prot · GG0931 · 1992-11-25 00:00:00 — I sista hand är detdock den enskilde läkaren som har att bedöma vilkainformationsåtgärder som behövs i det enskildafallet.Mot denna bakgrund finner utskottet det intepåkallat med något särskilt tillkännagivande tillriksdagen.I motionen har vidare begärtdels en översyn av inseminationslagen med hänsyntill att insemination av ensamstående och lesbiskakvinnor förekommer, dels en utredning med syftetatt få fram ett förslag om hur den rättsligatryggheten skall kunna förbättras för barn somtillkommit genom insemination av ensamståendeoch lesbiska kvinnor.I det sammanhanget uttalar utskottet stöd fördepartementschefen och den proposition som hanredovisar. Man anser inte att det är enallmänmänsklig rättighet att under allaförhållanden få tillgång till insemination.Verksamheten bör begränsas till de fall som harmedfört att metoden börjat användas, nämligen föratt avhjälpa ofrivillig barnlöshet hos makar ochsamboende av motsatt kön.Utskottet anser att det måste vara en strävan att sålångt som möjligt se till det blivande barnets bästa.Därvid måste det beaktas att barnpsykiater ochbarnpsykologer för barnets utveckling särskiltbetonar vikten av att det har både en mor och enfar.Utskottet finner inte heller anledning att särskiltlåta utreda frågan om den rättsliga tryggheten ochhur den skall kunna förbättras för de barn somtillkommmit genom insemination av ensamståendeoch lesbiska kvinnor. Någon regel om attstyvföräldern automatiskt skulle komma i frågasom legal vårdnadshavare i ett sådant fall finns inte.I stället gäller att om barnet står under vårdnad avendast en av föräldrarna och denna dör, skallrätten, efter ansökan från den andra föräldern ellerefter anmälan från socialnämnden, anförtrovårdnaden till den andra föräldern. Annars görman en prövning om det finns någon som ärlämpligare som bör vara förmyndare.Slutligen, när det gäller om en utredning som följer upp hur det hargått för de barn som tillkommit genominsemination, har ett par remissinstanser framhållitdels att det torde vara svårt att få fram de önskadeuppgifterna, dels att endast ett fåtal barn har föttsefter givarinsemination. Därtill kommer att de barnsom fötts sedan detta ikraftträdande inte har denålder som man ur utvärderingssynpunkt bedömeratt de måste ha för att man skall kunna göra detta.Detta är utskottets värderingsgrunder som i alltväsentligt sammanfaller med de ställningstagandensom vi gjort tidigare i det här sammanhanget. Våruppfattning är att de remissinstanser som vi hartillkallat i mycket hög grad stöder utskottet.Anf. 124 ()replik:Herr talman! Jag tycker att vi läser dessaremissyttrande mycket olika. Juridiskafakultetsstyrelsen ger själv förslag på hur densociala tryggheten för barn till ensamståendemödrar, och vars far är okänd, skall förbättras. Iutskottsbetänkandet går man endast in på vad somhänder i samband med att modern dör och inte påde andra saker som borde göras för att öka påtryggheten för dessa barn.Vi kan ha en lång diskussion om lämpligheten attbarn föds med bara en förälder. Jag tycker inte attvi i den diskussionen skall straffa de barn som redanfinns. De barnen skall ha samma rätt och möjlighettill trygghet som andra barn i det här landet.Forskningen om detta är knepig att utföra. Jag harsjälv gjort ganska många epidemiologiskaundersökningar av olika slag och vet väl de etiskaproblem som finns här. Bl.a. och NyaZeeland har studier i gång. Man kan sökasamarbete med dem och lägga upp studierna påsamma sätt. Det är en grannlaga uppgift attinformera föräldrarna. Det kan man också göra pålitet olika sätt. Det är viktigt att deltagandet ärfrivilligt.Det sägs att barnen är få, men om vi lägger ihoperfarenheterna från olika länder blir det ändå ettgediget material.Det sägs att barnen är unga och att det har gått såkort tid. För det första tar det attplanera den här typen av studier, så det hinner gånågra år till. För det andra får barn information omhur de har kommit till tidigt