prot · GF0998 · 1992-04-22 00:00:00 — Det är mycket viktigt att markeradetta. Jag redovisade tillståndet i de s.k. u-ländernaoch hur klyftan har ökat, de har blivit fattigare. länderna tjänar fortfarande på u-länderna.Folkpartiet liberalerna har ju tidigare årförespråkat en u-landspolitisk utredning, om jaginte har alldeles fel. Man har drivit detta därför precis som vi har ansett att det inte räcker medbara biståndspolitik.Vi måste också se över många andra frågor, t.ex närdet gäller handelsvillkoren, de transnationellaföretagen osv. Dessa ingår som mycket viktigadelar och är också mycket avgörande förutvecklingen i . Kan utskottetsordförande lämna ett besked om varför -- om jagnu har rätt i att också ni har drivit den här frågantidigare -- ni nu helt plötsligt när ni har kommit iregeringsställning går ifrån denna uppfattning? Harkravet om en utredning där man tar etthelhetsgrepp över bistånds- och u-landspolitikenblivit inaktuellt? Det är ju en sådan som måste tillför att vi på ett bättre sätt skall kunna hjälpa dessaländer. Varför har ni gått ifrån detta?Det står i utskottsbetänkandet i en mycket kortmotivering att utredningar brukar bli långvariga,men det är väl egentligen struntprat. Man kan ävengöra en kort och effektiv utredning på det härområdet. Jag skulle vilja ha ett svar avutskottsordföranden.Anf. 10 () replik:Fru talman! frågar varför vi inte villutreda frihandel. Vi föredrar att bedriva enfrihandelspolitik. Vi föredrar också att bedriva enbra u-landspolitik och en bra biståndspolitik. Vi harnu lagt vår energi på att föra en aktiv politik, och viär mycket glada över att så många av Folkpartietsuppfattningar om hur biståndet skall läggas uppåterspeglas i årets budget.Vi är också glada över att vi nu för en aktiv politik --det gjorde även den tidigare regeringen -- för attfrämja möjligheter att exportera till i-länderna. Jag skulle vara glad om förde en lika aktiv frihandelspolitik när manser problemen från svenskt perspektiv, men frånVänsterpartiet hör vi huvudsakligen önskemål omsocialklausuler och olika slags handelshinder somkan motverka export till i-länderna.Anf. 11 () replik:Fru talman! Det där låter mycket vackert, DanielTarschys, men verkligheten är en helt annan. Jagredovisade en siffra som visar att om u-ländernafick fullt tillträde till i-landsmarknaden skulle detjäna i ökadeexportinkomster. Det är nästan dubbelt så mycketsom de får i bistånd. Var är den vackrafrihandelstanken? Den har ochhans parti och andra partier talat om i de somjag har suttit i den här kammaren. Tillståndet för blir ju värre. Protektionismen gentemotu-länderna ökar. Dessutom, , är niju ivriga förespråkare för ett medlemskap i kommer inte att förbättra frihandeln för u-länderna.Det kommer tvärtom att ytterligare försvåra för att komma in på marknad.Det är en sak att ge uttryck för önsketänkande,men verkligheten är en annan, och det är den viskall hålla oss till.Anf. 12 () replik:Fru talman! Det gläder mig att få höra en så starkplädering för frihandel från . Det ärinte alltid som har varit anhängareav den linjen. Jag spårar här en omvändelse iriktning mot en mera liberal syn påvärldsekonomin. Den är välkommen.Om man önskar främja frihandel -- inte bara iSverige, utan även i andra länder i , i denrika världen -- är det lämpligt att samverka medandra länder i den rika världen för att driva på ifrihandelsvänlig riktning. gör detta i olikasammanhang, t.ex. i och , ochSverige har stora utsikter att göra det i Europeiskagemenskapen.Om man däremot stänger in sig i sitt eget hörn ochinte deltar i internationellt ekonomiskt ellerpolitiskt samarbete, har man, ,mycket små möjligheter att påverka den rikavärlden i frihandelsvänlig riktning.