prot · GF09115 · 1992-05-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:115Tisdagen den 19 majKl. 14.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 13 maj.2 § Svar på fråga 1991/92:694 omabortlagstiftningenAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågatsocialminstern om regeringen avser att föreslå attgränsen för abort höjs från tolfte till artondegraviditetsveckan. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall besvara frågan.Någon sådan ändring av tidsgränsen för när abortär tillåten är inte aktuell av det enkla skälet attgränsen för abort utan särskilt tillstånd redan i dagligger vid artonde graviditetsveckan.Enligt abortlagen, som trädde 1975, fårabort göras före den artonde graviditetsveckan påkvinnans begäran med den begränsningen attaborten inte får genomföras om den på grund avsjukdom hos kvinnan kan antas medföra enallvarlig fara för hennes liv eller hälsa.Om aborten skall utföras efter utgången av dentolfte graviditetsveckan skall den dock i regelföregås av en särskild utredning. Den ansvarigeläkaren kan, om det är uppenbart att det inte finnsnågot hinder mot aborten, vidta åtgärden utan atten sådan utredning har utförts.Utredningen om det ofödda barnet har föreslagitatt alla kvinnor i stället skall erbjudas samtal medkurator oavsett när under graviditeten abortenbegärs.Detta förslag bereds nu inom ochkommer att tas upp i en proposition som ärunder utarbetande.Anf. 2 (-):Fru talman! Jag tackar så mycket försvaret.Jag vill understryka att jag företräder ett parti,Liberala partiet, som försvarar familjen som dengrundläggande kärnan i samhället. Skyddandet avdet mänskliga livet är för oss heligt, varförförstörandet eller modifieringen av mänskligavarelser är uteslutet, såsom barnamord, dödshjälpoch genmanipulation. Vi kan tänka oss aborter iundantagsfall.Jag vill fråga statsrådet: Hur kom det sig egentligenatt medarbetare på departementet gick ut medsådana uppgifter och signaler som föranledde denhär frågan?Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Den frågan är nog svår att besvara, avdet skälet att jag tror att så inte har varit fallet.Medarbetarna på departementet arbetar ju med enmängd olika frågor, däribland de här. På dennapunkt tror jag att det fanns en -- som jagförmodar -- genuin missuppfattning hos någon avSten kolleger i som hadeuppfattat de diskussioner som vi för inomregeringskansliet så, att man skulle göra enförändring av abortgränsen. Detta korrigerades,tyckte jag, i massmedia genom bl.a. det TT-meddelande som gick ut som den härmissuppfattningen kom till uttryck. Så jag var välnågot förvånad över att fråga dökupp.Anf. 4 (-):Fru talman! Det är väl egentligen inte såförvånande att frågan ställdes. Efter det att 5 000människor hade demonstrerat -- jag gick främst idemonstrationståget -- förde regeringen ut ettannorlunda budskap. Det var alltså fler än jag ochnågon enstaka riksdagskollega som hade uppfattatsaken på det här sättet.Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! Jag har förstått saken så, att de mångamänniskor som är oroade över det stora antaletaborter i uppfattar tankegången att allakvinnor skall erbjudas ett kuratorssamtal -- oavsettnär under graviditeten aborten är tänkt att ske, ochatt de också skall erbjudas kuratorssamtal efter deaborter som sker -- som en förbättring i förhållandetill nuläget.Anf. 6 (-):Fru talman! Jag ber avslutningsvis att få tackastatsrådet för dessa klarlägganden.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på fråga 1991/92:701 om rätten förenskild att träffa försäkringskassasförtroendeläkareAnf. 