prot · GG0933 · 1992-11-27 00:00:00 — Socialministern tog upp frågan omsocialförsäkringsnormen. Vi har diskuterat denfrågan tidigare. Jag tycker naturligtvis att det är braatt socialtjänstkommittén skall komma med ettförslag. Men jag beklagar att det inte kommer attske förrän . Eftersom BengtWesterberg i svaret på min interpellation --och vid en rad andra tillfällen -- uttryckteupprördhet över den låga nivå på socialbidragensom en del kommuner har, skulle jag önska attsocialministern tydligare ville uttrycka hur viktigtdet är att det finns en acceptabel lägsta nivå för helalandet.Vi vet att en del människor överklagar och att defår rätt. Den rätten skall vi värna om, och den skallfinnas kvar. Men vi vet också att en rad människorsom av olika skäl inte överklagar skulle i lika höggrad som andra behöva socialbidrag. Därför tyckerjag att det är bättre att ha en acceptabel lägre gränspå socialbidraget än att man skall behöva överklagaför att få ett acceptabelt socialbidrag.Vidare har vi frågan om den ekonomiskarådgivningen. Det är bra att försöksverksamhetenfinns ute i kommunerna. Men rådgivningen finns påalldeles för få ställen. Jag önskar att den fanns i deflesta kommunerna i vårt land. vet vi att enorsak är kommunernas dåliga ekonomi. Därkommer vi tillbaks till frågan om de indragnastatsbidragen och den viktiga roll regeringen har.Indragningen av i statsbidragtill kommunerna bidrar givetvis till attkommunerna inte är angelägna om att åta siguppgifter som de inte är tvungna till enligt lag.Fru talman! Slutligen har vi frågan om den nedregränsen av hyrorna för att få bostadsbidrag. Visstär det bra att anpassa bidragen till människorsinkomster. Men vi vet att det är få människorsom får ökade realinkomster. Situationen i landetär ju att allt fler får minskade realinkomster. Därförbeklagar jag att man från regeringens sida vill höjaden nedre gränsen. Det kommer självklart attdrabba människor och kanske i slutändan att ökapå antalet vräkningar.Anf. 10 HANS ():Fru talman! Det ökade antalet vräkningar är enskamfläck för vårt land, socialministern. De hörinte hemma i , och de är inteförenliga med en politik som skall värna om detglömda . Vi måste verkligen agera kraftfulltför att vända strömmen och minska antaletvräkningar.Huvudfrågan är att inte urvattnahyreslagskommitténs förslag. Det är ocksåangeläget att lagrådsremissen kommer snart. Jagvill erinra socialministern om att det är sedankommittéförslaget lades fram. är det verkligenangeläget att få lagrådsremissen före jul.Jag anser att det bör bli en lagstadgning avsocialbidragsnormen.Jag tycker att det socialministern har sagt omskuldsaneringslagen är bra. De invändningar somjustitieministern har haft är inte bärande på denpunkten.Anf. 11 Socialminister ():Fru talman! Jag tycker, liksom ochHans Göran , att det i princip skall finnas enlägsta nivå i socialbidragsnormen -- om nuvarandeteknik skall användas. Socialtjänstkommitténprövar nu om en viss flexibilitet skall tillåtas i landetmed besvärsrätt eller om ett krontal skall fastställassom justeras i lagstiftningen. På denpunkten vill jag för dagen inte binda mig.Jag är mycket oroad över att det finns en radkommuner som lägger på en låg nivå.Även om besvärsrätten finns, tar den tid för denenskilde, och processen måste göras om gång pågång om kommunerna envisas med att ligga kvar påen låg nivå. Det behövs en ny ordning på denpunkten. Jag hoppas att kunna återkomma tillriksdagen med förslag till nysocialbidragsnorm i någon mening.Då har vi frågan om ekonomisk rådgivning. Detfinns en omfattande försöksverksamhet som harbedrivits i som skallavrapporteras till regeringen. Man har begärtförlängd tid för denna verksamhet, eftersom maninte har ansett sig få in tillräckligt med material föratt kunna rapportera till regeringen. Vi kommeralltså att där få ett visst underlag.Vi jobbar med hyreslagkommitténs förslag. Detavgörande är kanske inte om lagrådsremissenkommer fram , utan det avgörande är att detkommer ett förslag till . Jagräknar