prot · GF0963 · 1992-02-13 00:00:00 — Varför är ni dåangelägna om att få en mindre besparing än vad nihar i det system som finns?Jag skulle också vilja ta upp en annan sak.Människor som arbetar t.ex. i livsmedelsindustrin,inom sjukvården och på daghem kan inte gå tillarbetet när de är förkylda och när de spriderinfektioner, utan de måste stanna hemma. Dessamänniskor drabbas hårt av systemet medkarensdagar. De har inte ett öre i ersättning. Omman däremot t.ex. arbetar i eller på ettkontor har man betydligt lättare att gå till sittarbete. En byggnadsarbetare går inte ut på ettbygge om han har feber, men det kan man göra påandra ställen.Jag varnar för karensdagarna och tar den debatten isamband med avtalsrörelsen. Jag tror faktiskt, medden kännedom jag har om , att dennaoro finns också hos honom. Det kan nämligen blien explosion och stora bekymmer påarbetsmarknaden.Varför är karensdagarna så angelägna? Jag hade förinte så länge sedan ett samtal med SKF:skoncernchef, som sade: Varför skall vi hakarensdagar? Det är ingen angelägenhet för oss.Det finns inte på dollar-området, det finns inte påD-mark-området, och det finns inte heller på yen-området. Det är ju på detta sätt de har sina affärerupplagda.Just därför vill jag uppmana att kastadetta förslag -- som jag tror ännu så länge baraexisterar i form av en skiss -- i papperskorgen. Detär ett mycket gott råd från en -- som Bo Könbergvälvilligt har sagt -- erfaren socialpolitiker.Anf. 84 Statsrådet ()replik:Herr talman! Jag har varit litet förbryllad över attjust en så erfaren socialförsäkringspolitiker somDoris har varit så kategorisk i sitt avvisandeav det kloka förslaget . harjag fått uppenbarat varför det är så. nämligen totalt missuppfattat de ekonomiskakalkylerna på det här området. tror attregeringen avser att föreslå att det system som nufinns och som har sparat 5 eller 6 miljarderkronor skall ersättas med ett system som i ställetsparar 4,7 miljarder -- eller enligt 2miljarder.Så är det förstås inte, utan de ekonomiskakalkylerna handlar om att vi skall göra ytterligareen besparing utöver den som har infriats under 1991och början av 1992 på -- som det anges ibudgetpropositionen och finansplanen --någonstans mellan 4,5 miljarder och 5 miljarder.Om detta var anledningen till att varemot karensdagarna kan hon nu ansluta sig tillförslaget på den punkten. Hon kan vara fullständigtlugn -- det är inte fråga om att vi skall införakarensdagar och minska skatteinkomsterna, utandet är fråga om att införa karensdagar och minskabudgetunderskottet jämfört med vad det annarsskulle ha blivit.Det finns förstås olika uppfattningar omkarensdagarna. Det finns många inomarbetsgivarvärlden som i stället tycker att vi skulleta hem motsvarande pengar genom att sänkaersättningen under en . Det harframförts förslag om att i stället för två karensdagarha en nedsatt ersättning till ;det är ungefär vad som behövs om man skall få insamma belopp.Mitt och regeringens mycket bestämda besked påden punkten är att det är avsevärt mycket bättrefördelningspolitiskt -- vad beträffar fördelningenmellan människor av olika slag och med olikaproblem -- att ha , som en mycketstor del av befolkningen får vara med och betala, änatt sänka ersättningen ,som en mycket liten del av befolkningen kommeratt få betala.På den punkten tänker vi hövligt lyssna men inte taråd av dem som i näringslivstidningar och på andrahåll föreslår att vi för tvåveckorsperioder skallsänka ersättningen ned till kanske två tredjedelarom dagen. Vi har, som jag nämnde , valt tvåkarensdagar därför att det är en besparingsformsom ger mycket i statskassan och som är någorlundajämnt fördelad över alla dem som är sjuka då ochdå.Herr talman! I den offentliga debatt som har förts --och tidigare -- har jag inte sett några förslagtill besparingar som ger ungefär lika mycket. Jagvet inte om har några sådana reserver;i så fall kan vi väl diskutera dem. Med det materialvi har till hands är det emellertid alldeles klartatt karensdagsförslaget är ett bra förslag, och detkommer att presenteras för under dettaår för att genomföras från den 1 januari 1993.