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 13 () replik:Fru talman! Det är inte första gången i dennakammare som det uppstår problem genom att Nydemokrati utnyttjar sin vågmästarställning.Daniel Tarschys frågar mig hur socialdemokratinkommer att agera i ett fall när Nydemokraterna avtaktiska skäl väljer att stödja oss och vårreservation, och den reservationen vinner medderas stöd, och de sedan inte skulle rösta på våraförslag till ökningar eller andra sätt att göraomfördelningar. Det är en bra fråga. Jag förstår attDaniel Tarschys ställer frågan. I av fallen harNy demokrati i kammaren stött regeringen och inteSocialdemokraterna.Nu har vi denna situation, och jag vill gärna, frutalman, göra följande klargörande. Vårareservationer skall naturligtvis ses i ettsammanhang. Vi har föreslagit ökningar av vissaanslag och gör motsvarande minskningar av andra.Vi tycker att det är fel att sänka anslaget för defattigaste länderna och ,och därför har vi tagit de pengarna från ett annatanslag.För oss är naturligtvis enprocentsmålet viktigt ochäven helheten när det gäller den totalabiståndsramen. Vi kommer inte att tillåta att Nydemokrati fläckar ned denna helhet. Därförkommer vi att vid en eventuell votering att avståfrån att rösta på reservation 3 om vi förloraromröstningen angående reservationerna 1 och 2.Det är mitt svar till skall inte söka strid i onödan om t.ex.demokratin, . Det jag har vänt migmot är inte att vi skulle ha en annorlunda syn pådemokrati -- där kämpar vi tillsammans -- utan attregeringen påstår att den är bättre och att i dettaavseende är det en ny politik . Det kallarjag för falsk deklaration och hyckleri, och jag harvänt mig mot detta med vissa exempel.Låt oss inte ta för mycket strid om detta. Vi är ändåeniga om själva färdriktningen. Vi kan däremotdiskutera hur vi skall främja demokratin. Jag villinte göra en så stor sak av detta.Vi socialdemokrater kommer inte att tillåta att Nydemokrati fläckar ner biståndet och vår politik idetta avseendet.Anf. 14 () replik:Fru talman! Jag välkomnar dessa besked frånPierre . Det gläder mig att ni inte avser attfullfölja vissa av era yrkanden. Några var olämpligaatt komma med från början, t.ex. minskningen med100 milj.kr. på anslaget till skuldlättnadsåtgärder.Det är pengar som kan få flerdubbel effekt. Sådanaåtgärder vidtas i multilaterala sammanhang, därman med hjälp av de insatser som görs kan fåhävstångseffekter.Det här en politik som inte riktigt stämmer överensmed de frågor som ställde alldelesnyss till biståndsminstern. Men det kan herrarnagöra upp om på ett senare stadium.Jag tycker nog att slog litet till reträttnär det gällde demokratin. I sitt första anföranderecenserade han regeringens syn pådemokratifrågorna och tyckte att det var en torftigdoktrin som presenterades i budgetpropositionen.Nu låter det mera som att det inte är en torftigdoktrin utan att det är samma doktrin somSocialdemokraterna har drivit . Felet medregeringen är att man påstår att man är originell.Torftigheten delas tydligen över hela brädet mellanpartierna.Jag tycker att det finns en ganska klaraccentskillnad mellan den mera vidsträckta famnsom Socialdemokraterna har öppnat mot olikaregimer, rörelser och ledare över hela världen ochden något mera sparsmakade hållning somregeringen nu intar. Regeringen ställer faktiskthögre krav -- ribban placeras högre -- och gerdärmed viktiga signaler till Sverigessamarbetsländer, dvs. att fäster oerhördvikt vid att dessa länder lever upp till demokratinskrav och kraven på respekt för grundläggandemänskliga rättigheter.Anf. 15 () replik:Fru talman! vill tydligen fortsättadebatten. Jag tänkte återkomma till dessa frågor idebatten med , eftersom det är hansom i regeringen är ansvarig för frågorna ommänskliga rättigheter.Det vi är ute efter, , är att främjademokratin för människornas skull. Vi är inte uteefter att straffa människor i andra länder som råkarleva t.ex. under en diktatur. Bryter man bistånd ochkontakter, möjligheter till dialog ochutvecklingsprogram som kommer människor tillnytta, straffar man människorna -- inte regimen.Det är därför man skall ha långsiktighet, prövaolika metoder från fall till fall och se hur man kangagna en demokratiseringsprocess och intebara