prot · GF0971 · 1992-02-27 00:00:00 — Men naturligtvis finns det gränserför vad vi kan klara av personellt.Det är därför som vi bl.a. vid mötet pådepartementet har försökt samla in alla resursersom finns, myndigheternas resurser ellerföretagens resurser, för att se hur vi kan ''poola''detta på bästa möjliga och mest effektiva sätt.Anledningen till detta är naturligtvis att vi, som enförberedelse, i förhållande till andra behov iösterled, visar vad vi kan göra på detta områdeoch att detta brådskar.Jag vill gärna säga detta som en liten eloge till dentidigare regeringen. Och det var ett ganskasjälvklart beslut när den regeringen avsatte 10--15milj.kr. för att göra studier. Men det har i alla fallhjälpt till, eftersom detta har kommit i gång, ochvi har fått ett underlag på detta område som ärbetydligt bättre än på många andra områden.Jag skulle kunna läsa högt ur sammanfattningen --men det skall jag inte göra, eftersom ni harmöjlighet att själva ta del av detta -- alla de bristersom finns. Man har från SSI:s och SKI:s sida heltenkelt kartlagt den situation som man har atthantera med i första hand de fyratryckvattenreaktorerna på -- dessahar man intresserat sig för -- de fyra RBMK-reaktorerna i och de två RBMK-reaktorerna i . Det är dessa som man iförsta hand har ägnat sig åt i detta första svep. Detär väl en riktig prioritering, och jag hoppas att viär överens om den.Sedan har man där konstaterat -- vilket inte är såsvårt -- att både och S:tPetersburgsregionen till är beroendeav elproduktion i dessa reaktorer. Det är ungefärpå samma sätt i , dvs. Dessutomlevererar de fjärrvärme till personalbostäder ochannat. Och alla vet med anledning av denoljedebatt som vi har haft att situationen har varitkrisartad . Den blir väl bättre när klimatetblir bättre, men problemen upphör inte i och meddetta.Låt mig även säga att vi inom ramen för G 24kommer att göra vårt bästa för att driva på så attockså andra skall ställa upp på detta område. Vimåste alltså fungera som en generator och se till attså mycket som möjligt händer på så många händersom möjligt.Anf. 72 ():Herr talman! Jag skall avstå från att göra någotgenmäle till . , eftersom det är sent påeftermiddagen. Jag rekommenderar bara läsningav det som finns i rikligt mått från bl.a. SSI,strålskyddsinstitutet, och alla desäkerhetsföreskrifter som de svenskakärnkraftverken har att rätta sig efter.I denna debatt har det blivit sagt,att om den svenska kärnkraften är farlig och ominte säkerheten är optimal efter mänskliga måttoch även efter tekniska mått mätt, skall denstängas av. Jag för därför över sammaresonemang på de östeuropeiska förhållandena,och då är det nog dess värre på det sättet att detstora flertalet av reaktorerna där bör stängas avomedelbart. Men vad händer då?Miljöministern har beskrivit hur svår denekonomiska situationen redan är -- beroendet avkärnkraften är i snitt . Om det händer enolycka vid ett av kärnkraftverken i Östeuropa,t.ex. i , kommer dettasannolikt att tvinga myndigheterna i attstänga av samtliga reaktorer som är av den äldretypen. Då uppstår troligen en förödande situation idetta gamla Sovjetimperium, där man har lyckatsförstöra ett land som var rikt ochfruktbart.Vad händer sedan med världen i stort och denvärldsekonomi som är så pass integrerad, inteberoende av och de andra staterna, menändå? Detta är frågor som jag inte skall försökabesvara. Och, som miljöministern tidigare sade, iden mån som det finns svar kan man ge dem häroch . Men tyvärr finns det begränsademöjligheter att säga vad som är absolut rättoch riktigt.För egen del är jag övertygad om att regeringenkommer att arbeta målmedvetet. Och det faktumatt statsministern i tog upp detta medstatsledningen i , talar ju för att han också harväckt medvetandet om att världens ledandeindustrinationer måste vara med och betala detta.Anf. 73 ():Herr talman! Jag tycker att det bulgariskaexemplet är mycket klargörande. Där fanns detnågra reaktorer som var så usla att fortsatt driftmycket snabbt hade kunnat