i livet. Jag menar inteatt de skall få kännedom om den biologiska pappanvid tidig ålder, men informationen om hur de harkommit till skall man lämna tidigt i livet. Vibehöver mer information om hur föräldrarna harlyckats med detta.Anf. 125 ()replik:Herr talman! pekar på denrättsliga tryggheten för inseminationsbarn. Det ärinte ett specifikt ärende som bara gäller dessa barn.Det gäller också andra barn vars ena förälderkanske dör. Då måste vi ta ställning till det på precissamma sätt. Det har egentligen ingenting medlagen om insemination att göra.Barbro kräver en lagstiftning för dessasärintressen. Det är väl den stora frågan isammanhanget. Det faktum att en lagstiftningkringgås av ett fåtal läkare och patienter, kan intefå utgöra motiv för att ändra en lagstiftning. Det äringet motiv i sig. Man kan undra vilken lagstiftningvi skulle få i vårt land om överträdelserna skullevara den viktigaste ledstjärnan för en lagstiftare.En lagstiftning skall ha en god förankring ifolkdjupet. Det är min övertygelse att det finns enförkrossande majoritet i , som inte ärövertygad om att lesbiska förhållanden är den bästafamiljemiljön för våra barn. Jag anser att det är vårtansvar att spegla majoritetens vilja och låta denvara normgivande också i lagstiftningen.Anf. 126 ()replik:Herr talman! Jag vill understryka att jag inte hartagit ställning till lesbiska kvinnors rätt tillinsemination. Jag är ute efter att de barn som födstill ensamstående mödrar och där fadern är okänd --det kan gälla kvinnor som lever i lesbiskaförhållanden eller helt enkelt är ensamstående --skall ha rätt till den sociala tryggheten. Det gällerinte en särlagstiftning för barn till lesbiska kvinnor.Det vill jag understryka. Frågan om inseminationerhar jag i det här sammanhanget inte tagit ställningtill.När det gäller förankringen i folkdjupet, är detta ettbekymmer. Antalet inseminationer har gått nerdrastiskt sedan vi antog den lag som trädde i kraft1985. Det finns alltså tecken på att man kringgårlagen i ganska stor utsträckning. Därför är just detHolger säger om att lagar skall varaförankrade i folkdjupet problemet med den härlagen. Den tycks inte ha en förankring, i alla fallinte tillräckligt för att den skall användas så somavsikten var.Därför anser jag fortfarande att en utredning börgöras. Det tycker också majoriteten avremissinstanserna. cntralstyrelsetar upp frågan om informationen ominseminationslagen, med en uppföljning avinseminationsbarnens sociala och psykologiskasituation, och anser att en utredning bör göras medsyfte att ge förslag till hur vissa inseminationsbarnsrättsliga trygghet skulle kunna förbättras. Kyrkanpreciserar mer det som jag vill rent allmänt.Anf. 127 ()replik:Herr talman! Först en liten komplettering när detgäller faderskapsförhållandet. Om mammanmedverkar och talar om vem som är fadern, är detinte något problem. Det är i den situation som maninte vill medverka till detta som problemet uppstår.Det får väl anses vara en plikt för modern att ta detansvaret.Herr talman! När det gäller lagstiftningen ochtryggheten, är det min uppfattning attlagstiftningen skall vara normativ. Samhället skallgenom lagen ta ställning till vilken uppväxtmiljöman vill ge våra barn. Den som bryter mot dettamåste ta på sig ett mycket stort personligt ansvar förde barn som blir till. Samhället har tagit sitt ansvargenom den lagstiftning man erbjuder, som ärförankrad i övertygelsen att barnen behöver bådeen mamma och en pappa.Att okritiskt ställa upp med en lagstiftning för vadsom jag uppfattar som olika särintressen, är inte attta ansvar från samhällets sida. Man kan konstateraatt i sin strävan att varaframsynt är ganska isolerad i sitt politiska agerandei denna fråga.Andre vice talmannen anmälde att BarbroWesterholm anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 128 ():Herr talman! tar upp enangelägen fråga i denna motion, och hon gör det påett föredömligt sätt. Jag tror däremot inte att det ärså illa att det inte finns ett