prot · GF0975 · 1992-03-12 00:00:00 — Det är lätt att konstatera att alla visom deltar här i debatten känner avsky för deförfärliga gärningar som har timat , men det här är ju också en mycket vidareoch, tyvärr, ganska gammal fråga.Självfallet känner man stor förståelse för attinvandrare är oroliga, t.o.m.livrädda -- kanske inte bara för sig själva utan allramest för anhöriga som kan drabbas.I december 1986 tillsatte den dåvarande regeringenen kommission mot rasism och främlingsfientlighet.Jag hade förmånen att representera Moderatasamlingspartiet i den. Vi skulle arbeta snabbt, ochdet gjorde vi också. Vi hade bara på oss, menblev något försenade -- vilka utredningar blir intedet -- och lade fram vårt resultat i februari 1988.Vi diskuterade naturligtvis många alternativ för attkomma till rätta med missförhållandena. I mycketvar vi eniga, men i några förslag blev vi inte det. Ettav de förslagen är just det som diskuteras här,nämligen förbud mot rasistiska organisationer. Jagvar en av ett par representanter för ochModeraterna som inte ville föreslå ett sådantförbud, just av de orsaker som härhar nämnt, nämligen att en sådan lag inte skulle fåden avsedda effekten. Då blir det kanske bara ettpropagandainstrument för att på något sätt räddaansiktet på oss som sitter här, för att få människoratt tro att vi har gjort någonting effektivt.Majoriteten i kommissionen fastnade dock förförbud. Det märkliga var att den dåvaranderegeringen kom fram till samma resultat som vireservanter. Man vågade inte lägga fram förslagetom ett förbud. Jag tycker att det var klokt ochvisade att regeringen såg objektivt på frågan.Den andra huvudpunkt där vi inte var eniga gälldetillfälliga arbetstillstånd. Vi diskuterade det en heldel. Det var fortfarande ochModeraternas representanter som talade förtillfälliga arbetstillstånd. Vi hade fått signaler frånexperter och andra runt om i landet om att det härvar en riktig väg att gå.Nu blev det så olyckligt att den här delen av vårtutredningsmaterial inte kom med i det betänkandesom vi lade fram, vilket gjorde att vi inte kundereservera oss. Man kan inte reservera sig när detinte finns något förslag att gå emot. Men vi skrevett särskilt yttrande där vi beklagade att dettaförslag inte hade framförts.Mot bakgrund av detta blev jag mycket positivtöverraskad när jag hörde att regeringen övervägertillfälliga arbetstillstånd. Jag förstår att det finnsmånga problem förknippade med detta, men jagtror att det är en helt riktig väg. Jag har sett attförslaget mötts av en positiv kritik ute blandmänniskorna. Jag hoppas att regeringen fortsätterpå denna väg och att vi skall kunna komma till rättamed en del av missförhållandena. Man skall inte troatt det är ett förslag genom vilket man heltavskaffar de missförhållanden som finns, utan detbehövs åtgärder också inom andra delar avsamhällslivet.Anf. 103 ():Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja taupp begreppet rasism. Jag tycker att man talar förmycket om rasism. Jag ställer mig helt bakomHelene Lööws varning mot att tala om rasism närdet faktiskt mera handlar om enfrämlingsfientlighet, en osäkerhet och en intoleransmot andra kulturer, kanske framför allt mot andrareligioner. Då tycker jag att man skall tala om det,inte som om problemet med rasism är större än vaddet är. Det finns dock och är otäckt i sig. Vi har allanledning att uppmärksamma det, men jag delarjustitieministerns bedömning att det inte är genomett förbud mot organisationer som man kommer tillrätta med det.Också detta underströks av , somverkligen har forskat på detta område och som harstuderat andra länder. Jag tycker att man skall se påde länder som har denna typ av förbud ochundersöka vilka effekter det har haft när det gälltatt förhindra rasistiska organisationer. Enligt denbedömning som anförde hade detinte haft någon effekt. Detta får sedan ställas motde andra effekter som förbudet kan ha haft.Som anförde kan det stärkaidentiteten hos de personer som tillhör rasistiskaorganisationer. De