prot · GG0948 · 1992-12-18 00:00:00 — den 1 januari 1993.Den tredje propositionen handlar omersättningsnivåer för vissa pensionsförmåner.Regeringen lägger där fram förslag om enreducering av pensionsutbetalningarna fr.o.m. den1 och om en förlängning av lagen omsärskilt kommunalt bostadstillägg till folkpensionunder år 1993.Den fjärde propositionen handlar om förändringari de kommunala bostadstilläggen för . Härlägger regeringen också fram förslag omkompensation för de sämst ställda pensionärernabeträffande höjda bostadsbidrag ochpensionstillskott.Jag kommer mest att uppehålla mig vid dereservationer som är fogade till betänkandet.Det handlar om den överenskommelse somregeringen och Socialdemokraterna träffade månad 1992 när det gäller karensdagenoch de sänkta nivåerna. På ett ställe har det bliviten ändring. Det gäller sänkningen av nivån till 70 %efter ett års sjukskrivning. Vi tyckte att det var litetabrupt att låta bilan falla precis efter ett årssjukskrivning, medan accepteras om man ärföremål för arbetslivsrehabilitering.Det kan ju också föreligga, vilket vi fått med iutskottsbetänkandet, en medicinsk rehabiliteringsom syftar till en arbetslivsrehabilitering. Justdärför vill vi att regeringen återkommer med ettförslag så, att det kan träda i kraft vid avseddtidpunkt, den 1 juli 1993.I detta betänkande ägnar statsrådet flera sidor åtjust arbetslivsrehabiliteringen. Vi tycker att det äralldeles utmärkt, för det är nödvändigt och viktigtatt möjligheten finns att tidigt komma in i enrehabilitering som syftar till att man kommer ut påarbetsmarknaden igen.I går råkade jag få del av en uppgift just om hurdetta fungerar. Jag tycker att det är viktigt att denkommer med här. Jag vet ju att statsrådet ärbesjälad och intresserad av detta medrehabilitering, som vi alla finner så viktigt.Försäkringskassorna uppger nämligen att de harfunnit att arbetsgivarnas inställning tillrehabilitering i regel är positiv. Arbetsgivarna harett stort intresse och höga ambitioner när det gälleratt arbeta med dessa frågor. Kassornas allmännauppfattning är dock att, när man kommit till den fasi arbetet när en konkret åtgärd skall genomföras,är arbetsgivarens intresse betydligt svalare. När detgäller att bekosta en åtgärd är intresset mycketsvagt, eller obefintligt.Det är väldigt starka ord som man tar till. Det gälleralltså det remissyttrande somRiksförsäkringsverket i går beslutade skallavlevereras till departementet. Man kommer in påföretagshälsovården och dess stora betydelse irehabiliteringsarbetet.Det står också i remissyttrandet: Därföretagshälsovården är inblandad irehabiliteringsarbetet och har kännedom dels omarbetsplatser, dels om patienten förekommer detatt där är sjukskrivningar på alla nivåer i betydligtstörre utsträckning än vad det är när man sökerkanske till en privatläkare eller ett sjukhus.Det är viktigt att vi inte glömmerföretagshälsovården, som inte helt skall avlövas påresurser. Det blir säkerligen dyrare för samhället änatt ge pengar till en väl fungerandeföretagshälsovård. Alldeles speciellt de småföretagarna har mycket god nytta och gott stöd avdessa. Här finns ingen reservation. Men dennafråga i betänkandet är så viktig och gjordauttalande är så väsentligt att jag inte kunde gå förbidem när jag nu ändå hade ordet.Så något om reservation nr 1. Av den framgår att viställer oss bakom den ursprungliga texten ipropositionen. Det gäller vad som sägs på s. 54 iproposition nr 31. En ändring noteras frånmajoritetens sida. Jag utgår från att statsrådet haren positiv syn här.Sedan gäller det arbetsgivaravgiften inomsjukförsäkringen. En överenskommelse mellanregeringen och Socialdemokraterna har ju träffatsom att det skall bli en ny modell för sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen. Avsikten är att enberedning skall pröva möjligheterna att lyfta utförsäkringen ur budgeten och ge arbetsmarknadensparter huvudansvaret för försäkringen. Det skallbetalas med en egenavgift. Där är vi verkligenstarkt kritiska.Regeringen föreslår