med att det skall gå.Anf. 12 ():Fru talman! Jag instämmer till fullo med HansGöran och i den oro dekänner för det ökade antalet vräkningar. Det finnsall anledning för och denansvariga regeringen att se över dessa frågor för attstoppa denna utveckling.Vi har vid andra tillfällen här i kammarendiskuterat det ökade antalet hemlösa i . Dåoch då får vi i annonser från ochandra hjälporgan veta att antalet hemlösa ökar ivårt land. Det här var ett problem som jag intetrodde kunde öka i omfattning i vårt land, utan somjag trodde hörde hemma i tredje världen och i delarav med den sociala situation som råderdär. Faktum är att det finns tecken som tyder på attantalet hemlösa ökar i vårt land.I andra debatter har socialministern sagt hur svårtdet är att råda på denna situation och att hitta bralösningar för de människor som har blivit hemlösa.Det är då viktigt att från regeringens och riksdagenssida lägga fast att alla åtgärder som kan vidtas skallsättas in för att stoppa vräkningar, så att människorskall kunna bo kvar och leva i en socialt bra miljö.Det här måste göras, så att inte antalet hemlösaökar och en sådan situation skapas som den iEngland och tredje världen.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1992/93:26 omhemspråksstödet i förskolanAnf. 13 Socialminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag är beredd att vidta för attsäkerställa hemspråksstödet i förskolan. Iinterpellationen redovisas vissa uppgifter ur enrapport från som visar att antaletbarn som får hemspråksstöd i förskolan minskar.1991 fanns nära 34 000 invandrar- och flyktingbarni den svenska förskolan, vilket innebär att entiondel av barnen i förskolan har dubbelkulturtillhörighet och ett annat hemspråk änsvenska.Jag delar uppfattning när detgäller vikten av hemspråksstöd i förskolan.Förskolans mål för invandrarbarnen är att läggagrunden för en aktiv tvåspråkighet och dubbelkulturell identitet. Det är således inte en fråga omhemspråk eller svenska, utan att låta barnenutveckla de bägge språken parallellt. Såvälforskning som erfarenhet tyder på att det särskiltför de yngsta barnens trygghet och språk- ochidentitetsutveckling är viktigt att det finns personali barnomsorgen som behärskar barnens båda språkoch därigenom länkar samman hemmet ochbarnomsorgen.Enligt vad som kan utläsas ur de senastestatsbidragsansökningarna saknar 98 kommunerhemspråksstöd i förskolan och i 95 kommunerminskade antalet barn med hemspråksstöd under1991. Men bilden är splittrad. I 68 kommunerökade antalet barn som fick hemspråksstöd. I 63kommuner ges minst hälften av invandrarbarnenhemspråksstöd. I 23 kommuner får avinvandrarbarnen hemspråksstöd.Sammanfattningsvis kan utläsas att insatserna förinvandrar- och flyktingbarn i förskolan i form avhemspråksstöd har minskat. Variationen är stormellan olika kommuner. I vissa kommuner fårnästan alla förskolebarn med annat hemspråk stödom föräldrarna så önskar. I andra kommuner är detbara barn som har mycket starka skäl till det somfår hemspråksstöd eller också saknas möjlighetenhelt.Från kommer bidraget förinvandrar- och flyktingbarn i barnomsorgen attingå i det generella statsbidraget till kommunerna.Vad det nya statsbidragssystemet kommer attinnebära för stödet till invandrarbarnen i förskolan,vet vi ännu inte. Jag konstaterar dock atthemspråksstödet, trots att det särskildastatsbidraget till invandrarbarnen i förskolanfunnits och utgjort en klar markering avfrågans betydelse, inte är en självklar verksamhet ialla kommuner.För de flesta verksamheter för barn finns mer ellermindre väldefinierade nationella mål uppställda.Det gäller t.ex. för barnomsorgen, för invandrar-och flyktingpolitiken och för hemspråksstödet iförskolan. Det är viktigt att dessa nationella målkan upprätthållas.Mot denna bakgrund har fåttregeringens uppdrag att följa utvecklingen i ettantal kommuner och landsting, för övrigttillsammans med bl.a. . Uppdragetomfattar all verksamhet för barn, men någraområden har särskilt framhållits som