intresse för dessa frågorhär i kammaren.För att de ledamöter som har tänkt igenom dettaoch som har en uppfattning i frågan skall kunna visadetta, yrkar jag bifall till motionen. Jag vill ocksåtala om att jag har uppmanat mina partikamrateratt rösta för motionen. Jag är nämligen övertygadom att är på fullkomligt rättspår. Hon säger att hon kommer att återkomma ifrågan. Jag vill också tala om, att det kommer ävenvi i att göra inför nästamantatperiod. Jag vill inte här gå in ochargumentera i sakfrågor, utan jag kommer att fattamig ganska kort i detta inlägg.Naturligtvis inser också jag att det inte är läge förnågon majoritet i kammmaren i dessa frågor. Jagtror att det är en lång väg att gå. Men jag ärövertygad om att riksdag kommertill insikt och tar ställning mot en lagstiftning somdiskriminerar kvinnor enbart på grund av derashomosexuella läggning. Det är precis vad dethandlar om i inseminationsfrågorna.Oavsett vad vi själva tycker om insemination sommetod för att bli gravid, har vi en gång beslutat attdetta är en acceptabel metod som hälso- ochsjukvården skall tillhandahålla för kvinnor. Men vihar gjort begränsningen att det skall vara fråga omkvinnor som lever i ett äktenskap eller i ettsamboförhållande. Detta görs bl.a. medargumentet att man måste se till barnets bästa.Dess värre kan ingen rimlig lag i världen tvinga tvåmänniskor att leva ett liv tillsammans. Vi vet ocksåhur det ser ut. Det är många kvinnor som lever ochfostrar barn ensamma -- också män för den delen.Det finns även kvinnor som väljer att bli gravida pådet ena eller andra sättet, men som inte har föravsikt att leva ihop med en man tillsammans medbarnet.Herr talman! Jag vill uttrycka en förhoppning omatt vi kommer att ta bort dennahorrör i lagstiftningen som så uppenbartdiskriminerar en grupp kvinnor, nämligen dehomosexuella kvinnorna -- och förresten för dendelen även de ensamstående kvinnor som villanvända sig av insemination som en metod för attbli gravida.Jag yrkar bifall till motion L425. Jag vill inte gå inpå argumentationen om barnets bästa osv. Denfrågan skall tas upp av ,som skall utreda rätten till registrerat partnerskapför homosexuella. Men jag är övertygad om att vifår anledning att återkomma och diskutera dettasenare i kammaren.Anf. 129 ():Herr talman! Det kan bero på den sena timmen ochatt vi snart skall bryta förhandlingarna, men jagtycker att det är en litet förvirrad debatt. BarbroWesterholms motion, och därmed betänkandet,behandlar faktiskt flera olika frågor. När man dågår upp i debatten och säger att man tycker att dettaär en alldeles utmärkt motion, vore det lämpligt atttala om vad man stöder.Det som jag ställer mig mycket frågande till är:Tycker och vi skall ompröva det som diskuteradesomgående och som vi efter djupa överväganden häri bestämde oss för,nämligen att ta bort möjligheten förspermadonatorer att vara anonyma? Detbestämdes just med utgångspunkt från barnens rättoch för barnens bästa.Jag kan inte se annat än att detta krav på utredningav varför det sker så få inseminationer i ,och så många åker till utlandet och utför eninsemination, måste betyda att man är beredd attompröva det som jag tycker är den viktigastetumregeln i hela denna diskussion.Spermadonatorerna skall vara beredda att en gångi tiden kunna ta ansvar för att de har medverkat tillett barns tillblivelse, så att detta barn i framtidenskall kunna få reda på sitt biologiska ursprung.Det finns flera moment i denna motion som handlarbl.a. om det som har diskuterar,nämligen: Vad händer om den ena föräldern ärokänd? Det är snarare en fråga för socialutskotteteller möjligtvis socialförsäkringsutskottet att ta tagi. Det har ingenting med insemination att göra. Detkan mycket väl inträffa efter det att barnet har blivittill på vanligt vis.Remissinstanserna har sagt att det kanske voreönskvärt att få veta mer om dessainseminationsbarns situation. Men väldigt mångaav remissinstanserna har också konstaterat att detkan bli en mycket svår och grannlaga