att sjukförsäkringsavgiftenskall ses som ett första steg mot en nyförsäkringsmodell. Enligt propositionen skall denhär avgiften utgå på förvärvsinkomsterupp till 7,5 basbelopp.I den motion från oss socialdemokrater som harIngvar som första namn tar vi verkligenupp problemen. Vi pekar på att vi är med på attmedverka till en stabilisering av den svenskaekonomin. Genom våra åtgärder har vi nog lyckatsavvärja planerna på att ytterligare undergräva deoffentliga finanserna. Men när det gäller dennamodell är vi mycket kritiska -- och det med rätta.De här i kammaren lyssnande kolleger som vill tittai betänkandet finner på s. 32 en skiss som klart visarpå de skillnader och orättvisor som uppstår. Jaghoppas innerligt att inte denna första modell, somhandlar om ett skatteavdrag, skall gälla -- det blirju kanske fler avgifter inom försäkringen -- för detskulle vara förödande.Nu när sjukförsäkringsavgiften skall införas är detviktigt att den utformas på ett sätt som inte stridermot de angivna målsättningarna. Regeringensförslag innebär en helt oacceptabelfördelningsprofil. För den som har låga inkomsterblir avgiften kännbar, och höginkomsttagarna med50 % marginalskatt får fördelar som jag hoppas intevarit avsedda.Det blir ett betydande skattebortfall förkommunerna, och detta måste givetviskompenseras. Regeringens förslag, att avgiftenskall vara avdragsgill vid beskattningen, leder tillbyråkratiskt krångel såväl för kommunerna,och skattemyndigheterna som för deenskilda personerna. Resultatet blir en onödigrundgång med avgifter, avdrag och enschablonmässig och slumpartadskattekompensation till kommunerna.Olägenheterna blir särskilt påtagliga vidövergången till det nya systemet.När det gäller effekterna för den enskilde kan detframhållas att skatteavdraget, självfallet, fårväsentligt mindre betydelse för låginkomsttagarnaän för höginkomsttagarna -- detta av två skäl: delsär låginkomsttagarnas marginalskatt väsentligtlägre än höginkomsttagarnas, dels blirskattelättnaden mindre därför att den beräknas påett lägre belopp.Vi socialdemokrater pekar i en motion isocialförsäkringsutskottet på att avgifterna avrättviseskäl bör utformas som en icke avdragsgillnettoavgift som är lika för alla. Jag utgår från attstatsrådet också skulle kunna dela min uppfattning,att det finns starka skäl för ett sådant förslag --alldeles speciellt om, som jag tidigare sade,avgiftsfinansiering skall bli aktuell i framtiden.Vi lägger fram ett förslag till en procentsats om,avrundat, -- egentligen 0,58. Regeringenssiffra är 0,95.Det som sägs i många frågor i betänkandet, ochockså i propositionen, kan vara bra. Men här harvi en uppenbar miss. För en gammal socialpolitikersom jag känns det faktiskt litet plågsamt att manstartar med en typ av avgifter som innebär ökadeklyftor. Det här kan väl tänkas över litet grand.Nästa fråga som jag tänkte ta upp gäller detkommunala bostadstillägget, KBT. Det finns ettpressmeddelande med den pampiga rubriken:Regeringens förslag till satsning på de pensionärersom har det sämst ställt.På det sättet har regeringen beskrivit sitt förslag tillett nytt KBT.I krisuppgörelsen kom de borgerliga partiernaöverens med Socialdemokraterna om att de sämstställda pensionärerna skulle få ett tillskott på 500miljoner kronor. Vilka är då de sämst ställdapensionärerna?Sämst ställda är pensionärer med låg eller ingenATP, som dessutom har höga hyror. Det voredärför naturligt, för att inte säga självklart att helasumman på 500 miljoner skulle ha använts just tillatt förbättra dessa pensionärers standard.Genom att dela upp de i sig redan otillräckliga 500miljoner kronorna i en liten skvätt på KBT och enannan skvätt på pensionstillskotten åstadkommerman två saker. Träffsäkerheten i satsningen blir låg.Det finns nämligen inte ett självklart sambandmellan låg inkomst och hög hyra. Ett antal av depensionärer som har de lägsta inkomsterna harockså låga hyror i t.ex. färdigbetalda småhus.Pensionstillskottsdelen gör att man inte använderpengarna till dem som det