det oförutsägbara, eftersom den inte gåratt identifiera. Man måste därför ha ett något störreförsvar.Jag undrar om inte egentligen hållermed mig när det gäller det virrvarr av regler som vihar . Dessa regler innebär risk förmisstolkningar och missbedömningar av vilkaländer som man får exportera till. Det måste varalättare att göra undantag för ett fåtal länder, vilkakan utgöra hot mot svensk säkerhet, och vilka grovtkränker de mänskliga rättigheterna. Det är ettmycket bättre instrument att styra exporten med,än med en massa luddiga regler som bygger påundantag.Anf. 25 () replik:Herr talman! Vi hade regler som utsade att justJugoslavien var ett land dit vapen kundeexporteras. ser vi hur de vapnen används. Detgjordes alltså en felbedömning. Det kan vi säga nui efterhand.På grund av problem med att kunna bedömaländer, menar vi att man möjligen kan sträcka sigtill en bedömning när det gäller de nordiskaländerna, som tillhör samma kulturkrets och somhar likartade säkerhetspolitiska intressen.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 26 ():Herr talman! Replikskiftet mellan får väl vara kommentarer nog tillde hittillsvarande inläggen.Jag vill begränsa mig till att kommentera tre avsnitti denna proposition, genom att inleda minabetraktelser genom ett par viktiga konstateranden.I vårt land har vi en stor förmån, nämligen att idenna riksdag vara i stort sett helt och hållet enseom den utrikes- och säkerhetspolitiskainriktningen. Ett inslag i denna enighet, som gervårt land trygghet, utgör vårt åttagande att hålla etteffektivt försvar.Vi är också eniga om att det krävsutlandssamverkan för vår försvarsindustri, för attuppnå ett effektivt försvar. Med dessaförutsättningar kan man säga att förutsättningarnaför svensk krigsmaterialexport är fastlagda. Vi hari vårt land utrett och övervägtkrigsmaterielexporten på ett ovanligt grundligt sätt,och dessa utredningar och överväganden har alltidi huvudsak slutat på samma sätt: Vårutlandssamverkan skall bestå. Den måsteemellertid vara sådan som angivits i svensklagstiftning . Grundlagen i lagstiftningär ju att ett principiellt förbud föreligger.Regeringen ges dock rätten att tillämpa avriksdagen uppställda riktlinjer i vad avser att geundantag från förbudet.Den här lagen som vi nu i kammaren debatterar äregentligen ingenting annat än en kodifiering av enpraxis, en grundläggande politisk värdering somvårt land i stor bredd och under stor enighet haromfattat . Det gör debatten litetenklare. Det gör att man i den här debatten kanägna sig åt att diskutera de få avsnitt som föranlederproblem i utrikesutskottets behandling.Först vill jag påpeka att den huvudsakligainriktning som vi har givit vår krigsmaterielpolitikålägger oss omsorg om målen för vår utrikes- ochsäkerhetspolitik, men också omsorg omförsvarsindustrin och dess anställda. Av det härförslaget har försvarsindustrin kommit att drabbasav en utvidgning av klassificering av krigsmaterieltill nya grupper av försvarsmateriel. Givetvis är detinte ett lämligt sätt att visa omsorg om försvaretsbehov av högteknologiska och rimligt prissattaförsvarsmateriel. Det är inte heller ett rimligt sättatt dra omsorg om försvarsindustrins framtid.För att kompensera den minskning i tillgången tillmarknad som detta innebar, föreslog regeringen isin proposition att även länderna i den europeiskagemenskapen skulle innefattas i ett av riksdagenallmänt uttalat undantag från förbudet, på sammasätt som tidigare gäller de neutrala europeiskaländerna och de nordiska länderna.Jag sade inledningsvis att enighet i svensk utrikes-och säkerhetspolitik är en stor och ovärderligtillgång. utrikesutskott lade därför nedstor möda på att söka finna formuleringar somkunde bevara enigheten, och det lyckades vi med.Det sägs i betänkandet att utvidgningen när detgäller den europeiska gemenskapens länder skallgälla och