prot · GF09124 · 1992-06-02 00:00:00 — Det får vi leva med, men detskall inte vara styrande för den sakpolitiskadebatten i och för de beslut som vi skallfatta. Underlaget måste ändå vara utskottetsbetänkande.Jag beklagar för nu att vi inte harlyckats hantera betänkandet så att det hållerograverat, utan det har ställts ett nytt yrkande ikammaren.Herr talman! Kds måste ändå få fortsätta attplädera för den jordbrukspolitik som vi har i vårthandlingsprogram. Vi försöker hantera det så gottdet går i förhållande till de beslut som gäller. Vi villarbeta konstruktivt för att stärka det svenskajordbruket. Jag tror nu att vi har bättreförutsättningar för det . Jag hoppas attkommissionen och regeringen arbetar snabbt ochkommer med förslag till riksdagen.Anf. 159 () replik:Herr talman! Det finns naturligtvis anledning för ossatt ställa frågan rakt och konkret till ,eftersom han tillhör ett parti som ingår i regeringen:Står kds och i bakom densamling kring fortsättningen av livsmedelsreformensom tidigare talare för de borgerliga partierna harintygat? De har också sagt att de sätter ett värde iatt det finns en bred enighet om att kunna fullföljaen långsiktig jordbrukspolitik.Jag vet inte om mina borgerliga vänner i utskottethåller med mig när jag påstår att idenna fråga har visat prov på framstående etik ochmoral. Han har hyllats för detta i vissa borgerligatidningar. Men framstår somdagens förlorare. talade om ettvattenglas som det var storm i. Det kanske just ärDan plask i glaset som på. Det som hade ambitionenatt göra till en vante bidde en tumme. biddedet ingenting.Dan fortsätter att utanför det här husetföra en debatt. Just nu kommer han dock inte undanmina frågor med anledning av en artikel i dagensnummer av tidningen . Där säger han: Detfinns all anledning att nu se konstruktivt framåt ochtillsammans slå tillbaka de angrepp som riktasmot svenskt jordbruk från såväl nyliberalt somsocialdemokratiskt håll. Sedan uppmanar DanEricsson till samling.Jag vill då ställa frågan: Vad menar sådana påståenden? Peka konkret på vad detfinns för angrepp från socialdemokratiskt håll! Jagkommer senare i mitt anförande att mycket klart slåfast att vi socialdemokrater står bakom denuppgörelse som vi i stor enighet har träffat i det härhuset, innan kds och var här. Vad ligger bakom dessa påståenden, som DanEricsson naturligtvis gör för att fria tillbondeväljare? Trätan mellan de borgerligapartierna och kds tänker jag inte lägga mig i, menjag vill ha besked om vad det finns för fog för DanEricssons grundlösa påståenden.Anf. 160 i (kds)replik:Herr talman! Först deklarerar jag igen att kds stårbakom regeringsförklaringens formuleringar närdet gäller jordbrukspolitiken.Jan säger att det hade varit värdefullt medenighet. Det är korrekt. Jag sade i en tidigare replikatt enighet har också sitt pris. Det går en gräns förnär det handlar om rätt politik eller inte. Jag troratt det kan bli en bra politik framöver, närkommissionen och regeringen har fått lägga framsina förslag.Det är uppenbart så -- det framgick också av BengtRoséns anförande -- att det ärSocialdemokraterna som söker skapa motsättningari denna fråga och använder, tillsammans mednyliberala krafter, diskussionen för att angripasvenskt jordbruk. Så kan vi inte ha det, utan vimåste försöka samla oss kring en jordbrukspolitiksom faktiskt är till gagn för våra svenska bönder.Jan säger att vi friar till bondeväljare.Nej, , så enkelt är det inte. Vi försökerfå ett helhetsgrepp. När Socialdemokraterna fördebatt om sysselsättningsfrågor, regionalpolitik ochannat sådant har de mycket att säga. Mensysselsättningen inom jordbruket och vad somkommer att hända i glesbygden, att vi får endrastisk utslagning där, säger man inte ett ord om.Det är märkligt. Det vore kanske klädsamt att ändånotera att också jordbrukspolitiken har betydelseför sysselsättningen och boendet och för glesbygdentotalt sett.Anf. 161 () replik:Herr talman! replik talar alldeles försig själv. Det var ett fullkomligt