stirra sig blind på vilken typ av regim sområkar finnas i det aktuella landet just . Man måstha ett vidare perspektiv och se litet långsiktigare påproblemen. Där går det kanske en skiljelinje.Anf. 16 () replik:Fru talman! bryter inte regeringen något somhelst program, utom möjligen litet längre fram itiden det som avser -- som ju har varit underavveckling under rätt lång tid.På den punkten förhåller det sig så som jagpåpekade i mitt första inlägg, nämligen attSocialdemokraterna inte har något motförslag.Man har sagt att politiken är korkad, men har intesedan följt upp detta omdöme med något alternativeller någon annan politik. Man instämmer tydligeni den korkade politiken.Fru talman! Jag tror ändå att det är litet tommatunnor när klagar över program sombryts. Här bryts faktiskt ingenting annat i hela densvenska biståndspolitiken.Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 17 ():Fru talman!När jag var liten pojk, använde jag farliga droger.Jag var mycket olycklig. Jag hade inga föräldrarsom kunde hjälpa mig när jag var sjuk. Jag hadeinget hem. Jag sov på gatan. regnade det,ibland var det mycket kallt. Jag var ständigthungrig. Det var därför som vi gatubarn sniffadelim och bensin som vi stal. Då kändes inte hungernoch kylan så mycket.Fru talman! Det här är ett litet avsnitt ur en uppsatssom den nioåriga skrivit och fått införd iskoltidningen i en skola i . Waltaka och hansbror tillhörde de tusen och åter tusen gatubarnen ide fruktansvärda slumområdena i utkant.I dag är dessa två bröder adoptivbarn i en svenskbiståndsarbetarfamilj. lever de båda pojkarnaett mera människovärdigt liv. De är mätta, har egnasängar, går i skolan och är älskade.Jag inleder mitt inlägg i dagens biståndsdebatt medden här lilla solskenshistorien från i Kenyaför att understryka min uppskattning och respektför allt gott och uppoffrande arbete som vårabiståndsarbetare utför runt om i den fattigavärlden.Under senare år har den biståndspolitiska debattenvarit livligare . Vi har kunnat ta del aven mängd kritik. Krav på omläggning avbiståndspolitiken har framförts. Jag har tillhörtkritikerna. Jag gör det fortfarande när det gällerbiståndssamarbete med länder som slår vakt omdiktatur och enpartisystem och som t.o.m. begårbrott mot de mänskliga rättigheterna och som intevidtar kraftåtgärder gentemot korrumption.Jag anser att vi fortfarande satsar för litet påbefolknings- och familjeprogram.Men denna kritik bör naturligtvis inte få oss attglömma de framgångsrika biståndsprojekten ochalla de fall där svenska skattepengar faktiskt nårfram till de verkligt fattiga och behövande.Från min senaste resa i för några månadersedan har ett mycket lyckat svenskt kvinnoprojektetsat sig fast i mitt minne. Ett 90-tal kvinnor hadebildat ett kooperativt företag som tillverkadebyggnadsmaterial -- betongsten och takpannor. Debyggde bastanta och täta hus åt sig och sinafamiljer. De byggde vattencisterner och latriner.Och självfallet sålde de byggnadsmaterial i sund --inte vulgär -- marknadsekonomisk anda ochtjänade alltså pengar, som omsattes i ökad höns-och boskapsskötsel samt trädgårdsodling ochåkerbruk. Allt fler lärde sig ekonomi, och samtidigtkunde diskussionerna om familjeplanering förasalltmer naturligt och obesvärat. Under vårt besöksyntes männen i bakgrunden. Här var det lyckliga,öppna, frimodiga kvinnor som förde ordet.Andra framgångsrika svenska biståndsprojekt varde vattenprojekt som vi såg. Kring en enkeltkonstruerad vattenpump, som var handdriven,hade bildats en ''vattenförening'', där manfördelade olika arbetsuppgifter mellan byns ochföreningens medlemmar. En del skulle stå förreparation och underhåll, andra skulle turas om attvakta vattenpumpen, och ytterligare andra skulleansvara för pumpens ekonomi. Man måste betalanär man hämtade vatten, för att markera vattnetsstora värde. Det berättades att före pumpenstillkomst gick drygt hälften av kvinnornasarbetsdag åt för att hämta vatten.Exemplen på välskötta och