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 85 ():Herr talman! Den deklaration om rättigheter förpsykiskt utvecklingsstörda som FN antog 1972 slårfast att utvecklingsstörda skall ha adekvatmedicinsk behandling, träning och utbildning föratt kunna uppnå optimal utveckling och funktion.Deklarationen poängterar därmed rättigheten tillbra medicinsk vård liksom till bra personlig socialomvårdnad.År 1989 antogs i en lag som säger att allavårdhem och specialsjukhus skall läggas ner tillförmån för integrerat boende. Beslutet var i höggrad i linje med den ideologi som dominerat allofficiell beskrivning av såväl handikappades somäldres situation under de senaste årtiondena.Normalitet och integration har varit dedominerande principerna under de senasteårtiondenas vårdplanering. Det har sagts attpsykiskt handikappade skall kunna leva ett heltnormalt liv som alla andra och integreras isamhället.Till följd av detta har många psykiskthandikappade patienter slussats ut från sin invandaoch trygga miljö, ofta från lantligt belägna vårdhemtill små stadslägenheter med få mänskligakontakter.För de minst störda patienterna har dettanaturligtvis utan tvivel lett till en bättre livskvalitet,eftersom deras egen kapacitet kommit mera till sinrätt. Ett sådant boende är därför utmärkt för mångaoch bör naturligtvis alltid tas i övervägande när detgäller boendebeslut.Men alla är inte lika, och det gäller psykisktutvecklingsstörda lika väl som oss andra. För inteså få av de övriga betyder emellertid förändringenen isolering, kanske en ångestmättad otrygghet,avsaknad av sysselsättning och brist på socialakontakter. Beteendeegenheter, manier,tvångshandlingar, tilläggshandikapp och andrasvårigheter kan orsaka att integrerat boende blirohållbart i längden och kan vålla stora problem fördessa patienter. Ett annat problem utöver tidigarenämnda är att dessa patienter också drabbas avvräkning från bostaden. Även redan planeradbehandling och träning kan vara svårare attgenomföra. Problem uppstår ofta med tröttsammarutintransporter.Herr talman! Man kan konstatera att även ompatienter i detta läge till synes lever ett mer''normalt'' liv än tidigare på institution ellervårdhem, betyder förändringen för en del en klartsänkt livskvalitet.Det är en nödvändighet att omsorgslagen ändras såatt vårdhemmen kan finnas kvar.Måttligt stora vårdhem indelade i gruppboende ihemlik miljö är därför en mycket lämpligareboendeform för dessa människor. Här känner allaboende och all personal varandra, och det är ettstöd och en trygghet för alla. Denna grupp haringen glädje av den mycket höga bostadsstandardsom lagen föreskriver, utan det är andra faktorersom ger hög livskvalitet, såsom vettigsysselsättning, adekvat medicinsk vård, godomvårdnad, tillgivenhet och omtänksamhet mellanboende och personal.Det integrerade boendet syftar också till att''normalisera'' läkarvården, dvs. att patienternahänvisas till vårdcentral som alla andra. Det ärmycket begärt att personal inom primärvård ochhemtjänst skall kunna ta hand omutvecklingsstörda på ett bra sätt, eftersom de oftasaknar utbildning och erfarenhet när det gällerdenna patientgrupp.Vårdpersonalen måste t.ex. lära sig att vara myckettydlig, särskilt när det gäller ordinationer. Detkanske inte räcker att det står på förpackningen hurofta en medicin skall tas, utan man måste hittaandra vägar för att övertyga sig om att patientenförstått ordinationen.Ofta är patienterna svåra att diagnostisera på grundav annorlunda eller bristande sjukdomssymptom,som ställer till svårigheter för personal med ordinärsjukvårdsutbildning. Därför är det inte alls ovanligtatt personalen missar allvarliga sjukdomstillstånd.Detta beror framför allt på att de sedvanligakriterierna för diagnos kan saknas. Det kan faktisktvara så att man vid ett benbrott inte känner någonsmärta. Förklaringen hänger ihop med att det