fråga attforska i, inte minst därför att dessa barn fortfarandeär så unga. Det handlar om att klampa in i familjeroch deras integritet, och det är mycket svårt. Manfår nog vänta tills dessa barn är litet större. Vi har ioch för sig inte haft någonting emot att följa uppdetta, men vi tror att det är för tidigt.Anf. 130 ():Herr talman! Jag talar gärna om vad den härmotionen handlar om, . Jag troddefaktiskt att ledamöterna hade läst på och visstedetta.Jag tycker att motionen är bra. Kraven är möjligenalltför hovsamma. Det begärär mer information om inseminationslagen. Sedanbegär hon också en översyn av inseminationslagen,med hänsyn till att insemination av ensamståendeoch lesbiska kvinnor förekommer. Därutöver finnstvå punkter till. Jag tycker inte att de på något sättär utmanande.Ibland går tiden fort, och det gäller framför alltvissa attityder och attitydförändringar. Det har gått sedaninseminationsutredningen kom fram till sinaslutsatser, även om det räknat inte är så längesedan. I attitydfrågor sker förändringar snabbt. Jaganser att det är dags att göra en ny utvärdering.Slutligen påstår att det är för tidigtatt göra en utredning, eftersom dessa barn är såunga. Med kännedom om hur långt tid det tar att fåigenom sådana här förslag i , tycker jagatt det vore alldeles utmärkt att nu besluta omdetta. Jag är övertygad om att dessa barn hinner blifem, sex, sju eller innan vi kommer så långtatt en undersökning kan göras av hur detta harpåverkat dem.Anf. 131 ():Herr talman! ställde en fråga till migom hur jag ser på donatorns anonymitet ochbarnets rätt att få veta sitt biologiska ursprung. Jagdrev den frågan i innan man såsmåningom skrev en proposition om lagen. Jagtycker att barnen skall ha rätt att får veta sittbiologiska ursprung, och det håller jag styvt på.Det är kanske här som meningarna går isär blanddem som genomför insemination. I varman t.ex. mycket negativ till skyldigheten attinformera. I har man också svårt att fåfram . Däremot verkar verksamheten attfungera väl i och . Jag vill gärna vetavarför det skiljer sig åt mellan dessa olika orter.Beror det på informationen om vad det innebär attsom donator få kontakt med dettabarn, eller beror det på någonting annat? Jag tyckeratt detta är viktigt att ta reda på. Det är bättre kan genomföra insemination i än attmänniskor skall behöva resa utomlands för att fådetta genomfört, eftersom någonting inte harfungerat.Föräldrarna skall förstå varför detta är viktigt. Detär en ganska svår information att lämna. Jag trorinte alls att räcker. Dethandlar också om hur personal och andramänniskor förmedlar denna information tillföräldrarna.Anf. 132 ():Herr talman! Det var bra att vi fick höra detta. Närjag lyssnade till första inlägglät det som om att lagen skulle ses över ochutvärderas på grund av att det är så många som åkerutomlands för att insemineras, förmodligen för inte sympatiserar med idén omspermadonatorernas brist på anonymitet. Det göratt man i stället ger detta råd. Detta gjorde oss allalitet konfunderade, dvs. att man skulle falla undanför att det inte finns respekt för lagen i dettaavseende. Men då är vi överens på den punkten,och det är alldeles utmärkt.Det finns fler punkter. tar upp delesbiska kvinnornas rätt till insemination. Detkanske beror litet grand på vilken punkt vi hartänkt på när vi har läst remissyttrandena ifall vitycker att det finns ett stöd eller ej för BarbroWesterholm motion. Det finns som jag ser detingen som helst förståelse bland remissinstansernaför detta krav.Anf. 133 ():Herr talman! Min personliga uppfattning i fråganom rätten att känna till donatorns identitet är attdet är rimligt. Även om vi skulle ändrainseminationslagen så att även ensamstående ochlesbiska kvinnor får den rätten, anser jag att denregeln bör finnas kvar.För att återkomma till diskussionen om varför manåker utomlands för att få insemination utförd, såvet vi faktiskt inte vilka skäl som ligger bakom. Jaghar både hört talas om kvinnor och träffat