är viktigast att nå medförbättringar, dvs. de pensionärer som redan bor ieller som skulle behöva flytta till moderna ochlättillgängliga lägenheter, t.ex. i de bostadsgruppersom säger sig vilja omhuldabyggandet av. Det räcker inte att vara positiv till attde byggs. Det viktigaste är att se till attpensionärerna har möjligheter att bo i dem.Uppdelningen innebär också att man i sak, heltföljdriktigt med tanke på den obefintliga borgerligabostadspolitiken i övrigt , genom att ta pengarsom destinerats till KBT och lägga tillpensionstillskotten visar att man inte har uppfattatdem som ett stöd till boendet, utan som en del avpensionssystemet. Det borde vara självklart atthela summan 500 miljoner skulle ha lagts till KBT,om det man verkligen vill är att förbättrasituationen för de sämst ställda pensionärerna.Vidare har man lagt in ytterligare 600 miljoner ipaketet. Men dessa pengar drar man in frånkommunerna och hänvisar till att man intecknar deinkomster kommunerna kan komma att få omavgifterna i sjukhemsboendet höjs.Men det faktum att möjligheten att ta ut avgifter nufinns innebär inte vare sig ett tvång förkommunerna att ta ut dessa avgifter eller att detskulle vara möjligt för kommunerna att redanunder 1993 ha hittat system för att sätta hyror isjukhemsboendet.I pressmeddelandet hänvisar man till kontaktermed . Men man glömmer atttala om att de enda två punkter man kom överensom var att förstatligandet skulle ske ochatt KBT skulle kunna utges också i särskildaboendeformer. I övrigt har Kommunförbundetkraftfullt protesterat både mot att pengarnaanvänds till pensionstillskott och mot indragningenav de 600 miljonerna.Ännu starkare protester har lämnats i en fråga sominte framgår vare sig av propositionen ellerpressmeddelandet. Av Kommunförbundetsberäkningar framgår att ytterligare 500 miljoner iregeringens proposition är ofinansierade. Det rörsig om tjänster som skall bekostas av kommunerna.Detta är såvitt jag kan se ett brott motfinansieringsprincipen.Värre är att dessa 1 100 miljoner, som kallas enstatlig satsning på KBT, i själva verket ärindragningar från kommunerna. Risken är att dettai andra änden drabbar just de sämst ställdapensionärerna, när kommunerna kanklara både statens indragningar och sina åtagandeni äldreomsorgen.Vi har i vår reservation nr 5 tagit upp denna fråga.Vi menar att den modell för ökat KBT som föreslåsi propositionen inte tar hänsyn till pensionärer medhöga bostadskostnader.Vi föreslår en annan modell för bostadsstöd, somger en bättre fördelningsprofil. Förslaget liggerinom ramen för samma ekonomiska utrymme somregeringens förslag och innebär att pensionärenbetalar en egenavgift om per månad.Pensionären får bidrag till hyreskostnaden överdetta belopp . För den del avhyreskostnaden över detta belopp som överstiger3 skall bidrag dockendast utges för den del av bostadsytan som är 70kvadratmeter eller mindre. Det är en väl avvägdgräns mot bakgrund av att två- och äventrerumslägenheter ryms inom den ytan. Man kanalltid diskutera hur långt samhället skall vara mednär det gäller att betala för bostadskonsumtionen.Vi har också en garantigräns. Den som har låg elleringen ATP skall ha kvar att levaav när hyran är betald. Vi finner det också viktigtatt bostadsstödet är utformat så, att det inte ärkostnadsdrivande. Det uppnås genom denföreslagna modellen, där vi också har etthögkostnadsskydd.Genom att kombinera detta med enminimistandardgaranti blir effekten att den somhar pengar själv får bidra till sin boendestandard,medan det minskande antalet pensionärer med lågainkomster får en reell möjlighet till ett bra boende.En ytterligare fördel med förslaget är att man fården önskvärda effekten att man kan stimulerabyggandet, som kan ge sysselsättning jämntfördelad över landet. I ÄDEL-reformen finnsplaner på en kraftig utbyggnad inom olikavårdformer för de äldre människorna. Jag vet inteom det finns ett enda förslag som nått därhän skall sätta spaden i jorden och starta någotsådant bygge . De planerna ligger nog påis.Jag