utvecklas i den takt som samarbetet meddessa länder fördjupas. Det är en mening som intefår övertolkas, men det är också en mening som gerde partier som står bakom detta uttalande ett stortansvar för framtiden. Den långsiktighet och denstabilitet i den politik som ligger i detta har vi allanu ett ansvar för att fortsatt upprätthålla.Jag vill också notera att utrikesutskottet ägnadestor möda åt att diskutera frågan huruvida de nyaformuleringarna avseende mänskliga rättighetervar tillfredsställande, gick tillräckligt långt,inskränkte eller utvidgade plikterna för densvenska regeringen. Vi har kommit fram till enenighet i detta hänseende, som är etttolkningsuttalande. har lagt etttolkningsuttalande i ett tillägg till lagtexten.Jag vill gärna understryka att ett sådanttolkningsuttalande har stor och avgörandebetydelse vid tillämpningen. Även här noterar jagalltså med stor tillfredsställelse att utskottetförmådde bli enigt i ett så viktigt avseende, där detfinns skilda meningar i riksdagen.Med detta noterande av en bred enighet, förutserjag en långvarigt stabil politik i detta viktigahänseende.Jag vill avsluta med att yrka bifall till utskottetshemställan.Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag skulle bara vilja fråga NicGrönvall om han anser, rent generellt, att en ökadsvensk vapenexport är ägnad att stärka säkerheteni världen.Anf. 28 () replik:Herr talman! Som jag sade i mitt anförande, utlandssamverkan som lagen lämnarmöjligheter till ett syfte, nämligen att öka densvenska säkerhetspolitikens verkställbarhet. Det ärdet enda målet. Vi har ingen anledning att uttalanågon uppfattning om omvärldens reaktioner tillföljd av att vi anstränger oss att upprätthålla vårsäkerhet.Anf. 29 () replik:Herr talman! vill alltså inte uteslutamöjligheten att vår strävan att lokalt öka vårsäkerhet -- om vi antar att det är så, genom svenskvapenexport -- kan fördärva säkerheten på andrahåll i världen?Anf. 30 () replik:Herr talman! Mitt enda uttalande är, att i valetmellan dessa två möjligheter är vår prioritering våregen säkerhet.Anf. 31 ():Herr talman! Vi socialdemokrater står bakomutskottets betänkande, och vi gör det därför att vipå viktiga punkter har lyckats få med oss denborgerliga majoriteten i fråga om betydelsefullaförändringar jämfört med propositionen.Först gäller det situationen för mänskligarättigheter i samarbets- och mottagarlandet.Propositionen innebär en skärpning i ett avseende:i fortsättningen skall bestämmelserna gälla allavapen, inte bara dem som kan antas användas föratt undertrycka mänskliga rättigheter.Däremot var förslaget i propositionen enuppmjukning genom formuleringen att tillståndinte skall lämnas till stat där ''omfattande och grovakränkningar av mänskliga rättigheterförekommer''. Det här var en formulering som visocialdemokrater inte kunde acceptera, dvs. ''omfattande och grova kränkningar''.Vi anser att kravet på respekt för mänskligarättigheter måste vara ett centralt villkor för atttillstånd för svensk krigsmaterielexport skallbeviljas. Vi är därför till freds med utskottetsbetonande av att propositionen inte får tolkas somnågon uppmjukning i förhållande till hittillsvarandepraxis, såsom mycket riktigtpåpekade.Utskottet betonar i fortsättningen vikten av attregeringen gör en mycket noggrann bedömning avsituationen beträffande de mänskliga rättigheternai de länder som kan bli aktuella förutlandssamverkan på krigsmaterielområdet. Viutgår vidare från att tillämpningen av kriteriet förmänskliga rättigheter sker med iakttagande avsärskilt stor restriktivitet. Det är en bra markering.Den andra markeringen med anledning av densocialdemokratiska utskottsgruppens motion gällerländerkretsen. Det är mycket riktigt så, som NicGrönvall påpekade, att utskottet har enats om att iprincip avvisa förslaget i propositionen om attutvidga länderkretsen. säger riktlinjerna