leda till olyckor. Dågick västvärlden in och finansierade ersättningseltill mot att omedelbartstängde av dessa reaktorer. Det var bra gjort.Vi har emellertid inte löst Bulgariensenergiförsörjning genom dessa åtgärder.Långsiktigt kan vi ju inte fortsätta att finansieraBulgariens elimport. måste hitta andrasätt att tillgodose sina elbehov.Det är detta som en av de frågor som jag harförsökt att ta upp handlar om. Vad ansermiljöministern att kan och bör göra för attunderlätta för länderna i att befria sigfrån kärnkraften i de gamla och dåligaanläggningarna och skaffa sig den nödvändiga elenpå annat sätt?En annan fråga, herr talman, är det förhållandet attsvenska kärnkraftstekniker nu i stor utsträckningkommer att göra vad de kan för att höja säkerheteni anläggningar i . Det är utmärkt att såsker, men det är också en risk att det skapar ett slagsfalsk tilltro till att när det här arbetet en gång ärgjort, är anläggningarna säkra och bra. Det är deinte. Det finns också en risk för att om/när någothänder i en sådan anläggning, ansvaret för olyckankommer att läggas på de tekniker från t.ex. Sverigesom gjort betydande insatser för att det skulleundvikas.Därför har jag uttalat från denna talarstol attvi inte kan lägga någon sådan belastning på demsom nu gör insatser för att ökakärnkraftssäkerheten i . Det ansvaretkan de inte ta. Det har de inteförutsättningar/resurser för. De har gjort så gott dekunnat, men mer än så kan de inte göra.Jag tror att det vore värdefullt om statsrådet härville göra ett liknande uttalande, så att det står klartvad den svenska inställningen är, om/när någontingtrots våra insatser går snett i ett kärnkraftverk iÖsteuropa.Anf. 74 ():Herr talman! Jag vill ta upp något som kanske ären liten sidoaspekt men som jag ändå tror är viktigt.Jag vill fråga miljöministern vilka åtgärder hananser att de nordiska länderna samfällt kan göra.Det gäller givetvis ett svenskt problem. Vi hartidigare hört att det också är ett europeiskt ocht.o.m. ett globalt problem, men de som bornärmast, är direkt berörda och vanavid att samarbeta intimt, kan hjälpa och stöttavarandra.Jag vill avslutningsvis helt enkelt fråga OlofJohansson om han avser att ta några initiativ ellerom man samnordiskt redan har agerat tillräckligt idessa frågor.Anf. 75 Miljöminister ():Herr talman! En av de frågor som jag fick tidigareav berörde befogenheter.Problemet är nog inte befogenheter utanfrågan om detta organ har tillräckliga resurser ochdessutom i första hand ägnar sig åt kärnsäkerhet.Som framgått av pressmeddelanden under densenaste tiden struntar många av i att betala sina medlemsavgifter.IAEA har alltså en betydande resursbrist.Man kan naturligtvis också beklaga splittringen avresurserna på å ena sidan Euratom, å andra sidanIAEA, som gör att det inte är riktigt säkert attresurserna utnyttjas effektivt. Det är dock möjligtatt detta samarbete kommer att förbättras genomG 24-sammankopplingen.Vad gäller det nordiska samarbetet tror jag att detär nödvändigt för länderna kring attsamarbeta. Det är den gruppen av stater som äraktuell. Då kommer Helkom och avfallsfrågorna ini bilden. Man har upptäckt nya avfallslager alldelesi kanten av vilka är en betydandemiljöfara för hela detta innanhav och alltså för allaÖstersjöstater. Jag tror att detta kan bli denstarkaste motivationen för att gemensamt i envidare ländergrupp göra större insatser. Det arbetetmåste vi ta på djupaste allvar.Jag har naturligtvis ingen svårighet att instämma idet uttalande som gjorde i sitt senasteinlägg. Självfallet kan inte svenska experter somgår in med låsta förutsättningar ta överhelhetsansvaret. De tar ansvar för det de kan görai den situation som de är satta i, men absolut intehelhetsansvaret. Berörda myndigheter skallnaturligtvis veta att detta är den enda rimligauppfattningen, och den omfattas av regeringen.När det sedan gäller vad man ytterligare kan görahandlar det självfallet om att exportera bättreteknik. Låt mig därmed glida över till GötheKnutsons senaste