prot · GF0995 · 1992-04-09 00:00:00 — I varje fall tror jag att detblir problem för flera fria grupper, om man interäknar upp anslaget som socialdemokraterna harföreslagit.Jag skall inte göra någon kommentar beträffandeModerna museet, eftersom jag väntar påkulturministerns redogörelse på den här punkten.Enligt min mening är det emellertid viktigt att mannu gör någonting för Moderna museet.Beträffande vill jag säga att det rör sigom en mer komplicerad fråga i den meningen att treparter är i hög grad inblandade: ,i och staten.Det är borgerlig majoritet på samtliga dessa, och vihar en borgerlig regering. säger man frånStockholms läns landsting: Vi vill omförhandlaavtalet. Vi kan inte leva upp till förpliktelserna.Jag tycker att det är en självklarhet att denöverenskommelse som har träffats omkostnadsansvaret skall ligga fast. Det är en stortillgång för och för Stockholmskommun att ha detta. Tar de inget ansvar här, kanman fråga sig vad staten har för anledning att taansvar i andra sammanhang för aktiviteter iStockholm. Jag tror det tål att tänka på ytterligareen gång. Jag tycker att det är nödvändigt attDansens hus kan utvecklas.En ytterligare punkt som tarupp är att hon är förvånad över attSocialdemokraterna nu vill ha en parlamentariskutredning. Det är inte alls förvånande. Jaghänvisade i mitt anförande till det betänkande från1989, där det sades att ju längre vi kommer från1974 års beslut, desto mer aktuellt blir det med enutredning.Slutligen: Jag har inte snävat inutredningsuppdraget. Däremot har jag noga, inteminst därför att jag ser att kulturministern sitter ikammaren, understrukit vad det är riksdagenbeställer. Det skall regeringen sedan effektuera.Anf. 70 () replik:Herr talman! Katastrof kan naturligtvis vara ettrelativt begrepp. Men vad som är farligt, ÅkeGustavsson, är att använda det ordet för mycket.Då får man ingen valör i ordet till slut. Det ärvalören i orden som gör att vi förstår varandrabättre.Så till frågan om Arbetets museum, som jag inte togupp eftersom frågan kommer att behandlas i ettsenare betänkande. Eftersom nämnde det, måste jag få säga att BengtGöransson skrev att det inte är statensansvar, utan att det är stiftelsens och ävenkommunernas ansvar. Det är av den anledningensom vi tycker att vi inte kan höja anslaget. Trots detekonomiska läge som vi har, måste vi se till att sparapengar. Gör vi inte det, drabbar det all verksamhet.Det drabbar alla -- från barn som vill läsa böckertill gamla som behöver omvårdnad och sjuka sombehöver vård.Det ekonomiska ansvaret för uppbyggnaden avekonomin är så stort att vi får lov att ålägga oss vissinskränkning.Beträffande hoppas jag attförhandlingarna skall gå i lås. Jag tycker ocksåDansens hus är fantastiskt. Men jag tycker att detär onödigt att reservera sig i en situation därstatsråd har tillsatt en utredningsman. Vi brukar haseden att avvakta när någonting är underutredning.Det var inte så konstigt att förslaget om enparlamentarisk utredning kom . Ju längre viavlägsnar oss , desto viktigare är det, sägerÅke . Ja, man behövde den inte förraåret. Procentuellt är det en liten tid som har gåttfrån till , jämfört med tiden från 1974till 1991. Tidsfaktorn kan inte ha haft någon störrebetydelse.Anf. 71 () replik:Herr talman! Jag delar att man skall vara försiktig med orden.Det skall inte gå inflation i ord. Därmed behöver viinte diskutera det mer.Vi återkommer till frågan om Arbetets museum,men apropå refererande till förhåller detsig så här: Riksdagsmajoriteten, i vilken något avregeringspartierna då också ingick, faktisktbeställde en höjning av anslaget till Arbetetsmuseum. Budgetpropositionen innebar ensänkning. Detta var för magstarkt för två avregeringspartierna att acceptera i . Därförfick vi majoritet. Det hedrar uppriktigt sagt kds ochCenterpartiets riksdagsledamöter att de gjorde detställningstagandet.Det är naturligtvis alldeles riktigt att vi skall sparapengar, så gott det nu går. Men vi skall göra det pårätta