prot · GG0941 · 1992-12-09 00:00:00 — ''På ett annat ställe i propositionen sägs att ''enutlänning som undanhåller sig verkställighet är inteheller berättigad till någon form av stöd frånsamhället''.Tanken är tydlig! Om barnfamiljerna inte får någotstöd från samhället, blir deras situation såouthärdlig att de frivilligt lämnar landet. Risken ärnaturligtvis stor att vi får en grupp människor somlever i samhällets utmarker, i ett slags gråzon, utanstöd och hjälp. Vad händer med barn som intekommer att gå i skola, inte kommer att få någonutbildning, inte omfattas av hälso- och sjukvård?Regeringen har enligt propositionen lagt fram dethär förslaget av hänsyn till barnen. Frånsocialdemokratiskt håll har vi svårt att se attförslaget gagnar barnen, att det har tillkommit avomtanke om barnen och för barnens bästa. Mångaav remissinstanserna har också svårt att se dethumanitära med propositionen. Det somregeringen ville framställa som en humanitärreform anser vi blir raka motsatsen.Efter att ha tagit del av remissinstansernassynpunkter stod det klart för de flesta ledamöternai utskottet att något måste göras åt förslaget ipropositionen.Utskottsmajoriteten har därför arbetat fram etteget och enligt min mening ett bättre förslag, därockså stor hänsyn tas till barnens situation.Det kan inte vara rimligt att, när olika instansernoga prövat skälen för uppehållstillstånd och funnitatt de inte är tillräckliga, den enskilde själv skall fåavgöra om man skall stanna i landet.Vår principiella inställning är att det måste finnasen yttersta möjlighet att avlägsna den som inte harrätt att stanna i landet.Jag vill gärna påpeka att utskottet har haftmålsättningen att så långt det går begränsamöjligheterna att ta barn i förvar. Utskottet har itidigare betänkanden skrivit mycket starkt att detmåste finnas synnerliga skäl för att ta barn i förvar.Rikspolisstyrelsen säger också i sitt remissyttrandeatt barnförvaren minskat. Under första halvåret1992 togs 180 barn i förvar, och det skall dåjämföras med , då 301 barn togsi förvar.Utskottets förslag innebär att förvar endast fåranvändas som en sista utväg och att barnensintressen måste väga tungt vid bedömningen av etteventuellt förvarstagande.Jag delar också den uppfattning som fleraremissinstanser framfört, nämligen att enbarnfamilj efter att ha varit i landet under lång tidkan behöva extra tid att fundera över sin situationoch extra tid för att lämna landet. För att det skallvara möjligt föreslår utskottet att familjen alltidskall ges en möjlighet att under lugna förhållandenoch utan hot om omedelbara tvångsåtgärderbesluta om att resa frivilligt.I dag är situationen den att polisen gör enbedömning av risken för att familjen skall gå underjorden. Bedöms risken som stor tas familjen iförvar. Den möjligheten kommer inte längre attfinnas.Utskottets förslag innebär att barnet inför enavvisning inte skall kunna tas i förvar förrän manförst ställt barnet under uppsikt, en uppsikt somvisserligen är förknippad med vissa villkor men sominte innebär ett frihetsberövande. Barnet kan levasom tidigare och röra sig fritt, vare sig barnet vistaspå en förläggning eller någon annanstans.Villkoren skall anpassas till vad som är lämpligt idet enskilda fallet. Vistas barnet på en förläggningkan det vara tillräckligt att barnet är närvarande vidmåltider och vid sängdags. Barnet behöver inteheller före avresan flyttas från sin invanda miljö.När uppsikt prövats och barnet vägrat att resafrivilligt eller hållit sig undan när avresan skulle haägt rum, skall förvar få tillgripas vid ett senaretillfälle. Barnet får endast tas i förvar tillsammansmed vårdnadshavare.Ansvaret överlämnas nu till familjen eller barnetsvårdnadshavare som själva får avgöra vilket somär det bästa för barnet: antingen att familjen lämnarlandet frivilligt och under värdiga former eller attbarnet eventuellt göms undan och tas i förvar närdet påträffas och därefter avvisas.Vi har i utskottet den förhoppningen att det härförslaget skall medverka till att barn inte behövertas i förvar annat än i undantagsfall.Rikspolisstyrelsens rapport om att det fanns 439 barn, där ingen vet var definns och vad som hänt dem, har också oroatutskottet. Vi gör därför ett tillkännagivande, där vianser att regeringen bör ge iuppdrag att tillsammans med andra berördamyndigheter undersöka var barnen finns och hurderas situation är.