grundlöstpåstående. försöker han hänga sig på BengtRosén. Av anförande framgick inte atthan skulle ha samma uppfattning som ,att Socialdemokraterna riktar något angrepp motjordbrukspolitiken. Tvärtom kände jag att vi hadeen stark samsyn i dessa frågor, inte minst i dem somhar koppling till konsumentpolitiken.Jag vill instämma med Bengr och säga till DanEricsson: Var varsam med orden i debatten ifortsättningen.När det gäller livsmedelspolitiken har vi nu tagit deförsta stegen. Vi bör samtliga nu sträva efter ensamsyn för att få en bra livsmedelspolitik långsiktigtsom är till gagn för både konsumenter och Sverigesbönder. Det är min erfarenhet av i dennakammare.Anf. 162 i (kds)replik:Herr talman! Återigen: Samsynen är väsentlig. Mendet finns gränser för när den är väsentligare än vaddet är för politik man är sams om.Det är riktigt att jag inte varit med i sålänge, men för den skull förbehåller jag mig rättenatt ändå få föra fram vår politik och försöka drivaden så gott det går.Jan säger att jag skall vara varsam idebatten. Det är kanske fler som skall varavarsamma med orden, inte minst påsocialdemokratiskt håll med tanke på hur man försin agitation och propaganda.Jag hoppas att den här debatten, som gjort att viändå diskuterat jordbruksfrågor, för något positivtoch konstruktivt med sig för framtiden. Det är upptill kommissionen och regeringen att nu agera.Anf. 163 ():Herr talman! Är exportsubventioner till densvenska livsmedelsindustrin den viktigaste frågan iden fortsatta reformeringen av vårlivsmedelspolitik? Nej, det är inte så. Den somlyssnat till de senaste timmarnas debatt kannaturligtvis få det intrycket.Huvudproblemet är, som bl.a.konsumentberedningen har framhållit, inteavvecklingen av exportsubventionerna, utan det ärden svenska förädlingsindustrins lägrekostnadseffektivitet och bristande orientering motutvecklingsbara exportmarknader.Jordbruksregleringen innebar att industrinsviktigaste roll bestod i att ta hand omprimärproduktionens resultat. De produkter sominte kunde säljas på den inhemska marknaden ficksäljas internationellt med hjälp avexportsubventioner. Industrin kom därför attdimensioneras efter primärproduktionens storlekoch inte efter den köpkraftiga efterfrågan som råderpå livsmedelsmarknaden. Exportsubventionernautnyttjades till att ordna ''rätt'' råvarumix, dvs.primärproduktionen exporterades även i de fall därdet rådde balans mellan utbud och efterfråganinternt på den svenska marknaden.Livsmedelsindustrin var inte med och betaladeexportsubventionerna. De betalades avkonsumenterna. Bönderna fick också vara med attbetala genom lägre avräkningspriser. Man tjänade t.o.m. på hanteringen.Reformbeslutet fick en rad konsekvenser. Jag skallnämna några.Industrin fick problem med överkapacitet, äveninom områden där man tvingats importeraförädlade produkter för att tillfredsställamarknadens behov.Den nuvarande branschstrukturen är helt anpassadtill regleringens krav, dvs. den bygger på samverkanom priser och marknadsuppdelning och därigenomundviks konkurrens. Därför vänder man blickenbakåt och kräver en återupprättad reglering i ställetför att vända blicken framåt och satsa på varjeenskilt företags konkurrenskraft.Företagen vill inte expandera till lönsamhet, utan deförsöker i stället krympa sig till lönsamhet. Det finnsmånga uttalanden om detta frånjordbruksmonopolens företrädare.Utvecklingen inom livsmedelsindustrin efterreformen har varit negativ för konsumenterna. Menden har varit mer negativ för bönderna än självareformen.Efter reformen har situationen förändrats. ärdet inte primärproduktionens storlek sombestämmer industrins verksamhet. Det är i ställetlivsmedelsindustrin efterfrågan på råvaror, vilkenär direkt beroende av de köpkraftigakonsumenternas efterfrågan, som bestämmerbondens möjlighet att få avsättning för sinproduktion till ett rimligt pris. Därför krävs det avindustrin att den satsar på produktutveckling,marknadsföring och utveckling av varumärken. Detär självklart att