framgångsrika svenskabiståndsprojekt kan på det här sättet fylla mångainlägg i riksdagsdebatten.Men, som sagt, alla dessa framgångsrikabiståndsinsatser hindrar inte att vi diskuterar hurbiståndet skall bli ännu bättre. Dessa diskussionerkallar för vulgärpropaganda. Jag måsäga att man blir litet förvånad när debatten tarsådana former.Utskottets betänkande har 94 beslutspunkter. I densista, dvs. nr 94 på s. 104 i betänkandet, kan manfinna något intressant, inte minst med tanke på hurPierre utformade sitt inlägg. Här är helautskottet, socialdemokrater, kds, centerpartister,folkpartister, moderater -- utom Ny demokrati ochVänstern -- överens om att tillstyrka regeringensförslag om att anslaget för det svenskautvecklingssamarbetet för nästa budgetår skallomfatta . Ny demokratireserverar sig för en minskning med 3,4 miljardertill 11 miljarder. Jag tar avstånd från Ny demokratisbedömningar, vilket också framgår klart avbetänkandet. Vänstern vill å sin sida öka till nära 16miljarder.Men mellan de fyra borgerliga partierna ochSocialdemokraterna finns alltså en glädjande bredenighet i stort. I vissa detaljer finns det småskillnader. Den som studerar desocialdemokratiska reservationerna kan se hurSocialdemokraterna ibland plussar på med ett tiotalmiljoner, ibland minskar med ett tiotal miljoner.När det sedan gäller är skillnaden större.Vi stöder regeringens förslag att minska med 100miljoner till 225 miljoner. Vi motiverar detta medatt försöken till ekonomisk reformpolitik, vilka vi iomvärlden hälsar med tillfredsställelse, inte åtföljtsav demokratiska reformer. Det kommunistiskadiktatursystemet håller folk i ettjärngrepp. Man bryter fortfarande mot demänskliga rättigheterna. En vietnames vågar intetala med en utlänning, och gör han det så är det omvädret eller om fågelsång.Dessa avskyvärda odemokratiska förhållandenberörs inte med ett ord i den socialdemokratiskareservationen, som alltså kräver oförändradlandram på 325 milj.kr. Inser ni inte att ni indirektaccepterar den kommunistiska diktaturen,enpartisystemet och brotten mot mänskligarättigheter?Pierre hänvisade i sitt inlägg till Vietnamstidigare befrielsekrig. Men hur är det ? Detvietnamesiska folket -- de fattiga och små isamhället -- borde befrias från diktaturregimensok. Hur ser på den befrielsen?Då säger att om man här sänkeranslagen så drabbar det de fattigaste. Men snällanån -- det tillstånd som de nu lever i innebär juverkligen att de fattiga och små i samhället drabbasdärför att de har ett så avskyvärt system.Det är också förvånande att socialdemokratin villöka landramen till , visserligen bara med 5milj.kr. -- litet marginellt. Regeringen föreslåroförändrad landram, och utskottsmajoritetentillstyrker. Personligen är jag, med särskild adresstill biståndsministern, mycket tveksam, vilkettidigare har framgått i en särskildinterpellationsdebatt. Jag hoppas attbiståndsministern uppmärksamt följerutvecklingen i , vilket utlovades i dentidigare debatten.Man har inte fått stopp på korruptionen. OmKenya sägs det att presidenten , hans ministrar,generaldirektörer och höga tjänstemän harpersonliga konton runt om i världens olika banker,som sammanlagt omfattar . Jagtar mig för pannan. Skall vi verkligen stillatigandeacceptera det? Om vi skulle kritisera en såomfattande korruption -- är det det som PierreSchori kallar för vulgärpropaganda?Gentemot har vi och andra givare reagerat.Men korruptionen är utbredd i flera andra länder,och inte minst i Uganda.Jag inledde mitt inlägg med det positiva i vårtbistånd. Jag skall avsluta med ytterligare englädjeyttring. Det var svårt att fåbåde SIDA och regeringen att inse nödvändighetenav ökade insatser på befolkningsområdet. Jag villgärna säga att socialdemokraterna i såglitet annorlunda på detta ochstödde våra krav på insatser.Men har SIDA ändrat sig, tack och lov, och dennuvarande regeringen ser positivt på dessa frågoroch aviserar ökade insatser. Att arbeta medbefolkningsoch familjeplaneringsfrågor är någotmycket svårt, det är vi alla medvetna om -- och dethar SIDA informerat oss om. Men vi måste. På bara20--fördubblas befolkningen i flera avländerna i . Det är en ohållbar utveckling.