prot · GG0925 · 1992-11-17 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:25Tisdagen den 17 novemberKl. 14.00Meddelande om information från regeringenAnf. 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Vid kammarens sammanträde torsdagen den 19november lämnar utrikesministerMargaretha () information omförberedelser inför Europeiska säkerhets- ochsamarbetskonferensens (ESK) ministerrådsmöte iStockholm i december.1 § Anmälan om återtagande av plats iriksdagenFörste vice talmannen meddelade att Karl-GöranBiörsmark (fp) återtagit sin plats i ,varigenom tjänstgöringen som ersättare upphörtför § Justering av protokollJusterades protokollet för den 11 november.3 § Svar på fråga 1992/93:190 om punktskriftAnf. 2 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att ta några initiativ för att allasom behöver lära sig punktskrift skall få dennamöjlighet.Jag vill inledningsvis understryka vikten av att svårtsynskadade ges möjligheter att lära sig och användapunktskrift. Det finns omkring 10 000personer i landet med så svåra synskador att de intekan läsa tryckt eller skriven text. Uppskattningsviskan endast omkring 1 500 av dessa personer läsapunktskrift. Detta innebär att många synskadade i praktiken inte har något fungerandeskriftspråk. Min principiella uppfattning är attutbildning och träning i punktskrift borde kunnages inom all rehabilitering för synskadade.Det är riktigt att utbildning i punktskrift tidigaregavs i de särskilda omställnings- och träningskurser,s.k. OT-kurser, som genomfördes iArbetsmarknadsstyrelsens och Skolöverstyrelsensregi. -- i samband med att den nyaorganisationen för yrkesinriktad rehabilitering vidArbetsmarknadsinstituten, , startade --upphörde OT-kurserna. Undervisningen inomdessa kurser inordnades då i denrehabiliteringsverksamhet somArbetsmarknadsinstituten bedriver. Som ett led isträvandena att renodla denarbetsmarknadspolitiska inriktningen vid harunder senare år, enligt vad jag har inhämtat,punktskriftsutbildningen upphört inom AMI-organisationen.Utbildning i punktskrift ges i olika former ochav olika huvudmän. ,, anordnar självt punktskriftsundervisninginom ramen för ett punktskriftsprojekt somförbundet driver med stöd av ettsärskilt statsbidrag. Förbundet anordnar ävenpunktskriftsträning inom den särskilda rehab-verksamhet som man med stöd av medel urAllmänna arvsfonden bygger upp sedan några årtillbaka. Också vid några folkhögskolor anordnaspunktskriftsutbildning.Under senare år har också syncentralerna -- inomramen för den synskaderehabilitering de bedriver --påbörjat viss utbildning i punktskrift. Enligt vad jaghar erfarit är denna utbildning, som fyller en viktigfunktion för många synskadade, under utvecklingpå en del håll i landet. Jag vill i detta sammanhangpåminna om att regeringen i den remiss till lagrådetom stöd och service till vissa funktionshindrade somavlämnades , föreslagit attlandstingen skall få en i hälso- och sjukvårdslagenfastlagd skyldighet att bedriva habiliterings- ochrehabiliteringsverksamhet. Vidare föreslås att ettsärskilt statligt stimulansbidrag skall inrättas för attpåskynda utvecklingen inom habiliterings- ochrehabiliteringsområdet. Min bedömning är att bådadessa förslag bör ge goda möjligheter att utvecklabl.a. rehabiliteringen för synskadade. Detta börkunna ge utrymme bl.a. för förbättrad utbildningoch träning i punktskrift.Regeringen avser att noga följa effekterna avhandikappreformen. Med hänsyn till vad jag harredovisat i fråga om förslagen i den kommandehandikappreformen, är jag inte beredd att nu tanågra ytterligare initiativ i denna fråga. Jag är dockinte främmande för att återkomma ifrågan, om det skulle visa sig nödvändigt.Anf. 3 ():Herr talman! Jag vill tacka socialministern försvaret. Anledningen till att jag ställde frågan är attjag blev litet förvånad och kanske t.o.m. litetupprörd när jag för sedan fick höra att dennaundervisning inte fungerar. Jag trodde nämligen attden gjorde det och att allt var väl. Vi tror ju