konsumenten har ett intresse av attlivsmedelsindustrin försöker produceraefterfrågade varor av god kvalitet. Men ocksåbönderna har ett direkt intresse av attindustrin lyckas utveckla och marknadsföra de rättaprodukterna.Herr talman! Det är kring dessa frågor som vi börfokusera debatten om den fortsattalivsmedelspolitiken, inte kring subventioner ochbidrag hit eller dit.Den svenska industrin förbereder sig i huvudsakgenom att krympa och satsa på att utvecklamassmarknadsprodukter med ett relativt lågtförädlingsvärde. Jag vill påstå att industrin i alltväsentligt saknar en offensiv strategi.Vi bör naturligtvis ställa frågan om man kankrympa sig till konkurrenskraft. Finns det någotsom talar emot att svenska produkter medprofessionell marknadsföring skulle kunna säljas påEG-marknaden? Varför har livsmedelsindustrinsom bransch betraktad näst intill den lägstaforsknings- och utvecklingsintensiteten blandindustrins olika branscher? Varför fortsätter manatt läga ned resurser på att organisera marknadeni stället för att organisera konkurrenskraft? Det ärlivsmedelsindustrin som vi bör fokusera oss på närvi diskuterar en fortsättning av denlivsmedelspolitiska reformen.Vem kan vara emot en konkurrenskraftig industri?Vem vill försvara industriella monopol?Den livsmedelspolitiska reformen bestod av tre olikasteg: det livsmedelspolitiska beslutet , den nyakonkurrenslagstiftningen 1991 och anpassningen avgränsskyddet 1991. kan vi dessutom lägga till ettfjärde steg: bilaterala frihandelsavtal med EG inomlivsmedelsområdet, vilket är en direkt fortsättningpå EES-avtalet.För socialdemokraterna betyder en offensivlivsmedelspolitik att vi måste satsavåra krafter på att uppnå målet att konsumenternaoch deras behov skall stå i centrum för politiken.Herr talman! Jag yrkar bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 164 () replik:Herr talman! tog verkligen i ochgjorde ett frontalangrepp på svensklivsmedelsindustri. Han sade att man i stort settsitter stilla och inte gör någonting inför framtiden.Det är definitivt en falsk bild av verkligheten.Svensk livsmedelsindustri, liksom jordbruket,försöker med all kraft att anpassa sig till eninternationell konkurrens. Svensklivsmedelsindustri är emellertid beroende av att detskapas rimliga förutsättningar för att dessasatsningar skall lyckas.Jan sade att man krymper sig urproblemet. Det är uppenbart att om man inte harförutsättningarna och de ramar som skaparmöjligheter, blir det en krympning. Var och en vetju att om produktionen och marknaden krymper, ärdet inte lika enkelt att effektivisera och satsa framåtsom när en marknad öppnar sig och det skapas nyamöjligheter.Vi får nu hoppas att omställningskommissionenockså kommer att ta upp dessa problem i ett vidareperspektiv. Då skapas verkligen de möjligheter sombåde och vi andra är angelägna om,dvs. möjligheter till en effektiv industri medkonkurrenskraft på en större marknad.Jag tycker ändå att det är litet grand övermaga avJan att på det sättet slå ner pålivsmedelsindustrin, men det gör han kanske avtaktiska skäl. Jag delar dock uppfattningen attlivsmedelsindustrin och bönderna också ärberoende av en rejäl andel av hemmamarknaden. Ipraktiken har svensk livsmedelsindustri tidigareinte varit inriktad på exportmarknaden, utom närdet gäller vissa specialprodukter. Här är det ettnytänkande på gång. Att man tidigare inte har haftden ambitionen beror självfallet på att vårlivsmedelspolitik har varit inriktad påhemmamarknaden. måste vi ta nya tagframöver. Jag hoppas verkligen att inte innebär att han vill motarbeta det somjag här har sagt om framtiden.Anf. 165 () replik:Herr talman! Jag står faktiskt för påståendet attsvensk livsmedelsindustri, företrädd avjordbruksmonopolen, inte har någon offensivstrategi . Jag tycker att vi har fått etttydligt bevis på detta. Vilka var de första somhyllade utskottets förslag om att återgå till enexportsubventionering? Jo, jordbruksmonopolenoch LRF. Jag har tidigare citerat en annan aktör,som inte är