prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Om det kan bli aktuelltöver huvud taget med förslag under den pågåendevalperioden vet vi inte. För min egen del vill jaggärna se ett förslag som innebär neutralitet också iförhållande till den personliga inkomstskatten,alltså egenföretagen i förhållande till denpersonliga inkomstskatten, inte bara neutralitet iförhållande till aktiebolagens beskattning. Det ärinte någon lätt uppgift. Jag höll på att säga: dendagen den sorgen. Låt oss nu samla krafterna för attfå ner räntenivån.Anf. 163 () replik:Herr talman! Den viktigaste frågan försmåföretagen är att kunna låna pengar, säger . Men med det system som fortfarandegäller kan småföretagen inte bygga upp ettrörelsekapital och bygga upp det egna kapitalet. Dekommer att ha dåliga säkerheter att erbjuda. Detde möjligen kan bygga upp rör sådant som kanomsättas i företagsinteckningar, men de står intehögt i kurs . Därför kan dessa företag inte låna.Därför kommer det att bli stora tragedier på detpersonliga planet. Det kommer att slås utsmåföretag som i och för sig har en framtid för sigoch som är expansiva och skulle kunna skapasysselsättning. Arbetslösheten kommer att öka.Därför är det oerhört viktigt, , att viklarar ut den här frågan. Jag förstår att vi inte kangöra det , men jag föreslår att vi ändå tar ettseriöst resonemang i denna fråga när vi hanterarden i utskottet.Anf. 164 ():Herr talman! Det skulle vara frestande att ägna sigåt att kommentera den debatt som har varit, mende flesta talare finns inte på plats, så jag avstår.Jag börjar med att konstatera att vi, i varje fall jag,har fått lära oss att mångabra saker som vi tidigare ansett ge enbart positivaeffekter, ger en del effekter som inte är såpositiva i det korta perspektivet. Jag skall ge någraexempel.Hushållen måste spara mera. Underhögkonjunkturen var det en viktig och självklarmålsättning. Det stora underskottet i bytesbalansengjorde ett ökat sparande till en avgörande fråga förekonomins stabilitet. Ett land kan inte varaktigt haett stort underskott i sina affären med omvärlden.Underskottet i bytesbalansen håller nu på att rättatill sig. Det beror i första hand på en minskadimport och ett ökat hushållssparande, dvs. skulle dennasituation ha upplevts som enbart positiv. gerett nödvändigt ökat hushållssparande inte baraminskad konsumtion utan också ökad arbetslöshet.Därför framstår inte ökat sparande som enbartpositivt i det korta perspektivet.Sjukfrånvaron måste minska. Den högasjukfrånvaron har varit ett betydande problem försvensk konkurrenskraft. har sjukfrånvaron pågrund av förändringar i sjukförsäkringssystemetoch genom lågkonjunkturen minskat påtagligt. Detär självklart en viktig förbättring som stärker densvenska konkurrenskraften, men det ökar samtidigtarbetslösheten i storleksordningen 50 000--60 000.Produktiviteten måste förbättras i såväl näringslivsom offentlig sektor. Under åtskilliga år har svensktnäringsliv uppvisat en otillfredsställandeproduktivitetsutveckling. Detsamma gälleroffentlig sektor. hareffektiviseringen varit mycket betydande i de flestaverksamheter. Detta stärker självklart svenskkonkurrenskraft och ökar våra framtidamöjligheter att öka exporten och framgångsriktkonkurrera med importen. innebär dettakortsiktigt ökad arbetslöshet.Inflationen måste vara låg. Vi har under det senasteåret upplevt en dramatisk sänkning av inflationen.I dag ligger den på 2 à . Något av endrömtillvaro, skulle vi sagt sedan.Visst är det i grunden en mycket positiv utveckling,men förvärrar det fastighetskrisen pågrund av den låga inflationen. Den höga räntan geren orimlig realränta, som försenar eller förhindrarde investeringar som är nödvändiga för att åter ökasysselsättningen.Det går att fortsätta att ge exempel på hur i grundenen mycket positiv utveckling kortsiktigt förstärkerde aktuella problemen. I detta läge är det otroligtviktigt att skapa stabilitet i ekonomin ochframtidstro på att vi positivt kan utnyttja demöjligheter som finns i den