områden. Anta att har rätt isin tes, där hon säger att en satsning påkulturområdet är lönsam. Då är det ju rentföretagskonomiskt vansinne för staten att inte göradet, därför att då kunde vi ju minskabudgetunderskottet den vägen.När det gäller mer explicit yrkar vibifall till vår motion. Överenskommelsen innebärfaktiskt att staten tar på sig hälften av kostnaden,och stad25 %. Så säger att man nu skall förhandla medStockholms landsting och kommun.Vad vi utgår från i vår motion är att förhandlingaraskall resultera i att det samlade offentliga stödet tillDansens hus ökar med minst 3 milj.kr. utöver vadsom redovisas i budgeten. Att det på något sättskulle vara otillbörligt att uttala en sådan åsikt omDansens hus därför att en utredning pågår är förmig svårt att förstå. För dem som arbetar i Dansenshus är det helt omöjligt att förstå det.Anf. 72 () replik:Herr talman! Satsning på kultur är lönsam, ochdärför borde vi satsa , säger . Ja,en satsning på kulturen är lönsam på lång sikt. Menom man befinner sig i en ekonomisk dalsänka gällerdet att kunna komma upp på sidorna och börjaklättra uppåt mot ljuset igen. Vi har inte kommit ditän, men jag är övertygad om att vi kan göra det omden borgerliga regeringen fortsätter på det sätt somden har börjat. Det gäller således att komma överden eokonomiska tröskeln, innan man kan hittaden lönsamhet som talar om.När jag hör beskrivningen här kan jag inte låta bliatt påminna om en sak i den allmänpolitiskadebatten. var uppe och talade bl.a.om duschar som var sönder i skolorna, rappningsom hängde från taken i skolorna och ventiler somvar dåliga. Det gjorde han regeringen ansvarig för.Ändå hade regeringen då suttit fyramånader. Jag har inte fått besked om ni kan tänkaer och säga: Vårt ansvar är stort för de ekonomiskasvårigheter som har råkat in i.Anf. 73 () replik:Herr talman! Principen att folkbibliotekens tjänsterskall vara avgiftsfria har länge varit allmäntvedertagen. Det är alldeles rätt och riktigt. Menmitt bekymmer nu är att jag har indikationer på försöker ändra på det här ute i landet. Jagbetvivlar inte alls att menar att den gamla principen är heltriktig. Men det som är bekymret är attpartikamraterna ute i landet inte riktigt har sammaengagemang när det gällerbibliotektsverksamhetens mål.Därför tycker jag det är viktigt att vi ikulturutskottet, som ändå värnar om biblioteken,tar en ny diskussion i frågan. Vi kan naturligtvisdiskutera utan att begära återremiss. Då är det inteså mycket resultat att hoppas på, i alla fall inte numen kanske i framtiden.Jag tycker att vi skall ha en diskussion , ochdärför har jag begärt återremiss. Jag begärdeåterremiss under mom. 5, men jag vill också begäraåterremiss under mom. 6, som gällerfolkbibliotekens öppethållande.Anf. 74 () replik:Herr talman! Till följd av en återremiss skall vi taupp den här frågan igen, om yrkandet på återremissgår igenom.Det är klart att vi gärna diskuterar biblioteken, mensom jag sade behövs det ingen återremiss för det.Det kan vi göra ändå.Här framskymtar , framför allt kanskefrån sida, krav på enbibliotekslag. År har faktiskt majoritetenav Socialdemokraterna avvisat det kravet. Jag ärdock fullt medveten om att många övrigasocialdemokrater har arbetat för en bibliotekslag.Den stora majoriteten har kommit fram till att detinte är bra med en bibliotekslag. Visserligenkommer jag naturligtvis att delta i arbetet att fåfram en sådan lag, men jag tycker att det är litetfarlig att på det sättet sprida oro.Jag tar för givet att de negativa reaktionerna mot enbibliotekslag kommer att kvarstå. Det är en metodsom vi inte vill använda, därför att en bibliotekslagkan tvärtom skada verksamheten.Anf. 75 () replik:Herr talman! Just det argument som ElisabethFleetwood för fram i slutet av sitt inlägg har jagtidigare kunnat instämma i. Men det är på grund avden rådande och den kommande situationen som vianser att frågan behöver diskuteras ytterligare engång.Anf. 76 () replik:Herr talman! Jag sade ju