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.Anf. 92 ()replik:Herr talman! Det var mycket som man kankommentera i anförande.Maud Björnemalm sade att hon saknade BirgitFriggebo här i kammaren, när det är ett så viktigtförslag som skall behandlas. Om det verkligen voreomtanke om det viktiga som behandlas i det härförslaget, förstår jag inte hur utskottsmajoritetenhar kunnat föra fram sitt förslag utan att närmarebedöma vad konsekvenserna av det egentligeninnebär.Till att börja med gör enåtskillnad mellan förvarstagande och fängelse.Förvarstagande är ju en form av fängelse. Även omdet inte rör sig om en fängelseinstitution, innebärförvarstagande ändå en form av inlåsning påpremisser som helt är att likställa med fängelse. Detär därför som det är så allvarligt att låsa in barn pådet här viset.Maud Björnemalm anklagade regeringen för attden inte ansåg det nödvändigt att skicka ut förslagetpå remiss. Regeringen har i propositionen angivitatt man har haft kontakter med bådeInvandrarverket och Polisen under beredningen avdetta ärende. När sedan utskottet skickade ut sittförslag på remiss tillkom inte något nytt.Maud Björnemalm sade att hon hade tagit intryckav remissinstansernas synpunkter, och att detförstärkte hennes uppfattning om att man skulleanta förslaget. Det förstår jag inte. Har inte MaudBjörnemlm tagit del av de remissyttranden som harinkommit från Rädda barnen, korset,, , Flyktingrådetm.fl., vilka tillstyrker propositionens förslag? Demenar att utifrån barnens perspektiv kan man intelåsa in dem på det här viset, och de välkomnarpropositionens förslag.Maud Björnemalm tog också upp de gömdabarnens situation och undrade hur vi skall förhållaoss till dem. Vi vill naturligtvis att man skallverkställa beslut. Jag vet inte hurSocialdemokraterna har tänkt sig. Skall man haskolgång för gömda barn? Hur skall det gå till? I såfall får man väl spärra in dem. Det är en mycketmärklig diskussion som man för i det härsammanhanget. Man vill motverka gömmande avbarn, som man vill ge dem som gömmersig utbildning, socialbidrag och jag vet inte allt. Jagtycker att reglerna skall vara sådana att beslutenkan verkställas. Därför måste man försöka attundanröja de omständigheter som gör att barn i daggömmer sig. Det finns mycket att göra på detområdet, och det måste göras stegvis, så att det bliren bättre tingens ordning.Anf. 93 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är cyniskt avFolkpartiet att man inte vill vidkänna att det iSverige faktiskt finns familjer som gömmer sig.Remissinstanserna har ju påpekat att dessa barn farilla. Och det måste man ta ansvar för. I och med attFolkpartiet tillstyrker propositionens förslag att det skall finnas ytterligare familjer somvistas här illegalt, trots att man vet att barnen farilla.Ingela undrade om jag inte hade tagitdel av vad remissinstanserna anför. Jo, jag har lästremissvaren mycket noga, och det har nog flera iutskottet gjort, eftersom vi på åtskilliga punkter villgå frivilligorganisationerna till mötes. Vi anser attfamiljerna måste få ett skäligt rådrum innan de skallresa ut ur Sverige.Förvar är inte fängelse, . Enligtsvensk lag är det inte tillåtet att sätta barn ifängelse, häkte eller arrest. Så försök inte att liknadet förvarstagande som finns på vid ettfängelse! Det är det faktiskt inte fråga om.Det är regeringens skyldighet att belysakonsekvenserna av de förslag som den lägger fram.Det kan inte vara oppositionens sak.Anf. 94 ()replik:Herr talman! Regeringen skall självfallet beskrivakonsekvenserna av de förslag som den lägger fram.Men i det här fallet är det inte regeringens förslagutan det är ett förslag i form av något slags hopkok.Då måste de som står för detta förslag också taansvar för det. Därför borde man ha gjort en bättrebedömning av konsekvenserna. Som vi ser detmedför detta förslag att allt fler familjer tvingas attgömma sig, eftersom de måste anmäla sig, befinnasig på särskilda platser eller hur de nu skall bete sig.Precis som sade är förslaget väldigtoklart i