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag respekterar mycket AlfWennerfors, han är en moderat gentleman. Vadhan har sagt här om biståndet, vilken nytta det göri tredje världen, är viktigt. I alla debatter vi kan hahär skall vi inte glömma bort att vårt bistånd lindrarnöd, ger hopp och räddar liv.När jag talade om vulgarisering -- jag talade inte omvulgärpropaganda -- menade jag inte denproposition som har lagts och det betänkande somvi också har stött i alla delar, utan jag menade debakomliggande tankarna, att man så hyllarmarknadsekonomin som det allena saliggörande.Man har t.o.m. gått så långt iregeringsdeklarationen att man höjer upp dettaekonomiska system, som vi alla stöder, till att varalikvärdigt med stora och eviga begrepp som frihet,demokrati och mänskliga rättigheter och säger attdet har samma dignitet. Så är det ju inte.Vad vi talar om är att det måste till en socialmarknadsekonomi. Det gör man i hela Europaockså. Det är bara här i sominte talar om detta utan enbart ommarknadsekonomi. Vi vet att marknadsekonominsom sådan kan urarta, som den gjorde i PinochetsChile.När vi inte vill att skall gå mot strömmenoch kraftigt skära ner biståndet till , i en tiddå landet håller på att genomföra en ekonomiskreformpolitik, menar att vidärigenom indirekt skulle accpetera diktaturen där.Inte alls. Och gjorde vi det, skulle vi i så fall vara igott sällskap med de flesta , medVärldsbanken, osv.Det är inte detta det handlar om, utan det handlarom att vi tror att genom att man driver på enekonomisk reformpolitik kommer man också attbidra till en demokratiseringspolitik. Det är enpolitik som man också skall främja på andra sättnaturligtvis, i en mycket intensiv dialog med devietnamesiska myndigheterna, som vi har gjortunder alla år och som man fortsätter att göra.Jag tycker inte att det passar attförsöka hävda att vi skulle stödja en kommunistiskdiktatur, när vi kanske har en annan syn på hur manskall främja demokratiseringsprocessen på sikt.Det gäller att hjälpa människorna, inte straffa dem.Anf. 19 ():Fru talman! Det är väl ändå rättuppseendeväckande att det i reservation 15 omVietnam inte står ett ord omdemokratiseringsutvecklingen.Jag har hört från många håll att så fort man sätter igång med ett ekonomiskt reformprogram -- nikallar det t.o.m. för ''ett mycket radikaltekonomiskt reformprogram'' -- skulle detautomatiskt stimulera reformer på detdemokratiska området, och det skulle därigenombli möjligt att införa flerpartisystem och få bortdiktatursystemet.Men det finns ju många länder där man har enmycket utpräglad fri marknadsekonomi men därdet sannerligen inte är vad vi kallar för demokrati.Det finns åtskilliga länder som utgör exempel pådetta. Så det är inte alldeles självklart att Vietnamutvecklas till en demokrati. I varje fall har det inteskett hittills.På den senaste partikongressen sadediktaturregimens ledning klart ifrån att här kundedet inte bli fråga om att man skulle få bildaytterligare partier. Ett parti skall det finnas, och detpartiet skall drivas i marxistisk-leninistisk anda.Det är vad vi har att rätta oss efter, och jag menaralltså att om man stöder ett land med pengar på detsätt som vi har gjort , stöder manregimen. Tyvärr lever inte de fattiga och de små isamhället på det sätt som vi önskar, både PierreSchori och jag.