oftaföreligger en högre smärttröskel hos dem.Problemet förstärks också av deras oförmåga att iord formulera sina upplevelser och känslor.Vid t.ex. blindtarmsinflammation är ett av dediagnostiska kriterierna -- som alla läkare letarefter -- symptomet ''defence'', dvs. det automatiskamuskelförsvaret som utvecklas vid kraftigbukhinneretning -- en bukmuskelspänning som densjuke inte kan påverka själv. Detta uteblir ofta hosutvecklingsstörda.Herr talman! Det skall med kraft påpekas att det ärett måste att satsa på specialutbildade läkare somkan klara diagnos och behandling av personer mednämnda svårigheter. Allmänvårdens läkare saknarutbildning och kunskap om denna grupp patienter.Ingen menar att rörelsehandikappade, syn- ellerhörselhandikappade patienter skall upphöra attsöka specialistläkare för sina speciella medicinskahandikapp. Varför skall förståndshandikappade bliutan sina läkare? Det är vad som händer desamhällsintegrerade patienter som måste uppsökavanlig vårdcentral.Det är att vi inser att denna grupp har rätttill -- om de själva vill -- ett eget boende integrerati samhället, men den grupp som inte klarar dettaboende har rätt att få bo i en miljö som präglas avomsorg och trygghet samt rätt till den specialistvårdde behöver och kan kräva i ett civiliserat samhälle.Anf. 86 ():Herr talman! I detta mitt anförande tänker jaguteslutande ta upp de handikappades problem ochsvårigheter.1989 års handikapputredning konstaterade bl.a. attde handikappade levde på en alltför låglevnadsnivå. Vi gjorde en undersökning av dettaoch såg på tio olika kommuner. Det var kommunerav olika slag som vi tog med i vår undersökning.Det var storstad, förortskommuner, mindrelandsortskommuner och länshuvudstad.Av denna undersökning, som gjordes 1989, fann viatt den disponibla inkomsten varierade avsevärtfrån kommun till kommun. När vi såg påmånadsinkomsterna fann vi att dessa varierade från3 . till , och när vi sedan såg påårssiffrorna fann vi att dessa varierade från 41 700kr. i den ena kommunen till . i denkommun som låg högst. Det var således en skillnadpå 16 000 kr.Handikapputredningen drog den slutsatsen att detär olikheterna i kommunala bostadsbidrag som slårigenom, men naturligtvis har också skillnaderna ifärdtjänst- och hemtjänstavgifter stor betydelse.Om man sedan skall se på förhållandena , kanman lämpligen ta Dagens Nyhetens artikel den 17januari 1992 som ett bra exempel. I den artikeln tasde kommunala bostadstilläggen upp. Vad som slårvarje läsare är den stora skillnaden mellan olikakommuner. Låt mig ta ett citat i den artikeln:''I kan en pensionär få imånaden i kommunalt bostadstillägg. I Doroteakan man inte få mer än . En skillnad på2 !Varje kommun utformar sina egna regler förpensionärernas bostadstillägg och skillnader påöver är inte ovanliga. ''I dessa exempel på kommunalt bostadstilläggframstår orimligheterna klart. Man kan inte ha detpå detta sätt längre. De här innebär ju att samhälletser till att klasskillnaderna ökar.Det är min förhoppning att den kommitté somsysslar med denna fråga skall komma fram till denslutsatsen, att systemet med kommunalabostadstillägg skall ersättas med ett statligt bidrag,som ger de människor som har kommunaltbostadstillägg full täckning för hyreskostnadernaför en tvårumslägenhet. Och detta skall ske i helalandet.Herr talman! Låt mig även ta upp färdtjänsten. Härhar handikapputredningen lagt fram ett klartförslag. Man är emot den nuvarande ordningen, attkommunerna själva bestämmer på vilken nivåavgifterna skall ligga och hur många resor denenskilde skall få företa.Kommunernas försämrade ekonomi har gjort attvillkoren för färdtjänst alltmer har försämrats. Låtmig referera vad som sägs om det här ihandikapputredningens betänkande Handikapp,Välfärd, Rättvisa.Det konstateras inledningsvis att den avgift som defärdtjänstberättigade betalar varierar kraftigtmellan kommunerna. Avgifterna varierar såvälmellan olika typer av avgiftssystem som mellanolika nivåer inom samma system. Man kan ha