hänförlig till jordbrukskooperationenoch som var starkt kritisk mot era förslag om attåterinföra exportsubventionerna.Jag förstår mycket väl. Jag har deltagit i debattenutanför det här huset och ställt ungefär sammafrågor som jag gjorde i mitt anförande. När LRFoch förädlingsindustrin ställs inför dessa frågorförsöker de naturligtvis gömma sig bakom olikavillkor. Man säger, precis som , måste ha samma villkor som industrin i EG. Dåskulle det gå att sälja varor. Det här kan naturligtvisinte stämma. Olikheten består i att EG harexportstöd för vissa produkter, medan vi haravskaffat stödet för lågförädlade bulkvaror.Däremot har vi fortfarande kvar systemet förförädlade varor. Problemet för industrin är att mani vårt system tar ut avgifter från industrin. Dettycker man naturligtvis inte om. Man vill ha ettsystem med exportstöd som finansieras avskattebetalarna. Det blir billigare för företaget.Vi har inget emot att stödja att svensklivsmedelsindustri vill exportera. Det finns ett stöd. Vi var rörande överens om det i detlivsmedelspolitiska beslutet. Men det är inte såjordbruksmonopolet vill ha det. De andra aktörernaär starkt kritiska till era tankegångar att införadirekta exportstöd som betalas av skattebetalare ochkonsumenter. Det är detta som är skillnaden.Jag fick på det sättet också ett bra bevis för det jagpåstår, nämligen att jordbruksmonopolen ijordbruksutskottet har en god bundsförvant imoderaten . 166 () replik:Herr talman! tar återigen i och talarom att jordbruksmonopolet har en godbundsförvant i mig. Jag kan en hel del omjordbrukskooperationen. Men, , mankan faktiskt inte kalla det för monopol . Det ärhård konkurrens även med företag utanförjordbrukskooperationen. Som jag harpåpekat har vi också slagit fast vikten av konkurrensför utvecklingen. Det står i det tidigarebetänkandet, och har redan fattat beslut.Även om vi skall välja resonemanget om olikheter ärdet t.ex. ett faktum att EG har ett exportstöd när detgäller ost på 13--. har ingetsådant stöd alls. EG har ett något högreimportskydd än vad har. Var och enbegriper att konkurrensförutsättningarna inte är såstora. Det leder till att svensk livsmedelsindustrikrymper på det området. Så ser situationen ut. Detär sådana saker som omställningskommissionenmåste se över.Det innebär inte att vi har gjort en direktbeställning. Vi överlämnar ansvaret tillkommissionen, som får se över dessa frågor för attundvika den förledande och förljugna debatt somhar skapats ute i samhället. Den leder verkligen intefram till fakta.Vi har en period fram till EG-inträdet. Vi bordedå gemensamt ha kraft och förmåga attåstadkomma förutsättningar för att svensklivsmedelsproduktion, som är stadd i utvecklinginför det nya, kan hävda sig så pass bra undermellanåren att man framgångsrikt kan fortsättamed denna produktion i EG. Jag tror att det blirtuffa år . Vi måste dock försöka skapa rimligaförutsättningar. Vi har inte varit ute efter någotannat. Det skall gälla samma förutsättningar bådeför företag i lantbrukskooperationen och företagsom står utanför.Anf. 167 () replik:Herr talman! Vi kommer att få åtskilliga tillfällenatt debattera den här frågan. Det är bra, IngvarEriksson, att ni har slagit till reträtt med denhär beställningen till regeringen. Förnuftet segradetill slut, och ni insåg vilka signaler ni höll på att geoch som hyllades av jordbruksmonopolet. Påmejerisidan har monopolet , påslaktsidan osv. kommer idenna kammare att få många tillfällen att redovisaatt han inte bara i ord utan också i handling ärberedd att medverka till att bryta de monopol somfinns i svensk livsmedelsindustri och som är till stornackdel för de svenska konsumenterna och förmatpriserna.