prot · GF0990 · 1992-04-02 00:00:00 — Vimåste respektera våra danska bröders och systrarsoro för kärnkraften. Vi bör ta den på allvar och intebemöta den högdraget eller med en självgodhetsom säger att de svenska reaktorerna är så bra attdet aldrig kan hända någonting olyckligt meddem -- ni behöver inte oroa er.Jag skulle gärna velat höra litet mera om konkretasatsningar från . Han talade förmycket, tycker jag, om säkerhetsspåret. Man kannog inte undvika det, men det får inte varahuvudspåret.Eftersom alla känner till hur mycket som behövs föratt komma till rätta med detta problem blev jagockså orolig för den ''futtiga'' miljard som vi haranslagit till östbistånd. Den skall räcka till såförtvivlat mycket. Jag tror inte den kommer atträcka också till en vettig och gedigen insats för attsäkra en omställning av energisystemen.Dem som tror på den ''säkra'' svenska kärnkraftenvill jag rekommendera dagens upplaga avExpressen. Jag har första sidan framför mig. ''Vifuskbyggde svenska kärnkraftverk''. Det ärsvetsare som har varit med och byggt. Här finns enstort uppslagen intervju: ''Jag var med ochfuskade'' -- i , Forsmark osv.''Anf. 66 ():Herr talman! Ett besked gav : Detblir inga ytterligare resurser utöver den miljard somligger i Östeuropabiståndet. Det finns en tendens,som mycket riktigt sade, att den skallräcka till allt.Jag trodde nog att , med det mycketkraftiga engagemang han gav uttryck föråtminstone här i talarstolen, hade lyckats klaradebatten med finansministern om att , motbakgrund av vad som skett, ytterligare flytta frampositionerna för att göra någonting konkret utöverdet som redan pågår och som alla väl känner till ochstår bakom. Så blir det tydligen inte, och detbeklagar jag.Jag uppskattar engagemang. Hanefterlyste vänlighet, och den skall jag bjuda på. Detengagemanget kanske ibland dock leder honom tilllitet väl snabba ställningstaganden.När han säger att vi har exakt samma situation iSverige som man har på andra sidan vadgäller kärnkraftsfrågor, tror jag nog att han rusar iväg och väl mycket hamnar i det gamlaresonemanget från linje 3. Han representerarändock just nu en regering som står bakomuppfattningen att vi i vårt land har en energipolitiksom går ut på att långsiktigt avveckla kärnkraftentill . Det skall ske med hushållning ochutveckling av ny teknik. Det är ett mycket radikaltoch framåtsyftande program, som knappast någonnation har en motsvarighet till.Vad jag sade i mitt anförande var att jag tycker attOlof utöver säkerhetsfrågorna -- som ärnog så viktiga -- borde försöka introduceratänkande också kring hushållning och sparande i desvenska ansträngningarna att bistå på andra sidanÖstersjön. Alla av oss som har varit där har settvilket oerhört energislöseri som existerar i dessasamhällen. Skall man se till helheten bör vår insatsnaturligtvis också handla om detta.Jag tyckte att gjorde en intressantdeklaration om sin syn på kärnkraftsexport, närhan talade om stabila nationer. Jag tror att ettsådant resonemang kan ha fog för sig, och jagtycker det är intressant. Men jag blir litet förvånad.Vi har ju hört andra medlemmar av den regeringsom sitter i tala om möjligheten attexportera svensk kärnkraftsteknik till Östeuropa.Återigen: är icke företrädare förlinje 3 eller . Han företräder enregering, och den regeringen har uppenbarligen enannan uppfattning än den geruttryck för här i talarstolen.Visserligen är han i talarstolen engagerad -- och detsätter jag värde på -- men han är därutöver ocksåminister och har del i ett kollektivt ansvar för enregeringspolitik.Det skulle vara intressant att höra, herr talman, omdet avslutade med att säga omkärnkraftsexporten är hela regeringens bedömningeller privata.Anf. 67 (nyd):Herr talman! Till vill jag säga attom jag slår in öppna dörrar när jag lämnar en listapå projekt och det redan finns och pågår planeringför genomförande av sådana projekt, är det medstor glädje jag konstaterar detta. Det är ju precisdet jag vill.Låt mig omformulera det så här: Efter de kontakterjag