enfast avgift oberoende av reslängd eller följakollektivtrafiktaxan, men det allra vanligaste är betalar en viss procentandel avtaxameterbeloppet. Det kan vara , ellerända upp till 30 %.Det här innebär stora orättvisor mellanmänniskorna, och de orättvisorna hänger sammanmed i vilken kommun vederbörande bor. Det kankonstateras att det blivit en allmänhöjning av avgifterna till färdtjänsten.Självfallet yrkar de handikappade på att avgiften påfärdtjänst skall vara lika med avgiften för densedvanliga kollektivtrafiken.Handikapporganisationerna har också uttrycktönskemål om mer enhetliga regler inom denkommunala färdtjänsten och en utvidgning av detgeografiska området för resor.Här ser man länsfärdtjänst som en bra lösning. IStockholms län och i har man använtsig av detta system , och ävenen del andra län har följt efter dessa två län. Dennautveckling har de färdtjänstberättigade följt medtillfredsställelse.Handikapputredningen har dragit den slutsatsen avutvecklingen att man uttalar sig för att färdtjänstoch resa med övrig kollektivtrafik skall ske medsamma kostnader för den enskilde.En relativt ny form av kollektivtrafik kallas förservicelinje. Det var i som man 1983 försöktemed en handikappanpassad småbuss. En sådanbuss skall ha lågt insteg, plant golv, rullstolsramp,rullstolsplats och övrig handikappanpassning så kan stiga på och av bekvämt. Det är också såordnat att hållplatsavstånden är korta, ochkörtiderna för bussarna är ordnade så att man hartid att hantera rullstolar. Det här var en utmärkt idé,och många kommuner har följt exempel,vilket är mycket bra.Men all färdtjänst tar man inte bort med dessabussar. Det finns fortfarande människor som måsteutnyttja den sedvanliga färdtjänsten.Herr talman! avlämnadesitt huvudbetänkande Handikapp, Välfärd,Rättvisa . Vi i utredningen förväntadeoss att betänkandets förslag skulle tas upp ivalrörelsen , och det gjordes i vissmån.Jag minns själv mycket väl den torgdebatt i vilkenBengt och deltog. Detvar dagen före valet, och detta valmöte medfolkpartiet sändes även i televisionen. Här fick manklart för sig att , genom AnneWibbles löfte, bums skulle få pengar tillhandikappreformer. Både ochAnne ställde sig bakom de reformförslagsom handikapputredningen lagt fram.Vi förväntade oss alltså att i budgetpropositionen fåse nya handikappreformer för ca 3 miljarderkronor. Besvikelsen blev därför stor när vi inte fanndessa reformer utan i stället ordom att det kommer reformer som fårbesluta , dvs. reformerna påhandikappområdet kommer att träda i kraft förstfr.o.m. Jag och inte minst minahandikappade vänner blev alltså djupt besviknaöver att reformerna på handikappområdet fårvänta ytterligare ett år.På de områden jag tagit upp , exempelvisfärdtjänst, skulle reformer ha kunnat komma redannu och inte skjutits fram ytterligare ett år.Anf. 87 Statsrådet ():Herr talman! När det gäller de kommunalabostadstilläggen tror jag att och minuppfattning ligger relativt nära varandra. Det ärockså min mening -- har deklarerat dentidigare, även före valet -- att de stora skillnadernamellan kommunerna inte är rimliga. Däremot trorjag att går en aning för långt när hanvill utlova att ingen behöver betala någonting för enlägenhet på två rum och kök. har manju ett bottenbelopp på . Om maninte har mycket gott om pengar - det har kanskesocialdemokraterna -- tror jag inte att man skallförutskicka till landets pensionärer att man förutomatt man tänker genomföra en utjämning som lyfterupp dem som har det sämst, vilket är min ambition,också utlovar förbättringar som innebär att det bliren nollkostnad att ha en modern lägenhet. Vi liggernågorlunda nära varandra på den här punkten, menjag blev litet förbryllad över inlägg iden del som avsåg frågan om handikapputredningoch handikappreformer. I det budgetförslag somhar lagts fram föreslås ju en kraftig ekonomiskförbättring för föräldrar med handikappade barn.Tidigare i dag i denna debatt har en företrädare förvänsterpartiet, , komplimenteratregeringen på