ofta pådet svenska välfärdsbygget. Men tyvärr visar det siginte alltid vara vad vi väntat oss.Punktskrift är oerhört viktigt för att synskadadeskall kunna fungera i samhället. Det är viktigt föratt de skall kunna ta del av litteratur -- jag vet attsocialministern själv är en stor läsare av böcker --och för att de skall klara av praktiska, enklauppgifter i vardagslivet, t.ex. att märka saker ochatt anteckna.Till min förvåning bidrog kanske också detförhållandet att vi här i kammaren under den förramandatperioden upplevde hur dåvarandebiträdande socialministern , som jusom bekant är blind, använde sig av punktskrift.Han utgör själv ett fantastiskt åskådningsexempelpå vilken oerhörd hjälp man har av blindskriften.Han har kunnat fungera som minister, och hankunde fungera här i . Men är det intebara i som punktskriften behövs. Denbehövs också för att synskadade skall kunna ha ettvanligt arbete och fungera i organisationslivet,föreningslivet osv.Den första förvåningen har hos mig övergått i någotav en förstämning över den brist på prioritering somvi enligt min mening har. Jag har också läst i denlagrådsremiss som socialministern har lagt fram.Där finner jag allmäna målsättningar vilka, om manverkar i den riktningen, kommer att innebära enförbättring för handikappade, men jag hittar ingaförslag till konkreta åtgärder på detta område.Anf. 4 Socialminister ():Herr talman! Jag har ingen annan uppfattning idessa frågor än . Det finns inteenbart allmänna målsättningar i lagrådsremissen,och det som skall bli propositionen,utan regeringen föreslår också att pengar skallanslås för att runt om i landet bygga upphabilitering och rehabilitering för bl.a. dettaändamål, men naturligtvis också för annanverksamhet som berör personer med olikafunktionshinder.Anf. 5 ():Herr talman! Jag är naturligtvis nöjd med detta,även om jag inte är helt nöjd med svaret. Jag hadegärna sett att man vidtagit åtgärder , eller inomen snar framtid, som inneburit att man centraliseratdenna utbildning. Eftersom den är resurskrävandeoch kräver speciella insikter tror jag inte på attsprida ut den alltför mycket. Det har ocksåSynskadades riksförbund självt betonat. Det är ettbekymmer att undervisningen är så splittrad ochdärför inte fungerar.Jag får väl nöja mig med detta svar och det löftesom socialministern har gett om att åtgärder skallvidtas om det skulle visa sig nödvändigt. Omsocialministern står fast vid detta löfte, och det ärjag övertygad om, får vi se snara förbättringar pådetta område.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1992/93:197 omTjeckoslovakiens delningAnf. 6 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig om jagsom blivande ordförande i kommer att ta uppfrågan om delning på ESK:sdagordning.Som en följd av de val som ägde rum iTjeckoslovakien har under hösten 1992förhandlingar pågått om en upplösning av dentjeckoslovakiska federationen, till en början mellanden tjeckiske ledaren och den slovakiskeledaren och senare mellan de bäggedelstatsregeringarna. uppges 16 av de 26avtal som skall reglera delningen ha undertecknatsrörande bl.a. en tullunion och monetärt samarbeteunder en övergångsperiod.Inom kort kommer det folkvalda federalaparlamentet att ta ställning till ett lagförslag omupplösning av federationen. Beslut väntas underdenna månad.I avses en ''ratificerandefolkomröstning'' att genomföras i mitten avdecember. Det tjeckiska delstatsparlamentetväntas inte besluta om en folkomröstning i dentjeckiska delen av landet, även om ett sådantförslag föreligger från det socialdemokratiskapartiet.En överväldigande majoritet av befolkningen, 80--, är enligt opinionsundersökningar inställd påatt kommer att delas.Efter det kommunistiska systemets fall har Europaskarta förändrats på ett omvälvande sätt. Nya staterhar uppstått, i en del fall efter omfattande vålds-och krigshandlingar.Mot denna bakgrund finns det allt skäl attvälkomna att den tjeckoslovakiskadelningsprocessen kunnat ske under fredligaoch demokratiskt