det, ,att visst kan vi diskutera, men återremiss: nej.Anf. 77 () replik:Herr talman! blir upprörd ochtycker att jag uttrycker den oro som finns påbiblioteksområdet så, att det blir en skymf mot alladem som i hela sitt liv har arbetat för litteraturenoch kulturen. Nej, jag kan garantera att det inte ärfråga om någon skymf. I så fall skulle jag skymfamig själv. I hela mitt yrkesverksamma liv har minhuvuduppgift varit att bereda barn och ungdomarglädje att upptäcka vad litteraturen kan ge. Dettahar jag gjort först som folkskollärare, sedan somsvensklärare på högstadiet och slutligen genom attarbeta inom folkbildningen. Jag försäkrar att denoro som jag känner verkligen är motsatsen till enskymf mot alla de människor -- lärare,bibliotkarier, politiskt aktiva -- som tycker att dettaär viktigt.Med risk för att bli alltför personlig vill jag ändåberätta hur det kom sig att mitt liv fick denvändningen. När jag var flyttade minfamilj till ett nytt område. Genom några kamraterfick jag tips om att det från vårthem fanns ett gammalt skolbibliotek som var öppetför allmänheten och som också hade envuxenavdelning. I mitt hem hade vi ungefär tioböcker: ett uppslagsverk och det vanligasortimentet. Så detta med litteratur var därför förmig en exklusivitet. Via detta bibliotek och via enbibliotekarie som var helt fantastisk i sitt sätt attvara mot oss barn öppnades en fullständigtförtrollande och ny värld för mig. Jag hade nog inteblivit svensklärare om inte denna bibliotekarie,som stod för min litterära skolning,hade funnits. Jag var bara en liten jänta då, när honvisade på böckernas värld, inte bara för mig utanför alla barn i området.Jag vet alltså i märgen vad ett filialbibliotek kanbetyda. Jag vet också att en majoriteten av Sverigesbarn har dess värre inte fått den här möjligheten,på grund av att kommunerna inte har råd medfilialbibliotek, bokinköp, biblioteksöppethållandeoch inte med kunnig och utbildad personal.Jag tycker att vi tillsammans borde verka för attsituationen skall bli annorlunda. Många ledandemoderata kommunalpolitiker har dess värre inteElisabeth engagemang i den härfrågan.Anf. 78 () replik:Herr talman! Jag är helt övertygad om att ElisabethPersson har missuppfattat det som jag sade. Jagsade att jag uppfattade det som en skymf mot demav oss som är motståndare till en bibliotekslag, närman sade att det behövs en sådan.Elisabeth sade att vi inte skulle bry oss omatt alla barn inte får låna böcker eller höra sagor omdet blir en ny situation. Det bryr vi oss visst om. Detfinns inte någon av oss som inte anser att det är braför barn att höra sagor. Jag minns när jag själv somsjuåring, när jag började skolan, fick gå tillfilialbiblioteket i . kan jagminnas doften när man kom in i bibliteket av denbindning som böckerna hade på den tiden.Böckerna var inbundna med mörkröd rygg , om ni kommer i håg det -- det är det nogmånga här som gör trots allt. Det var härligt.Böckerna öppnade en helt ny värld, och det tror jagatt vi är eniga om, jag kom med i biblioteksnämnden i Stockholmhade jag förmånen att få sitta i stadsbiblioteketssagogrotta och lyssna när -- som jagtror att många av er kommer i håg -- och AstridLindgren läste sagor för en 30--40 barn som satt pågolvet framför dem. Trots att jag var vuxen var detunderbara stunder.Böckerna betyder förfärligt mycket. Säg inte attinte också vi har respekt för vad barn behöver, förböcker, för att så många som möjligt skall kunnautnyttja boken, eftersom den är det främsta medletatt nå kunskap och kultur på alla områden. Mankan t.o.m. få tillgång till musik genom böcker. Somjag uppfattar det är boken det som vi främst börsatsa på för att ge människor alla möjliga arter avupplevelser.Anf. 79 () replik:Herr talman! När vi nu har den här upplevelsengemensam, borde vi inte då också fundera övervarför inte i , i ellerLasse i skall kunna få del av böckernasvärld. Varför skall vi förmena dem det som vi självabetraktar som livsavgörande och nödvändigt? Hurkan