är kanske inte så många, men deär ändå tillräckligt hotfulla. Hela deras agerande ärett hot mot demokrati. Jag tror att man med ettförbud i stället får en effekt som man inte vill ha.De blir starkare och blir föremål föruppmärksamhet. Jag tycker att massmedia har givitdessa grupper, som egentligen är mycket små, enenorm PR, något som de i viss mån är ute efter.Därmed har vi stärkt dem också på den vägen, ochdet är olyckligt.Problemet med främlingsfientlighet är som bekantmycket vidare i det svenska samhället, och inte barahär. Vi kan se tendenser till främlingsfientlighet ihela . Vi måste på olika sätt ta oss an det,sprida kunskap och se vad vi i övrigt kan göra. Manfår inte heller blunda för de problem som kan finnasinom invandrargrupperna. Det framkom under vårutfrågning att det också finns en fientlighet frånvissa invandrarungdomar gentemot svenskaungdomar. Det får man inte heller underlåta att taupp. Hela frågekomplexet måste bearbetas.Jag vill återgå till det Starkska förslaget om förbudmot stödjande av rasistiska organisationer. Detkänns för mig litet tvivelaktigt. Vad menas medstödjande? Här kommer man alltså in på frågan vaddet innebär att stödja en rasistisk organisation. Detkan bli mycket diffust och flytande.Däremot tycker jag att man kan undersöka om mankan skärpa straffet för hets mot folkgrupp. Man kanockså diskutera vad som menas med hets motfolkgrupp och kanske även utvidga det begreppet.Det finns märkliga forskare som försökerförneka att förföljelsen av judarna har förekommitoch att koncentrationsläger har funnits. Det är, somjag ser det, ett led i att hetsa mot en folkgrupp ochborde kunna anses falla in under det här begreppet.Dessutom är det märkligt hur en person somsprider rasism i närradion -- och i det fallet är detfråga om rasism -- kan få fortsätta att sprida sittbudskap. Jag tycker att man skall se övermöjligheterna att komma åt denna typ avpropaganda, som vi mycket klart måste ta avståndfrån.Anf. 104 Justitieminister ():Herr talman! Det finns anledning att diskutera flerapunkter här. Jag skall börja med om var frågorna egentligen ligger. De renainvandrarfrågorna hör hemma underkulturministern, men skälet till att jag svarar påbåda interpellationerna är att huvudfrågornai båda rör straffrätten, och denna ligger underjustitieministern. Sådana frågor skall enligt minmening ligga under samma tak, oavsett annantillhörighet.Den stora frågan här är förbud mot rasistiskaorganisationer, och jag tycker att det kan finnasskäl att göra några förtydliganden vad gäller , som i och för sig varinne på. Jag vill peka på att när man i FNbehandlade rasdiskrimineringsdeklarationen avgavde nordiska länderna en röstförklaring, där deuttalade att det enligt deras -- alltså även vår --lagstiftning inte var straffbart att uttrycka åsikteroch att en lagändring i syfte att möjliggöra åtal motorganisationer för att de framförde åsikter skulleses som ett allvarligt steg bakåt.Våra länder uttalade vidare att den antagna textenvar en principförklaring och inte bindande regler.Den måste också ses som ett tillägg tillkonventionen som tar upp skydd för rätten tillåsikts- och yttrandefrihet. Även från Frankrikessida framställdes krav som resulterade i tillägg omskydd för de mänskliga rättigheterna.Den granskande kommittén har, som , inte kommit med kritik. Kritiken kommerfrån enskilda ledamöter. Kommittén har i ställetframfört sitt höga beröm för sätt attbekämpa rasism och främlingsfientlighet. Man haransett ''att ligger i topp när det gäller attuppfylla konventionens krav''.Detta om vår skyldighet att lagstifta om rasistiskaorganisationer. Man kan göra saker även om maninte är skyldig enligt lag att göra dem. Självklart ärdet möjligt, som säger, attlagstifta mot rasistiska organisationer, men dåmåste man fundera över om man är beredd att takonsekvenserna av detta. Jag skall inte upprepaargumenten mot det; tillräckligt många har pekatpå de stora risker det medför.Jag skall bara kommentera en punkt som HansGöran tog upp. Han