har haft med initierade personer i branschen serjag det så, att det finns tre hinder för att komma igång snabbt med hjälpen för att höja säkerheten iverket i Ignalina.Det första hindret är ansvaret. Det finns ingenansvarig myndighet i . Enligt vad jaghar förstått är det svårt att få utfästelser frånMoskva om att behålla ansvaret om någonutomstående tillåts gå in och göra förbättringar iverket.Jag skulle vilja att miljöministern kommenteradehur man skall komma förbi det problemet. Eller harjag målat upp ett problem som inte existerar?Det andra hindret är finansieringen. Men eftermiljöministerns välvilliga uttalande i Rapport imåndags tror jag att det kanske inte är ett problem,speciellt som vi har kunnat höra statsministerBildt uttrycka ungefär samma saker när det gällerhur pengar skall kunna ordnas för sådanhjälpverksamhet i Baltikum.För det tredje undrar jag om de informationerstämmer som jag har fått från branschen om att detråder stora svårigheter att få tillgång till teknisktknow-how och detaljerad dokumentation om deverk som har byggts av ryska tillverkare. Folk ibranschen påstår att även om man är initierad ochvan vid att arbeta med den här sortens projekt,även om man har egna kärnkraftverk, som t.ex.Vattenfall, även om man är van vid övervakning,som kärnkraftinspektionen, även om man byggerkärnkraftverk, som ABB Atom, måste man hatillgång till dokumentationen -- annars är man utepå djupt vatten.Jag vill gärna att miljöministern kommenterardetta.Anf. 68 Miljöminister ():Herr talman! Naturligtvis finns det betydandehinder, eller en tröghet, i samarbetet. Jag skallmodifiera det något. När det gäller myndigheterfinns det ett embryo till en sådan i sombildades . Där finns fyrapersoner. Enligt planerna skall myndighetenbyggas ut till 14 personer. Det här ger en bild av hursituationen är och vad det handlar om. Avsikten äratt skall delta i och försöka stödja detarbetet med både utbildning och erfarenhet.Jag har inte kommenterat frågan om pengarkonkret . Jag hänvisade till skälet;jag sade att kommer att fatta beslut ommiljarden. Självfallet är det inte någon ytterstagräns. Regeringen har inte haft anledning attdiskutera frågan . Det går inte att göra av medpengar på ett ansvarsfullt sätt om man inte harplanerat för det. Regeringen kommer att medutgångspunkt i myndigheternas arbete göra enförnyad bedömning av de resurser som Sverigemåste ställa upp med och, naturligtvis, de resursersom kan behöva användas i det internationellasamarbetet.När det gäller G 24 är problemet ett annat, vilketjag har sagt i ett frågesvar. En del av kunskapernaförutsätter jag har trängt fram. Det har ju förtsmånga debatter i dessa frågor --ibland ganska sent.G 24, den EG-ledda multilaterala organisationen,har problem att få motparterna att fungera. Annarsfinns det ju naturligtvis pengar hos de nationer somingår i G 24. De är ju de rika länderna ivästvärlden. Det är naturligtvis viktigt att vi iSverige är med i det samarbetet. Där kommer Sverigeatt ha en aktiv roll.I morgon skall jag träffa frånTyskland. Han kommer till somregeringens gäst. Tillsammans med honom, ochdessutom , skall jag diskutera det svenskaagerandet, både i G 24 och i kommandeÖstersjökonferens. Jag tror att , Finlandoch har en viktig roll för att snabbare fåtill stånd ett samarbete och en etablering avnationella resurser i det här arbetet. Vi tycks ha istort sett identiska uppfattningar och kan därförsamarbeta nära med varandra. Men det vet jagmera om efter morgondagens samtal. Jag hartidigare haft informella samtal med telefon men har vi möjlighet attträffas.Sedan har vi frågan om huvudspår eller inte. Jagtalade om det korta perspektivet, dvs. vad vi skallgöra nu så snabbt som möjligt. Det går att göra. Det pågår hela tidenett arbete med svenska försök, studier ochförberedelser för vad som skall komma senare.Debatten om det långsiktiga perspektivet kan vi tanär det finns bättre underlag. Ingen skulle varagladare än jag om det fanns möjligheter att stängaav reaktorer här