grundläggande positivautvecklingen av svensk ekonomi.Kortsiktigt krävs det uppoffringar av alla. Tvåkrispaket har lagts fram för att i någon månreducera det snabbt växande budgetunderskottet. Istort är paketen väl balanserade. Det finns somalltid skönhetsfläckar som behöver rättas till.Budgeten förstärks både genom att statenskostnader minskas och genom att skatterna höjs.Det är viktigt att i detta sammanhang komma ihågatt för den enskilde blir det i båda fallen ökadekostnader. I ett för många kärvt läge bör valet avbesparing eller skattehöjning i hög grad bestämmasav hur rättvist det går att fördela bördorna. I ettlängre perspektiv är självfallet målsättningen lägrestatliga kostnader och lägre skatter. Ett känsligtområde i detta avseende är besparingarna inombostadssektorn, som för att vara rättvisa måstefördelas på alla boende.Höjda skatter har generellt negativa effekter, menrätt utformade miljöskatter utgör undantag, vilkastyr marknaden mot nödvändig miljöhänsyn. Denhöjda bensinskatten är acceptabel i första hand frånmiljösynpunkt. Om biobränslekommissionensförslag till en försiktig koldioxidbeskattning avfossila bränslen som används för elproduktiongenomförs, är detta också en mycket välmotiveradmiljöskatt, som framför allt kommer att styra deframtida investeringarna till förmån för förnybaroch miljövänlig energi.Herr talman! Jag har med detta korta inlägg velatpeka på att dagens kärva situation rymmer mångamöjligheter, om vi rätt utnyttjar dem. Vi måstefördela de kortsiktigt nödvändiga och tungabördorna på ett rättvist sätt, och därmed så långtsom möjligt undvika att enskilda och företag slås ut.Anf. 165 ():Herr talman! Ekonomisk obalans och valutaoro iomvärlden har medfört två ekonomiska paket somvi skall behandla i under hösten.Paketen kommer att sätta ordentliga spår i enskildamänniskors ekonomi. De har tagits fram under hårtyttre tryck. Men om vi inte gör något ordentligtkommer många att gå under på grund av högaräntor.Den ekonomiska obalansen med stora strukturellaunderskott påstås bero försyndelser.Tydligen var det --1973som systemskiftet skedde. Jag roade mig därförmed att titta i gamla tidningsurklipp frånvalrörelsen 1970.Herr talman! Vad jag sökte i klippen var enoberoende observatör. Jag fann en i ,i tidningen . Han uttryckte i valrörelsen enönskan:''Det ekonomiska läget är pressat. Det vet vi alla.Snabba åtgärder behövs. Och kanske impopulära.Låt oss komma samman till enstabiliseringskonferens. Vi är beredda att delaansvaret med regeringen för den illasmakandemedicinen. Bara något blir gjort, och blir gjortsnabbt''.Såvitt jag kan minnas är det första gången sedandenna önskan uttrycktes som politiskapartier så brett enats om ett så långtgåendeekonomiskt paket för att komma till rätta med detstrukturella budgetunderskottet. Uppgörelsenkommer säkert bidra till att hyfsa den ekonomiskadebatten för en lång tid framåt.Peter Kling förde tidigare här fram en viss kritik.Han påstod att en majoritet av svenska folket stodbakom slopandet av hemspråksundervisningen.Den senaste opinionsundersökningen som jag togdel av visade att avsvenska folket ville ha kvarhemspråksundervisningen.Självfallet har alla partier fått göra eftergifter för attkomma överens om förändringspaketen, som vihoppas skall leda fram mot en bättre ekonomiskutveckling med lägre räntor.Vi får hoppas att paketen får avsedd verkan. Om viskall se något framåt, behöver vi få framvissa medel för att infasa det svenska jordbruketmot en EG-anslutning.Med syn påsmåföretagssamheten är det också angeläget att enförändring av skattereglerna för enskild firma sker,så att de som driver företag i den formen intemissgynnas i förhållande till dem som driver företagi aktiebolagsform. I det avseendet har jag sammauppfattning som har redogjort för.I då välskötta företag utan egen förskyllandrivs i konkurs är det angeläget att leverantörernasfordringar i konkurser prioriteras högre. Med deprioriteringsregler som gäller gårskattefordringar före leverantsfordringar. Med