prioriterade.Ett av dessa är barnomsorgen, där Socialstyrelsenbl.a. har uppdraget att följa utvecklingen avinvandrar- och flyktingbarnens situation medavseende på hemspråksstödets omfattning ochinriktning.Socialstyrelsen skall tillregeringen lämna en redovisning av situationeninom berörda områden . Senastden skall redovisautvecklingen under den mellanliggande periodenoch även föreslå eventuella åtgärder som kanföranledas av den.En annan satsning på invandrar- och flyktingbarn,som har tagit initiativet till, ärden projektverksamhet som pågår och vars syfteär att ge barnomsorgspersonal som arbetar medinvandraroch flyktingbarn kunskaper, stöd ochhandledning. Sammanlagt har 5 miljoner kronorper år ställts till förfogandeav regeringen ur Allmänna arvsfonden för dettaändamål. har tolv projektpåbörjats, varav flera har bred spridning överlandet.Det är min avsikt att vi genom dessa åtgärder delsskall få fram ett bättre faktaunderlag, dels skallkunna bidra till kunskaper och metodutvecklingnär det gäller invandrar- och flyktingbarnen ibarnomsorgen.Jag kommer att noggrant följa frågan omhemspråksstödets utveckling i förskolan även ifortsättningen.Anf. 14 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaret.Det var tillfredsställande att höra att BengtWesterberg tagit del av om hemspråksstödet i barnomsorgen. Jagär också glad över de åtgärder som harvidtagits när det gäller uppdraget tillSocialstyrelsen om barns villkor och deprojektpengar från Allmänna arvsfonden somsäkert kommer till god användning. Låt mig ocksåsäga att jag inte betvivlar socialministernsengagemang i denna fråga.Ändå är det något väsentligt som fattas i svaret.Hur tänker ta steget från teori tillpraktik? Hur ta steget från rapporternas ochprojektens värld till verkligheten som möterinvandrar- och flyktingbarnen ute i kommunerna?Hur ser de konkreta åtgärderna ut som skullekunna säkerställa dessa barns rätt tillhemspråksstöd i förskolan?I tvåspråkiga daghemsgrupper med tvåspråkigpersonal får barnen både svenskan och sitthemspråk på ett enkelt och naturligt sätt. Små barnlär sig inte språk. De får språken på köpet, när detillsammans med andra barn och vuxna lär kännaomvärlden, människorna närmast omkring, och sigsjälva, först med sinnena, sedan med hjälp avspråket. Begränsningarna sitter inte i huvudet påbarnen. Möjligheter och hinder för barnsspråkutveckling skapas av människor kring barnet.Det är en mycket kortsiktig politik att inte måna omdessa barn. De blir nämligen stora , och detgår rätt fort. Då är det för sent att repareraförsummelserna från deras barndom. Långsiktigt ärdet vår inställning till språket och kulturen somkommer att avgöra flyktingbarnens framtid träffades här i Stockholmungefär 150 människor från hela till enrikskonferens om invandrar- och flyktingbarnen ibarnomsorgen. Det var personal frånbarnomsorgen och flyktingmottagandet ikommunerna med bred och mångårig kompetens.Många känslor fanns representerade: ilska, sorgoch bitterhet över att en verksamhet sommödosamt byggts upp nu var på vägatt raseras i många kommuner.Mot detta ställdes en redovisning av fleraintressanta projekt, bl.a. från , Rinkebyoch , som speglade glädje, optimism ochframtidstro. Men hängande i luften fanns hela tidenfrågan: Hur skall vi klara att gå vidare, att motiverahemspråksstödet i kommunernas tuffabudgetmanglingar? Eller ännu mer konkret: Hurskall vi förmå beställarnämnderna att beställahemspråksstöd?Fru talman! Jag vill nämna tre faktorer somförsvårar läget. För det första befinner sig mångakommuner i en ekonomisk kris, där risken äruppenbar att udda gruppers behov ifrågsätts.Invandrar- och flyktingbarnen är en sådan grupp.Dessutom är det ont om starka talesmän eller -kvinnor för dessa barn. Ofta används ocksåargumentet att många flyktingföräldrar vill attbarnen skall lära sig svenska så fort som möjligt.För det andra genomförs i rask takt omfattandeorganisationsförändringar i många kommuner. Detgäller privatisering av framför allt barnomsorgen,men också