7 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagavser att vidta någon åtgärd som garanterar denenskilde rätt att träffa försäkringskassansförtroendeläkare inför ett beslut som rör denenskilde.I en försäkringskassa skall det enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring finnas en ellerflera förtroendeläkare som skall biträda kassan ifrågor som kräver medicinsk sakkunskap.Förtroendeläkarna skall också verka för ett gottsamarbete mellan kassan och de läkare som ärverksamma inom kassans område.Förtroendeläkarens funktion vid handläggningenav enskilda ärenden i försäkringskassorna ärsåledes att vara medicinsk rådgivare till kassan. Avvikt är att förtroendeläkaren medverkar till att etttillräckligt medicinskt underlag för ärendenasbedömning införskaffas från den behandlandeläkaren eller från annan läkare. I enlighet med deallmänna principerna i förvaltningslagen (1986:23)har vidare den försäkrade rätt att ta del av ettutlåtande av förtroendeläkaren med möjlighet attyttra sig häröver innan kassan fattar beslut iärendet.Avsikten med systemet med förtroendeläkare ärsåledes inte att denne skall överta den behandlandeläkarens roll och efter en egen undersökning av denförsäkrade ge ett utlåtande omhur ärendet skall avgöras. Det är den handläggandetjänstemannen vid som skallbistå och ge information till den försäkrade. Jag ärinte beredd att vidta någon åtgärd för attåstadkomma någon förändring härvidlag.Jag vill tillägga att den försäkrade förstås harmöjlighet att överklaga en försäkringskassas besluttill högre instans som i sin tur anlitar särskildamedicinskt sakkunniga som rådgivare.Anf. 8 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret, även om jag är mycket besviken överstatsrådets negativa syn på problemet och på delösningar som ändå ligger i frågan.Förtroendeläkaren skall ju ge råd åtförsäkringskassan, som säger, just imedicinska frågor. Därutöver finns det egentligeningen lagreglering av vilka insatser som skall göras.När den behandlande läkaren ochförtroendeläkaren är oense om den medicinskabedömningen är det i många fall inte tillräckligt,menar jag, för kassan att ta del av ettläkarutlåtande. Därför har vissa kassor som enregel infört systemet att förtroendeläkaren kanträffa den försäkrade, om denne så önskar, innankassan fattar beslut.Att vissa kassor, arbetsförmedlingar och andra harinsett vikten av att göra på detta sätt måste ju ändåinnebära att det är väsentligt att man före ett beslutkan reda ut dessa saker. Då kommer man ifrån attdet fattas felaktiga beslut och att det blirblockeringar mellan den försäkrade och kassan.Inte minst när det gäller föräldrar medhandikappade barn är det av värde att föräldrarnakan överlägga med den här läkaren, innan de olikabesluten fattas i kassan.Jag skulle vilja fråga: Är statsrådet beredd att se påde kassor som har prövat modellen och göra enutvärdering för att avgöra om det ändå inte på siktär skäl att rekommendera flera kassor att ocksåpröva modellen?Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Bakgrunden till mitt svar är denbedömningen, att om man skulle fortsätta iförlängningen av det som ligger i skulle det bli en ganska genomgripandeförändring av de här läkarnas roll inom den svenskasjukvården. Man skulle förändra roll- ochansvarsfördelningen ganska kraftigt, om dessaläkare i större utsträckning skulle undersökapatienterna. Dessa läkares roll är ganska exakt densom jag har beskrivit i mitt svar.Om några kassor har börjat med en helt ny policypå området är det naturligtvis av intresse för denfortsatta diskussionen. Men jag misstänker attslutsatsen kommer att likna den som man kom tillför fyra eller , när frågan prövades,nämligen att systemet att har enförtroendeläkare för att kunna bedöma intyg ochannat är rimligt i sin nuvarande avgränsning och attdetta system inte bör expandera på det vis somSigge Godin antydde.Anf. 10 ():Fru talman! Jag har själv i mitt arbete mött de härfrågorna och kommit i kontakt medförtroendeläkare som vid speciella tillfällen faktiskthar prövat modellen att träffa den som det handlarom.Det är inte fråga om en förändring av detnuvarande systemet, utan det väsentliga är snarasten mycket generösare och positivare bedömning avärendena. Detta stelbenta system att man sitter ochläser papper och tror att man vet vad ett ärendeinnehåller borde man ändå kunna komma ifrån, omdet är till glädje för den människa som är drabbadav sjukdom och handikapp och som behöver fåresonera med en läkare som är medicinsktsakkunnig, innan beslut fattas.Jag hoppas ändå att statsrådet har välviljan attstudera de fall som finns ute i landet.