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 168 ():Herr talman! Från sida tycker vi attdet är viktigt att vi har en ordentligjordbrukspolitik, som skapar förutsättningar för ettsvenskt jordbruk som kan arbeta offensivt både iSverige och utomlands. Vi skall utnyttja den resursvi har av till att producera livsmedel ellerandra nyttigheter. Vi ser det som ett mycket stortansvar att kunna få till stånd en sådan politik. Detbeslut som vi fattade 1990 syftade till det här. Detvar därför viktigt att beslutet var enhälligt och attflera partier stod bakom det. Jag kan till JanFransson säga att vi fortfarande tycker det. Vihoppas att Socialdemokraterna även i oppositiontycker att det är viktigt att vi är eniga. Det är enstyrka att vara eniga, inte bara när man somregeringsparti har nytta av att skapa enighet.Det fördes tidigare en diskussion om vem som är tillför vem -- om bonden är till för konsumenten ellerom konsumenten är till för bonden. Det äregentligen en ganska fruktlös debatt, eftersom vi ärtill för varandra. Vi har behov av varandra i olikasammanhang. Jag tror därför att det är bättre att hadet som utgångspunkt i det här arbetet.Regeringen har tillsatt en omställningskommissionmot bakgrund av det som har hänt efter detjordbrukspolitiska beslutet . Vi har inte fåttnågot , vilket förutsattes i beslutet. Vihar ansökt om medlemskap i . Vi hade inte enaning om att det skulle gå så snabbt när beslutetfattades. Vi har fått en konkurrenslagstiftning påjordbrukspolitikens område som inte stämmeröverens med det som sades i det jordbrukspolitiskabeslutet om hur en konkurrenslagstiftning skulle seut. Det gäller möjligheten att sälja säsongsmässigaöverskott i gemensamma har som uppgift attförsöka lösa det här på ett bra sätt.Under diskussionens gång i utskottet kom frågan --utifrån motioner och andra uttalanden -- att manskulle göra en beställning till regeringen omexportbidrag eller exportstöd, eftersom EGfortfarande har sådana system. Det bygger inte påatt man frångår det jordbrukspolitiska beslutet från1990. Det beslutet utgick från en ömsesidighetmellan och omvärlden -- och då EG i förstahand. Den här ömsesidigheten gällde i första handexportsubventioner. Det skrevs att om intekan nå resultat och få bort de handelssnedvridandeexportsubventionerna måste se över detta såatt vi får en ömsesidighet. får kommissionen seöver detta. Det är nog viktigt att vi tonar ner den härdebatten litet grand. Den tenderar att bli litet försträv, och det tror jag att varken konsumenten ellerproducenten av livsmedelsprodukter har nytta av.Jan frågade varför vi inte kan ställa ossbakom den socialdemokratiska reservationen. Detstår i reservationen att ett utskottsinitiativ inte kantolkas på annat sätt än att utskottets majoritet villfrångå tidigare enhälliga beslut om avskaffande avde prisdrivande exportsubventionerna. Det är intedetta det handlar om här. Vi kan därför inte gå medpå ett sådant uttalande. Däremot kan vi med en vissförtröstan se fram emot det arbete skall göra, och därmedgå på propositionens förslag i det härsammanhanget. Det är det förslag som beskrivit.Bengt gav också en beskrivning avlantbrukarens situation , och den stämmermycket väl med verkligheten. Det är viktigt att haden som grund för den diskussion som vi för.Ytterst handlar det om att vi har tillgång tillmänniskor som är villiga att och har möjlighet attsatsa på att producera livsmedel.Det är, som jag sade, viktigt att vi kan behålla enbred enighet om det här, och jag utgår ifrån att detskall vara möjligt också kommer med sinaförslag.Jan förde en diskussion omlivsmedelsindustrin och sade att den helt enkelt ärför dålig, att dess konkurrensförmåga inte ärtillräckligt bra. Men det är ju ingen nyhet. Dettahar ju den kooperativa livsmedelsindustrin självutrett. Man har klarat ut att man är tvungen attsänka sina kostnader ganska mycket för att blikonkurrenskraftig.Det tar tid att göra detta. Man kan naturligtvisskylla på att livsmedelsindustrin har haft för litenkonkurrens och därför inte varit tillräckligt duktig.Det har säkert en betydelse i sammanhanget, menav större betydelse är att vi har krymptlivsmedelsproduktionen.Anf. 169 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag vill meddela att den medgivna taletiden är ute.Anf. 170 ():Herr talman! Jag