vi tillsammans förhindra att den kulturpolitiksom nu förs leder till att allt färre barn ochungdomar också får vara med om det fantastiskamötet med litteratur, konst och kultur över huvudtaget?Den viktiga och helt avgörande uppgiften för ossborde vara att se till att kulturen inte begränsas liten exklusiv grupp, vars föräldrar har råd attbetala -- eller som beskrev det:kan åka gräddfilen in till boklånedisken påbiblioteken i . Vad vill med och göra för att biblioteken ochlitteraturen även i fortsättningen skall varatillgängliga för alla människor? Vi kan kanske börjamed att föra diskussionen i utskottet, när vi haråterremitterat biblioteksfrågorna.Anf. 80 () replik:Herr talman! Det är väl inte någon som vill förmenavare sig , , , eller Petraböcker. Det är vi överens om. Jag tycker därför attdet är onödigt med sådana slängar som ElisabethPersson delar ut.Varför vill vi då inte ha lagstiftning? Jo, för att viinte tror på lagstiftning. var vi ganska så enigaom att en lagstiftning kunde tendera -- vilket harvisat sig på många områden -- att bli enminimilagstiftning. Då kan kommunerna säga: Nuhar vi nått den gräns som är den nödvändiga, så nubehöver vi inte gå längre.Det är därför, , som vi inte tror pålagstiftning. Däremot tror vi på utbildning och påen bättre skola. Vi hoppas att alla svenska barnskall kunna gå i den allra bästa skolan. Om skolanoch utbildningen är bra och innehåller informationom böckernas värde, kan jag garantera att barnenfortsätter att läsa. Har man kunskaper, kan manockså ställa krav på verksamheten. Om väljarna --konsumenter av böcker, läsarna -- ställer krav, dåbehövs inte heller någon lagstiftning.Andre vice talmannen anmälde att ElisabethPersson anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 81 ():Herr talman! I ett mycket kärvt läge med storaekonomiska bekymmer, dåmångmiljardbesparingar i statsbudgeten måstegöras av statsfinansiella skäl, har regeringen lyckatsfreda kulturen. Totalt sett ökar kulturbudgetenmed ett antal miljoner. Detta gläder naturligtvis enkulturpolitiker.Kulturens andel av den totala statsbudgeten ärotvivelaktigt mycket liten. Det är glädjande att helaregeringen tycks inse att besparingar på dettaområde skulle ge så litet att nyttan aldrig skullekunna uppväga de negativa kulturpolitiskaföljderna.Kulturministern har också gjort värdefullauttalanden i detta sammanhang och faktisktuppmanat kommunalpolitikerna att se regeringensprioriteringar som en ledstjärna när de själva måstegöra prioriteringar.Herr talman! De kulturärenden som avgörs i dagkännetecknas av stor samstämmighet. Endast tillett av betänkandena har det fogats reservationer,nämligen till KrU18. Trots dessa reservationer finnsdet en samsyn som tar sig viktiga uttryck. Jagtänker då främst på det enhälliga förslaget att detskall tillsättas en kulturpolitisk utredning.Med tanke på att de kulturpolitiska målenfastställdes är det hög tid attutvärdera hur de har uppfyllts. Frågan omkomplettering av målen har också varit aktuell vidett flertal tillfällen. Vi kristdemokrater har i vårtkulturpolitiska handlingsprogram tagit upp tvåviktiga kompletterande mål. Vi menar attkulturpolitiken skall främja kvalitet samt beredakulturarbetarna rimliga arbetsvillkor.Jan-Erik framförde i sittinledningsanförande kravet på ett särskiltinkomstskatteslag för kulturskapare, Minpartiordförande motionerade undersin riksdagsperiod om just detta. Självframförde jag samma krav i en motion under denallmänna motionstiden. Jag hoppas att ytterligarepartier skall sluta upp kring detta krav. Det skullebetyda mycket för de fria kulturskaparna.Frågan om tillgänglighet och deltagande är mycketbetydelsefull. En förutsättning för de mångasdeltagande i kulturlivet är att det är lätt tillgängligt.Detta kräver en framsynt planering. Yttre faktorersom stadsplanering, tolk- och ledsagarservice,informationsspridning m.m. måste erhållaoffentligt stöd och resurser, så att de kan utformasför alla människors behov. Detta