skall slutligen ta upp ett särskilt yttrande som vihar gjort. Det är mycket principiellt.Vi har ställt oss bakom höjningen avpensionstillskotten. Det är helt klart. Men vi harändå ett särskilt yttrande. Det beror på attkostnaderna för höjningen har blivit mycketotillfredsställande belysta i propositionen. Avpropositionen framgår att förslaget beräknasmedföra en ökning av kostnaderna på 300 miljonerkronor räknat per år.Det anges vidare att förslaget föranlederkonsekvensändringar vad beträffar det särskildagrundavdraget i dels lagen om självdeklaration ochkontrolluppgifter, dels kommunalskattelagen. Mennågon beräkning av vilka ekonomiskakonsekvenser förslaget föranleder finns interedovisat.Enligt beslut skall den s.k.finansieringsprincipen iakttas vad gäller definansiella relationerna mellan stat och kommun.Det innebär att regeringsförslag inte får leda tillkostnadsövervältring från staten till kommunerna.Vad höjningen av pensionstillskotten medför i formav minskade skatteintäkter för kommunerna finnsinte redovisat. Men vi är alla medvetna om att detblir minskade skatteintäkter. En sådan minskningav skatteintäkter för kommunernas del skall enligtfinansieringsprincipen återföras till kommunerna.Vi anser att det borde ha funnits ekonomiskaberäkningar även i det avseendet i propositionen.Jag tror att det kommer att bli en ganska stor debattrunt dessa frågor. Jag är också redan medveten omatt kvinnor med låg ATP, som man har jobbat imånga år för att uppnå, tycker att deras pensionerhar blivit mindre värda genom höjningen avpensionstillskotten. Jag menar inte att strö salt isåret, för jag är medveten om att statsrådet pådenna punkt delar min uppfattning.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1,4 och 5.Anf. 102 ():Herr talman! Jag vill börja med att säga att det ärbra att statsrådet är med här i kammaren, fastän detär sen fredag eftermiddag.Reformförslagen på socialförsäkringsområdetduggar nu tätt, tätare . I dettabetänkande, Besparingar isocialförsäkringssystemet, behandlas flera olikasaker. Var och en av dem skulle ha behövt ett egetbetänkande, om inte annat så för att det mycketkomplicerade innehållet skulle kunna bli mertillgängligt och begripligt för oinvigda.Arbetet med propositionerna i utskottet har kanskevarit mer komplicerat än vanligt. Kanslipersonalenhar ställts inför en arbetsuppgift som gränsar nästantill det omänskliga. Det är alltså inte deras fel attslutresultatet är komprimerat, men det är derasförtjänst att betänkandet blev färdigt till årets sistaarbetsdag.I betänkandet behandlas ändringar isjukförsäkringen, rehabilitering, sjukbidrag,förtidspension, minskningar i utbetalning avpensionerna, kommunalt bostadstillägg,studiemedel m.m. Med tanke på begränsad taletidvill jag lägga tyngdpunkten vid försämringarnainom sjukförsäkringen.Sjukpenningsreglerna har, som andra delar isocialförsäkringssystemet, en relativt kort historia.1931 blev sjukförsäkringen statsunderstödd, ochdenna tidiga reform kom aldrig att omfatta mer änca av de yrkesaktiva, beroende på dels attanslutningen var frivillig, dels att det krävdes godhälsa för att få ansluta sig till försäkringen. Jagminns själv den dag då min far anslöt sig tillsjukförsäkringen.År 1955 infördes den obligatoriskasjukförsäkringen med . Den harsedan reformerats i flera steg. 1963 togs den övregränsen för sjukperiodens längd bort, den var då733 dagar, och ersättningsnivån höjdes. 