ordnade förhållanden.Ur ett ESK-perspektiv är detta ett viktigtkonstaterande, eftersom redan ESK:s Slutakt från1975 förutsåg att gränser skulle kunna ändras medfredliga medel.I den utsträckning tvister följer av delningenförutsätter jag att dessa kan lösas med fredligamedel, om så är nödvändigt under medverkan avtredje part.Mot denna bakgrund finns det skäl att välkomna attESK:s tredje ordinarie ministerrådsmöte, som ägerrum den 14--i , väntas fattabeslut om nya instrument för fredlig lösning avtvister inom ESK:s ram.Det finns inga skäl att nu förutse att somordförande kommer att ha anledning att ta uppfrågan om delningen vid ministerrådsmötet.Anf. 7 ():Herr talman! Jag tackar försvaret.Jag är litet besviken över att ESK väntar till dessman har resultatet framför sig, för att se om detkommer att gå lyckligt. Då skall man försöka bidratill att de tvister som eventuellt uppkommer skallkunna lösas med fredliga medel. Jag är orolig för attdet skall uppstå en situation i somliknar den i , inte minst med tanke pådet sätt på vilket den här delningen har tillkommit.Inget av de ledande partierna hade frågan omdelning uppe i valrörelsen. Meciars parti var enfolkrörelse för rättvisa och likaberättigande åtTjeckoslovakien, under det att parti är detkonservativa partiet i den tjeckiska delen. Där sadesig partiledaren själv vara en garant för att landetinte skulle delas.Folket har velat ha en folkomröstning. Deopinionsundersökningar som jag har hört talasom -- vi gjorde ett besök i under vårutskottsresa -- visade att folket, både iden tjeckiska och i den slovakiska delen, inte villeha en delning.Sedan måste man ha en viss majoritet för att fåigenom delningsförslaget. Det har gjorts ett försöki parlamentet att få majoritet för ett sådantlagförslag, och det har misslyckats. Därför menarjag att talet om samförstånd i omvärlden äroroväckande. Det kan göra att man inte ser devarningssignaler som finns.Anf. 8 Utrikesminister ():Herr talman! Det finns naturligtvis ingen anledningatt välkomna delning. Samtidigtmåste vi ju ändå acceptera den utveckling som sker.Jag delar nog inte helt och hållet. Jag tror attMeciar i sin valkampanj i förde fram ettbudskap om ett självständigt . De mångaröster som Meciar fick i det valet var ett budskapom att det fanns en kraftig rörelse för detta iSlovakien. Däremot är det riktigt att i dentjeckiska delen av önskade bevaraen stat.Som jag sade i mitt svar, tycker jag ändå att detfinns anledning att notera att det sker en skilsmässaunder fredliga former här. Det är en klart uttaladsträvan hos de berörda parterna att det skall skeunder fredliga former.Jag hade tillfälle att i går överlägga med dentjeckoslovakiske utrikesministern och diskuteradessa frågor. Det är mitt bestämda intryck att detfinns en strävan att göra detta. Vi har även fåttbevis för det genom att man har accepterat EG:sförsök att bilägga tvisten om den här dammenmellan och Ungern.Anf. 9 ():Herr talman! Det finns många faktorer som oroar idetta. Det gäller inte minst situation.Det är ett mycket fattigare område än det tjeckiska.Man har en mycket hög arbetslöshet där, och denförväntas kunna fördubblas. Man har en utslagenförsvarsindustri som inte längre fungerar och ettgammaldags jordbruk. Dessutom har man ett dåligtsocialt skyddsnät, en stor zigensk befolkning och enaktiv stor ungersk minoritet. Till detta kommer dåkonflikten kring kraftverket, som utrikesministerntog upp.När man nu föreslår att skall få en störrerättvisa blir kanske resultatet att det blir mycketsämre. Med alla dessa orosmoment finns det en storrisk för att det kan uppstå konflikter. De uppgiftersom jag har här, har jag fått från svenskaambassaden när vi var där med försvarsutskottet iseptember. Jag förutsätter att de är riktiga och attdetta inte har förelagts folket. Här genomdriverman en delning utan att folket har fått säga sitt.Anf. 10 Utrikesminister ():Herr talman! kommer vi att få se en radomröstningar i det federala parlamentet ochdelstatsparlamenten. Det