är i synnerhetviktigt för människor med olika handikapp.Människors kulturvanor grundläggs tidigt i livet.För att nå ett väsentligt högre kulturdeltagande äni dag måste kulturtörst skapas tidigt i barnens liv.Insatser för barn och ungdom är därför av centralbetydelse. Förutom kulturella kontakter i förskolaoch skola är kulturinstitutionernas barn- ochungdomsverksamhet viktig. Dessa institutioner kanmycket väl komma att behöva omfördela resursertill förmån för barn och ungdom.Herr talman! Många kulturpolitiker, kulturskapareoch andra kulturengagerade människor ute i landetär oroade av kommunalekonomiska kommitténsförslag att låta det statliga kulturstödet ingå i dengemensamma påsen. Jag vill uttala mitt stöd föruppfattningen att de grundbelopp som ges till denregionala kulturen även fortsättningsvis skallspecialdestineras.Det finns oro även inom andra kulturområden pådet kommunala planet. Det gäller t.ex. risken attden allmänt godtagna principen att boklån vid deallmänna folkbiblioteken skall vara kostnadsfriakan komma att ifrågasättas. De flesta ledamöter iutskottet stöder helhjärtat principen, men jag anserinte att det viktiga är att upplysa regeringen om detgenom ett tillkännagivande -- det kännerregeringen redan till. Det är snarare vårapartikolleger ute i kommunerna som behöverpåminnas om vikten av denna princip.Att bok- och tidskriftslån skall vara avgiftsfria är endemokratifråga. Avgiftsfriheten är en förutsättningför en öppen debatt och för en fri opinionsbildning.Det är också en fråga om lättillgänglighet och socialrättvisa.Herr talman! Jag vill kommentera ett anslag som ettenigt utskott står bakom. Det gäller bidraget tillsamisk kultur. Regeringen har glädjande nogföreslagit en kraftig ökning av anslaget tillsamefondens kulturdelegation. Detta kommer attöka delegationens möjligheter att bevilja bidrag förbl.a. teaterverksamhet.Vi kristdemokrater stöder helhjärtat denna ökadesatsning på samisk kultur. Den samiska minoritetenhar i egenskap av ursprungsbefolkning en unikställning. Därför har det svenska samhället ett stortansvar att i samarbete med samerna kraftfullt verkaför att den samiska kulturen skall kunna leva vidareoch utvecklas.Herr talman! Jag yrkar bifall till kulturutskottetshemställan i dess helhet i samtliga betänkanden.Anf. 82 ():Herr talman! Kulturlivet i alla dess variationer ochmed alla traditioner är av grundläggande betydelseför vårt samhälle och för att vi skall fungera bratillsammans.Inom den svenska kulturpolitiken framstår 1974 årskulturpolitiska beslut som en milstolpe. Beslutetföregicks av omfattande förberedelser som var välförankrade politiskt. Även Kultur- ochFolkrörelse-Sverige gav de föreslagna målen ettbrett stöd.Vi i anser att målen alltjämt är giltiga.Målen finns refererade i utskottsbetänkandetKrU18 på s. 6, och jag hänvisar till densammanställningen. Vad som närmast bör göras ären samlad utvärdering av hur de olika målen haruppnåtts. Vi i tror att en utvärdering i alltväsentligt kommer att visa att målsättningarna stårsig. Däremot anser vi att medlen inom fleracentrala avsnitt måste förnyas och kanskekompletteras. Det gäller bl.a. insatser för att nådecentraliseringsmålet.Centern har under en lång följd av år försökt få tillstånd en samlad utvärdering av hur de olika målenuppnåtts. finns äntligen ett förslag från ett enigtutskott som går i vår riktning, och det hälsar jagmed tillfredsställelse. Det är bra att utskottet ocksåuttalar sin mening om att utredningen bör varaparlamentarisk.Jag konstaterar också att Socialdemokraternabehövde komma i opposition för att inse att det ärnödvändigt med en utvärdering av hur de olikamålen har uppnåtts.I fyra punkter anger utskottet vilka uppgifter enkulturpolitisk utredning bör ha. I en av punkternatas frågan upp om särskilda statliga insatser börgöras för att främja tillkomsten av kulturella centrai landet. Detta bör prövas med utgångspunkt idecentraliseringsmålet.På många håll i vårt land förs