prot · GF09120 · 1992-05-26 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:120Tisdagen den 26 majKl. 10.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 20 maj.2 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återFinansutskottets betänkanden /92:FiU23 ochFiU28Lagutskottets betänkande 1991/92:LU38Utrikesutskottets betänkanden /92:UU13 ochUU29Jordbruksutskottets betänkanden /92:JoU18och betänkande 1991/92:BoU223 § Beslut rörande utskottsbetänkanden somslutdebatterats den 21 majFöretogs till avgörande utrikesutskottetsbetänkanden /92:UU24, UU23 och UU26samt socialutskottets betänkande 1991/92:SoU17(beträffande debatten i dessa ärenden, se prot.117).Utrikesutskottets betänkande UU24Mom. 1(svenskt medlemskap i )Utskottets hemställan bifölls med 280 röster mot 13för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 2(säkerhetspolitiken)Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot 13för meningsyttringen av imotsvarande de. 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 15(den sociala dimensionen ocharbetsmarknadspolitik)Utskottets hemställan bifölls med 164 röster mot129 för reservationen av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Utrikesutskottets betänkande UU23Utskottets hemställan bifölls.Utrikesutskottets betänkande UU22Mom. 1(den globala miljöfaciliteten)Utskottets hemställan bifölls med 164 röster mot129 för reservation 1 av m.fl.Mom. 2--4(klimatkonvention, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 163 röster mot130 för reservation 2 av m.fl.Mom. 5(militära aktiviteter och miljö)Utskottets hemställan bifölls med 163 röster mot130 för reservation 3 av m.fl.Mom. 8(kostnadseffektivitet och miljö)Utskottets hemställan bifölls med 278 röster mot 11för meningsyttringen av . 1 ledamotavstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Utrikesutskottets betänkande UU26Utskottets hemställan bifölls.Socialutskottets betänkande SoU17Utskottets hemställan bifölls.4 § Läroplansfrågor och betygsfrågorFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1991/92:UbU19 Läroplansfrågor och betygsfrågor.Anf. 1 ():Herr talman! Det är alltså läroplans- ochbetygsfrågor som dagens första debatt här ikammaren gäller.Förre skolministern tillsatte ju förungefär först enbetygsberedning och sedan en läroplanskommitté.Göran direktiv till betygsberedningen kansammanfattas så, att man skulle utreda frågan ommålrelaterade betyg i skolan. Sådana skulle inte gesförrän på högstadiet.Genom läroplansdirektiven ville densocialdemokratiska regeringen skapa ettgemensamt måldokument för skolan ochbarnomsorgen samt främja ett arbetssätt i skolansom innebär att man går på djupet. Man sattefrågor om kulturarv och kulturförändring, miljöoch internationalisering i centrum. Dessutombetonades detta med ett elevaktivt arbetssätt för attfrämja demokratin. Det var direktiv där elevensattes i centrum.Så kom då valet . Vi fick en moderatskolminister som gav betygsberedningentilläggsdirektiv och läroplanskommittén helt nyadirektiv.Herr talman! De borgerliga betygsdirektiven skiljersig på väsentliga punkter från desocialdemokratiska direktiven. vill habetyg redan från lågstadiet och fler steg än vad somi dag finns. Ordning- och uppförandebetyg skallövervägas.Vi socialdemokrater anser inte att det finns sakligaskäl för att betyg skall ges tidigare än vad som skeri dag. Jag vill illustrera vår ståndpunkt genom attcitera vad en lärare sagt i :''Tillhör man dem som misslyckats i skolan får mandet bekräftat genom ettor och tvåor. En sådanbekräftelse bidrar till låg självuppfattning ochdåligt självförtroende vilket i sin tur försämrarmotivation och inlärning. Genom skolåren ökarklyftan mellan duktiga och svaga elever ochförstärker snarare än försvagar den socialasegregationen. ''Vi anser att de tidigare direktiven tillbetygsberedningen bör gälla. Betygen kan aldrig bliett instrument för utvärderingen av skolanskvalitet. Det är också viktigt att komma ihåg att ombarnen börjar skolan , vilket en delbarn kommer att göra, kommer