inlägg. Jag tror att det är viktigtatt man skapar bättre mångfald och mindreberoende av kärnkraft. Men det är min syn. Vi vetfrån vår hemmadebatt att det tar att byggakärnkraftverk. Hela öststatssituationen är en braillustration till vad som händer när man sedan engång har blivit beroende av dem. Det blir risk förpanik och för stora olyckor. Man tål inteodemokratiska system där man inte har någonsäkerhetskultur.Kärnkraft är egentligen för allvarlig för fredliganvändning. Jag skall dock inte polemisera pånågot sätt utan konstaterar bara attöststatsexemplet visar att kärnkraft är någontingsom måste hanteras med yttersta varsamhet för attöver huvud taget kunna tillåtas existera.Överläggningen var härmed avslutad.f401 > 10 § Svar på interpellation 1991/92:90 och fråga1991/92:341 om avreglering av flygmarknaden,m.m.Anf. 76 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig vadskälen är till att jag kan gå med på att bilda ettmonopol/oligopol när det gäller flyget.Georg har frågat mig om regeringenkommer att fullfölja de intentioner som uttrycks ibudgetpropositionen om avreglering avflygmarknaden och om så är fallet på vad sätt enreell konkurrens skall kunna etableras när ettföretag kommer att vara helt dominerande påmarknaden.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Som svar på fråga vill jaginledningsvis erinra om den kompetensfördelningsom råder mellan regeringen och ett bolagsstyrelse. Det är inte jag eller regeringen som nubehandlar frågan om ett samgående mellan SASoch Linjeflyg. Det är styrelserna i ABA, SAS ochBilspedition som behandlar och som också skallbehandla den typen av fråga. Så länge staten ärengagerad som ägare i bolag måste också staten idessa sammanhang agera med bolagets bästa somutgångspunkt.När det gäller min syn på ett eventuelltsamgående, som efterlyser, så ärden naturligtvis blandad. Det står helt klart attockså den svenska marknaden kommer att öppnasför såväl nationell som internationell konkurrens.I det läget krävs det konkurrenskraftiga ocheffektiva enheter som långsiktigt kan klarakonkurrensen.På fråga om regeringensintentioner att fullfölja en avreglering avflygmarknaden är svaret att dessa självklart liggerfast. I det riksdagsbeslut om avreglering som bärjust skulle ett förstasteg tas. SAS och Linjeflyg får enligt detta rätt attkonkurrera med varandra. Nästan omgåendeefter det att den nya regeringen tillträtt aviseradevi till att ansträngningarna att avregleraflygmarknaden skulle intensifieras. Detta har viföljt upp i årets budgetproposition med förslag omatt helt öppna inrikesflyget för konkurrens.Jag kan avslutningsvis nämna attnäringsfrihetsombudsmannen prövar affärenenligt konkurrenslagen. Jag vill för egen delpoängtera att möjligheterna till reell konkurrensförst ges när vi öppnar marknaden för allaflygbolag.Anf. 77 ():Herr talman! Först ett tack tillkommunikationsministern för svaret.Men detta svar ger ett något förbryllande intryck.Man skulle väl kunna sammanfatta det med attsäga att regeringen vill ha fri konkurrens, menförst ett massivt monopol på flygets område.För ett år sedan föreslog jag somkommunikationsminister ett första steg på väg motavreglering av inrikesflyget. Fr.o.m. den 1 januari1992 skulle Linjeflyg och SAS få parallellakoncessioner och därmed bedriva flygtrafik ikonkurrens med varandra. En reell konkurrensdem emellan hade möjliggjorts genom att SAS dåhade sålt sina aktier i till mötte vid det tillfället en hård kritik för att jaginte gick snabbare fram på avregleringens väg.Moderaternas talesman i att konkurrensen på en gång borde vidgastill också andra flygbolag på de mest lönsammalinjerna och att statens engagemang i SAS bordeavvecklas. talesman var bombastisk i sin kritik ochbetecknade mitt förslag som en kosmetiskskyddsmask till förmån för fortsatt monopol.Marknadsekonomi måste gälla också på flygetsområde. SAS bör privatiseras, slog han fast.Nu har vi en borgerlig, moderatledd regering. Dåslår man ihop SAS och Linjeflyg. De två som skulleetablera