attutrikespolitiska hinder i samband medutlandssamverkan och export inte anses gälla för denordiska länderna och inte heller för detraditionellt neutrala länderna , Österrikeoch Irland.Genom att utskottet säger att denna ordning börfortsatt gälla, markerar vi att vi inte nu tar ställningtill och utvidgar länderkretsen till EG, utan först itakt med att samarbetet med de länderna byggs utanser vi att det bör vara naturligt att de principersom vi har för de nordiska länderna och de neutralaländerna skall gälla också här.Herr talman! Det är naturligtvis så, som NicGrönvall påpekade, att det här är en kompromiss;vi har fått ge och ta. Men det är också viktigt, somNic dessutom påpekade, att det finns enbred uppslutning bakom riktlinjerna. Genom våraskrivningar -- kallade demtolkningsuttalanden -- har vi gett regeringenmöjligheter att hantera dessa frågor. Det är ocksåviktigt att vi är överens, då vi har hört uttalanden imotsatt riktning. Det är som godkännerriktlinjerna för krigsmaterielexporten, inte enbartregeringen.Jag yrkar, herr talman, bifall till utskottetshemställan.Anf. 32 ():Herr talman! Export av krigsmateriel är ett ganskabesvärligt kapitel. Vi känner alla motvilja motanvändning av dessa krigsmateriel. Vi känner detsom djupt tragiskt om svenska vapen kommer tillanvändning i konflikter någonstans i världen. Detär någonting som vi vill förhindra.Vi känner också olust inför tanken att export avkrigsmateriel skall vara en inkomstkälla för oss, attSveriges ekonomi skulle stärkas av andra folksolyckor.På allmänna moraliska och känslomässiga grunderär det frestande att säga: Vi skall över huvud tagetinte syssla med vapenexport. Det är en typ avaffärer som vi inte skall stoppa våra fingrar i.Men när vi tänker ett steg till drabbas vi av insiktenatt vi själva har tagit ställning för att kunna försvaraoss. Om något land skulle angripa oss tänker vimöta det angreppet med vapen i hand. För att hålladen möjligheten öppen måste vi ha vapen. Vi harför egen del tagit ställning för att vi skall ha rätt attha vapen. Vi tycker också att det är önskvärt att vii så stor utsträckning som möjligt själva kanproducera dessa vapen och inte behöver varaberoende av andra länder. Skall detta varaekonomiskt realistiskt förutsätter det att vi kansälja en del av de vapen som vi tar fram ochutvecklar.Behovet av att kunna exportera för att kunnaupprätthålla en egen krigsmaterielindustri ärnaturligtvis ett av de viktigaste argumenten för attupprätthålla en vapenexport. Men jag tycker att detfinns ett annat argument som är ännu viktigare, ochdet är att vi måste tillerkänna andra länder sammarätt som vi kräver för oss själva. Vi anser att vi harrätt att beväpna oss, och vi anser att vi har rätt attkunna köpa vapen från andra. Att då på moraliskagrunder säga att andra inte skall ha rätt att köpavapen av oss håller inte -- det är dubbelmoral.Paradoxen är t.o.m. att skulle vi avskaffa vårvapenexport och därmed stora delar av vårvapenindustri skulle vårt behov av att kunna köpavapen från andra bli ännu större. Det vill säga att viskulle bli ännu mer beroende av att andra länder ärberedda att göra det som vi själva anser varaomoraliskt att göra, nämligen att sälja vapen. -- Detär ett resonemang som inte håller.Slutsatsen måste vara att vi är beredda att säljavapen till länder som behöver dem på ungefärsamma grunder som vi gör, d.v.s. någorlundaanständiga länder som för en fredlig politik och somanser sig behöva vapen för att skydda sig motangrepp. Ett annat viktigt kriterium är naturligtvisatt vi inte genom vår vapenexport göder väpnadekonflikter på andra håll i världen.Det är det här som har lett fram till den typ avavvägningar som vi gör i vår lagstiftning. Vi anseratt andra länder bör kunna få köpa vapen av oss,men vi vill försäkra oss om att de länder som köpervapen av oss beväpnar sig på i princip