1967minskades antalet karensdagar till en, ochersättningsnivån höjdes igen. 1974 höjdes återigenersättningsnivån, men ersättningen blev samtidigtbåde beskattningsbar och pensionsgrundande.Sedan dröjde det , innan några störreförändringar gjordes. reform syftade till attge alla av den inkomst man skulle ha haft omman inte hade blivit sjuk, insjuknandedageninräknad. kom så den förstaförsämringen, de sjukförsäkringsbestämmelsersom gäller fram till dess vi har röstat om det härbetänkandet.I en enkel försäkringsteori kan man visa att totaltrygghet är samhällsekonomiskt önskvärd. Depolitiker som fattade besluten 63, 67, 74 och 87intresserade sig säkert mest för att just ökatryggheten, men de kunde av olika skäl inte korrektuppskatta kostnaderna.Få undersökningar har gjorts av vilka effekter varjeförändring har fört med sig. Och de undersökningarsom jag har kunnat ta del av har nästan enbartriktats in på att se på ökade eller minskade sjuktaloch sjukskrivningstillfällen, inte på helheten och deuppnådda vinsterna vad gäller livskvalitet ochkostnadsökningar/kostnadsminskningar i andradelar, alltså de samlade samhällskostnaderna.Korttidsfrånvaron har med arbetsgivarinträdetminskat med hälften, men vad det innebär i ettlängre perspektiv vad gäller ökadelångtidssjukskrivningar och annan typ av utslagningvet vi ännu inte. Vad gäller arbetsgivarinträdet kanman säga att det är den största privatisering avtidigare offentlig verksamhet som har ägt rum iSverige.Det finns fördelar med arbetsgivarinträdet,exempelvis projektet på Hammarstedt VerkstadsAB i . Man kan väl påstå att om allaarbetsplatser kunde fungera som Hammarstedtsunder projektet, skulle allt vara frid och fröjd. Menden önskesituationen gäller inte arbetsmarknaden istort. Den allvarligaste risken medarbetsgivarinträdet ur sjukfrånvarosynpunkt är denutsortering av riskgrupper som man kan få redanvid anställningstillfället.Om man skall införa karensdagar, tycker vi att detbör kunna motiveras försäkringsmässigt, intestabiliseringsmässigt som är fallet, som ett sättatt lugna marknaden. De erfarenheter som mangjort av systemet med karensdagar, framför allt iDanmark, har inte visat att det leder till enminskning av vare sig sjuktalet ellersjukskrivningstalet.Det man däremot vet ganska väl sedan lång tidtillbaka när det gäller sjukfrånvaro är, att om detfinns egenkontroll i arbetet, ett positivtarbetsledarklimat, stimulans i arbetet, en braarbetsgemenskap, en lagom hög arbetsbelastningoch sist men inte minst karriärmöjligheter, kan manminska sjukfrånvaron väsentligt.Det man nu gör är inte att inrikta sig påmorotsvägen utan använder piskan. Värst av deförslag som läggs fram är faktiskt det om ennedsättning av sjukpenningersättningen till 70 %efter ett år.För det första vill jag fråga om man tror att det ärverksamt att försöka skrämma tillbaka delångtidssjukskrivna till arbetsmarknaden. För detandra: Finns det kapacitet att erbjudarehabilitering för merparten i den här gruppen?Varför är det i så fall inte så ? För det tredje:Man har ännu inte löst alla problem, t. ex. hur manskall kompensera för dem som varken är aktuellaför rehabilitering eller för sjukpension. Varför dåinföra en ofullständig regel? Är det också för attlugna marknaden?Vi anser inte att något första steg har tagits mot denförsäkringsmodell som den särskilda beredningenkan komma att föreslå. Vi motsätter oss inte att ensärskild beredning när det gäller sjukförsäkringentillsätts, men vi anser att den inte behöver följanågra redan tagna steg, utan den skall vara fri att såatt säga gå själv. Vårt förslag till minskadekostnader är att taket för utbetalning avsjukpenning sänks till fem basbelopp.Så något om pensionerna. Försöket att trolla bortbegreppet ''Särskilt basbelopp'' och att tro atttilltron till värdesäkringen i pensionssystemetdärmed inte rubbas är befängt. Verkligheten iplånboken kan inte trollas bort och därmed inteheller medvetenheten om att värdesäkringen intebestår.Värdesäkringen var, när lagen infördes, en mycketviktig hörnsten i pensionssystemet. Det är inteförsta gången som man ruckar på värdesäkringen.Ingrepp som tidigare gjorts motsvarar ungefär en 9-procentig nedskärning i dag.Vi anser att de pensionslöften som utställts i lagaroch avtal bör infrias och yrkar avslag på förslagetom nedskrivning av pensionerna.Så några ord om studiemedlen.Studentkollektivet är en av de grupper i samhälletsom har svårast att dra ner på de egna utgifterna,eftersom studiemedlen redan är så knappt tilltagna.De som inte har föräldrar som kan hjälpa tillekonomiskt lever redan på marginalen. Utgifter