sade att vi kan görainskränkningar i tryckfrihet och yttrandefrihet, såvarför inte i föreningsrätten? Men då skall vikomma ihåg att de inskränkningar som finns inte ärinskränkningar i friheten att trycka eller friheten attyttra något. Det är när vi har missbrukat denna rättsom vi individuellt kan få ta ansvaret för missbruketav en grundläggande rättighet. Jag är övertygad omatt vi alla är överens om att vi också skall lägga ettansvar på de individer som missbrukarorganisationsrätten och genom detta begårhandlingar som vi betraktar som brottsliga.När det gäller remisstiden kan man naturligtvis haolika uppfattningar, men jag tror att vi är överensom att detta är viktiga, grundläggande frågor somdet också är viktigt att penetrera.Man kan säga, som , att det hadevarit bra om vi hade haft remissvaren när vidrabbades av de extrema händelserna i början avåret. Men man kan faktiskt också vända på det ochundra vad som hade hänt om alla remissinstanseravgivit sina svar med utgångspunkt från densituation som vi tidigare hade. Det var ju en relativtlugn situation jämfört med vad som hänt . Jagtror att många som har anledning att besvararemissen har fått upp ögonen för att vi kanske intelever i den idyll vi trodde. Därför borde de kanskeockså fundera mera över innehållet i sina remissvar.Om vi tittar bakåt och ser vad remissvareninneburit finner vi att det inte är ovanligt attremissinstanser är övervägande negativa. Därförföreslår vi inte någon ändring i lag.Jag är övertygad om att, precis som vi här iriksdagen har påverkats av det som inträffat, ocksåde som är utanför har påverkats. Vi kanförhoppningsvis få nyanserade remissvar som kanhjälpa oss att skapa en bättre lagstiftning förframtiden.Anf. 105 ():Herr talman! sade i sitt inlägg att detinte bara handlar om att se att en organisation ochdess verksamhet är allvarlig. Jag vill replikera medatt man också måste ta konsekvenserna av det manser. Då kan det vara bra att ha en giltig lag att lutasig emot.Det brukar dras fram att man i intelyckats bli av med de rasistiska organisationernatrots att man har en lag emot sådana. Men detbehöver inte betyda att det är fel på förbudet. Feletkan vara polisens och juristernas bristande förmågaatt följa lagen.Helene Lööw har nämnts i olika sammanhang. Jaghar också lyssnat på henne i en debatt och är inteövertygad av hennes argumentering mot attlagstifta emot rasistiska organisationer.Jag håller helt med om de olika friheterna:demonstrationsfrihet, yttrandefrihet, mötesfrihetosv. Det är oerhört viktiga frihets- och mänskligarättighetsvärden som måste bevaras. Vi måste vararädda om dem, till varje pris. Men det tillhör ocksåde mänskliga rättigheterna och demokratin att fåleva under trygga förhållanden trots avvikande hår-och hudfärg.Visst har vi alla rätt att på olika sätt föra fram våraåsikter. Det måste vi få ha, det är viktigt. Men bådeåsikter och handlingar kan döda, och där måste väländå en gräns gå.Genom lagstiftning visar ett samhälle också vargränsen går för toleransen mot olika händelser ochskeenden. Lagstiftningen har en stor normbildandebetydelse. Saknas lagar saknas naturligtvis ocksånormer för hur man skall bete sig och uppföra sig.Barn, ungdom och andra människor i vårt samhällebehöver rättesnören för sitt handlande. En lag motrasistiska organisationer skulle kunna vara ettsådant normativt rättesnöre.Jag håller till med om att det ocksåbehövs ändrade attityder mot de nya svenskarna ivårt land. Normer och rättesnören i form av förbudmot rasistiska organisationer kan vara hjälpmedel iarbetet för att ändra attityder.När det nu visat sig att de lagar har för attförebygga och möta rasism inte räcker så borde viväl ändå kunna ta ett kraftfullt tag i denna fråga ochtill ställa oss bakom mot rasism, dvs. i lag förbjudarasistiska organisationer i vårt land.Det skulle också innebära attregeringsdeklarationens påpekanden och löftenuppfylldes på ett kraftfullt sätt, enligt mitt sätt attse.Anf. 106 HANS ():Herr talman! Det är ju alldeles klart