diskussioner just omkulturella centra. Jag väljer att uppehålla mig viddenna punkt. Här har man särskilt frånlänsmuseihåll börjat arbeta bl.a. för att s.k. visitorscenter skapas inom ett län. Där skulle de egnalänsinnevånarna, liksom förstås alla som kommertillresande, kunna få uppgifter, ledning och förslagpå vad länet har att bjuda på, inte minst när detgäller den regionala kulturen. Det gäller att ''hittaprofilen'', som bl.a. , säger.Länsmuseerna är faktiskt viktiga kulturcentra, somman måste bygga vidare på. Därför är principenmed grundbelopp så viktig. Det är nödvändigt attde regionala kulturinstitutionernas bidrag intehamnar i den gemensamma kommunalekonomiskapåsen. Det har redan nämnts tidigare av någon.Det är inte särskilt bra om varje region nöjer sigmed att på varje enskilt kulturområde erbjuda enblek avbild av storstadskulturen. Kultur är också enmöjlighet för olika delar av vårt land att synas utåtoch att arbeta med och för det område man är bästpå. Att bygga upp kulturella centra ute i landet kanju faktiskt innebära att det som är speciellt för denlokala kulturen främjas först.Herr talman! Under skallleva visade det sig att man på många håll i vårt landbörjade att samlas kring en kulturell gemensamhet.Det kunde vara ett bygdespel, en renovering ochupprustning av en nedgången samlingslokal ibygden, en satsning på en gemensam bakstuga ellernågot liknande. Sedan har idéer om utveckling avolika delar i det egna närområdet kommit slag islag. Det har ordnats med t.ex. barnomsorgs- ochäldreomsorgskooperativ, uthyrningsstugor osv.Kulturen har fungerat som utvecklingsfaktor, och vihar fått bevis på att kulturen är en regionalpolitiskresurs och också en lokaliseringsfaktor. Så viktig ärkulturpolitiken, och så lönsam är kulturen.Det är med kulturpolitiken som medregionalpolitiken i övrigt. Syftet är att fåmänniskorna att stanna, att få dem att våga skapasig en framtid i hembygden och att fylla dem medtillförsikt och känsla för var de hör hemma. Utantvivel spelar också sockenkyrkan och allt vad denstår för en stor och viktig roll. I socknarna finns ettengagemang och en uppslutning kring bygdenskyrka, som går vida utöver det rent kyrkliga.Målet för kulturpolitiken i ett regionalpolitisktsammanhang bör enligt min och meningvara att skapa gemenskap, självkänsla ochkreativitet. Jag förutsätter att den kommandeutredningen beaktar kulturen också som enregionalpolitisk resurs.Samhället måste ge förutsättningar för variationoch mångfald inom kulturyttringarna. Samhällethar ett betydande ansvar för att kulturarvet kanföras vidare. Genom att känna och förstå detförflutna blir vi rustade att möta framtiden.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iutskottsbetänkandet.Anf. 83 () replik:Herr talman! berörde utredningenoch säger att det är möjligt att Socialdemokraternabehövde komma i oppositionsställning för att detskulle bli en utredning. Det är möjligt att hon harrätt. I vart fall berodde det inte på att komi regeringsställning, eftersom det var oppositionensom drev frågan i utskottet.Anf. 84 () replik:Herr talman! Det var trevligt att höra att jag harrätt. Jag har nämligen rätt.Anf. 85 Kulturminister ():Herr talman! Vid en diskussion om kulturensställning är den syn man själv har när det gällerkulturen central.Kulturen spelar en central roll i en mängd avde viktiga frågor som står på dagordningen i denallmänna debatten och i olika beslutande offentligaorgan. Det handlar om att hantera den kärvaekonomin, behovet av att effektivisera och förnyaden offentliga sektorn, närmandet till ochom synen på skapandets villkor över huvud taget ivårt samhälle.Kulturen spelar också en viktig roll när det gällerdet mångkulturella samhället. Vi ser en rotlöshetoch en bristande förankring i vårt gemensammakulturarv. Vi ser också en ökande medvetenhet ombildningens betydelse och om behovet av en godkvalitet i utbildningen.Kultur och bildning, även sett i en snävarebemärkelse, har ett egenvärde i sig.