sammapremisser som vi själva gör och att vi inteunderstöder konflikter i andra delar av världengenom vår vapenexport.Det här är naturligtvis en mycket svår balansgång.Vår förhoppning är att de riktlinjer som vi nukommer att ta ställning till i kammaren skall varaett fungerande instrument i det här arbetet.I stor utsträckning innebär de riktlinjer som medutgångspunkt från propositionen föreslås ibetänkandet en kodifiering av den praxis som redanfinns. Den ansluter mycket nära till tidigareriktlinjer och innebär en anpassning till det sätt påvilket de faktiskt har tillämpats på olika områden.Men det finns också, herr talman, ett annat elementi den här lagstiftningen, och det är -- kan mansäga -- en internationalisering. Vi anpassar en delbegrepp till vad som är vanligt utomlands ochframför allt bland våra nära grannar i Västeuropa.Det ser jag som uttryck för en insikt om att detkrävs ett internationellt samarbete när det gällervapenexportspolitik.Lika viktigt som det är att vi själva har en välavvägd vapenexportpolitik, att vi motverkarmissbruk av svenska vapen, lika viktigt är det att viarbetar aktivt för att komma till rätta med dendjungel som den internationella vapenhandelnutgör. I konflikt efter konflikt runt om i världen servi hur lätt det är att skaffa sig vapen. Alldelesoavsett vilken exportpolitik har finns detingen krigsherre någonstans i världen som inte kanskaffa sig de vapen han önskar sig, inte ens i defattigaste av länder. Det visar att det krävs ett närainternationellt samarbete på vapenexportensområde, för att få till stånd strikta och enhetligaregler och en effektiv kontroll av vapenhandeln.För oss ligger det naturligtvis närmast till hands attbygga ut samarbetet med i första hand våragrannar, inte minst länderna i EG. Förslaget ipropositionen och utskottsbetänkandet lägger engrund för ett sådant samarbete.Enligt mitt sätt att se utgör alltså inte detEuropasamarbete som vi försöker bygga upp påvapenhandelns område den nya europeiskaunionens vapensmedjor. Det är ändå viktigt attkomma ihåg att EG, och även EU efter ,inte innehåller något militärt samarbete. Däremotär det internationella samarbetet nödvändigt för attkomma till rätta med den vilda vapenhandel som nupräglar världsmarknaden. Det är en viktig uppgiftför svensk fredspolitik att få till stånd en saneringpå det här området. Här måste vi vara aktivainternationellt.Samtidigt som de föreslagna riktlinjerna lägger enbra grund för en nationell svenskvapenexportpolitik lägger de också en bra grund förett aktivt svenskt internationellt arbete påvapenexportens område. Därför vill jag yrka bifalltill hemställan i utrikesutskottets betänkande.Anf. 33 () replik:Herr talman! Om jag förstod rättsade han att inte innebär någotsamarbete på det militära området. Men dendeklaration som nio stater som är medlemmar ibåde Västeuropeiska unionen och EG gjorde är enbilaga till , och där säger man juatt det är viktigt att öka samarbetet pårustningsområdet i syfte att skapa just etteuropeiskt rustningsprogram.Vidare sköts ju samordningen på den europeiskascenen av IEPG, och syftet med det är att stärkaden europeiska krigsmaterielindustrinskonkurrenskraft gentemot , om man skall trode beskrivningar som lämnas på det här området.I Veckans affärer av säger , som var försvarskommitténsordförande, att på de mer sofistikeradematerielområdena -- som elektronik, flygplan ochrobotar -- kommer att hävda sig väl i Europa.Generellt har de svenska företagen mer att vinna påEG-marknaden än de har att förlora på en skärptkonkurrens på hemmaplan.Jag skulle vilja fråga om han anserdet vara ett viktigt argument för medlemskap i deneuropeiska unionen att stärka den svenskakrigsmaterielindustrin.Anf. 34 () replik:Herr talman! Vad nio stater säger i en bilaga tillMaastrichtfördraget, , är inteMaastrichtavtalet. Om något skall ingå iMaastrichtavtalet