attlagbestämmelsen om hets mot folkgrupp innebären viss inskränkning i yttrande- och tryckfriheten.Den som i uttalande eller annat meddelande somsprids hotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp eller annan sådan grupp av personer medanspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung eller trosbekännelse kan dömas för hetsmot folkgrupp.Det finns en särskild bestämmelse i brottsbalkenoch i tryckfrihetsförordningen om detta.De inlägg som har gjorts här i debatten kunde likagärna göras mot lagbestämmelsen om hets motfolkgrupp. Ändå kan man väl säga att det förslagsom Stark har lagt fram inte går så långt som hetsmot folkgrupp.Jag skulle önska att toginitiativet till ett seminarium där man benade uppdessa frågor. Justitieministern har ju en pedagogiskförmåga från tidigare verksamhet. Det ärnödvändigt att göra detta. Debatten blir annars heltohanterlig.Jag måste konstatera att det svar justitieministernavgivit är juridiskt korrekt. Sedan har vi litet olikauppfattningar om hur man skall se på det ena ellerdet andra. Jag har också vissa invändningar motStarks förslag. Man kan anmärka på vissalagtekniska detaljer.Men jag skulle också vilja säga något omarbetslivet. Stark säger att förslaget kommer tillsommaren. Eftersom regeringen varit införståddmed att lägga fram ett förslag hoppas jag verkligenatt det kan komma ett förslag om diskriminering iarbetslivet före årets slut.Slutligen vill jag säga några ord om det polisiära.Jag uppskattar vad justitieministern sagt om att detmot denna bakgrund skall ges högsta prioritet. Menjag tycker att slutet på historien inte var så bra, närjustitieministern sade att det inte behövs någraytterligare initiativ.Rikspolisstyrelsen gjorde en undersökning hos allaåklagare och polisdistrikt om detta. Jag skulle viljarekommendera justitieministern att ta del av den.Det var en ganska förskräckande läsning om hurmycket brott som begås med rasistisk ellerfrämlingsfientlig bakgrund.Den andra undersökningen som jag tycker varviktig var den som gjorde och somvisade att poliser och åklagare inte klarade av dettai tillräckligt bra utsträckning.Anf. 107 ():Herr talman! Jag antar att man i eninterpellationsdebatt också kan debattera med sinameddebattanter och inte bara med den ansvarigaministern. Jag har nämligen svårt att hitta något attdebattera med justitieministern om -- jag tycker viär på samma linje. I hennes svar ser jag en positivöppning när hon säger att hon inte uteslutermöjligheten att gå vidare i det förslag utredningenförordat.Det var också därför jag frågade vem det är som såsmåningom skall ta hand om dessa frågor. Jagskönjer en öppnare attityd i detta svar än vad jaghört från invandrarminister måste kommentera om kommissionen och att dendåvarande regeringen valde att inte lägga fram ettsådant förslag. Det faktum att vi bad Hans Starkutreda saken är ändå en utlöpare av den viljeyttringsom kom till uttryck från kommissionens majoritet.De sade att de tyckte att man skulle gå vidare ochantydde någonting i den här stilen. Den förrediskrimineringsombudsmannen var en starkförespråkare för att man skulle gå vidare pålagstiftningsvägen. Jag tror att kommissionen togganska stort intryck av det.Till skulle jag vilja säga att dethänder väldigt ofta i dessa moraliskt-etiska frågoratt det ställs krav på lagstiftning. Jag förstår detockså i många stycken. Man blir upprörd överföreteelser. I denna kammare är lagstiftning vad vikan ta till och det första vi tänker på.Men det går inte att lagstifta om allting. Dettatycker jag är ett bra exempel. Som justitieministernsäger, är det naturligtvis möjligt att stifta en lag.Men för att den inte skall bli alltför frånstötandenär det gäller föreningsfriheten ochyttrandefriheten kommer den, tror jag, mednödvändighet att bli ganska tandlös. Då kan detbetyda inte bara vad någon pekat på, att rasismentvingas under jorden. Man riskerar någonting ännuvärre, nämligen att vi inte kan använda lagen. Vikan få en så tandlös lag, att varje gång man