konkurrens slårsig samman. Därmed kontrolleras flygmarknadenav ett bolag. Nog är det väl en ganska märkligutveckling.Uppenbarligen gillas denna utveckling avkommunikationsministern. Huruvida andraregeringsföreträdare instämmer är väl än så längeen öppen fråga. Enligt den 25januari säger näringsministern att han är emotalla typer av konkurrensbegränsning.Ordföranden i finansutskottet centerpartisten säger: Om SAS och Linjeflyg gårihop har vi satt konkurrensen påhemmamarknaden ur spel. Och folkpartietsrepresentant i näringsutskottet menaratt det inte finns någon som helst orsak att säga jaoch amen till SAS--Linjeflyg-affären.Det vore intressant att få höra varregeringspartierna står i denna fråga.Så några kommentarer tillkommunikationsministerns skriftliga svar, därhan uttalar: ''Det är inte jag eller regeringen somnu behandlar frågan om ett samgående mellanSAS och Linjeflyg. Det är styrelserna i ABA, SASoch som behandlar och som ocksåskall behandla den typen av fråga. ''Detta är en mycket intressant deklaration frånregeringens företrädare. Min fråga är: Varförgällde inte den ordningen också iProcordiaaffären?Med tillämpning av regeringens sätt att behandlaProcordiaaffären borde välprivatiseringsdelegationen ha kopplats in också iSAS--Linjeflyg-affären. Men det kanske inteansågs nödvändigt, eftersomprivatiseringsdelegationens ordförande ju ocksåär ordförande i . Onekligen ett intressantförhållande. Men här ansåg man att ett ökatstatligt ägande vore att föredra för bolagets bästa.Ja, det svänger snabbt ibland i regeringspolitiken!Trots att det om den här affären fullföljs skapas enfaktisk monopolsituation inom inrikesflyget,fortsätter kommunikationsministern att utlovaöppen konkurrens. Ja, det sägs i svaret att ettsådant förslag skulle ha presenterats ibudgetpropositionen. Men där finner jag baravissa allmänna riktlinjer -- inget utarbetat förslag.Men vi får väl höra mer om detta sedan.Min avslutande fråga efter dessa kommentarer är:Anser kommunikationsministern att det ärrealistiskt att åstadkomma en fri konkurrens närett bolag blir så dominerande på marknaden somfaktiskt blir fallet efter en sammanslagning av SASoch Linjeflyg?Anf. 78 (nyd):Herr talman! Jag tackar för svaret. Ett problemför mig när jag nu kommer efter att jag nästan inte har någonting att säga -- hanhar nämligen tagit upp allt det som jag tänktefråga om. Jag vill dock säga att jag i princip hållermed om att det är styrelserna i deberörda bolagen som egentligen skall behandladenna fråga. Vi får alltså avvakta vad NO säger iden här frågan.En fråga som jag däremot ser som ett jätteproblemoch som uppstår när Linjeflyg och SAS går ihopär att detta nya flygbolag innehar ''grandfather'sright'' och de bästa slotsen, dvs. start- ochlandningstider, på . Om vi nu får ettjättebolag i form av SAS/Linjeflyg bör därför allatidigare utdelade slots återkallas. ''Grandfather'sright'' är orättvist och kommer effektivt att ställaalla konkurrerande flygbolag utanför de bästastarttiderna.Min fråga blir då till kommunikationsministern:Kommer kommunikationsministern aktivt attarbeta för att återkalla alla tidigare utgivna ochfördelade slots, så att vi eventuellt kan få denefterlängtade konkurrensen, som bådekommunikationsministern och Ny Demokrati villha?Anf. 79 vice talman ():Herr talman! Först några funderingar kringavregleringen av inrikesflyget.När jag såg att det var kommunikationsministerni den förra, socialdemokratiska regeringen somhade frågat dagens kommunikationsminister omregeringen tänkte fullfölja intentionerna frånbudgetpropositionen, utgick jag ifrån att GeorgAndersson var kritisk mot den långtgåendeavreglering som aviserats där.Den socialdemokratiska regeringen visadenämligen -- på detta område liksom på de flestaandra -- inte något speciellt intresse för det härmed konkurrens och avreglering. Som GeorgAndersson var inne på, lyckades densocialdemokratiska regeringen, trots att den frånkonkurrenskommittén fick ett konkret förslag påen försiktig början till