kvinnorsjälv som säger att det tar förfärligt iSverige. Det finns även andra skäl. Jag tror inte allsatt det beror på att man till varje pris vill ha enanonym donator.Det är dessutom så att ensamstående och lesbiskakvinnor inte har rätt till den här metoden och åkerdärför utomlands. Skälen är alltså att det i principär förbjudet att utföra de här metoderna i Sverige.Jag vill påminna om debatten ochi -- jag tror också att Maj-LisLööw åtminstone var med då -- när vi hade enannorlunda abortlagstiftning i , jämfört meddagens. Då var svenska kvinnor tvungna att åkautomlands för att få aborter utförda. Genom attpåvisa hur horribel och orimlig abortlagstiftningeni var, bidrog det naturligtvis till att vi såsmåningom fick vara med om en förändring avattityderna till den.Jag tycker faktiskt att man bör ha detta i minnet,för att lättare se parallellerna. Kvinnor är alltsåtvingade att utomlands göra dessa ingrepp, trots attde hellre skulle vilja gör dem i . De skulledärigenom få del av det skydd och den säkerhetsom en insemination i innebär, och som viär överens om måste kringgärda dessa ingrepp.Jag vidhåller att denna motion inte alls är särskiltprovokativ till sitt innehåll. De krav som framförsär mycket , och jag ställer mig bakom dem.Att kanske sedan gå vidare när det gällerinseminationsrätten för ensamstående och lesbiskakvinnor blir en annan fråga.Anf. 134 ():Herr talman! När det gäller frågor kring livetsbörjan och livets slut, frågor kring livets värde ochandra liknande frågor, kommer våra värderingarfram. Dessa värderingar bygger på våraerfarenheter, våra referensramar och vårakunskaper. Det är därför inte så konstigt om manlägger in annnat i det man läser. När min motionen kanske hon lade in annat, sominte jag har avsett i motionen, detta just för att vihar olika referensramar och utgångspunkter.Därför är det också så viktigt med en dialog, därman inte låser sig fast, utan ser möjligheter.Framför allt är det viktigt att inte glömma bort demdet gäller.I den här diskussionen har min främstautgångspunkt varit barnen bästa. Det har inteenbart gällt barnen till de ensamstående mödrarna,utan även barnen i parförhållanden. Jag tänker dåpå hur man har lyckats med att ge information närbarnen är små, och om det har uppstått något slagsrelationsproblem. Man har diskuterat det här närdet gäller exempelvis provrörsbarn.Jag tycker att det är viktigt att få sådan här frågorbelysta, och jag är övertygad om att det kommer attbli möjligt att beakta människors rätt till integritet,dvs. en etisk bedömning, med hjälp av de forskaresom finns ute i världen.AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.17 § Vissa frågor gällande betänkande1992/93:UU2 Vissa frågor gällande Mellanöstern.Anf. 135 ():Herr talman! I råder en kompliceradoch svårlöst politisk situation, där kultur- ochreligionskonfrontation är mer påtaglig än vad somär fallet i de flesta andra områden. Historisktbetingade anspråk på att förändra gränser uttalasav de flesta länderna i området. Det är i dettasammanhang viktigt att betona att är denenda parlamentariska demokratin i helaMellanöstern och att befinner sig i en särskiltutsatt situation.De omgivande arabstaterna har vid ett flertaltillfällen angripit . De godkände inte FN-planen, som antogs avGeneralförsamlingen, utan gick till väpnat angreppmot eftersjälvständighetsförklaringen. Det inledandeangreppet på har följts av flera väpnadekonflikter i området. Det måste vara rimligt attIsraels agerande bedöms utifrån dessa erfarenheteroch de reella hot som nationen är utsatt för.För att en varaktig fred skall kunna uppnås iMellanöstern måste konflikten mellan ochdess grannar, inkl. det palestinska folket, lösas.Sverige måste verka för att FN:s säkerhetsrådsresolutioner 242 och 338 respekteras och för etterkännande av rätt att existera inom säkraoch erkända gränser. Ambitionen att gepalestinierna rätt till självbestämmande och egetland är också en nödvändig förutsättning ifredsprocessen.Herr talman! Det