försökeranvända den i domstol så frikänns en rasistiskorganisation. Då får de svart på vitt ochdomstolsutslag på att de är legitima och rumsrena.Och har vi gjort självmål.Anf. 108 ():Herr talman! citerade Maj-LisLööw och sade att det är bra att ha en lag att lutasig emot. Det gör mig förfärad. Det skulle ha justden effekt jag sade att jag inte ville ha, nämligen attvi som sitter här räddar ansiktet på oss själva. Vikan säga när det händer någonting: Men vi har justiftat en lag. Om man ändå fortsätter att begådessa förfärliga brott så har vi inte åstadkommitnågon effekt. Jag är helt övertygad om attMargareta och jag har exakt samma mål.Det är vägarna dit vi diskuterar.Jag tror inte att det är bra att stifta en lag för att viskall ha någonting att luta oss emot. Vi måste ha enlag som ger effekt så att vi kan komma åt dem sombryter mot vanlig medmänsklighet.Sedan vill jag verkligen bekräfta vad Hans GöranFranck sade om undersökningom brott som begås mot invandrare. Den är alldelesförfärlig. Men skall vi komma ihåg att detfinns många andra människor också. Den typ avbrott som där redovisar kommervi såvitt jag förstår inte åt med en lag, om brotteninte faller under allmän lag. Det är jag inte expertnog att avgöra i all hast.Till vill jag säga att jag inte riktatnågon anmärkning mot det faktum att man intelade fram en proposition. Tvärtom -- jag tycker detvar riktigt att man gick vidare för att se om det varen vettig väg som majoriteten här hade kommitfram till. Vi reservanter trodde inte det; vi villegärna se att målet uppnåddes men inte på den vägsom man här visat på. Den tveksamheten var riktigmed tanke på effekten av lagen. Vi är ju alla uteefter att få till stånd en lag som har en sådan effekt,fru statsråd, att man verkligen kommer åt de härbrotten.Jag har själv träffat invandrare som har drabbats,inte av de allra värsta brotten men av tillräckligtmånga. Vi vet ju alla hur man lider och hur oroligman är. Jag skulle vilja fråga: Hur många av oss harinte, sedan de här sakerna började hända, suttit påvår tunnelbanevagn och mött -- inte talat med menmött -- invandrare och undrat: Hur känner du dig?Hur svårt måste det inte vara att med sina små barnstiga in i eller ut ur en tunnelbanevagn eller att gåöver ett torg och inte veta vad man hotas av i nästaögonblick!Anf. 109 Justitieminister ():Herr talman! Med anledning av om invandrarfrågorna och var de liggervill jag tala om att det formella svaret påinterpellationen är helt samordnat mellan BirgitFriggebo och mig. Vi är helt överens om innehållet isvaret. Det är också viktigt att vi har en samordningeftersom vi sysslar med olika sidor av sammafrågor. Men vi är alltså helt överens.Jag skulle kunna vidareutveckla min parallell tilltryckfriheten -- jag var tydligen inte så särskilt brapedagog när jag kommenterade uttalanden. Vi kan inte inskränkatryckfriheten för någon förrän vederbörande harutnyttjat sin tryckfrihet. Man måste ha utgivitnågonting -- sedan kan man åka dit för att man harmissbrukat den grundläggande rättigheten. Det vardet jag ville ha sagt.Jag avslutade mitt interpellationssvar med att sägaatt jag inte såg behov av ytterligare initiativ. Detskall kopplas till vad jag sade i början av svaret omden redovisning som vi gjorde , där vipekade på -- det har sedan gjorts ensammanställning av dem -- alla de olika åtgärdersom är kopplade till invandrarfrågor och som är pågång. tog upp en av dessafrågor, nämligen den om möjligheterna attsnabbare slussa ut våra invandrare i arbetslivet såatt de får en anknytning till det svenska samhället.Jag skall inte uppehålla mig så mycket ytterligarevid frågan om förbud eller icke förbud motrasistiska organisationer. Jag skrev i mitten avfebruari en debattartikel där jag förklarade varförjag var emot ett sådant förbud. Ingenting har hittillsfått mig att ändra min uppfattning. Jag pekade därbl.a. på att det skulle vara en lösning med mångafällor och att ett förbud mot rasistiskaorganisationer i den praktiska tillämpningen så lättreser en