betygssättningenännu tidigare i barnens liv.Jag vill fråga utskottsmajoritetens företrädare: inte det negativa från inlärningssynpunkt med attbetyg ges tidigare än som sker? Och vilka skälfinns det över huvud taget för att ge betyg i ordningoch uppförande? Är det inte bara fråga omgammaldags disciplinromantik?Herr talman! Så något om de nyaläroplansdirektiven. Vi socialdemokrater ser medstor oro på de direktiv som harförfärdigat. Bildligt talat dammar det när man tar idem. Gammalt stoff virvlar upp och förmörkarskoldebatten.Den som tror sig kunna finna nya kloka tankar omvilka kunskaper våra barn behöver för framtidenblir besviken. Det förhärskande synsättet är attämnenas ställning skall förstärkas.Regeringen har ett endimensionellt synsätt när detgäller kunskaper, trots att praktisk och teoretiskerfarenhet som vunnits genomforskning visar att kunskaper måste anpassas tillbarns utveckling.Vi socialdemokrater menar att skall geeleverna grundläggande baskunskaper, väl befästagenom träning. Men den skall också ge elevermöjligheter till förståelse, bakgrund och överblick.Om kunskapskraven inte förklaras och framställs iett sammanhang minskar elevernas motivation.Barns förmåga till utveckling ochkunskapsinhämtande har ett nära samband medderas psykiska välbefinnande, deras trygghet ochderas motoriska utveckling. Barn lär sig ju påmånga olika sätt. Vidare skall barnen kunnatillämpa sina kunskaper. Därför måste inlärningenha en praktisk utgångspunkt.När det gäller detta förhållningssätt anser vi inte attkraven är tillgodosedda i regeringens nyaläroplansdirektiv. Tvärtom innebär dessämnesfixering att ett ämnesövergripande, djupareoch mera flexibelt arbetssätt i skolan faktisktförhindras.På detta sätt ges inte förutsättningar för enmångsidig belysning av miljöfrågorna. De tonasockså ner i direktiven liksom deninternationalisering tonas ner som handlar om merän språkkunskaper. Att har avskedatmiljösekretariatet i läroplanskommittén bådar integott, tvärtom.Man kan också fråga sig om regeringens värld slutarvid . När man läser direktiven får man enkänsla av att det är så. När det gäller ämnenahänvisar man till en EG-anpassning, och det görman i då andra länder drar lärdom av vårtämnesövergripande arbetssätt.Direktiven försvårar också ett elevaktivt arbetssättsom innebär att eleverna själva får vara med och taansvar och planera sitt skolarbete. När ämnena nubetonas blir det svårare för eleverna att göra ettstoffurval alltefter behov och intresse.Det beklagar vi socialdemokrater verkligen. Ettdemokratiskt arbetssätt framkallar nämligen ettengagemang och en lust att lära. Dessutom fåreleverna därmed insikt i hur man faktiskt utvecklardemokratin och även befäster denna. Sådan insiktfår man bara om det här kan tillämpas ivardagsarbetet i klassen. Det är viktigt attläroplanen mycket tydligt har denna inriktning.Herr talman! Den borgerliga regeringensläroplansdirektiv innebär många steg tillbaka itiden. Det här har människor ganska snabbtupptäckt. En symbol för människors oro och ilskahar ämnena hemkunskap, slöjd och barnkunskapblivit. Behandlingen av dessa ämnen är dettydligaste exemplet på den ytlighet som präglarBeatrice Asks läroplansdirektiv.Regeringen har här mycket tydligt visat att man inteförstår de olika ämnenas funktion i skolan, och detgenomskådar människor. har jag somledamot i fått så många brev,uppvaktningar och telefonsamtal -- och alla har ettentydigt budskap.Jag skall som ett exempel på detta läsa ur ett brevfrån lärare i min valkrets, . Härmed visarman på nämnda ämnens bredd. Man skriver så här:''Slöjd och hemkunskap hjälper eleverna att byggaupp sitt självförtroende genom att de får prövahändernas och fantasins möjligheter genom ett egetskapande. Den motoriska träningen gynnar bl a läs-och språkinlärning. Matematik tränas på ettkonkret och meningsfullt sätt i dessa ämnen. Bådepojkar och flickor får goda baskunskaper. -- -- --Genom ämnena får eleverna handlingsberedskapför sitt vardags- och arbetsliv. ''Jag har tagit del av