skolan. Skolpeng och barnomsorgspenginförs för att ge valfrihet åt föräldrar i val av skolaoch barnomsorg. Men systemet har en baksida.Hur skall man klara att få en vettig planering avtvåspråkiga grupper i barnomsorgen,hemspråksträning i fembarnsgrupper ochhemspråksklasser på lågstadiet? Strävan efter ökadvalfrihet får inte ske på en del barns bekostnad.För det tredje kommer dessutom det generellastatsbidragssystemet fr.o.m. årsskiftet. BengtWesterbergs kommentar till detta iinterpellationssvaret är att vi ännu inte vet vad detkommer att betyda. Nej, det vet vi inte, men jag harväldigt svårt att tro att det skulle innebära ökadesatsningar på barnomsorg och hemspråk.Det är också stötande att variationerna är så storamellan kommunerna. I vissa kommuner får nästanalla barn i förskoleåldern med annat hemspråkhemspråksstöd om föräldrarna önskar det. I andrakommuner är det bara barn som har mycket starkaskäl som får hemspråksstöd eller inga barn alls. Denationella målen uppfylls alltså inte.Vad drar socialministern för slutsats av detta? Närdet gäller barnomsorgen har i ettoch sagt att det skall bli en lagstadgadrätt till barnomsorg. Det tycker jag är mycket bra,men problemet är att vi aldrig får se något förslag.Först gick hela förra riksdagsåret till ända utannågot förslag. har snart hela höstterminen iriksdagen gått utan något förslag. Ändå kan vi läsavar och att harvarit på konferens eller kurs eller möte och pratatom nödvändigheten av en barnomsorgslag. Men vifår aldrig se någon, trots att det finns majoritet iriksdagen för ett sådant förslag.Jag tror, precis som socialministern, att det behövsen starkare markering av de nationella målen änvad nuvarande lagstiftning ger vid handen.Konsekvenserna kan vi se när det gällerhemspråksundervisningen i skolan, som till skillnadfrån hemspråksstödet i barnomsorgen har lagstöd.Hur ser socialministern på möjligheterna attstarkare markera de nationella målen vialagstiftning? Är det inte trots allt en konkret åtgärd,som skulle kunna säkerställa dessa barns rätt tillhemspråksstöd i barnomsorgen?Anf. 15 (nyd):Fru talman! Hemspråksstödet i förskolan behöveromprövas och förändras. Vi måste se på sambandetmellan resultat och kostnader. I t.ex. Stockholmbedrivs träning i nästan ett femtiotal olika språk föromkring 1 500 barn. Situationen är liknande i andrakommuner, även om antalet varierar.Vi i Ny demokrati vill pröva nya alternativ. Låtföreningar få möjlighet att utveckla en alternativverksamhet. Det kan ge både billigare och bättreresultat för fler barn. Låt oss aktivera föräldrarnaför att kunna genomföra en förändring avhemspråksarbetet.Jag vill att socialministern ger sin syn på hurföreningarna skall kunna bli ett alternativ föråtminstone de äldre förskolebarnen. Vi måstegenomföra verksamheten till lägsta möjligakostnad och uppnå önskvärda mål för så stor del avbarnen som möjligt.De 98 kommuner som saknar hemspråksstöd iförskolan oroar, och jag ber nu socialministern omen signal till dessa att pröva nya, billigare modellerför hemspråksstöd. Där bör föreningarna kunna fåen plats och visa på nya alternativ, så attkommunernas nuvarande lösningar kan förändras.Av socialministerns svar och rapporter frånKommunförbundet är det tydligt att kommunernai de flesta fall, liksom vi nydemokrater, tycker attundervisningen i svenska är viktigast för attinvandrarbarnens anpassning och förståelse skallunderlättas.Fru talman! Arbete utfört enligt min motion omProjekt samhällsnytta, som innebär att den som fårbidrag i samhället skall göra en arbetsinsats somhjälper till med arbetsuppgifter som annars inteskulle kunna utföras, kan kanske vara en utväg fören del kommuner. Vi är ju alla medvetna om detekonomiska stålbad som väntar och delvis harpåbörjats ute i kommunerna, och för att kunnahävda hemspråksstödet måste vi hitta nyalösningar.Anf. 16 ():Fru talman! Det som oroar mig i den här debattenär de trender och attityder som är vanliga i Europai dag och som också verkar sprida sig till ochden svenska . Man talar om barn somresultat och som kostnad, och detta drabbar barnoch speciellt de barn som kanske har det svårast ivårt land.Bland barn i utgör invandrar- ochflyktingbarn en stor men också heterogen grupp.De har andra uppväxtvillkor än övriga barn ochbefinner sig ofta i en mycket utsatt situation. Dekan mötas av främlingsfientlighet och rasism, ochde kan diskrimineras på olika sätt. Till dettakommer skillnader i kultur, språk, vanor ochuttryckssätt. Vissa kommer hit utan några anhörigaoch saknar helt stöd av vuxna.Många flyktingbarn har själva eller genomanhöriga erfarenhet av våld, förtryck och kansketortyr. Uppbrottet från hemlandet och flykten tillett annat land får ofta svårare konsekvenser förbarn än för vuxna, eftersom barn har svårare attförstå orsaken till flykten. Det är mycket viktigt attha detta i åtanke vid planeringen ochgenomförandet av mottagandet av flyktingbarninom barnomsorgen och vid hemspråksstöd.I den allmänna debatten, framför allt imassmedierna, beskrivs ungdomar i allmänhet ochinvandrarungdomar i synnerhet oftast som ettproblem. Men vi skall komma ihåg att de en gånghar varit barn. Som socialministern säger i sitt svartyder såväl forskning som erfarenhet på att detsärskilt för de yngsta barnens trygghet, språk ochidentitetsutveckling är viktigt att det finns personali barnomsorgen som behärskar barnets båda språkoch därigenom länkar samman hemmet ochbarnomsorgen och bygger en bra och stabil grundför barnets fortsatta utveckling. Om det ärnågonstans som vi måste kunna satsa ordentligt ärdet just inom detta område.Men som jag sade har den tilltagande ekonomiskakrisen, den höga arbetslösheten, bostadsbristenoch växande klyftor mellan rika och fattiga underde skapat en desillusion bland mångamänniskor i dagens . Invandrare ochflyktingar är i dagens återigen syndabockar.Tyvärr har även vi i drabbats av den härtrenden, varigenom det blir legitimt att minskaresurserna för t.ex. hemspråksstöd inomkommunernas barnomsorg.Dagens invandrar- och flyktingbarn ärmorgondagens vuxna i . Vi måste sehelheten och inte fastna i detaljer. Att setvåspråkighet som en tillgång i samhället bordevara självklart. Det kan inte vara störande för ossvuxna att höra våra barn tala många olika språk.Om vi inte har råd att satsa på barn och derasspråkutveckling, är det stor risk att vi kommer attfå mycket besvärliga problem i framtiden.Till slut, fru talman: är det bra medSocialstyrelsens uppföljning, men frågan är om denräcker. Denna uppföljning sträcker sig ,och när vi får resultatet är det kanske, som säger, . Vi har förloratmycket tid. Vore det inte bättre att uppmanakommunerna att i de kommunala förskoleplanernakonkret uttrycka de ambitioner som man har ochde åtgärdsprogram som man tänker sig för attfrämja en aktiv tvåspråkighet och en aktivmångkulturell vardag?Anf. 17 ():Fru talman! Jag vill liksom för det väl genomarbetadesvaret på interpellation. Jagdelar oro för utvecklingen utei kommunerna. Ännu djupare blir min oro medtanke på det nya statsbidragssystemet, som faktisktlägger större ansvar hos kommunerna.Vi har ingen anledning att tvivla på detengagemang, den inlevelseförmåga och den känslasom visar i dessa frågor, mentyvärr är det ganska tunnsått med sådanamänniskor ute i landet. De kunskaper somerfordras är ju inte sådana som man får på köpeteller skaffar sig med vänster hand, utan för att fådessa krävs det ett mångårigt arbetebland och ett samarbete med människor med enannan kulturell och språklig bakgrund.Vi har också många exempel i landet. Nästandagligen möter jag i mitt arbete människor frånvuxenutbildningen, särvux -- frånfolkhögskolorna -- som försöker reparera de skadorsom brister i, eller helt utebliven,hemspråksträning och hemspråksundervisning harorsakat för invandrarbarn. Dessa ungdomarbefinner sig i 25--30-årsåldern. Medmisslyckad skolgång bakom sig får de nu försökabörja om igen. Och jag kan intyga att det kostarmassor av pengar och stora ansträngningar både förlärare och för dessa ungdomar. Det