hemma och där borta. Men det ärinte det det här handlar om. Jag konstaterar att detär de som har ansvaret, även om vi går in ochstödjer dem för att göra kärnkraften säkrare. Skulledet hända en olycka -- och det var i det avseendetsom jag gjorde jämförelsen med -- står vialla risken att vi är för mycket beroende avkärnkraften och att människor på goda grunderkräver att den skall stängas av.Den diskussionen förde vi efter Tjernobylolyckan.Jag hoppas att ni minns den. Jag har fört dendiskussionen med , för att nämnaen partikamrat till , och med myckenemfas talat för att kärnkraften måste avvecklas.Kärnkraften är inte möjlig att hantera i en situationnär en stor olycka har inträffat. Vare sig denolyckan inträffar i närheten utanför vårt landsgränser eller här hemma tror jag att man löper storrisk att märka sitt stora beroende. Jag ansåg att denaspekten var viktig.Det är däremot bara att konstatera att de länder iöst som har kärnkraftverk vanligtvis självabestämmer. Vi kan försöka lätta trycket idessa länder så att de satsar på hushållning,effektivisering och sparande. Jag nämnde dettabåde i min inledning och i mitt andra inlägg, GöranPersson. Inte kan detta ha gått spårlöst förbi.Självfallet skall vi diskutera samarbetsprogram påenergifältet som helhet.Jag skall inte ta upp diskussionen omenergiöverenskommelsen i dess helhet, . Jag konstaterar bara att den ligger fast. Denomfattas av minst fem partier. Naturligtvisskall det ske årliga avstämningar av resultaten, ochdet är det som skall avgöra när avvecklingen avkärnkraftverk i skall påbörjas.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare anförande.Anf. 69 ():Herr talman! Det är alldeles utmärkt att OlofJohansson lyfter fram och understryker att detillbud och olyckor som sker, eller kan förväntasske, i , men även i andra länder -- jag villpåminna om att det finns reaktorer i somsaknar inkapsling, som vi är så upprörda översaknas på reaktorer i f.d. ,-- kan få konsekvenser för den svenskakärnkraftsdebatten och för hur man ser på svenskkärnkraft.Svensk kärnkraft åldras. Beslutet om när den förstareaktorn skall stängas av kommer närmare. Detskulle vara ett mål att försöka leva upp till att under1992 bestämma när den första reaktorn skallstängas. skall lägga fram en rapport iseptember om läget för den svenskaenergiförsörjningen. När den rapportenpresenteras kan det vara lagom att också fastställadatum för att stänga den första svenska reaktorn.Jag ser också fram mot en redovisning av vad somkommer ut av kontakter med dentyska miljöministern. Jag hoppas att det blir någotkonkret, som kan leda till att ryska reaktorer stängsav.Jag tycker att man måste visa samma intresse föroch ställa samma krav på hanteringen av de öst- ochcentraleuropeiska kärnkraftverken som man hargjort när det gällt hanteringen av dekärnstridsspetsar som finns. Det är faror av sammakaliber.Man skall visa respekt för nationernas eget ansvaroch självbestämmande, men detta är inte nationellafrågor -- detta är internationella frågor i och med attdessa kärnkraftverk utgör ett internationellt hot.Anf. 70 Miljöminister ():Herr talman! Jag tycker att det är viktigt att den härdebatten förs. Vi kommer naturligtvis att ha mer attredovisa så småningom.Jag vill gärna instämma i det som på gång har återkommit till, nämligen att dehär frågorna är internationella, att de blir alltmerinternationella och att insikten om det växer.Därför är också det internationella samarbetetviktigt, både för att ''poola'' resurser och användadem på effektivast möjliga sätt och för att dela upparbetet för att i det korta perspektivet så snabbtsom möjligt göra de rätta sakerna. Det är en av G-24:s viktiga uppgifter.Sedan kan man naturligtvis i det längreperspektivet mobilisera t.ex. det internationellabanksystemet för att få fram de större resurser somkrävs där. Jag tycker därför att det är viktigt att detförs också den sortens debatter som statsministernhänvisade till med den europeiskautvecklingsbankens chef, som också han är