skolministerns kommentarer tilldenna diskussion . Men hon haraldrig medgett att dessa ämnen har en så viktigfunktion att de faktiskt bör ha en garanteradundervisningstid även . Hon har alltidbara hävdat att hon vill utreda deras plats iläroplanen.Som framgår av utskottets betänkande har deborgerliga ledamöterna efter mycket hårdapåtryckningar från opinionen enats om att också dehär ämnenas vikt i skolan skall betonas. Det finnsmånga fina skrivningar i betänkandet, ochnaturligtvis står vi också bakom dessa. Dennaenighet i utskottet är mycket glädjande. Den visaratt förnuftet segrar till slut. Föräldrars, elevers ochlärares erfarenheter och tyckande har tagits tillvara. Det tjänar eleverna och skolan på.Vi socialdemokrater har ändå en reservation. Detberor på att majoriteten inte vill löpa linan ut ochge regeringen till känna de slutsatser som hardragits. Vi socialdemokrater anser, mot bakgrundav vår syn på kunskaperna, att hemkunskap,barnkunskap och slöjd skall ha en garanteradundervisningstid. Detta vill vi ge regeringen tillkänna.Vad skriver då regeringspartierna? Frågan har varitmycket känslig i utskottet. Man vill inte geskolministern en alltför tydlig knäpp på näsan.Därför vill man inte tydligt skriva som vi föreslår,nämligen att hemkunskap, barnkunskap och slöjdskall ges en garanterad undervisningstid.Majoriteten landar i att ''Utskottet delarmotionärernas uppfattning om den betydelse somämnena hemkunskap, slöjd och barnkunskap har.Utskottet förutsätter att de kommer att finnas kvari den nya timplanen för . ''Vad betyder: ''finnas kvar i den nya timplanen''?Kommer dessa ämnen att ges garanteradundervisningtid? Jag skulle vilja attutskottsmajoritetens företrädare här i kammarentolkar utskottets förslag, så att dimmorna skingrasen gång för alla innan beslut skall fattas. Försäkerhets skull skulle jag vilja rekommendera allamotionärer och ledamöter i kammaren, som värnarom skolämnena hemkunskap, barnkunskap ochslöjd, att rösta på den socialdemokratiskareservationen. Man röstar nämligen då på engaranterad undervisningstid.Herr talman! En av våra reservationer handlarockså om att skolministern i sina direktiv helt harslopat utarbetandet av ett gemensamtmåldokument för barnomsorgen och skolan. Vianser att alla som arbetar med barn måste göra detutifrån en helhetssyn på barnets utveckling. Ettgemensamt måldokument skulle kunna leda till attsamarbetet kan fördjupas.Vi vill på det här sättet sätta barnet i centrum.Detta vill nu inte regeringen ochutskottsmajoriteten, eftersom det är borttaget iregeringens läroplansdirektiv. Varför vill interegeringen och majoriteten underlätta övergångenmellan barnomsorg och skola för eleverna?Herr talman! Frågan om skolans värderingsgrundhar behandlats av utskottet med anledning av enenskild motion från Kds. Motionären vill att densvenska skolan som helhet skall förankras i kristenetik och präglas av den kristna människosynen.Utskottsmajoriteten har visserligen avstyrktmotionen, men hänvisar till direktiven iläroplanskommittén. I dessa direktiv sägs attskolans verksamhet skall bygga på vissa kändanormer som ''genom etik och västerländskhumanism har en djup förankring i vårt land''.Vi socialdemokrater ser med stor oro på dessaskrivningar i regeringens läroplansdirektiv.Regeringen vill på ett onödigt sätt tilldela denkristna religionen en överordnad ställninggentemot andra religioner eller livsåskådningar iskolan. Det är mycket olyckligt.Frågan blir än allvarligare mot bakgrund av attregeringen i lärarutbildningspropositionen skriveratt det krävs lärare som har ''förståelse för skolansvärdemässiga grund i etik och humanism''.Detta öppnar allvarliga perspektiv. Det kanuppfattas så att man kan väga in lärarens religiösatro i bedömningen av dennes kompetens.Inte blir skadan mindre av att utskottsmajoriteten isin text i lärarutbildningspropositionen konstateraratt ''människor med olika livs- och trosåskådningkan vara lärare i den svenska skolan''. Bakom dettaligger och lurar att det kan ifrågasättas om