skall även äga rum enfolkomröstning i . Då får vi se utgångenav detta.Jag håller med om att det finnsanledning till oro. Men det omvärlden kan göra äratt erbjuda samarbete och stöd och att hela tidenvara en engagerad diskussionspartner. Jag tror attdet är mycket viktigt. Dessutom bör man hela tidenuppmana företrädarna till respekt för rättsstatensprinciper, mänskliga rättigheter och fredligalösningar av tvister.Anf. 11 ():Herr talman! Jag är mycket nöjd med att fruutrikesministern delar min oro i den här frågan. Dåhar jag ändå sått ett frö. Jag ser mycket allvarligtpå detta. Den föreslagna folkomröstningen blir enratificerande folkomröstning. Den kommer alltsåefteråt -- om man nu kan genomföra detta -- ochinte i förväg som ett rådgivande instrument.Den 1 november försökte man få igenom ettlagförslag om delning i parlamentet. Det kräver trefemtedels majoritet, men det föll. Man fick inte denmajoritet som man behövde för detta. Ändåträffades de båda partiledarna och beslöt atttidtabellen skall fortsätta att gälla och att man skalldela landet innan årets utgång. Jag är mycket nöjdmed att vi i observerar det. Det var därförjag ville ta upp den här frågan i dag.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1992/93:205 omkunskapsutbyte mellan och SverigeAnf. 12 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen är beredd att verka för stöd tillsmåskaligt kunskapsutbyte och kontaktskapandeverksamhet mellan och . Dettaskulle kunna ske genom att statligt stöd anvisadestill lämplig instans på regional nivå.Under de senaste åren har ett mångfaldigtkontaktutbyte skett mellan och Sverige.Engagemanget har varit stort på alla nivåer isamhället. Mycket av detta sker på frivillig väg,men en målsättning för det statliga stödet tillkunskapsöverföring har just varit att underlätta ochfrämja småskaligt kontaktutbyte. Detta har vi gjortgenom att lämna medel till SIDA för stöd genomfolkrörelser och enskilda organisationer men äventill BITS, som bl.a. har ställt en medelsram tillKommunförbundets förfogande för att främjavänortssamarbete och kontakter med påkommunal nivå. Härigenom ges förutsättningar attpå en decentraliserad nivå bidra med medel förkontaktskapande och utbyte.Jag kan också nämna att SIDA har slutit ettavtal med Sjukvårdens Östeuropakommitté.Kommittén har bildats i syfte att möjliggöra en ökadkunskapsöverföring -- i första hand till de baltiskastaterna -- inom hälso- och sjukvård.Därutöver är aktivt engagerat ikultur- och erfarenhetsutbytet med . Detfinns ett flertal stipendier, t.ex. forskar- ochgäststipendier. På kulturområdet finns ettbetydande utbyte av experter, bl.a. inom musik-och museivärlden.Mitt svar är alltså att det av frågeställaren efterlystastödet i stor utsträckning redan finns , ochregeringen har som mål att ytterligare utveckladessa samarbetsformer.Bl.a. kan jag nämna att regeringen för närvarandeöverväger att anvisa medel för kunskapsöverföringpå regional nivå t.ex. genom länsstyrelserna.Anf. 13 ():Herr talman! Jag tackar försvaret, framför allt för den mycket positivagrundtonen i det.Bakgrunden till min fråga är att jag utifrån mitt län,län, har väldigt omfattande erfarenhet avutbyten med de baltiska länderna. Vi har avtradition, bl.a. på grund av det geografiska läget,fått ett omfattande utbyte.Vi har under den här hösten bildat en länskommittéför att samordna, stötta och förmedla både medeltill kunskapsutbyte och erfarenheter från olikaprojekt. I kommittén sitter representanter för bl.a.landsting, kommunförbund, handelskammare ochföretag samt riksdagsledamöter.Vår förhoppning med denna kommitté ärnaturligtvis att vi skall kunna disponera medel frånbiståndsbudgeten. Med en ganska ringa del avbiståndsbudgeten skulle man ändå kunna få ganskahög kostnadseffektivitet genom att det i väldigt storutsträckning är fråga om ett utbyte människa tillmänniska. Vår avsikt är också att inventeraförekomsten av olika projekt i länet, för att på såsätt kunna tipsa de olika initiativtagarna