eller bli ett avtal inom EG/EUkrävs att tolv stater medverkar enligt Romavtaletsbeslutsregler, och det vet naturligtvis staterna i den västeuropeiska unionen harsynpunkter på ett försvarssamarbete är utmärkt.Det är deras sak, och det behöver vi inte bekymraoss om. Vi har inga planer på att gå med iVästeuropeiska unionen.Jag tycker inte att det finns något speciellt intresseav att man skall köpa vapen i . Om svensk ellereuropeisk vapenindustri kan hävda sig ikonkurrensen med är det bara att välkomna.Det innebär inte en ökad vapenproduktion ochvapenanvändning i sig. Den allmänna tendensen iEuropa är som bekant avrustning,vilket jag tycker är positivt.Jag vet inte varför slår vakt omvapenhandeln med , att det skall vara såviktigt att importera från USA.Den sista frågan gällde om den svenskavapenindustrins intressen skulle vara ett motiv föratt gå med i EU. Så är det naturligtvis inte. Jag trorinte heller att svensk vapenindustri skulle gynnasspeciellt mycket om vi gick med i EG eller EU. Detär en tämligen irrelevant hänsyn. Det samarbetesom svensk vapenindustri kan vilja ha med andraföretag i kan man lika gärna ha utan ettsvenskt medlemskap.Anf. 35 () replik:Herr talman! Dessa nio länder är inte vilka ländersom helst. Det är den starka kärnan i EG som här uppfattningen. De kommer naturligtvis attfortsätta att driva den. Det är -- framförallt --, och som försöker bromsadet här. Vi borde faktiskt stå på sida ochinte på VU-ländernas sida.Pär sade i sitt anförande att alla länder ivärlden kan skaffa sig vapen. Vapenhandeln är förstor. Den mest angelägna uppgiften måste väl dåvara att på olika sätt få kontroll över den oregleradevapenhandel som har skett efter sammanbrottet iÖsteuropa. Denna handel är ett hot, inte bara försäkerheten i vårt närområde utan för hela världen.Det kan inte vara någon åtgärd i första hand att avmoraliska skäl se till att de får möjlighet att väljasvenska eller europeiska vapen, när det redan finnsett överflöd av vapen.Anf. 36 () replik:Herr talman! Det är riktigt att de nio staterna somBengt åberopar inte är vilka som helst. Detär bl.a. stater i Västeuropeiska unionen. Jag tyckeratt man kom fram till ett utmärkt arrangemang iMaastricht. De medlemsstater i EG som villsamarbeta på det militära området kan göra detinom den Västeuropeiska unionen. Vi som inte villdelta i det samarbetet går inte in i denVästeuropeiska unionen. Jag utgår ifrån att detkommer att bli politik om vi går med i EG.Låt dem samarbeta. Varför skulle de inte få göradet? Det behöver inte bekymra oss.Jag håller helt och hållet med omvikten av att få kontroll över den internationellavapenhandeln. Det var ett viktigt inslag i mittinledningsanförande. Det kräver internationelltsamarbete. Vi kan inte sitta hemma i Sverigebakom svenska gränser och få kontroll över deninternationella vapenhandeln. Det tror jag inte ensatt tror på. Det kräver ettinternationellt samarbete. Därför bedömer jag detsamarbete som bl.a. utvecklas inom EG och ettframtida EU för att få en effektivare kontroll övervapenhandeln som mycket viktigt. Jag tycker attSverige skall medverka i det samarbetet.Jag håller med om att det inte finns någonanledning att öka vapenhandeln ochvapenproduktionen. Tendensen är nog också attden inte ökar utan tvärtom minskar.Vapenindustrin är en krisbransch. Även om det harfunnits sociala aspekter är det ur säkerhetspolitisksynpunkt bra att vapenindustrin är en krisbransch,dvs. att efterfrågan sjunker.Det kan emellertid inte vara något intresse i sig attbara den amerikanska vapenindustrin skall varakvar och att det skall bli ett slags amerikansktmonopol på vapenproduktionen. De vapen vibehöver skall vi producera själva så mycket sommöjligt -- i och i Europa.