denna punkt. har underen lång rad av år ställt detta krav i denna sal menfått det nedröstat. På den punkten har det väl,, blivit bättre sedan vi har fått en nyregering.När det gäller handikapputredningens förslag somskulle innebära en kostnad på 2--2,5 miljarderkronor, ja kanske omman vill räkna med en mycket hög siffra, harfolkpartiet sagt, att om får någonting attsäga till om efter valet, skall utredningens förslag ihuvudsak genomföras. Så blir nu också fallet. Attdet behövs beredningstid som gör att man inte kangenomföra alla förslagen före den 1 januari 1993tror jag inte har väckt så våldsam besvikelse hosmånga andra än . Det hade sannoliktvarit mycket värre om den regering som IngvarBjörk stött hade blivit återvald.Anf. 88 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja säga till Bo Könbergatt jag inte har något emot att de aviseradereformerna genomförs. Vad jag vände mig emotvar detta att vid ett torgmöte därAnne deltog någon dag före valet stod ochsade att handikapputredningens förslag skallgenomföras. Jag tror att fler än jag fick en känsla avatt förslagen skulle genomföras nu och att det inteskulle dröja till den 1 juli 1993.Anf. 89 Statsrådet ():Herr talman! Det är inget fel att vara otålig när detgäller förbättringar för dem som har det sämst ställti ett land. Det är en i hög grad respektabelinställning. Jag noterade också att kritiserade mitt uttalande att det förmodligenblir bättre för de handikappade sedan det blivit enannan regering än den som stödde.Anf. 90 () replik:Herr talman! Jag har, , varit med i detsocialdemokratiska partiet , och jag harunder tiden märkt en skillnad i fråga ominställningen till de handikappade. Jag är övertygadom, att hade socialdemokraterna fått fortsätta attregera, hade de säkerligen åstadkommit detsammasom jag tror eftersträvar.Anf. 91 Statsrådet ():Herr talman! Jag noterade avslutningen som jagtyckte var tillfredsställande ur socialliberalsynvinkel. Det var ett slags erkännande för detarbete som inte minst underårens lopp har lagt ned för att stödja dehandikappade. Jag skall bara en gång till påminnaom att i den här salen under en rad århar föreslagit förbättringar för föräldrar medhandikappade barn. Då fanns det en socialistiskmajoritet och förslagen avvisades. genomförsde.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 92 ():Herr talman! Ett samhälles kvalitet mäts bäst omman ser på hur det behandlar de mest utsatta isamhället. Jag tror att det var som engång uttryckte sig ungefär på det sättet.I ett internationellt perspektiv har lyckatsbra när det gäller insatser för de mest utsatta. Härinbegriper jag äldreomsorgen, handikappolitiken,missbrukarvården m.m. Därmed är det inte sagt attallt skulle vara perfekt i . Det finns bristerpå alla dessa områden. Grunden har varit dengenerella välfärdspolitiken, dvs. en politik som intebara vänder sig till de svagaste i samhället utan tillalla. De länder som har sagt sig värna om desvagaste och fört en selektiv välfärdspolitik har intelyckats. Medelklassen och överklassen som barahar fått betala för systemet har då vänt sig motsystemet med påföljd att det har blivit enskatterevolution, så att det inte har blivit någrainsatser för de sämst ställda. I haregentligen bara ett parti förordat en sådan modell,nämligen moderata samlingspartiet. Detta partisresonemang om rundgången och om att man skallkunna leva på sin lön, varvid man också vänt sigmot generella insatser som barnbidrag och annat,har inneburit en attack mot den generellavälfärdspolitiken. Man har förordat ett system avmer selektiv art, ett system som visat sig varabetydligt mindre framgångsrikt.Nu talar inte bara, nu handlar de.Man är ganska kvick. Aldrig har det gjorts så storaingrepp på så när det gäller den generellavälfärdspolitiken. Det gäller karensdagarna,delpensionen, bostadspolitiken,utbildningspolitiken, nedskärningarna beträffandekomvux och fortbildning. Denna politik drabbarutsatta grupper som de handikappade betydligtvärre än andra. Så