om att detfinns andra som jobbar med samma sak.Problemet är att det nu i allt större utsträckningdyker upp bekymmer med att klara trafiken överÖstersjön. Det är mycket svårt att få loss pengar påden baltiska sidan för ganska enklakunskapsutbyten, exempelvis för att åka dit ochstudera skola och förvaltning.Jag har ett exempel som jag tycker litet grandbelyser skillnaden i valuta. har i envänort som heter Panevezys. Presidiet där planeraratt åka till . Om man sätter flygresan fördem i relation till deras budget skulle det motsvaraen kostnad på ungefär två miljoner för del.Följaktligen blir sådana här utbyten naturligtvisväldigt svåra att utföra.Anf. 14 c1 > Utrikesminister ():Herr talman! Visst är det som . Jag tror att det vi måste satsa på är enblandning av frivilliga insatser, de statliga pengarsom finns till förfogande och vad kommuner ochlandsting kan tänkas ställa upp med för dettakontaktutbyte. Därför har vi just ställt enkostnadsram till förfogande,och vi diskuterar , i samarbete medCivildepartementet, möjligheten att ocksålänsstyrelserna kunde förfoga över någon form avanslag.Som vi alla vet är det , på alla håll och kanter,en mycket tuff kapplöpning om de statligaanslagen. Vi måste därför försöka se till att medlenhela tiden används på allra bästa sätt. Jag tyckeremellertid att det som har tagitupp är en angelägen sak. Det är en verksamhet därdet både är fråga om frivillighet och finns enmöjlighet till statligt stöd.Anf. 15 ():Herr talman! Jag tror att vi är överens omangelägenheten i detta projekt. Problemet ärkanske att det finns en väldig mängdprojektmedel som så att säga redan är bundet ochintecknat, medan det finns väldigt litet av vad manskulle kunna kalla ad hoc-medel, dvs. medel somkan användas när det plötsligt uppstår behov av ettutbyte. Att i en sådan situation söka bidrag för t.ex.en resa hos våra biståndsorganisationer, det låtersig inte göras, eftersom byråkratin blir föromfattande.Det är i det sammanhanget som jag tror att detregionala stödet kan fungera bra. Om det finns enmöjlighet att styra pengar till exempelvislänsstyrelserna eller till en kommitté som vår, därockså är engagerad, tror jag att detskulle kunna innebära att utbytet av dessa pengarökar. Det skulle då också ge en mycket störreeffektivitet i samarbetet med . Tack såmycket!Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1992/93:55 om åtgärder för attmotverka snedrekrytering till högskolanAnf. 16 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat påvilket sätt regeringen avser att motverkasnedrekryteringen till högskolan så att befintligbegåvningsreserv tillvaratas.Just nu genomförs, på uppdrag av regeringen, enoffentlig utredning, vars syfte är att analysera hurde sociala skillnaderna inverkar på rekryteringentill högre utbildning.Resultatet från dessa analyser förväntas bli klaraförst , och det kan då finnas anledning attåterkomma närmare till snedrekryteringsfrågorna.Jag vill emellertid redan nu redovisa några fakta ifrågan.Jämfört med många andra jämförbaraindustriländer har haft en markantminskning av den sociala snedrekryteringen tillhögre utbildning . Dennautjämningsutveckling upphörde emellertid under1980-talet.För att en allt större andel av de studieintresseradeungdomarna från hem utan studietradition skallvälja att läsa vidare, krävs bl.a. attutbildningsvillkoren för dessa ungdomar ändrasjämfört med 1980-talet.Ett villkor, herr talman, är att en akademiskutbildning uppfattas som en bra investering för denenskilde med hänsyn till framtida inkomster ochstudieskulder. har vihaft en kraftig inkomstutjämning mellan olikautbildningsgrupper på arbetsmarknaden. Detta ikombination med höga och långvarigastudieskulder har rimligen haft en återhållandeinverkan på ungdomars intresse för högre studier.Ett annat villkor är att det finns tillräckligt medutbildningsplatser för att ta emot nyastuderandegrupper. Under 1970- och 1980-talenhölls antagningssiffrorna på en i stort sett konstantnivå. Det är knappast