påbesök här i , och att man därdiskuterar hur mycket kommer att kunnaavdela för just de östeuropeiska kärnkraftverkensupprustning.Detta stämmer med de två olika perspektiven, somibland är litet svåra att hålla isär: det kortaperspektivet där vi skall göra mesta möjliga för atthjälpa till att bygga upp myndigheter, få saker ochting att fungera och höja säkerhetsnivåer, och detlängre perspektivet, som självfallet innebär ökademöjligheter både att satsa finansiellt effektivt ochatt satsa på alternativ. Det är precis detta som jaghar diskuterat, bl.a. med mina baltiska kolleger,och de är naturligtvis också mycket intresserade avdet perspektivet.Låt mig bara konstatera att det är viktigt att Sverigeanvänder sin stora kunskap om kärnsäkerhet ochagerar internationellt. Det gäller också , som i det här lägetlogiskt sett borde ha större befogenheter ännågonsin -- och egentligen inte några befogenheteralls när det gäller spridningen av kärntekniken övervärlden. Jag efterlyser i varje fall personligen att ettkontrollorgan måste fungera också så, att det kangå in och stänga av reaktorerna där detta ärmöjligt -- det borde vara så, men det är inte så. Jagtycker att det är viktigt att arbeta i den riktningen.Låt mig då beträffande de kvarhängandefrågorna om bl.a. export säga att de ärgenomdiskuterade i regeringen -- det är ingetproblem. De gäller ett långt perspektiv, och de ärinte heller nämnda enligt referaten ochanteckningarna. Det var en påannons i ettEkoinslag från statsministerns besök i . Låtdet förbli en påannons!Överläggningen var härmed avslutad.9 § Arvs- och gåvoskattFöredrogsskatteutskottets betänkande1991/92:SkU21 Arvs- och gåvoskatt.Anf. 71 --():Herr talman! sänkte borgerligamajoritet skatterna kraftigt för de mest bemedlademedborgarna i . Bland de skatter somsänktes var förmögenhetsskatten och arvs- ochgåvoskatten, och sänkningen var störst på stora arvoch gåvor.Tillsammans innebär de här sänkningarna ettbortfall av skatteintäkter med 3 000 milj.kr. Enbart arvs- och gåvoskatten ger ettskattebortfall för statskassan på drygt 400 milj.kr iår. skall enligt beslutetförmögenhetsskatten slopas helt och hållet, och idet nu aktuella betänkandet skriver utskottet attdet då också kommer att bli aktuellt med ytterligaresänkningar av arvs- och gåvoskatten.De här skattesänkningarna är enligt våruppfattning helt oacceptabla. Dels är detnaturligtvis helt orimligt från rättvisesynpunkt attkraftigt minska skatterna på arbetsfria inkomster,dels är faktiskt de 400 miljoner som försvinner urstatskassan bara genom sänkningen av arvs- ochgåvoskatten en hel del pengar.För 400 miljoner kan vi t.ex. ge 10 000 ungdomarsom går ut den tvååriga gymnasieskolan etttredje års utbildning i stället för den arbetslöshetsom väntar dem. Vi kan dessutom se till att 2 000fler ungdomar får möjlighet att studera vidare påhögskolan, och vi kan satsa pengar på lärarlöner föratt ge arbetslösa ungdomar utbildning eller ordnaandra aktiviteter under sommarmånaderna.I konsekvens med detta begär vi socialdemokrateratt arvs- och gåvoskatten skall återställas till dennivå som rådde före de olycksaliga besluten ihöstas.Det är förvisso så att arvs- och gåvoskatten behöverreformeras men på ett helt annat sätt än vad denborgerliga majoriteten driver igenom. En sådanreformering bör dessutom samordnas med enreformering av förmögenhetsbeskattningen.Grunden för en reformering av de här skatternamåste vara att komma till rätta med de storaskatteskillnaderna mellan olika typer av tillgångar,för att på så sätt undanröja de stora möjligheter tillskatteplanering som finns i det nuvarande systemetliksom de ekonomiskt snedvridande effekter somde har. Annorlunda uttryckt handlar det om attfölja principen från skatteomläggningen medbredare skattebaser och sänkta skattesatser.En utgångspunkt för reformeringen skall enligt vårmening vara att statens intäkter i ett nytt systemskall vara lika stora som de var enligt de regler somgällde 1991. Vi talar ibland om att vi skall bäravarandras