avreglering av inrikesflyget,t.o.m. begränsa det så att man enbart skulle tillåtaen viss tävlan mellan SAS och Linjeflyg, två bolagmed omfattande ägargemenskap. På en stor del avnätet skulle dessutom monopolet helt bibehållas.Så långt ville gå, dvs. i praktikenegentligen ingen konkurrens alls! Jämfört med deninsatsen är agerandet från vår nuvarandekommunikationsminister ett under avkonkurrensvänlighet.Några betänkligheter mot koncentrationen inäringslivet brukar ju socialdemokraterna inte haheller. Det räcker att erinra om applåderna införden planerade --Procordiaaffären. Så jagförstår om kommunikationsministern inte tarkritiken från särskilt allvarligt.Däremot tycker jag att statsrådet borde ta kritikenfrån flygresenärerna och de konkurrensvårdandemyndigheterna mycket allvarligt.Kommunikationsministerns första kommentarertill SAS/Linjeflygaffären var enbart positiva. Detär anmärkningsvärt mot bakgrund av attstatsrådet ingår i en regering där konkurrens,mångfald och ägarspridning är mycket viktigainslag i den ekonomiska strategin. ''Såväl offentligsom enskild maktkoncentration kommer attmotarbetas'', heter det t.ex. iregeringsdeklarationen.I stället för att applådera det här försöket, som gårut på att åstadkomma en nästan total dominans förSAS inom inrikesflyget, bordekommunikationsministerns reaktion, menar jag,ha varit den motsatta, nämligen att det här inte ären acceptabel lösning.För att få till stånd en så effektiv konkurrens sommöjligt borde enligt min uppfattning detnuvarande ägarsambandet brytas upp -- inteförstärkas! Därefter skall bolagenbörsintroduceras. sägerkommunikationsministern att så länge staten ärägare skall man enbart ha bolagens bästa förögonen.Jag inser naturligtvis dilemmat. Resonemangetunderstryker närmast hur olyckligkonstruktionen är. Men jag accepterar ändå inteslutsatsen, kommunikationsministern. Statenmåste nämligen också ta ett ansvar för attkonkurrensen fungerar väl på olika marknader. Idet här fallet smiter kommunikationsministernifrån det ansvaret.Jag hade hoppats -- och hoppas -- attkommunikationsministern skulle korrigerasina mycket positiva omdömen omSAS/Linjeflygaffären, låta monopolivrarna,oavsett var de finns, åtminstone få klart för sig attde inte kan räkna med stöd från regeringen, närman i kraft av sin dominerande ställning villförsöka skinna svenska flygresenärer påytterligare pengar.Annars blir inte regeringen trovärdig, när dennästa gång talar om konkurrens, mångfald ochägarspridning!Anf. 80 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det här är en mycket intressant ochmångfasetterad fråga, och några av de intressantare dragen i densocialdemokratiska politiken på området; jag kanhitta flera.Sanningen, herr talman, är nämligen den att denavreglering som initierade ochsom beslutade om är just nu i dettaögonblick i full kraft. Men kunde berätta vad det beror på att SAS ochLinjeflyg inte har börjat konkurrera medvarandra. När han gjort det, kanske han ocksåkan lätta på förlåten och berätta vad han hadetänkt sig använda för teknik att förmå dessa tvåparter att starta en konkurrens med varandra.Vad finns det för möjligheter att få två företag,som är de enda på marknaden, att börjakonkurrera med varandra? Det skulle varaintressant att höra vad den arsenalen består av,vilka verkningsmedel man hade tänkt sig där.En annan intressant fråga är hur länge Linjeflygskulle ha klarat sig i den konkurrensen, med sittgoda kostnadsläge men skrala kassa, medan SASrimligtvis har ett sämre kostnadsläge men en destobättre kassa. Det är någonting att fundera på.Men så här går det, som sade,när vi har en sammanblandning av statligföretagsamhet också på så här pass strategisktviktiga områden.Georg säger att han är förbryllad --konkurrens men först ett massivt monopol! Dettamassiva monopol är ingenting som den nuvaranderegeringen har hittat på. Det är någonting som harfunnits sedan flyget började i detta land. Det är detfaktum som vi har att ta hänsyn till isammanhanget.Jag kan mycket väl