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1991/92:716 om remisstvångetvid besök hos sjukgymnastAnf. 11 Statsrådet ():Fru talman!Göte har frågat mig vilka åtgärder jag ärberedd att medverka till för att remisstvånget förprivatpraktiserande sjukgymnastverksamhetupphör så snart som möjligt.Göte uppger att det inom den offentligavården blir alltmer vanligt att där anställdasjukgymnaster ger behandling utan sådan remissoch att detta är diskriminerande för den privatavården. hänvisar till att legitimeradesjukgymnaster arbetar under strikt ansvar, oavsettom de är verksamma i offentlig eller privat vård,samt att det i regeringsförklaringen är klart angivetatt målsättningen är att ge patienterna ökadvalfrihet genom fler alternativa vårdgivare.Det är riktigt att det förekommer att sjukgymnasterinom den offentliga vården ger behandlingar utanatt läkarremiss föreligger. Det s.k. remisstvånget,som har gällt sedan behandlingstaxansikraftträdande , innebär att denbehandlande sjukgymnasten inte får ersättning frånförsäkringskassan om inte behandlingen skett efteren läkarremiss. Däremot finns efterdomstolsavgörande inget krav på att det skallföreligga en läkarremiss för att få utföra enbehandling.Motiven som åberopades för införandet av krav påläkarremiss var två. Det första var säkerhetsskäl förpatienten. Det andra var att endast behandlingarsom är föranledda av sjukdom skall ersättas avsjukförsäkringen.Ett slopande av kravet på remiss har befaratsmedföra en ökning av försäkringsutgifterna,eftersom det utan läkarremiss kan bli svårt förförsäkringskassan att avgöra omersättningsanspråken i samtliga fall avser sådanabehandlingar som skall ersättas genomsjukförsäkringen.Vid de avslutade överläggningarna mellanriksförsäkringsverket och företrädare förLegitimerade sjukgymnasters riksförbund omarvodesnivån i behandlingstaxan för perioden den1 juli till -- överläggningarsom inte resulterade i en överenskommelse -- harkonstaterats att taxans konstruktion ochtillämpningsregler behöver ses över i vissaavseenden. har för avsikt attta upp fortsatta överläggningar med berördaintressenter om en sådan översyn avbehandlingstaxan. Enligt vad jag har inhämtatkommer frågan om det s.k. remisstvånget attberöras i det sammanhanget.Anf. 12 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på frågan.I och för sig är det här en gammal fråga somsjukgymnasterna har tagit upp vid åtskilligatillfällen. Jag har en känsla av att det faktum inte har kunnat nå en uppgörelse mellanförbundet och kan bero på attjust den här frågan är en knäckfråga, en fråga somförbundet nu faktiskt anser att man måste kommatill rätta med.När man läser regeringsdeklarationen framgår detmycket klart att regeringens ambition är att detskall vara möjligt för dem som utövar yrket inomdet sociala området och inom sjukvårdsområdet attbedriva verksamheten på lika villkor. Friheten ochmöjligheten skall införas successivt, inte i förstahand därför att det är bra för dem som gerbehandling utan i första hand därför att det är braför patienten. Det som är bra för patienten är ocksåofta bra för den som ger behandlingen.Jag tycker att resonemanget i svaret beträffandesjukgymnasternas rätt att ge behandling utanremisstvång är ologiskt. Sjukgymnasterna är julegitimerade. Således har de fått bevis på sinyrkeskunnighet. Då skall väl också vederbörandeha ansvar på grund av sin yrkesskicklighet, oavsettom han är offentliganställd eller privatanställd.När det gäller vilka åkommor som får behandlas villjag säga att det ju ändå är så, att man för att få utersättning från försäkringen måste redovisa denbehandling som har utförts. Gör man en felaktigbehandling får man inte någon ersättning. Det ärganska enkelt, och det bör inte vara särskiltkomplicerat att lösa problemet.Beträffande kostnaderna menar jag att vi totalt settskulle få lägre kostnader, eftersom man skulleslippa mycket spring till läkare med olika remisser.I stället kunde man gå direkt till den sjukgymnastsom man vet kan ge behandling för den speciellaåkomman.Jag är medveten om att man kan ha olikauppfattningar när det gäller de här sakerna, menhuvudprincipen måste väl ändå vara den, herrstatsråd, att de som utövar yrket skall ha sammamöjligheter.Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! Det är en utmärkt huvudprincip. Detsom anges i regeringsförklaringen har ju med självaetableringsfriheten att göra och därvidlag är det jusom nämnde så, att regeringen haruttalat att den avser att se till att det successivt bliretableringsfrihet. Den grupp som nämns iregeringsförklaringen är läkarna, men det gällerförstås också tandläkare och sjukgymnaster.Däremot står det ju ingenting iregeringsförklaringen om remisstvång eller inte vidolika specialiteter.När frågan var uppe gjordesocialstyrelsen bedömningen att det var viktigt --det var vad man då anförde -- att man avsäkerhetsskäl hade en läkarbedömning i botten föratt avgöra om den åkomma som den enskildeklagade över var av den arten att den passade braför sjukgymnastbehandling. Jag anser mig intebesitta den medicinska sakkunskapen för att kunnabedöma om detta påstående är korrekt eller ej,men jag har i svaret velat redovisa för frågan har varit uppe och attdet här argumentet framfördes.Det viktiga är väl att ochjag är överens om att den här frågan bör tas upp. Isvaret har jag också redovisat att frågan kommer atttas upp vid de fortsatta överläggningarna ochdiskussionerna om hur man skall göra medbehandlingstaxan . Jag förutser för att vi haranledning att se över en hel del av taxesystemen.Anf. 14 ():Fru talman! Jag har den absoluta uppfattningen attvi skall slå vakt om kvaliteten inom vården, och detskall finnas klara skäl för det ena eller det andrabeslutet. Men har det faktiskt skapats en praxispå så sätt att sjukgymnaster i offentlig vård i alltstörre utsträckning får ge behandling utan attdessförinnan ha fått läkarremiss för patienten. Dåmenar jag att man i detta sammanhang redan hartagit ställning beträffande kvalifikationsfrågan.När det sedan gäller regeringsdeklarationen är detriktigt att det inte står någonting om det här idenna, men andan i regeringsdeklarationeninnebär ju att alla hinder, direkta eller indirekta, iprincip skall undanröjas, så att de som utövar yrketskall ha samma möjligheter och samma chans.Jag skulle vilja fråga statsrådet en sak. Om man intekommer överens vid förhandlingarna mellanförbundet och , är statsrådetdå beredd att ta upp frågan till förnyad prövning idepartementet, så att vi på ett seriöst sätt kandiskutera frågan? Situationen är inte bra. Detär inte rättvist.Anf. 15 BO ():Fru talman! Som måhända framskymtat i mitt svarhar de överläggningar som ägt rum införtaxeförändringarna inte lett fram tillnågon överenskommelse. Detta innebär i vad gällerdet kommande året att regeringen under allaförhållanden kommer att ta ställning till frågan.I svaret har jag också framhållit att verket, utananknytning till den här frågan, har meddelat attverket tänker ta upp spörsmålet ombehandlingstaxan. Svaret på fråga äri praktiken att det som han önskar att vi skall görainom departementet till en början kommer attutföras inom verket.Anf. 16 ():Fru talman! Min fråga blir då: Kommer statsrådetoch departementet att göra en ingående prövning ianslutning till taxefrågan? I annat fall hoppas jag attstatsrådet gör prövningen i särskild ordning ochmycket snart.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! Som jag har antytt är frågan omtaxesättningen fr.o.m. , dvs. om drygten månad, föremål för regeringens behandlingredan nu. Den frågan får alltså, som jag nämnt, tasupp i särskild ordning.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1991/92:767 omförsöksverksamheten med rätt fördistriktssköterskor att förskriva läkemedelAnf. 