bördor. Vi socialdemokrater kallar detför solidaritet. Solidaritet -- att bära varandrasbördor -- behövs i ett civiliserat samhälle, inte minsti dagens svenska samhälle, där allt fler, inte minstunga, människor slås ut genom den nu oerhörtkraftigt växande arbetslösheten.Jag vill mot den bakgrunden, herr talman, yrkabifall till reservationerna som är fogade tillbetänkandet.Anf. 72 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlasfrågor som vi har diskuterat och fattatbeslut om. Argumenten borde vara väl kända, ochdet finns risk för en något pliktskyldig debatt. Mendet finns en omständighet som kan göra den litetintressantare, och det är att utskottsmajoriteten härföreträds av kristdemokraten består ju av fyra partier. Varje partihar sin profil, och det kan då finnas intresse av attvidga debatten litet grand så att kammaren bättreförstår hur har bidragit till att geskattepolitiken den profil den nu har.Att det är en koalitionsregering vi har att göra medhar ibland sina udda poänger; jag säger det trots attdet är en utvikning. Enligt min mening har t.ex.Folkpartiet liberalerna fått uppleva den egenartadesituationen att man fick igenom mer av sin politik iopposition än man får i regeringsställning. Det ärparadoxalt, men det är ändå en riktig bedömning.Centerns strävan känner vi bl.a. genom bostads-och energiskattefrågorna, och den moderataprägeln går inte att ta miste på genomskatteminister vilket är bidrag? Jagmåste erkänna att jag har haft svårt att hitta denKristdemokratiska profilen över huvud taget sedankds blev ett riksdags- och regeringsparti.I det här betänkandet bekräftas vissa sänkningar avarvs- och gåvoskatten. Det är sänkningar somkostar ungefär 420 milj.kr. Det är ingen jätteliksumma, men den är heller inte obetydlig. Ger denhär sänkningen några tillväxtfördelar och i så fallvilka? Det skulle vara intressant att höra HarryStaafs utläggning kring detta.Om det kostar 420 miljoner får man hämta in detnågonstans. Vi hade en debatt för några timmarsedan. Hur finansierar regeringen sinaskattesänkningar? Jo, genom indragning ikommunsektorn. Hade man inte genomfört de härsänkningarna kunde man ha avstått från sådant. Istället för 7,5 miljard kunde man ha tagit 7miljarder från kommunerna.Kristdemokraterna är ett parti som har gedigenkommunal erfarenhet. Man har kämpat förutbyggnad av vården. Det är något av enkristdemokratisk profilfråga. Hade det inte, HarryStaaf, varit bättre att lägga dessa 500 miljoner påvårdsatsningar i stället för att göra en sådansänkning?Vän av ordning kan replikera och fråga omBäckström inte känner till att arvsbeskattningen iSverige är hård. Jo, det känner jag till. Jag är insatti skattefrågorna. Den är hård. Men det är också ettfaktum att man inte behöver vara avanceradskatteplanerare för att undvika stora delar avarvsbeskattningen. Det finns ganska enkla medel.Nu skall vi inte ha något seminarium omskatteplanering. Men även om vi bara säger ett ordsom farfarsreverser nickar den som är insatt iskattepolitik igenkännande. Jo, det kan man jualltid tillämpa. Man kan reducera och delaarvslotter ganska enkelt och smidigt och få nerarvsskatten till oerhört låga nivåer. Bedriver mansedan avancerad skatteplanering, som vi har lästom i media, kan de efterlevande till miljonärer medmånga hundra miljoner betala föga eller inget iarvsskatt. Det finns metoder.Det är därför vi har en samlad arvs- ochgåvoskattekommitté. Det är därför jag menar borde ha gjort förändringar i ett sammanhangoch täppt till en hel del avskatteplaneringsmöjligheterna. I detsammanhanget borde man ha sänkt de formellaskattesatserna. Då hade vi t.o.m. kunnat få enfördelningsprofil i det här ärendet. Då hade vikunnat sänka arvsskatten för mindre bemedladesom kanske har ärvt en fastighet som de vill låta gåi arv till sina barn, kanske ett egnahem eller etthemman. Det borde vara möjligt utan orimligaarvsskatteeffekter. Men det är också orimligt skall kunna ärva oerhört stora kapitalbeloppoch sedan med en mycket enkel