enbättre ställning för leverantörerna hade en delkonkurser kunnat undvikas.Herr talman! De banker som genom frikostigafastighetslån har varit med om att blåsa uppfastighetspriserna till nivåer som är ohållbara och,som när det begav sig i folkdjupet, ocksåbetraktades som ohållbara har storaekonomiska bekymmer. Det är märkligt att folketsintuition om vad som var rätt och fel pris påfastighetsmarknaden inte delades av bankproffsen.Den professionella felbedömningen medför nu ettbehov av höga utlåningsräntor till förfång förinvesteringar i nya bestående arbetstillfällen.Med den ränteutvekling som varit sedan beslutetatt sänka skatten på kapital till fattades vardet logiskt att bibehålla skattenivån ett tagtill.Sonia tog upp vårdnadsbidraget i sittanförande. De ekonomiska bekymren har av någraanvänts som intäkt för att ventilera och befästa sittideologiska motstånd mot vårdnadsbidrag. Med ettplanekonomiskt tänkande där staten vet bäst kandet finnas en viss logik i motståndet. Hur ledamötersom i andra sammanhang pläderar för valfrihet somnågot som utvecklar både ekonomiskt välstånd ochtrivsel i samhället kan sätta sig emot att samhälletsstöd till småbarnsföräldrarna fördelas efterföräldrarnas fria val är obegripligt för mig.Låt mig i den här debatten fästa uppmärksamhet påden del i arbetsgivareavgiften -- -- som går tillbarnomsorgen. Denna avgift har hitintills täcktkostnaderna för statsbidragen till kommunernasbarnomsorg. Om man ser det hela över enlivscykel, är det bara en del av de anställda medbarn som fått del av stödet.Föräldrar som genom olika arrangemang självaklarar sin småbarnsomsorg får aldrig någon del avdenna inteckning i löneunderlaget. Vi är i behov aven mera flexibel användning av statens stöd förbarnomsorgen. Det gäller både för de föräldrarsom avstår från förvärvsarbeteoch för de föräldrar som genom olika saxningar iförvärvsarbetet klarar sin egen småbarnsomsorg.Herr talman! Vårdlön eller vårdnadsbidrag lika förvarje barn är en lösning på detta problem.Anf. 166 ():Herr talman! Jag skall i mitt anförande beröra enoerhört viktig fråga, nämligen den ekonomiskabrottsligheten. Jag har lyssnat till debatten helaeftermiddagen, och såvitt jag har kunnat höra ärLars den ende som har berört den frågan.Problemen med ekobrotten växer. sedanuppskattade att det varca som inte redovisadesnågonstans. nämns siffran 100 miljarder kronor.Det rör sig om uppskattningar av den svartaekonomin i samhället. Många brott varken anmälseller utreds. Företag och banker har i vissa fall intenågot intresse av att anmäla att de har blivit utsattaför brott. Det är inte alltid en fördel att figurera isådana sammanhang.Herr talman! revisorer har börjat att seöver arbetet mot den ekonomiska brottsligheten.Bilden är mycket dyster. Skattemoralen försämras.Samhället orkar inte ta itu med ekobrotten.Ekobrotten ändrar karaktär med konjunkturerna.Under 1980-talet var det skalbolagsaffärer somgällde. Under 1992väntas antalet konkurser uppgå till 22 000. I 75 %av dessa fall finns misstanke om brott.Också momsbedrägerierna ökar snabbt.Brottslingarna lär sig var det finns pengar atthämta. De anpassar sig efter förändringar ilagstiftning och kontrollsystem.Avancerade brottslingar har ofta tillgång tilljuridisk och ekonomisk expertis. Ekobrottenförekommer i alla samhällsskikt.Den svarta ekonomin snedvrider konkurrensen. Ikonjunkturnedgångar ökar konkurserna, och det ärofta de laglydiga företagen som försvinner först.Alla förlorar på detta. Staten går miste om storaskatteintäkter, vilket borde oroa vår skatteminister,vissa branscher är ekobrotten mycketvanliga, t.ex. inom restaurangbranschen. Det äringen nyhet. Så har det varit . Det skullebehövas någon form av skärpt kontroll över denbranschen, framför allt i samband medtillståndsgivning när det gäller utskänkning av öloch annan alkohol.Det skulle gå att komma åt en stor del avekobrotten. Det är samma personer som ständigtåterkommer. De som sysslade medskalbolagsaffärer håller nu på medmomsbedrägerier.Myndigheterna har otillräckliga möjligheter attbemästra situationen. Skattemyndigheterna,åklagare och polis har bristande resurser.