tänka mig att hade det inteblivit ett regimskifte och man verkligen hadeaviserat en kraftfull avreglering av svensktinrikesflyg, hade kanske inte den här affärenkommit till stånd. Det är mycket möjligt. Det vetinte jag.Jag tror att en av förklaringarna till attkonkurrenspolitiken som initierades avsocialdemokraterna inte fungerar är just att manser framför sig den totala avregleringen -- redanfrån , mina vänner! Vi har alltså intemer än kvar till dess det blir entotal avreglering av det svenska inrikesflyget.Varför kopplades inte privatiseringsdelegationenin? Svaret är mycketenkelt. Det är tre suveräna nationer som ärdelägare i bolaget. Man går inte in och privatiserarsådant som andra stater är delägare i. GeorgAndersson vet mycket väl att vi har ettskandinaviskt luftfartssamarbete som är enoerhörd begränsning av vår handlingsfrihet påden civila luftfartens område men som samtidigthar varit en styrka för det skandinaviskaluftfartssamarbetets fysiska gren, SAS.Christer Eirefelt har däremot framfört en merakonstruktiv kritik som det verkligen finnsanledning att begrunda. Han tyckte att jagapplåderade den här affären från början. Detgjorde jag kanske, kan man tycka. Jag fick fråganvad det kunde finnas för motiv för affären, och jagsvarade då att jag hade sett kalkyler som visade påstora rationaliseringsvinster, som skulle kunnaleda till sänkta biljettpriser.Om det skall tolkas som applåder, vet jag inte. Jagbeklagar naturligtvis affären utifrånkonkurrenssynpunkten. Jag skulle önska att manhade skjutit upp den till dess att den nyakonkurrenslagstiftningen hade trätt i kraft, tilldess att avregleringen varit fullt genomförd. Dethade varit det optimala från regeringensutgångspunkt.Jag vill också fråga en annansak. Han frågar oss: Var står regeringspartierna iden här frågan? Det tror jag nog är klart för deflesta. En annan fråga som i sammanhangetkanske är väl så intressant är: Var stårsocialdemokraterna i den här frågan?Er representant i styrelsen har i ett flertalsammanhang, offentliga sådana, i TV och radio,pläderat för affären och talat om varför han harstött den. Det skulle vara intressant att veta omhan agerar på det socialdemokratiska partietsvägnar eller om han har sprungit ut helt på egenhand.Anf. 81 ():Herr talman! Jag har vid det här laget haft ettantal debatter med . Jag har försöktuppträda mycket vänligt, men jag har hört mångasom tycker att är väldigt fräck i debatterna.Efter att ha avlyssnat hans senaste inlägg måste jagbörja fundera på om det inte är så att de har rätt.Nu vet jag ju att anfall är bästa försvar. Isynnerhet när man är i trängt läge, i ett hörn, kandet vara den enda möjliga strategin. går tillangrepp mot mig för den avreglering som jagföreslog och som skulle ha varit inledd och sägeratt nu är den i full kraft. Men ni sätter den ju urspel!Inte blir det någon avreglering och konkurrensmellan två som är på väg att gå samman. De har judiskuterat den strategin ända ochfick applåder från redan tidigt . Dethär var ju utmärkt, hette det. Jag hörde Odellsäga i radion att med den här affären får vi ettkraftfullt flygföretag som kan sänka prisernagenom att man kan rationellt utnyttja helastrukturen och vara ensam på marknaden.Och så riktar kritik mot mig ochfrågar: Vad var det för strategi bakom densocialdemokratiska avregleringen, när två företagskulle konkurrera? Jo, jag tror faktiskt att tvåstycken kan konkurrera, men jag har väldigt svårtatt se hur det kan bli någon konkurrens på enmarknad där en aktör är praktiskt taget ensam.Jag har hört argumentet att om man hade släpptloss de två bolagen mot varandra, skulle SAS haknäckt Linjeflyg, och därför måste de gå ihop. Vadär det för bjässe som är på väg att släppa insom verkligen kan bjuda någon konkurrens tillSAS? Var finns denne på den svenska marknaden?Nu förespeglas återigen att det skall bli friarekonkurrens och full konkurrens om någramånader. Men det finns inget förslag, och det finnsingen operatör på svensk marknad som kanerbjuda SAS konkurrens.