vill avsluta detta resonemang medatt säga att det inte är så lätt att på en krympandemarknad skapa effektivitet utan att slå ut vissaenheter.Herr talman! Jag har inget annat yrkande än detsom har framställt tidigare.Anf. 171 ():Herr talman! I sak finns det ju ingenting kvar avden här frågan efter den reträtt som de borgerligapartierna har gjort, och vi skall därför naturligtvisinte förlänga debatten. Eftersom det inte längrefinns något kvar i sak av ambitionerna att återinföraexportsubventioner till jordbruket, måste jagändock begagna tillfället att ställa en fråga tillLennart Brunander. Vi har varit tillsammans underlång tid i jordbruksutskottet. Uppriktigt sagt,: Var detta en gentjänst tillLRF-byråkratin och dess föreningsindustri förhjälpen i valet och den vidriga affischkampanjen?För oss socialdemokrater innebar det att vi tappadeallt förtroende för LRF-byråkratin i Stockholm.När det nu inte längre finns någonting kvar i sak,kan väl vara uppriktig och somen avslutning av denna debatt tala om hur detegentligen var.Anf. 172 ():Herr talman! För att svara på frågan om det här varen gentjänst till LRF kan jag väl säga attbeträffande vad som hände före valet har vi fråncenterpartiets sida egentligen ingenting att tackaLRF för. Jag kan inte se att man stöttade ossspeciellt i den situationen -- snarare var det jutvärtom.Diskussionen om exportstödet gäller jordbruketsmöjligheter att, precis som var innepå tidigare, komma ut på Europamarknaden. Detär inte så enkelt som försökte sägatidigare, att det bara är att gå ut och sälja, om manhar en konkurrent med helt annorlunda profil.Man måste med den situation som råder påvärldsmarknaden och med de förutsättningar somgäller inom EG också få ett stöd från staten i dethär sammanhanget. Man har också redan fått ettlitet stöd i form av de 60 miljoner somjordbruksdepartementet har tillskjutit för att stödjaexport av högförädlade livsmedel. Jag tror att detär oerhört viktigt för att kunna utnyttja denkapacitet som vi har inom industrin och inomjordbruket att vi kan komma ut och sälja påmarknaden. Det är orsaken till att vi arbetar meddessa frågor. Det är inte fråga om några gentjänstertill någon, utan omtanke om en näring, om Sverigesom land, om vårt landskap och om bönderna.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutTrafikutskottets betänkande TU22Mom. 1 (trafikpolitikens mål och medel)Först biträddes reservation 1 -- som ställdes motmeningsyttringen av i motsvarandedel -- med acklamation.Härefter bifölls utskottets hemställan med 165röster mot 128 för reservation 1 av Sven-GöstaSignell m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 4 (påskyndande av infrastrukturprojekt)Utskottets hemställan bifölls med 168 röster mot129 för reservation 4 av . 5 (storstadsöverenskommelserna)Utskottets hemställan -- som ställdes motmeningsyttringen av i motsvarandedel -- bifölls med acklamation.Mom. 11 (de konstitutionella förutsättningarna)Utskottets hemställan bifölls med 168 röster mot129 för reservation 6 av m.fl.Mom. 14 (organisatoriska frågor)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 7 av -- bifölls medacklamation.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Jordbruksutskottets betänkande JoU22Utskottets hemställan bifölls.Jordbruksutskottets betänkande JoU23Utskottets hemställan bifölls.Jordbruksutskottets betänkande JoU25HemställanKammaren biföll hemställan i reservationen medacklamation.MotiveringVid votering genom rösträkning avgavs 169 rösterför att den i reservationen anförda motiveringen föravslag på motionsyrkandena inte skulle godkännasmot 128 för godkännande av den i reservationenanförda motiveringen.28 § BordläggningAnmäldes och bordladesUtbildningsutskottets betänkande1991/92:UbU22 Fristående skolor29 § Kammaren åtskildes kl. 20.19.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början t.o.m. 11§ anf. 35 (delvis),av förste vice talmannen därefter t.o.m. voteringenkl. 80,av andre vice talmannen därefter t.o.m. 19 § anf.