Ärendebalanserna ökar. Många brott utreds aldrig,och många brott är också mycket komplicerade.Utredningstiderna är alltför långa, och många brotthinner preskriberas. harläget dessutom försämrats. Färre fall utreds och blirföremål för åtal och dom.En stor del av problemen ligger tydligen hos polisensom inte har tillräckliga resurser. Av 333 tjänsterinom ekorotlarna var bara 227 besatta ,och det är helt otillfredsställande.Stockholmspolisens ekorotel hade 1 250 ärenden ibörjan av sommaren. Under en månad kommer ca60 nya ärenden in till åklagarmyndigheterna.I förhållande till tillströmningen är produktivitetenlåg. klarar man av 12 mål. Då kanman räkna ut hur det skulle ta att kommaåt dessa 1 250 ärenden. kundeman notera en kraftig ökning här i regionen medöver 100 nya mål. utreddessammanlagt 58 mål av åklagarenheten. avsamtliga mål blir aldrig utredda.Herr talman! Det måste finnas en politisk vilja attta itu med ekobrotten, och denna vilja måsteuttryckas klart och tydligt från denna talarstol.Ekobrotten prioriteras inte längre av polisen ochinte heller av den här regeringen.Myndigheterna måste planera sin verksamhet ochfördela sina resurser i enlighet med de politiskabesluten. Om de politiska signalerna inte är tydligainnebär det risk för att myndigheternasprioriteringar ändras.Riksåklagaren och har isamarbete med gjort enutredning, och där finns det många bra förslag.Det är emellertid bara att konstatera att vi inte harfått något förslag från den borgerliga regeringen,och den kommer tydligen att förhala dettaytterligare. Dessa ekobrott har utretts . Jagtycker därför att det är dags att regeringen läggerförslagen på bord.Investeringar i resurser är mycket lönsamma församhället. En taxeringsrevisors arbete drar in71 i ökade intäkter per dag.Det finns många bra förslag att ta till vara. Jag harvarje år tillsammans med m.fl.motionerat i denna fråga. Vi kan bara konstateraatt varje skattebetalare luras på om året.Det sitter en polis som heter påRikspolisstyrelsen och undrar vad vi politiker gör.Men det finns alltså pengar att hämta i fråga omdetta i dessa krisens tider.Jag kan lova kammaren att vi socialdemokraterkommer att återkomma i skatteutskottet i dennaviktiga fråga.Anf. 167 (-):Herr talman! Den allmänpolitiska debatten bordevara ett utmärkt tillfälle att diskutera det politiskaansvaret för den uppkomna krisen. Men så har,såvitt jag har kunnat notera, inte skett i någonvidare utsträckning. Det har fått mig attåstadkomma en liten travesti på en känd dikt avNils Ferlin:Så talar vi åter från kammarens stol här pågår detpolitiska kivet vi har våra ord och vår papperslappmen är långt från det verkliga livet.Den är möjligen litet elak, men församlingen är juhärdad.Jag tror att det finns ett stort politiskt ansvar i denhär uppkomna krisen, och jag tror att vi från högertill vänster måste dela detta ansvar. Jag tror attproblemen med de stora transfereringssystemen,som har tagit en växande andel av statens finanserutan att kunna lösa problemen som detursprungligen var tänkt, borde ha tagits upp förlänge sedan. Jag tror att löften om nyatransfereringssystem som vårdnadbidrag ellerlöften om ofinansierade skattesänkningar inteborde ha givits.De som får betala priset för denna politiskavårdslöshet är de som saknar jobb, som har svårt attklara det höga ränteläget och som drabbas avdrastiska kommunala nedskärningar.Jag tror att anledningen till att det har varit så svårtatt politiskt klara av de strukturella underskottenhar att göra med en förändring av politiken. Politikhar reducerats till att handla om ett köpslående omolika väljargrupper med förslag som ständigtkräver ökade kostnader. Jag tror att det är det somär anledningen till att politikerna har haft svårt attslå in på en ny väg när man måste dra ned påkostnaderna. Materiella förbättringar behövs förmänniskor, men det måste finnas ett ekonomisktutrymme