18 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omjag är beredd att verka för att slutföra projektetmed rätt för distriktssköterskor i attförskriva läkemedel.Försöket med rätt för distriktssköterskor iJämtlands län att förskriva vissa läkemedel startadei och skulle enligt planerna pågå ,varefter en utvärdering skulle göras. Genom ettdepartementsbeslut erhöllsocialstyrelsen . utvärdering av denna. Enligt samma beslutskall utvärderingen rapporteras till regeringensenast under /92, dvs. Resultatet kommer attrapporteras till regeringen i enlighet med det beslutsom fattas. Jag är självfallet beredd att verka för ettslutförande av projektet, men finner förnärvarande inte anledning att vidta några åtgärderi avvaktan på rapport.Anf. 19 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret.Det nu pågående projektet medreceptförskrivningsrätt för distriktssköterskor harju varit uppe i . Anledningenär ju bl.a. den att det har funnits en hel delfrågetecken när det gäller slutförandet avprojektet. Oklarheten har framför allt gälltprojektets finansiering och utvärdering.Redan 1978 uppdrog den dåvarande regeringen åtsocialstyrelsen att utreda förutsättningarna för enförsöksverksamhet med receptförskrivningsrätt fördistriktssköterskor och företagssköterskor. Först1984 redovisade uppdraget, såledesefter . slutsats var att ensådan försöksverksamhet, och verksamheten överhuvud taget, skulle blir för dyr. Någonförsöksverksamhet kom därför inte till stånd. Detvar särskilt behovet av utbildning somsocialstyrelsen bedömde som alltförkostnadskrävande. Vid en remissomgångbeträffande det som kommit framtill ansåg både och attsocialstyrelsen hade övervärderat behovet avutbildning. Då frågade bl.a.de nämnda organisationerna om det fanns intresseav att en försöksverksamhet nu kom till ståndtillstyrkte och ettsådant projekt. 1985 uppdrog regeringen på nytt åtsocialstyrelsen att i samråd med de berördaintressenterna genomföra en försöksverksamhetför distriktssköterskor.Såsom redan framkommit här valdes länsom försöksdistrikt.De läkemedel som en ledningsgrupp ansåg skulleingå i projektet låg nära distrikssköterskornasarbetsområde omvårdnad. Inom projektets ramhar distriktssköterskorna fått fortbilding ifarmakologi m.m. vid i utbildningen omfattade 5 poäng.I projektet förskriver distriktssköterskorna vissaläkemedel på grund av att de fått ett utvidgatsjälvständigt yrkesansvar. Andra läkemedel kandistrikssköterskan förskriva om den ansvarigeläkaren har delegerat den rätten till henne.Anf. 20 Statsrådet ():Fru talman! Det är riktigt som att denna fråga har ett långt förflutet. Jag kanockså nämna att den som gav uppdragetvar vår nuvarande talman, som då varsjukvårdsminister.Nu har emellertid den långa processen lett fram tillatt vi har haft en försöksverksamhet som är i detnärmaste avslutad. Vad , jagoch många andra väntar på är nu en utvärdering avförsöksverksamheten. Jag tror inte attutvärderingen kan vara klar att överlämnas redanden , men jag räknar med att vi skall fåresultatet av utvärderingen . Jagser fram mot denna utvärdering, eftersom jagtycker att detta är ett intressant inslag i denfortsatta utvecklingen av svensk sjukvård.Jag kan parentetiskt nämna att det finns andrainslag som måhända kan beröra förlängningen avden här försöksverksamheten. Det har att göra medatt vi över huvud taget har minskat påreceptkraven. Den enskilde kan redan nu ta ut ettstörre antal läkemedel utan recept, något somframgått av annonser . Detta kanmöjligen påverka omfånget.Jag tror att och jag väntarungefär lika otåligt på att få se resultatet påutvärderingen. Jag tror att det kommer i början avhösten.Anf. 21 ():Fru talman! Jag förstår att vi är på ungefär sammalinje. De här projekten har varit mycket segdragna.Inledningsvis möttes det nu pågående projektet avkraftiga protester, bl.a. från läkare i . Detmedförde att projektet försenades och attstartpunkten sköts upp. Men allteftersom tiden gåtthar också läkarna blivit litet mer entusiastiska förprojektet.Jag tycker förstås att det