rad frågor som närmast manar fram bildenav ett totalitärt samhälle.Jag pekade på att det är viktigt att vi ägnar vår kraftåt rätt debatt och att det är viktigt att vi över huvudtaget debatterar de här frågorna -- det är ett sätt attpåverka attityder, kanske ett mer effektivt sätt attpåverka attityder än vad själva lagstiftningen är.Jag avslutade med att vi skall tvinga fram dem somstår för intolerans i öppen debatt och att vi skallgöra det tydligt för alla som lockas av rasistiskabudskap vilka mörksens tankar de umgås med. Vihar alla ett ansvar att göra detta tydligt varhelst vi ivår vardag stöter på personer som har åsikter somkan tolkas som utslag av främlingsfientlighet ellerrasism.Anf. 110 HANS ():Herr talman! Till vill jag sägaatt utredning klargjort att detvar en mycket stor rapportering om detta från olikahåll i landet. Men sade att detinte går att göra någonting åt detta. Det är ju,menar jag, i hög grad en fråga om för det förstavilka resurser polisen har och för det andra vilkakvalifikationer poliserna och åklagarna har. På densenare punkten var mycket kritisk ochmenade att det avskrevs en rad ärenden som inteborde avskrivas.Brott med rasistisk bakgrund kan varaskadegörelse, stöld, inbrott. Allt möjligt kan ha enbakgrund av det slaget. Jag menar -- det vill jagännu en gång poängtera för justitieministern -- kan höja utbildningen för åklagare och poliserpå just det området. Det är inte så lätt att bena uppalla de här sakerna, och vi ger ju specialutbildningpå andra områden. Det var också Öbergs meningatt man behövde göra det.Här sades att det finns risk att man frikänner enorganisation. Konstruktionen har i både Öbergsoch Starks förslag varit att lagstiftningen riktar sigmot enskild person -- inte mot organisation. Detfinns länder där man börjar med att startaprocessen mot organisationen för att få ett besked ifrågan: Är denna organisation rasistisk eller inte?Därefter kan det bli kriminellt att tillhöra den elleratt verka för den. Men både Starks och Öbergsförslag går ut på att lagstiftningen bara skall riktasig mot den enskilde. Det menar jag är den riktigavägen att gå.Blir det effektivt blir vi naturligtvis befriade frånrasistiska organisationer. Men det är kanskeoptimistiskt att tro -- det fordras mycket annat ändet här.Å ena sidan efterlyser man effektivitet, å andrasidan är man ibland rädd för att bli för effektiv, såhär är det verkligen en dualism. Men jag tror i allafall att vi, som justitieministern mycket riktigt sade,så långt som möjligt skall försöka att på ett bättresätt anpassa oss till konventionen.Andre vice talmannen anmälde att ElisabethFleetwood anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 111 ():Herr talman! sade att man inte kanlagstifta om allt, att en lag mot rasistiskaorganisationer skulle vara ganska tandlös och inte skulle kunna använda den. Det berornaturligtvis på hur en sådan lag skulle utformas.Hur en lag än är utformad har den i alla fall ennormativ verkan, som vi inte kan komma ifrån.Jag sade, , att det var bra attha en lag att luta sig mot. Är det inte det vi alltidgör -- har lagar att luta oss emot? Hur skullesamhället annars se ut?Ett förbud mot rasistiska organisationer skulle somjag ser det innebära en speciell markering.Visserligen vet jag och många med mig attlagstifning i sig själv kanske inte löser problemen,men en lagstiftning är ändå en viktig markering frånsamhällets sida att rasistiska organisationer inteaccepteras i ett demokratiskt samhälle. Normer ochrättesnören i form av förbud mot rasistiskaorganisationer kan vara ett hjälpmedel i arbetet föratt ändra attityder. Det är enligt vad jag kan förståändra attityder som vi alla egentligen vill.För mig är behovet av att främja människovärdetoch de mänskliga rättigheterna oerhört stort. Tillde rättigheterna hör det att inte bli attackerad pågrund av hudfärg, religion eller kön.Ett ytterligare argument för förbud är att endemokrati också måste ha rätt att försvara sig.Anf. 112 Justitieminister ():Herr talman!