är viktigt att på alla sättfrämjar den nu inledda fredsprocessen. Detisraeliska valet har inneburit förändradeförutsättningar för fredssamtalen i Mellanöstern.Tidigare diskussioner i procedurfrågor har lämnatplats för konstruktiva samtal i sakfrågor. Det ärviktigt att den nya regeringen får stöd i sinaansträngningar att finna öppningar för fredssamtal.Det är och fick igång fredsprocessen i . Vissa framsteg hargjorts.Det positiva i processen verkar vara att parternahar lämnat sina mest extrema ståndpunkter.Därigenom har framsteg gjorts bl.a. ifredssamtalen mellan och . Detta står ikontrast mot den skarpa polemik som harkännetecknat tidigare meningsutbyten. Israelernaär nu beredda att diskutera en förändring avsituationen på . Den nuvaranderegeringen kan tänka sig lösningen ''land mot fred''.Vidare har medverkat vid en konferens iCanada . Man deltog idiskussionerna om vad som skall hända medomkring 2,5 miljoner palestinier, spridda över helaMellanöstern. Tiotusentals människor lever ipermanenta flyktingläger, många av dem ändasedan staten bildades.Regeringen har också frusit byggandet av 6 000judiska bostäder, som planerades på ockuperatområde, för att underlätta fredssamtalen.Rabin har försökt att vänja den israeliskaallmänheten vid tanken på att man betalar för fredmed genom att återlämna delar av tidigareockuperat område, och han har avfärdat tanken påett '''' och betecknat den som en religiösvillfarelse.I hela utsätts etniska och religiösaminoriteter för brott mot de mänskligarättigheterna. Det är viktigt att inte enbartoch ensidigt kritiserar de brott som begås av Israel.Enligt Amnestys årsrapport har hundratalsmänniskor i och tusentals i sommisstänkts vara regeringsmotståndare, bland demsådana som kan tänkas vara samvetsfångar,fängslats utan åtal, rättegång eller juridiskprövning. Det kommer ofta rapporter om att denjordanska underrättelsetjänsten använt tortyr ochmisshandlat misstänkta. Tortyren av politiskafångar, som inte sällan förorsakar dödsfall i häkteni , rapporteras vara omfattande.I detta sammanhang är det därför viktigt att betonaatt förtroendeskapande åtgärder måste vidtas avalla inblandade parter. omfattandeterroristverksamhet måste kraftigt fördömas.Libanon hotas återigen av expansionistiskasträvanden. måste därför också verka förett erkännande av rätt att existera inomsäkra och erkända gränser.Herr talman! Varje litet steg som leder till störreförsonlighet, till större möjligheter till fredligsamexistens mellan folk och länder i Mellanösternär utomordentligt viktigt och måste få allas vårtstöd.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )18 § betänkande1992/93:UU7 Eritrea.Anf. 136 ():Herr talman! Det finns de som har frågat mig varförjag engagerar mig i -- jag som inte ens sittermed i utrikesutskottet. Men jag kan säga att det ärgoda vänner till mig som fått mig att intressera migför . Jag tycker att det eritreanska folketverkar vara mycket intressant. Landet liggermycket bra till när det gäller möjligheterna att i denhär aktuella delen av uträtta mycket som ärfint. Hela kan kanske få enutvecklingskick genom att folket får arbeta på ettriktigt sätt.Men en förutsättning är då att det råder fred ochsamförstånd i den här delen av världen och att detblir en demokratisk utveckling. Utan dessa faktorerblir det ingen bra utveckling och inget välstånd. Istället blir det bara fattigdom och svält. Det vet vi.Jag är glad över det som har hänt i under detsenaste året. Först blev det fred krig. Såkom då den demokratiska utveckling som vi hoppasmycket på. Man valde till distrikt och kommuner.Till är det utsatt ett val, där deteritreanska folket får säga om det vill ha ett egetland. skall det bli val till ett demokratisktvalt parlament.Det säger sig självt att det som sker erbjuder storasvårigheter och att det finns många som harmöjlighet att se felen och att klaga på utvecklingen,skeendet, där nere. Men jag önskar eritreanernaoch alla andra människor i det här området lyckatill.