är en mycketstor räkning som vi får betala. Jag hoppas verkligenatt vi slipper göra om samma misstag som mangjorde från början.Det är en jättestor tillgång för att ha mångamänniskor som redan från grunden får två språkmed sig. Det är då också lättare att lära sig språknummer tre och fyra.Jag har också i internationella sammanhang möttbl.a. simultantolkar som vuxit upp i mångkulturellahem, med välutbildade föräldrar, medbarnsköterskor som har talat flera språk medbarnen. Dessa har då inte behövt någonhemspråksträning, och de har ändå fått en mycketgedigen språklig grund. Men detta är inteverkligheten för invandrarfamiljer i . Det ärytterst få invandrarfamiljer som har sådanaförhållanden. De flesta familjer försöker efterbästa förmåga och efter bästa förstånd stötta sinabarn, och även andras barn. Jag känner mångainvandrare som själva också är mycket engageradei invandrarföreningar och andra föreningar, t.ex.idrottsföreningar, och stöttar även andras barn ochungdomar. De säljer lotter, de fungerar somidrottsledare osv. Men detta räcker inte, utan detbehövs också förståelse och insatser från det s.k.storsamhället, alltså från oss alla.Anf. 18 Socialminister ():Fru talman! Låt mig säga att jag kan instämma i alltsom , och har sagt här från talarstolen. Jag villkommentera ett par saker togupp och som andra har återkommit till.Först gäller det effekten av det nya statsbidraget.Jag håller med om att man kan befara att det nyastatsbidraget leder till minskade satsningar påhemspråksstöd till förskolebarn. Den oron baserarjag på att redan den omläggning av stödet somskedde 1991 och som innebär att man gick från ettdirekt stöd åt hemspråksundervisning förförskolebarn till ett generellt stöd till alla flyktning-och invandrarbarn i förskolan -- att man alltsåsläppte kopplingen till hemspråksstöd -- har lett minskning och sannolikt under1992. Jag delar alltså den oro som flera talare hargett uttryck för här.Liksom tycker jag också att iett läge när man har en starkt decentraliseradstruktur i samhället, när kommunerna får ett stortansvar för att förverkliga politiska mål på olikaområden, är det också rimligt att statsmakterna,när det finns anledning till det, formulerarnationella mål och följer upp hur målenförverkligas ute i kommunerna. Det är detviktigaste skälet till att jag länge har arbetat för attvi skall förändra socialtjänstlagen vad gällerbarnomsorgen; det är snarare fråga om det än omen speciell barnomsorgslag. Vi är helt överens pådenna punkt.Som väl känner till, finns detett starkt motstånd från den kommunala sidan, ochvi har också en hel del diskussioner, får jag välerkänna -- det är ingen större hemlighet -- iregeringen om detta. När det gäller kommunernaär det inte bara fråga om personer från vissaborgerliga partier, utan också socialdemokraterna,t.ex. i , motarbetaraktivt den här tanken på en skärpt lagstiftning pådetta område. Men jag hoppas kunnaåterkomma till med ettförslag i denna fråga, förhoppningsvis under våren.Jag är inte heller främmande för tanken att manskulle ge ett lagstöd till hemspråksstödet i förskolanpå ett eller annat sätt. Frågan har inte prövatssärskilt, men min principiella inställning till dettauppslag från är positiv.Låt mig så, fru talman, kommentera frågor och uppslag. sade att förNydemokraterna är svenska viktigast. Ja, hela vårdiskussion går ju ut på att man skall lära små barntvåspråkighet, kanske med sikte på tre eller fyraspråk, som sade. Det handlar inte omatt de skall lära sig hemspråket i stället för att lärasig svenska, utan de skall göra både--och. Myckenpedagogisk forskning och annan forskning visar attordentliga kunskaper i hemspråket, det språk somofta talas i deras eget hem, betyder mycket för attde också skall kunna lära sig svenska på ett bra sätt.Jag låg faktiskt i sängen och läste för minlille son en saga, som en kvinna vid namn har skickat till mig. Den här boken harhon skrivit tillsammans med en flicka frånMarocko, som har invandrat till och somheter Gisline Bogrini.