förstudielitteratur, resor till och från hemorten ochbostadskostnader är kostnader som inte kanpåverkas så mycket av den enskilde.Risken för att snedrekryteringen till högreutbildning skall öka ytterligare är uppenbar medytterligare nedskärningar, somlevnadsomkostnaderna höjs.Utskottet gör en beställning till regeringen omytterligare nedskärningar ,varvid man också föreslår att rätten till studiemedelvid deltidsstudier skall slopas. Detta motiverar manmed att man anser att de halvtidsstuderande hartillräckliga arbetsinkomster. Vår uppfattning är atten stor del av de deltidsstuderande ärsmåbarnsföräldrar, som under dessa förhållandenutestängs från studier. Detsamma gällerlågavlönade deltidsarbetande som genom studiervill försöka få en bättre livssituation.Herr talman! Jag står bakom alla Vänsterpartietsyrkanden, men hemställer om bifall till mom. 1, 8och 9 i meningsyttring.Anf. 103 ():Herr talman! som redan har sagts behandlas i dettaärende fyra propositioner. De gäller ändringar isjukförsäkringen, bl.a. införande av karensdag; enegenavgift inom den allmänna sjukförsäkringen,vissa ändringar vad gäller KBT, bl.a. avseendepensionstillskott, och studiemedlen.Sjukförsäkringen får sänkta nivåer fr.o.m. den 1april 1993. Vi har fått höra ett långt och mycketintressant föredrag av omsjukförsäkringen. Det är alltid roligt att hörasådana sammanfattningar, men när staten byggdeupp sitt välfärdssystem lyckades man tyvärr intesätta sig in i hur det skulle påverka beteendet ochhur denna påverkan skulle leda tillkostnadsförändringar och tillaccelererande kostnadsökningar.Jag har inte möjlighet att diskutera denna fråga,som också innehåller mycket av ekonomi, men jagskulle faktiskt råda att läsa AndersIsakssons -- tidigare socialdemokrat och rådgivaretill -- alldeles förträffliga bok omvälfärden efter välfärdsstaten. Huvudrubrikenlyder: När pengarna tar slut. Där diskuteras ochmotiveras varför det måste göras ingrepp som folknaturligtvis inte tycker är särskilt populära.Jag yrkar avslag på alla momenten imeningsyttringen.Jag vill också beröra två reservationer från Nydemokrati, nr 2 och 3, där Ny demokrati föreslår enannan modell för besparingar inomsjukförsäkringen. À la bonheure, det kandiskuteras, men har vi valt en karensdag, och jagyrkar avslag på de två reservationerna.För två dagar sedan bevistade jag här i Stockholmett ESO-seminarium om socialförsäkringssystem.Man konstaterade där att en svårighet inom vårtförsäkringssystem, som inte haruppmärksammats tillräckligt, är sambanden mellande lagfästa försäkringarna ochavtalsförsäkringarna. Alltför ofta går det till så, inser att man måste få ned totalkostnadernaför dessa i samhället och inför en lagstiftning.Kostnaderna fungerar dock som kommunicerandekärl, så att de i stället går upp på något annat ställe.Den totalekonomiska effekten blir då inte enbesparing, vilken ur ekonomisk synpunkt skullevara önskvärd och nödvändig.Mot denna bakgrund gjorde utskottet ett av sina treändringsförslag i förhållande till propositionen.Utskottet vill inskränka arbetsgivarens rätt att utgeextra sjuklön . Kanskeinnebär det inte någon inskränkning, men viföreslår ett avskaffande av skrivningarna på den härpunkten, eftersom vi inte vill lägga oss i detta.Men vi satte också upp en pekpinne om attarbetsmarknadens parter verkligen måste varamycket försiktiga med sådana här avtal. Jag villockså säga att om vi inte samlar oss kring detta,kommer vi att få mycket stora ekonomiska problemi framtiden, ännu värre än de som vi redan har. Jagkan förstå att man när man är i opposition inte villskriva in sådana pekpinnar.Jag yrkar avslag på reservation 1.Den andra punkt på vilken vi har gjort ändringar iförhållande till propositionen gäller den teknik medvilken besparingarna i pensionssystemet görs. Vihar föreslagit att begreppet ''särskilt basbelopp'' tasbort. Vi följer exakt krisuppgörelsens lydelse omatt det pensionsbelopp som skulle ha utbetalatsskulle minskas med 2 %.Tanken är den att vi nu är i en situation som kansket.o.m.