förvånande att den socialasnedrekryteringen inte förbättrades under dennaperiod.Regeringens utbildningspolitik innebär attförutsättningarna för fler ungdomar att läsa vidarepå universitet och högskolor förbättras. En kraftigutökning har skett av antalet utbildningsplatser.Ett tredje villkor är att det för studieintresseradeelever finns övergångs- ochkompletteringsmöjligheter, så att de som uppleveratt deras tidigare studieval var felaktigt kan rätta tilldetta.Dessa exempel på åtgärder leder till att villkorenförbättras för den som väljer att läsa vidare. Vi kandärmed enligt min mening räkna med att fler eleverfrån hem utan studietraditioner upptäckerfördelarna med att skaffa sig en högre utbildningunder 1990-talet.Anf. 17 HANS ():Herr talman! Jag tackar utbildningsministern försvaret.Den utredning som utbildningsministern talar omkom till efter det att jag och ett antal andrariksdagsledamöter väckte en motion i vilken vi justbad om en utredning av det här slaget. Jag har nuhär framför mig direktiven till utredningen, dvs.Utredningen om den sociala snedrekryteringen tillhögre studier. Hur ser utbildningsministern pådirektiven till den här utredningen? I direktivenläggs ju betydligt större vikt vid sociala faktorersom hinder för att man skall kunna komma åtsnedrekryteringen.Utbildningsministern nämner också betydelsen avstudietraditioner och de psykologiska faktorerna,men i utbildningsministerns olika villkor för att enförbättring skall kunna ske tonas dessa faktorerändå ner. Det som där framträder mest är vissaekonomiska faktorer, som jag inte nu behöverupprepa.Jag tycker att utbildningsministern kanskeöverdriver betydelsen av de inkomstförändringarsom har skett. Även om det har skett vissaförbättringar på detta område efter andravärldskriget, har det ju trots allt sedan jagstuderade vid inte skett några storaförändringar. Det är framför allt på gymnasienivåsom förändringar har kommit till.Anf. 18 Utbildningsminister ():Herr talman! Det är korrekt att den utredning jaghänvisade till har en del tid på nacken. Jag valde närjag tillträdde som utbildningsminister att inte ändrai direktiven, även om jag möjligen hade formuleratenskildheter i direktiven annorlunda om jag självhade skrivit dem. Jag sade mig i stället: fullfölja sitt arbete. Den kansäkerligen komma med intressanta iakttagelser.Vad jag i mitt svar till har velatgöra är att komplettera den ansats -- Hans GöranFranck har läst svaret riktigt -- som utredningen harmed ett antal andra hypotetiska påpekanden omvar orsaken till bekymren kan ligga.Jag är för min del, herr talman, personligen alldelesövertygad om att den dåliga avkastningen frånhögre utbildning är ett avgörande skäl till varförungdomar från icke studiemotiverade hem inteväljer att gå vidare, med den skuldsättning detsamtidigt innebär. Där det redan från början finnsett hinder i intresse eller social tradition innebär detnaturligtvis ett ytterligare hinder om det inte kanvisas att utbildningen faktiskt ger avkastning förden enskilde i form av en högre levnadsstandard.Låt mig därtill lägga, att det är en händelse som serut som en tanke att den sociala snedrekryteringenfaktiskt blev bättre då högskolan varhyggligt fri. då man, bl.a. för attskynda på utvecklingen mot en jämnare socialrekrytering, totalreglerade hela den högreutbildningen, herr talman, då bröts däremottrenden, då gick det åt fel håll.Jag skulle därför, som en komplettering till mitttidigare redovisade svar, vilja understrykainkomstförändringarnas betydelse. Jag villemellertid också gärna tillägga, att jag tror att denfrigörelse av universitet och högskolor som vi nustår inför kommer att ge ett väsentligt bidrag till atträtta till den eländiga tingens ordning som vifaktiskt lever med.Anf. 19 HANS ():Herr talman! Jag vill inte alls bortse från denbetydelse som lönesättningen inom denakademiska världen har. Men vi vet ju ändå attskuldsättning inte bara är en ekonomisk fråga, utandet är också i hög grad en psykologisk fråga.