förhåller det sig t.ex. beträffandekarensdagarna. Vi vet att fortbildningen användsav de handikappade i större utsträckning än avandra, eftersom de handikappade är lågutbildadeoch behöver utbildas . På samma sättär det beträffande bostadspolitiken. Behov finns avförnyelse i bostadsproduktionen, så att man fårbilliga, nya och anpassade lägenheter. välterman det här över ända.Skillnaden mellan socialdemokraterna ochregeringen när det gäller handikappolitiken ärtvåfaldig. I valrörelsen lovade vi inte mer än vad vihade kunnat hålla, något som . För vår del har vi aldrig motsatt osshandikapputredningens förslag. Både jag sitter med i handikapputredningen, och vihar lagt fram det förslag som varit ute på remiss.Som brukligt är låter vi remisstiden löpa.Vidare har vi finansieringen klar, innan vi försökergenomföra reformer. Självklart skulle också ensocialdemokratisk regering i allt väsentligt hagenomfört handikapputredningens förslag.Vårdnadsbidraget har för övrigt, , intebehandlats av handikapputredningen. Den sakenligger ju utanför det hela. Men den stora skillnadenär denna: För att göra de här insatserna skulle viinte ha gett oss på basen för handikappolitiken iSverige, nämligen den generella välfärdspolitiken.Inom handikapporganisationerna har det ju ocksåbörjat storma. Samtliga ordförande har skrivit ettupprop i vilket man vänder sig mot den ändradeinriktningen av handikappolitiken. Visst finns detett behov av riktade åtgärder av den typ somhandikapputredningen har föreslagit, men inte påbekostnad av de generella insatserna. Bo Könbergvet att handikapputredningen har ytterligare ettbetänkande, där de generella insatserna skallbehandlas. Det vore kanske klokt att behandla dethela samlat, eftersom det ena är beroende av detandra. Blir det ytterligare försämringar när detgäller den generella politiken, ökar också behovetav riktade insatser. Självklart är det så. Man harerfarenhet av detta i andra länder.Den allvarligaste nedskärningen är nog den somsker i kommuner och landsting. Läser manhandikapputredningens kartläggningsbetänkandefinner man ju att mycket av det berättigademissnöjet beror på avgiftssättningen,neddragningar i kommuner och landsting. Detkommer sannolikt inte att bli bättre under 90-taletmed de åtgärder som regeringen har föreslagit.Tvärtom tror jag att vi har att vänta oss ökadeavgifter och sämre service för bl.a. handikappade.Jag skall i korthet beröra äldreomsorgen. Vi blevöverens med här i kammaren omäldreomsorgen . Att klaraäldreomsorgen är egentligen den stora utmaningenför kommuner och landsting. Det föreslogsytterligare totalt tillkommunerna och en halv miljard till landstingenför att man skulle kunna klara det hela på ett hyfsatsätt. har förutsättningarna ändrats, inte minstgenom regeringens åtgärder beträffande justkommuner och landsting. Förutsättningarna attkunna klara en god äldreomsorg kommer attförsämras. Därmed är det inte sagt att man inte kanlyckas på speciella områden, men det blir svårt. Jagmärker att även folkpartistiska kommunpolitikerinser hur svårt det blir att klara 90-talets utmaning.Jag tänker på i sombeträffande förändringen av statsbidragen har väntsig mot nedskärningarna för kommunerna.Anf. 93 () replik:Herr talman! Det är uppenbart att de svårighetersom beklagade sig över i vårtsamhälle när det gäller ekonomin har framkallatsav socialdemokraterna själva. Vi har fått ett lägedär allt fler har blivit bidragsberoende. vändervi den utvecklingen till sin motsats genom att sänkaskatter och bidrag, så att det blir lättare förmänniskor i gemen att leva på sin lön sedan skattenblivit betald.Vi gör prioriteringar som gör det möjligt för oss attklara många stora åtaganden som vi har framföross.Tidigare i dag har vi tagit upp handikappområdet.Vi har också talat om de psykiskt störda och vadsom kan komma att behövas på det området.Socialdemokraterna gick i spetsen för att ta bortinstitutionerna. Jag pekade i mitt anförande på vaddet har lett till på äldreomsorgens område.