skolanöver huvud taget är konfessionellt obunden.Vi socialdemokrater anser att det inte får rådanågot tvivel om att alla lärare är välkomna i densvenska skolan.Herr talman! I vår reservation i dettaläroplansbetänkande slår vi fast att den svenskaskolan även skall vara obunden ikonfessionellt hänseende, dvs. inte grundas på enspeciell trosriktning eller livsåskådning.Vi betonar också att den svenska skolansvärdemässiga grund på ett utmärkt sätt formuleras iläroplanen för , Lgr 80, under rubrikenFostran och utveckling. Dessa normer,kompletterade med etiska värden som individensfrihet, solidaritet med svaga och utsatta samt allamänniskors lika värde, bör utgöra grunden för denfostrande uppgiften i dagens och framtidensgrundskola.Det är mycket viktigt att slå fast att den svenskaskolan skall vara öppen för alla barn och ungdomarpå lika villkor. I skolan skall elever, lärare,skolledare och övrig personal arbeta tillsammans,oberoende av religiös övertygelse. I dagenspluralistiska samhälle skulle det vara synnerligenolyckligt om man i den gemensamma skolan skulleta ställning för en religiös övertygelse före enannan, vilket vi anser att läroplansdirektivenöppnar dörrar för.Vi har redan nu religionskunskap, för att gekunskap om olika religioner. Med dennamotivering vill vi avslå den aktuella Kds-motionen.Det är även mot denna sakliga bakgrundanmärkningsvärt att regeringen i direktiven tillläroplanskommittén valt att särskilt framhålla deetiska normer som skolan bör bygga på och som''genom etik och västerländsk humanismhar en djup förankring i vårt land''. Det är olyckligtatt lyfta fram en viss religions etiska regler och ettspeciellt slags humanism. Det här borde egentligenvara en självklarhet, och det vill vi skicka med tillregeringen.Över huvud taget är det svårt att förstå attregeringen och utskottsmajoriteten ger sig till börjaifrågasätta den värdemässiga grund som skolan vilar på. Hade det inte varit klokast att nöja sigmed de skrivningar som finns i Lgr 80? De är välavvägda och fungerar bra.Har inte regeringspartierna förståelse för att derasformuleringar kan skapa undran och svårigheter iskolans vardag? Vårt land får ju numera allt flerinvånare med annan bakgrund än den kristna?Utskottsmajoriteten å sin sida avslår Kds-motionenmed motiveringen att motionen i stort sett ärtillgodosedd genom skrivningarna iläroplansdirektiven. Hur skall det tolkas? Innebärdet att skolan skall bli förankrad i etik ochpräglas av den kristna människosynen, sommotionären föreslår?Det är mycket viktigt att utskottets företrädareäven i denna fråga gör klarlägganden i kammareninnan beslut fattas. Det vore också faktisktklädsamt om vi fick fler regeringspartiers tolkningav utskottets förslag före voteringen.Till sist, herr talman, yrkar jag bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1, 2, 4, 5, 6, 8och 12 i UbU19. Självfallet står vi socialdemokrateräven bakom våra övriga reservationer ibetänkandet.Anf. 2 (nyd):Herr talman! Man talar ibland om den svenskamodellen i en betydelse som åtminstone förrlikställdes med det svenska utredningsväsendet,och som internationellt har väldigt gott rykte. Ikorthet består modellen i att en analytisk utredningföljde efter det att en idé framförts. Det svenskautredningsväsendet har förvisso fått mycken kritikför byråkrati och seghet. Ingen har väl dockifrågasatt att det har inneburit kvalitet, och man harkunnat fatta beslut med utgångspunkt i gjordautredningar.Denna arbetsform tycker vi är utomordentligt bra.Vi är därför mycket överraskade och minst sagtbeklämda över vad som har hänt med utgångspunkti utbildningsutskottets betänkande.Det räcker med att säga ordet slöjd. Det har blivitsom en bomb. En skolminister har haft den sanslösaoförskämdheten att be en tillsatt, statligutredning -- läroplanskommittén -- att belysakonsekvenserna av att vissa ämnen görs frivilliga.Det räcker i . Man får inte ens belysakonsekvenserna av någonting, utan attåsiktsmaffian ropar på censur och diktatur. Mananvänder visserligen inte dessa