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 37 ():Herr talman! Egentligen finns det fullttillräckligt med vapen i världen, även om en delstyrande, mestadels män, i många av världensländer önskar sig och arbetar för att få fler och mertekniskt fulländade vapen. Vi i talar intebara om vapenexport, utan vi talar också om ocharbetar för nedrustning i olika sammanhang. Men iden oroliga värld vi lever i och med tanke på detförsvarsbeslut vi ganska har fattat här iriksdagen är vi, som jag ser det, mer eller mindretvingade att hålla våra vapenkunskaper, bl.a. detelektroniska kunnandet, på en hög nivå.Vårt lands alliansfrihet och dess trovärdighet hartraditionellt vilat på vår egen självständiga förmågaatt hävda landets suveränitet. Vår vapenindustrimed sitt internationellt erkända höga kunnande hardärför bibehållits på en hög nivå för att bevaras ochinte stagnera. Vidare har det visat sig att vårt landinte har varit stort nog för att ensamt motsvara dekrav på stora serier som modernaproduktionsmetoder förutsätter.Detta är vad jag kan se huvudorsaken till behovetav export. Men om vi nu måste exportera för attbehålla vår kunskap är det viktigt att det sker undermycket strikta och ordnade former. De allvarligaavvikelser från riktlinjerna för vapenexporten somhar inträffat får inte upprepas.Den framlagda krigsmaterielpropositionen har endel positiva inslag. För det första innebär den attreglerna för tillverkning och export avkrigsmateriel hamnar under samma tak och ersätterett regelverk som ibland har beskrivits som ettlapptäcke. Tydlighet och klara riktlinjer minskarosäkerhet.För det andra blir omfattningen meraövergripande, eftersom flera varor rubriceras somkrigsmateriel. blir lagen tydligareeftersom man gör skillnad mellan materiel avseddför strid och övrig materiel. I kombination medtidigare gällande regler innebär lagen ytterligare enskärpning av svensk krigsmateriel.Vi har också i utskottets betänkande varit månaom, vilket har framkommit i dagens debatt,att stärka begreppet mänskliga rättigheter. Dennamera omfattande definition ligger till grund förbedömningen av vilka länder som vapenprodukterkan exporteras till.Herr talman! Vi har i utskottet också försökt nåkonsensus när det gäller den av regeringenföreslagna utvidgningen av vapenleveranser tillEG-länder, som också har nämnts här. Deändringar som kom till stånd innebär att detspeciella tillstånd för vapenexport till länderna iNorden och alliansfria stater i förytterligare ett tag framöver inte skall omfatta . Med tanke på EG-ländernasgemensamma drag, respekt för mänskligarättigheter, demokrati, likartade värderingar m.m.bör skrivningen mera tolkas som ett utslag förförsiktighetsprincipen än som skepticism mot EG.Den dag då förverkligarbroderskapstanken eller gemenskapstanken ochfullt ut deltar i den europeiska gemenskapenförändras läget. Då bör den logiska utvecklingenmedföra en utvidgning av tillståndet om export tillatt även omfatta länder inom EG. Fördelen med attvänta tills vårt medlemskap blir klart är uppenbar.Som medlem får vi bättre insyn och kontroll äveninom detta område.Som kvinna är jag naturligtvis emot krig. Storanaturkatastrofer och krig är väl de mest förödandehändelser som kan drabba människor och länder.Det är därför viktigt att vi har en lag som reglerarvårt lands behov av export av dödande material.Med avsky och förfäran ser jag framför alltcivilbefolkningens, kvinnors och barns, utsatta lägejust nu i och Somalia.När det gäller krig är det också kvinnor och barnsom drabbas värst. De är, som det visat sig, lovligtbyte för de som har skjutvapen och ammunition. är bilder och rapporter från före dettaJugoslavien och på våra näthinnor och ivåra sinnen. De som inte har vapen blir utan matoch förlorar också livet. I det före detta Jugoslavienskjuts obeväpnade människor av krypskyttar.30 000 kvinnor och barn har enligt olika uppgiftervåldtagits.Det är därför viktigt att arbeta för fred,jämställdhet och ett hundraprocentigtmänniskovärde.