för dem.Den typen av politik har i alltför hög grad fåttersätta den mer visionära diskussionen om vilketsamhälle som man skall bygga och människorsdelaktighet i den processen. Visst är vår kris ocksåen del i den internationella krisen, och visst finnsdet andra aktörer som också förtjänar kritik.Många har kritiserat de stora företagen för derasbristande solidaritet med . Ochfinansmarknadens beteende tycker jag alltmerliknar en koskocks beteende -- när en kossa skenaråt ett håll, skenar alla de andra efter.Detta fråntar emellertid inte oss politiker vår del avansvaret. Om jag fick önska något, herr talman,skulle jag önska mig en debatt här i kammaren därdeltagarna fick tala endast om det egna partietsmisstag och ansvar för den uppkomna krisen. Menjag befarar att någon sådan debatt aldrig kommeratt äga rum utan att det kommer att bli ett fortsatttraskande på den enda tredje och fjärde vägen.Jag skall säga något om krispaketen. Jag delar denuppfattning som har framförts här tidigare attriksdagen borde ha inkallats. Men harännu möjlighet att påverka om man håller sig inomde ekonomiska ramarna för de kortsiktigalösningarna och också för den långsiktigastrategiska diskussionen. Då kan ändåvara med och påverka och förändra dessa krispaketefter att ha hört vilka delar som väcker oro ute isamhället.Jag delar den kritik som har riktats mot de starkaåtstramande effekterna som på något sätt måstemötas med en efterfrågestimulans. Jag tycker attbeslutet om indragningar till kommunsektorn på7,borde diskuteras på nytt. Jagtycker att semesterdagarna, även om de inte är entungt vägande del i det ekonomiska paketet, ändåär en viktig symbolfråga. Därför borde mandiskutera den. Denna fråga markerarar att Sverigefortfarande är ett klassamhälle. LO-kollektivet somsist av alla fick dessa extra semesterdagar förlorardem först. Men det går att finna andra lösningar.Jag skulle också önska att krispaketen hade haft enmiljöprofil, och jag tror att de skulle ha kunnat hadet. Utbildning kan användas offensivt både motarbetslösheten men också mot miljöproblemen. Ensatsning på sanering av s.k. radonhus skulle ocksåkunna vara en viktig del i dessa paket.Krispaketen har gett oss en frist, men de har intelöst de långsiktiga problemen. Om vi ävenfortsättningsvis skjuter dessa problem ifrån oss,kommer vi på nytt att tvingas in i en situation därdet blir de översta skikten i de största partierna somfattar besluten åt oss. Vad som måste till är istället att partierna klart och tydligt ärligt redovisarsina skilda strategier, så att människor vet vad dehar att ta ställning till. Då kan val av parti återigenbli ett sätt att vara med och påverkasamhällsutvecklingen.Avslutningsvis skulle jag vilja referera Maj-GullAxelsson som i en delutredning inför LO:srättviseutredning har skrivit:När de maktlösa ger upp hoppet om att kunnaförändra sina villkor stärks de redan mäktiga.I min vision bryts de mångasmaktlöshet och vänds till makt och inflytande överden egna tillvaron och till delaktighet också i destora besluten som rör hela samhällets utveckling.Men jag tror, herr talman, att det kan finnas en riskatt den politiska process som vi nu ser början på gåråt ett annat håll och i stället ökar känslan avmaktlöshet och uppgivenhet hos människor.Näringsppolitik, miljöfrågor m.m.Anf. 168 ():Herr talman! Vi skall ägna åtnäringspolitiken. Det är en nästan djup symbolik idet förhållandet att när vi inleder den debattengapar näringsministerns stol tom. Det är en djupoch tragisk symbolik i detta. Där ute byter mannämligen just nu ord. De som står ute i näringslivethar länge talat om lågkonjunktur. Sedan någraveckor tillbaka talar de om depression. Motorn gårnu på tomgång. Handbromsen är åtdragen.Efterfrågan har fallit. Försäljningen har fallit.Produktionen har fallit. Sysselsättningen har fallit.Arbetslösheten stiger. Och näringsministern ärfrånvarande.Låt mig vara mycket konkret. I måndagstillbringade jag en stor del av dagen iSmedjebacken. I finns ett avvärldens