ord, men det är detsom det handlar om. Man får inte ens göra så här.Vad är det då som det här kusliga hotet utgörs av.Jo, det är valfriheten. Tänk vad kusligt att elevernasjälva skall kunna välja. Kan ni tänka er något merfruktansvärt.Självfallet är det viktigt med slöjd, hemkunskapoch barnkunskap. På den punkten finns det ingensom helst oenighet. Det är nästan en truism. så viktigt att man kanske skulle kunna låtaen del elever välja mer av slöjd och barnkunskaputifrån den grundläggande insikten att det äroerhört viktigt för en elevs utveckling att lyckas inågot segment. Här finns alltså möjligheter förmånga elever som kanske inte lyckas i de teoretiskaämnena att bygga upp en äkta självkänsla genomatt prestera bra i praktiska ämnen. Man kan ocksånämna alla självklara fördelar som integrering avintellektuella insikter med praktiska.Det är fullkomligt självklart, och det är inte detdebatten har handlat om, för där finns en enighet.Här handlar det om att man inte ens en gång får lovatt belysa konsekvenserna. Diktatorn, staten, skalli stället tala om: Så här skall ni göra, mina småtelningar. Staten vet alltid bäst.I det här fallet har staten fått ivrig hjälp av vad jagbrukar kalla för lärarmaffian. Den har ryckt ut.Mönstret är precis detsamma som vid tidigaresammanhang -- den har ryckt ut några gångertidigare under riksdagsåret. Jag kan ha en viss,dock mycket liten, förståelse för att lärare somarbetar med detta blir litet ängsliga för sitt jobb.Men faktiskt förväntar jag mig att även lärare inomhemkunskap och barnkunskap skall kunna höjablicken över krubbkanten och se litet utanför detegna intresseområdet, speciellt som ju lärare ärkopplade till utbildning. För mig står de närabegrepp som upplysning, vidsynthet, tolerans ochkritiskt tänkande. Var finns allt detta i den härdebatten?I andra sammanhang där problemen hanteras pådetta sätt talar man om förmynderi, inkrökthet,ovederhäftighet. Kort sagt vardagligt uttryckttycker man att det är korkat. Jag tycker att det ärvälförtjänt att den här typen av hantering föderpolitikerförakt. Det är värt förakt när man inte ensen gång kan belysa konsekvenserna.Nu får vår förhoppning stå till läroplanskommittén.Där finns inga politiker med. Man får hoppas attden gör en saklig analys och belyserkonsekvenserna. Jag konstaterar med visst nöje attbara ett enda parti stödjer skolministern här,naturligtvis Ny demokrati.Det finns en annan fråga i UbU19 som också är en''bomb''. Det räcker med att säga hemspråk, såsmäller det på åtskilliga håll. Det är ocksåsymtomatiskt. En seriös diskussion om denna frågaär näst intill omöjlig att få till stånd. Senast vi taladeom det i denna kammare gällde det pengar, så dettänkte jag inte diskutera . Det är ett känt faktumatt det kostar mycket pengar. Låt oss då fördiskussionens skull acceptera att det gör det och istället titta på vad vi får för pengarna och vad desom anlitar hemspråksundervisningen får för valutaför pengarna. Då konstaterar vi att det inte finnsnågon utvärdering gjord.Vi, inte minst jag själv, har ägnat en hel del energiåt frågan, sökt i åtskilliga databaser och sökt hjälphos ett antal forskningsinstitutioner för att hitta vaddet finns för vetenskapliga belägg för deuppfattningar som ligger bakom den svenskauppläggningen av hemspråksundervisningen. Vihar kunnat konstatera: Det finns inga. Det finns ioch för sig vällovliga, välmenta ambitioner, meninget som helst faktaunderlag som stödjeruppfattningen att den svenska uppläggningen ärändamålsenlig och bra.Att tvåspråkighet, eller ännu hellre tre- ellerfemspråkighet, är önskvärd hos så mångasamhällsmedborgare som möjligt är fullkomligtsjälvklart. Men om man åker ut i verkligheten ochtalar med dem som arbetar med detta i skolan, mötsman av en förödande kritik. Jag vet inte hur mångalärare som jag har ringt och som har konstaterat inte törs säga det högt, för det är en laddadfråga. Men de ger exempel på exempel på vilkaförödande effekter hemspråksundervisningen får.Elever måste gå ifrån en lektion, missarundervisningen