det här avseendet. För mig påminner dethela litet grand om en form av kommunarrest. Jagvet inte om det är det som man vill återinföra.Jag skulle gärna vilja veta hur Socialdemokraternahar tänkt sig att ordna skolgång o.d. för gömdabarn. Hur skall det gå till? Man måste på olika sättkomma fram till förslag som motverkar att familjergömmer sig. Jag tycker inte heller att det är bra attfamiljer gömmer sig. Det är skadligt för barnen ochen påfrestning för hela flyktingfamiljen. Bara atttreterminsregeln finns kan ju stimulera till attmänniskor på alla sätt försöker att förlängavistelsetiden, så att de efter tre terminer får tillståndatt stanna kvar i landet. Förutom de som kommerfrån det är det knappastaktuellt med treterminsregeln. Det är viktigt att fåned väntetiderna så mycket som möjligt. Även omman inte är gömd, är det en psykisk påfrestning förde familjer som tvingas att som ettoch vänta på besked.Jag vill ändå påstå att förvarstagande liknarfängelseförhållanden. Man låses in, kan inte lämnahuset och kan inte ta emot besök hur som helst.Reglerna påminner direkt om fängelseregler. Hurdet ser ut innanför väggarna har inte så storbetydelse. Det avgörande är att man är inlåst.Anf. 95 ()replik:Herr talman! Jag kan rekommendera IngelaMårtensson ett besök på Carlslund.Det är mycket intressant att se hur harbytt fot i flyktingpolitiken. Jag har här debatteratflyktingpolitik , och jag haraldrig tidigare hört om den inställning somFolkpartiet nu representerar.Vi skall inte ha några gömda barn i det här landet.Det är därför som majoriteten i utskottet har lagtfram detta förslag, som ersätter de dåliga förslageni den proposition som regeringen har lagt fram.Jag vill avsluta med en fråga till ,som jag faktiskt vill ha svar på: Anser IngelaMårtensson att de lagar som vi har i skallefterlydas?Andre vice talmannen anmälde att IngelaMårtensson anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 96 () replik:Herr talman! Vilka belägg har att det är vanligt att barnfamiljer inte vill lämnalandet? Skall vi utgå ifrån att det är det vanligastefallet, när vi skall föra diskussionen?Maud Björnemalm sade att det skall föreliggasynnerliga skäl om tiden skall kunna förlängas. Ibetänkandet står det att synnerliga skäl kan vara har misslyckats med att få tag på biljetter. Dåundrar jag: Hur får detta att gåihop med artikel 37 i ?Än en gång: Kan fastslå att denmodell för förvarstagande av barn som hon nu harrefererat och som presenteras i betänkandet intestrider mot om mänskligarättigheter? Det står fortfarande inte uttryckt ilagen vilken personalkategori som skall sköta dettaförvar.Maud Björnemalm säger att man verkligen hartänkt på barnen. Om man träffar på ett barn somfar illa, finns det andra lagrum att tillämpa,exempelvis lagen om vård av unga.Jag kan kort ge ett exempel på hur det kan gå till:En mamma och hennes barn från kom tillSverige. De hade varit i och kom därifråntill . Mamman trodde att de skulle få stannahär. Hon fick lämna den s.k. . Jag förklaradeför henne att tredjelandsprincipen gäller. Hon varhelt klar över att de skulle återvända. Kvällen föreavresan kom poliser för att hämta dem, eftersomman ville vara säker på att de fanns på plats och inteskulle försvinna. Det fanns emellertid ingentingsom tydde på att de skulle försvinna. väldigt rädd för polistransporten. Deflyktingar som kommer till har i regelmycket negativa erfarenheter både avpolistransporter och av vistelse i förvar, där manlåses in.I samtliga remissvar från dem, som av deasylsökande inte upplevs som repressiva, och fråndem som arbetar med flyktingar, sägs attflyktingarnas rädsla för förvarstagande är större änför själva avvisningen.Anf. 97 ()replik:Herr talman! Som jag sade i mitt anförande är det2 056 personer, varav 239 barn, som är efterlystaoch som har gått under jorden. Ingen vet var definns. Vi vet att det finns människor som tror att deav humanitära skäl hjälper barnfamiljerna när demedverkar till att familjerna går under jorden. Detfinns också, , belägg för att de s.k.gömda barnen mår både fysiskt och psykisktmycket dåligt. Detta vill vi genom vårt förslagförändra. Jag kan inte förstå att det för BerithEriksson skall vara så svårt att