effektivaste stålverk. Det ägs av dennordiska stålkoncernen . Vad man haruträttat i ärnågot av ett hjältedåd. Man har höjtproduktiviteten i stålverket med mellan 50 och70 %, från knappt till uppmot . Detta har skett i samspelmellan en modern och dynamisk företagsledningoch en skicklig arbetsstyrka.Detta företag, som är ett av världens absolutbäst rustade stålverk, är på väg in i en akut kris ibrist på efterfrågan. Företagets produkt,armeringsjärn, efterfrågades i byggnadssektorn.Nu hotas företaget av akuta finanansiella problem.I företaget arbetar 1 000 människor. Dethandlar om en bygd. Det handlar om en kommunoch dess framtid.Näringspolitik -- näringsministerns stol är tom.Det gäller företag efter företag runt om i landet.Det är inte dåliga företag, eller företag som inte harnågon framtid. Det är färdigstrukturerade,effektiva, slagkraftiga företag, som står inför enuppenbar risk att slås ut under denna vinter. Bildenär alldeles klar. Det handlar om tusentals och återtusentals arbetstillfällen.Jag hade velat samtala med näringsministern omvad han tänker och tycker när han ser detta, attstora delar av det mest effektivaproduktionskapitalet i svenskt näringsliv hotas avutslagning. Det är en kapitalförstöring, miljardefter miljard. Det är företag som, om de toge sigigenom denna svacka, skulle gå fram somslåttermaskiner på en internationell marknad, närefterfrågan återvänder.Näringsministern väljer att vara frånvarande.Jag hade velat tala med honom om hur han tänkeranvända den korta tid som fortfarande återstår föratt som näringsminister ändå försöka rida spärr motden värsta kapitalförstöringen. Där ute talar mannu om depression.Det hade fortfarande varit möjligt att diskuteraförkovran, att i t.ex. skapamöjligheter för dem -- det rör sig om någrahundra -- som har ett ordentligt behov av att höjasin utbildningsnivå för att bli ännu duktigarestålverksarbetare. Det handlar om att anpassa deregler som gör det omöjligt, och pådet sättet inte bara genom defensivarbetsmarknadspolitik rädda en bygd, utan som enoffensiv satsning höja utbildningsnivån i ett redanmycket effektivt stålföretag, som är på väg in ien akut kris.Men näringsministern väljer att vara frånvarande.Vi hade kunnat samtala om svensk forsknings- ochutvecklingspolitik, om infrastruktur, investeringar,statlig upphandlingspolitik, om nyakommunikationssystem och om hur vi skall utbildavåra barn, så att de kan bära upp ettslagkraftigt näringsliv. Det är näringspolitik.Näringsministern väljer att vara frånvarande.Det blir så, när man tror att näringspolitik är attprivatisera statliga företag. Men näringspolitik ärnågonting annat. Det är att leda ett lands förkovrannär det gäller dess näringar och människornassysselsättning och utkomstmöjligheter.Näringsministern är frånvarande.I detta anförande instämde ().Anf. 169 . ():Herr talman! vänder sig till ''absentfriends'' och utbringar en skål. Jag instämmer i denskålen, men jag väljer för min del att tala till denärvarande.Regeringen har genom näringsministern deklareratatt den tänker avskaffa näringspolitiken.Näringsministerns uttalade ambition är att blikonkurrensminister.Jag tror att det är en farlig väg man är inne på. I denkrissituation som svensk ekonomi och näringslivbefinner sig i, krävs politiska insatser som är meromfattande än rena skattesänkningar ochkonkurrensbevakning.Vi politiker måste göra vårt. De anställda måstegöra sitt. Men, och det återkommer jag till,företagsledningarna och ägarna måste också görasitt.I regeringsförklaringen säger statsministern: ''Degrundläggande villkoren för investeringar ochproduktion har förbättrats. ------ Produktivitetenökar snabbt. Våra kostnader sjunker nu iförhållande till omvärlden. Investeringshinder hartagits bort.'' Vad hindrar då svenska företag att fulltut utnyttja dessa goda förutsättningar?Det finns en mängd objektiva hinder. Jagunderskattar dem inte. Den internationella, långalågkonjunkturen kan vi inte göra mycket åt. Mendet finns också en mängd psykologiska hinder.