skatteplaneringundvika all arvsskatt.Vi har en högsta marginalskatt på dryga ,det beror ju på kommunalskatten. Vi frånVänsterpartiet menar faktiskt att det är rimligt när det gäller mycket stora förmögenheterskall kunna tänka sig att ha en arvsskatt som inte ärså mycket lägre för helt arbetsfria inkomster än förde inkomster som skattas via arbete. Det finnsbehov av rimlig symmetri i detta. Därför har vi sagtnej till de här skattereduceringarna. Därför, herrtalman, har vi i meningsyttringar sagt att det böråterställas. Vi instämmer i Socialdemokraternasreservation i mom. 1, och vi har ett eget yrkande ivad gäller mom. 2.Herr talman! Jag yrkar bifall till meningsyttringenfrån Vänsterpartiet.Jag vill fråga : Hade det inte varit bättreatt avvakta slutbehandlingen av arvs- ochgåvoskattekommitténs betänkande och lösa de härfrågorna i ett sammanhang? Hade det inte varitbättre att utnyttja det finansiella utrymmet påungefär en halv miljard till satsningar inom vårdoch omsorg, för de äldre och de sjuka? Hade detinte varit bättre? Jag tycker att detta borde ha legatnära den Kristdemokratiska profilen. Eller är det såatt skattepolitiken skall styras allenast av Moderatasamlingspartiet?I våras, , hade Moderata samlingspartietreservationer i den här frågan. Då menade man skulle sänka skattesatserna med femprocentenheter. Den reservationen var BoLundgren, och Karl-GöstaSvenson helt ensamma om. De fick inte stöd frånFolkpartiet liberalerna, och av naturligaskäl inte från Kristdemokraterna.Nu får stöd för att dubbla skikten.Man uppnår nu mycket mer än de femprocentenheterna . Hade det intevarit klokare om hade stöttatupp och så att man hadekunnat mota eller grind och säga att det här skall användas till vårdoch omsorg. Mitten tyckte inte så här . Dåhade det väl varit rimligt att hålla den här linjen.Man kan väl inte samarbeta i den meningen attstorebror får bestämma allting. Då är det ingetsamarbete utan då är man släpkärra, och det är intebra på sikt.Anf. 73 ():Herr talman! undervisar om hurman bör arbeta i en koalitionsregering, med ettkoalitionsunderlag, som om han hade mycket storvana. Det han säger är sant. För att det skall gå bramåste alla få vara med och känna att de är med ochpåverkar politiken. Jag tror att en förutsättning föratt den här regeringen skall lyckas är att partiernasom står bakom den kan samarbeta och att desamarbetar på ett sådant sätt att alla känner att defår igenom något. Det är mycket viktigt att den härregeringen får hålla på, för att om inte annat klarajobben och dem vi vill slå vakt om. Jag skall litetsenare försöka återkomma till den här profilen.Det betänkande vi nu har att ta ställning till ärskrivet utifrån fyra motioner som väcktes under denallmänna motionstiden. Två motioner vill återställaden gamla ordningen som gällde för arvs- ochgåvobeskattningen. ochLars har talat för dem. I två motionervill man faktiskt gå något längre än vad riksdagengjorde . Man kanske kan säga att denmedelvägen inte var så dum.Jag vill kortfattat peka litet på vad skatteutskottethar anfört i betänkandet över de här motionerna.Man tycks referera att det skattepolitiska beslutetsom fattades innebar en kraftig sänkning avarvsoch gåvobeskattningen. Man sänkte bådegenom att skatteklasserna breddades ochprogressionen dämpades. Den högsta skattesatsensattes till 30 %.Ändringen var mycket befogad, eftersom densvenska arvs- och gåvobeskattningen befann sig påen mycket hög nivå vid internationell jämförelse.Utskottet avstyrker motionerna om att man skall gåtillbaka till den gamla ordningen.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till utskottetsförslag med avslag på reservationerna ochmeningsyttringen.För min egen del anser jag att det rent filosofiskt ärsvårt att försvara ett högre skatteuttag i arvs- ochgåvobeskattningen än ett skatteuttag istorleksordningen en tredjedel. Jag tror att mångauppfattar ett högre skatteuttag påarvsbeskattningen som konfiskatoriskt.Lars sade att det skulle vara intressantatt höra syn på det här.