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag vet inte om vi har annorlunda synpå det här, . Vårt bistånd har aldrigvarit regimbistånd. Det har varit ett bistånd tillmänniskorna i länderna som vi vill stödja.Därigenom har vi också varit mycket konsekventa.Vi har inte fört något slags vindflöjelspolitik. Omlandet har bytt regering, har vi inte genast avbrutitbiståndet, utan vi har försökt se till om vårabiståndsprogram kan nå ut som avsett med de måloch de syften de har, att förbättra för människorna.Därför har vi inte kunnat förstå exempelvis hur AlfWennerfors parti under en rad år motsätter sig stödtill olika projekt som gagnar människorna iNicaragua nu plötsligt svänger om, när landet harfått en annan regering. Det är ju samma projekt detgäller. Det finns ingen konsekvens i ert handlande,tycker jag.Man måste se till hur vi kan främja endemokratiseringsprocess, och en sådan tar tid imånga länder. Just nu kan vi när det gäller Vietnamse något litet ljus i slutet av tunneln, och det harmånga insett -- , , SIDAoch många av oss i . Det är inte just nu manskall skära ner biståndet radikalt.Anf. 21 () replik:Fru talman! säger att det inte är ettregimbistånd som vi har tillämpat. Men problemetär ju faktiskt att väldigt mycket av vårt bistånd tillett land går via regeringen, via myndigheter. Det ärockså detta som ger utrymme för korruptionen.Hur skulle annars makteliten i kunna hakonton runt om i världens banker som omfattar ca2,?Det är när biståndet inte går via regering ochmyndigheter utan när det går t.ex. via enskildaorganisationer som det inte på samma sätt kan blipengar i privatpersoners egna fickor.I förra inlägget sade att medvulgärpropaganda menade han bakomliggandetankar om marknadsekonomin och att den inteskulle vara social. Varför skulle inte ni kunnauttrycka det då i er reservation, att med frimarknadsekonomi -- som ni ansluter er till, ellerhur? -- skulle tankarna om den sociala sidan kunnatillkomma? Varför är ni dunkla på den punkten? Ärdet så som ordföranden i utskottet sade för en stundsedan, att egentligen håller ni fast vidplanhushållningen?Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det är riktigt att vi har föreslagit enkraftig ökning av biståndet, utöverregeringens anslag. Det motiverar vi med attpengarna skall gå till dem som kämpar förmänskliga rättigheter runt om i världen.Jag skulle vilja fråga om han anseratt det finns något svenskt programland som leverupp till de mänskliga rättigheterna, så som vi utgårifrån att man skall göra. Finns det något sådantprogramland? Vad anser om ländersom , , , ,, och som inte ärprogramländer, men som via BITS får bistånd?Anser att det är länder somrespekterar de mänskliga rättigheterna?Det skulle vara intressant att få svar på de frågorna.Anser att de länder som jag räknatupp respekterar de mänskliga rättigheterna? Jaeller nej.När det gäller skall jag hålla medWennerfors om att det är ett av de programländersom fortfarande bryter mot de mänskligarättigheterna. har människor inspärradepå grund av deras politiska eller religiösauppfattning. Jag jobbbar ganska intensivttillsammans med Amnesty när det gäller dessamänniskor i . När det blir något resultat,skall jag redovisa det. Jag har påtalat det här förvietnameserna.Samtidigt, om man går och jämförmed , finner man att det sker en förbättring avtillståndet i . Vi kommer inte ifrån det. det läget börja dra in biståndet rimmar väldigtdåligt. ''Mänskliga rättighets-pengarna'' som vi föreslåranser vi skall användas för att stödjaorganisationer -- fackliga organisationer, MR-organisationer m.fl. -- som jobbar i och utanförCuba, i och utanför , i och utanför Indiensamt i och utanför i deras verksamhet. Vivill att pengarna skall användas till att stödja de friaoch självständiga journalister som finns i de härländerna. Det är på det sättet som vi skall arbeta,bl.a.Jag anser också att biståndet inte är till regimerutan till människorna i de olika länderna. Sedan fårman använda olika kanaler för att få in det. Det ärinte alltid säkert att man då skall gå via regimernasledningar, utan frivilligorganisationerna har, somAlf Wennerfors har sagt, en betydelsefull roll idetta sammanhang.Anf. 23 () replik:Fru talman! Arbetet med mänskliga rättigheter ären långsiktig utvecklingsprocess. Det ena landethar kanske kommit längre än det andra. Viriksdagsmän utnyttjar all den rapportering vi fårfrån olika håll för att försöka göra dessabedömningar.