är mycket viktigt attprojektet slutförs. Jag tycker att det nu har pågåttlänge nog, och vi vill gärna se ett resultat. Det ärviktigt att projektet i dessa tider avomstruktureringar inte hamnar i bakvattnet ännuen gång. Det är viktigt att ha detta med i denomstrukturering som är på gång. Är statsrådetberedd att verka för det?Anf. 22 Statsrådet ():Fru talman! Som säger är det enhel del på gång inom svensk sjukvård, både ute ilandstingen och på nationell nivå. Huruvida denstatliga utvärderingen av Jämtlandsförsöket pånågot sätt kan fogas in i de förslag som vi skallavlämna till vågar jag inte säga . Men alldeles uppenbart är det en väsentlig deli den svenska sjukvården att bestämma vem somhar rätt att förskriva vad.Anf. 23 ():Fru talman! Om det skulle visa sig att det inte finnstillräckligt med pengar för att slutföra projektet, ärstatsrådet då beredd att se till att brist påpenningmedel inte bromsar den här gången? Detkan ju i varje fall inte röra sig om så stora summor.Anf. 24 Statsrådet ():Fru talman! Jag är något osäker på vad det ärMargareta åsyftar. Såvitt jag förstått harsocialstyrelsen fått medel en gång för alla, även föratt klara utvärderingen. Jag har inte för avsikt attföreslå att det tillskjuts ytterligare pengar för dettaändamål. har, om jag ärriktigt underrättad, fortsatt försöksverksamhetenäven efter . Försöksverksamhetenpågår alltså egentligen fortfarande.Det enda som begränsar försöksverksamheten förnärvarande är att den författningsändring som varnödvändig för att man skulle kunna göra försökenbara gäller t.o.m. december . Man måste därförenligt min mening ta ställning i frågan innan dess.Anf. 25 ():Fru talman! Det är inte bara på den nivå som vi nudiskuterar som intresset för detta projekt är stort.Intresset finns i alla landsting, inom facket, blandpatienterna, inom primärvården osv. Ävenhuvudmännen har ett mycket stort intresse fördenna försöksverksamhet. Därför är det viktigt attvi så snabbt som möjligt får fram ett resultat avutvärderingen. Om resultatet visar sig vara bra, ärdå statsrådet beredd att att föra ut detta i helalandet och ta konsekvenserna härav i form av enutvidgning av utbildningen och fortbildningenliksom en vidgning av yrkesbefogenheterna?Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Svaret på den frågan är lätt att ge. Omförsöksverksamheten totalt sett visar sig ha varitlyckosam och det inte finns några medicinskainvändningar, är det självklart att detta skall spridasöver hela landet. Vi gör ibland inom den offentligasektorn det misstaget att vi bedriverförsöksverksamhet år ut och år in och sedanavslutar den utan att dra slutsatsen antingen att dethela var dåligt och därför bör upphöra eller att dethela var bra och att det därför bör spridas.Svaret är alltså att om utvärderingen blir positivskall vi se till att detta sprids över hela riket.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1991/92:769 om nolldirektivenför merkostnadsutredningenAnf. 27 Statsrådet ():Fru talman! har frågatsocialministern när han ämnar verkställa beslutetom att ta bort nolldirektiven förmerkostnadsutredningen ochpsykiatriutredningen. Arbetet inom regeringen ärså fördelat att det är jag som skall besvara frågan.Sedan år 1984 gäller för samtliga kommittéer ochsärskilda utredare vissa generella direktiv (Dir.1984:5). Dessa direktiv -- som så ofta kallatsnolldirektiven -- innebär i princip att förslag frånkommittéer inte får öka de offentliga utgifterna ellerminska statsinkomsterna. Kommittéerna skall visahur förslag som innebär utgiftsökning ellerinkomstminskningar skall finansieras. Detta skallske genom att kommittéerna anger konkreta förslagtill rationaliseringar eller omprövningar sominnebär besparingar inom utredningens områdeeller näraliggande områden. Förslagen skall såledeskunna genomföras med oförändrade ellerminskade resurser. Anledningen till Bo Holmbergsfråga är att och i enmotion har föreslagit att nolldirektiven skallavskaffas för merkostnadskommittén ochpsykiatriutredningen.