osv.Var och en kan ju själv räkna ut hur motiverandedet är att sitta i en klass, där läraren talar svenskamen jag själv inte förstår språket. Naturligtvis blirjag då distraherad, omotiverad och tänker påannat. En del börjar hitta på rackartyg ochliknande. Det är en ganska naturlig mänskligreaktion om man inte förstår vad som sägs.Därför tycker vi att det är fullständigt självklart --om man verkligen bryr sig om de människor somkommer hit och som inte kan svenska -- att i börjanhjälpa dem att lära sig svenska fortast möjligt.Innan man behärskar svenska har man inte enchans att vara med som första klassensmedborgare. Det tycker vi är viktigt. Alla som finnsi skall naturligtvis vara första klassensmedborgare.Då kan någon säga: ''Det tar så .'' Nej,knappast. Jag kan ge ett konkret exempel. Jag hararbetat rätt mycket, och gör det fortfarande, medutbytesstudenter. Jag har haft sådana boendehemma . De kommer från helavärlden. Ingen har misslyckats med att lära sigsvenska på mindre än så bra att deföljer svenska gymnasiestudier, ofta talar klockrensvenska. Vad har de gjort? Jo, de har bott i svenskafamiljer och fått några veckors enkelsvenskundervisning. Så finns viljan, är det ingaproblem.Vi menar att samhället självklart skall ställa uppoch hjälpa invandrarna att lära sig svenska. Detmåste vara det primära. Sedan skall mannaturligtvis underhålla sitt modersmål, men inte såatt det får de förödande effekter som dagensuppläggning av undervisningen ger. Där harinvandrarorganisationerna själva en mängd braidéer om hur de skulle kunna arrangeraundervisningen, om de bara finge möjligheten ochstaten tog bort sina pekpinnar.Avslutningsvis tänkte jag bara kort kommentera,eftersom det finns med i betänkandet, betygsfrågor.Det är ett annat näst intill hopplöst område attdiskutera någorlunda sakligt. Det blir pang ja ellernej, fy, fy, bra, bra, men aldrig före högstadiet.Låt oss börja med begreppet betyg. Vad är betygför någonting? Då kan man slå upp i svensktsynonymlexikon och konstatera att betyg ochomdöme i princip är synonyma begrepp. Jag är denförsta att hålla med om att dagens infernaliskarelativa betygssystem bara är värt en enda resa tillsoptippen. Det är förödande. Det är tack och lovpolitisk enighet om det i dag.Tyvärr utgår man i debatten ifrån de erfarenhetersom vi har av det här betygssystemet. Sedanappliceras de på ett kommande --förhoppningsvis -- betygssystem, och då blir det enminst sagt bisarr, inkonsekvent och ologisk debatt.Enligt direktiven till betygsberedningen, som jaginom parentes sagt sitter med i, är betygens primärasyfte är återföra erfarenheter till eleven om hurdenna utvecklar sig i sitt skolarbete. I dagligt talkallar vi det för feedback, dvs. att få veta hur jagpresterar. Det är för oss utomordentligt viktigt. Detär viktigt för en människa att få feedback, i alla dessdimensioner: hur jag lyckas i skolan i olika ämnen,på skrivningar, i uppträdande osv. för att bygga uppen bra självbild. Det enda sättet att bygga upp ettäkta självförtroende är att få denna återföring,återspegling. Det skriver varenda psykolog underpå.Det har också förts en diskussion ibetygsberedningen om en kunskapssyn -- vi är ense,t.o.m. Ny demokrati instämde -- innebärande attfaktakunskaper inte räcker. De måste kunnatillämpas, man måste kunna se helheter ochsammanhang. Man är på väg att försöka hitta ettbetygssystem som just visar detta, dvs. ett bramålrelaterat betygssystem, som skall utgöra enpositiv stimulans. Det är ju jättebra. Då tycker manatt det är utmärkt och bra. Så kommer nästadiskussion: Betyg är bra, men inte förrän tidigast påhögstadiet. Man skall inte pressa de små liven. Dåblir det på något vis kortslutning för oss som gillarlogik. Konsekvensen blir att det inte är viktigt förde mindre barnen, för dem som går i ettan, att fådenna feedback. Det är ungefär lika omtänksamtsom att säga till dem: skall ni spela fotboll, minabarn, men ni får inte räkna poäng, inte mål. Då kandet visa sig att någon är duktigare än de andra.