inse detta.När det gäller barnförvar har vårt parti i tidigareutskottsbetänkanden mycket tydligt och klartbeskrivit hur det skall gå till. Förvar skall äga rum isärskilda lokaler med personal som har erfarenhetav barn.Anf. 98 () replik:Herr talman! nämnde att detfinns 2 500 efterlysta personer i landet. Detta är enuppgift som , liksom jag, har fåttvia tidningar. I tidningarna uppges att det man intevet är hur många av de efterlysta som faktiskt finnskvar i landet. Alla tar sig ju inte an en barnfamiljsom blivit utvisad, i syfte att gömma den för restenav livet. försöker man antingen att fåresp. fall prövat -- i regel är det fråga om människorsom har jobbat mycket med flyktingar och somkanske ser att en felbedömning har gjorts -- eller såhandlar det ofta om att hjälpa familjen att hitta enannan möjlighet att komma ut ur landet. Mångasäger: Vad som helst, men jag kan inte åka tillbakatill mitt land därför att det innebär död för mig,även om inte har denuppfattningen.Naturligtvis finns det oseriösa människor som tarsig an flyktingfamiljer. Att över huvud tagetgömma människor är inte något som jag själv kantänka mig att ge mig in på, även om jag harförståelse för att sådant ibland förekommer.Mår barnen bättre av att de tas i förvar? Det kanändå inte vara möjligt. Träffar man ett barn sommår dåligt, oavsett om det är folk frånSocialtjänsten eller Polisen eller andra som träffarbarn som mår dåligt, finns det andra lagrum atttillämpa för att hjälpa dessa barn om inteföräldrarna har möjlighet att göra det.Vi måste över huvud taget komma bort från denattityd som råder i diskussionen om flyktingpolitik,nämligen att jämställa ansökan om asyl med enbrottslig handling. Vi skall inte ha nuvarande typ avlagstiftning för asylhantering. Vi skall heller inteutan belägg göra påståenden att det är si eller så.Framför allt måste andra vägar prövas än vad somhittills har gjorts för att människor skall få en värdigavresa från vårt land.Anf. 99 ()replik:Herr talman! De uppgifter jag talade om -- de 2 056personerna, varav 439 är barn -- är inte tagna frånnågon tidning utan från Rikspolisstyrelsensrapport.Majoriteten i utskottet har försökt att arbeta framett förslag som tar största möjliga hänsyn tillbarnen. Hur vill ni i egentligen hadet? Skall det vara en reglerad invandring, ellerskall det vara en fri invandring innebärande att allasom kommer hit får stanna?Ni har åsikter om förslaget och ni kritiserar det.Men jag har aldrig hört att ni har lagt fram någoteget förslag som förklarar hur man skall få demänniskor som vägrar att lämna att avresa.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 100 (m):Herr talman! Jag vill inleda med att yrka bifall tillutskottets hemställan.Lagstiftning om barnförvar är inte en fråga somnödvändigtvis måste diskuteras utifrån enbartpartipolitiska aspekter. Frågan involverar verkligenså mycket av känslor och engagemang från såmånga olika håll att det närmast vore märkligt omde gängse partimönstren prägladeställningstagandena. Därför känns det fullständigtnaturligt att få diskutera detta öppet i utskottet, ochäven att få göra upp med Socialdemokraterna, somi normalfallet i många frågor brukar höra till våramotståndare.När propositionen presenterades var deflesta i utskottet ense om att utskottet behövdeytterligare synpunkter innan vi skulle kunna läggafram ett förslag därifrån. En särskild arbetsgruppbildades enbart för att hantera just denna fråga.Synpunkter från en rad remissinstanser begärdes inav ett enigt utskott, eftersom en remissomgång intehade föregått propositionsskrivandet. Mycketarbete har sedan lagts ned för att hitta en lämpligavvägning mellan propositionens förslag och desynpunkter som majoriteten av utskottetsledamöter redan då hade. Vidare vägdes deinkomna remissvaren in i bedömningen.Som har framgått skiljer sig betänkandet frånpropositionen framför allt på en punkt, nämligenatt utskottsmajoriteten föreslår att barn skall kunnatas i förvar även vid s.k. långa utvisningsfall, dockendast som en yttersta möjlighet när alla andraåtgärder visat sig vara verkningslösa. Först skallprövas att ställa barnet under uppsikt och attförsöka få barnet och familjen att avresa på frivilligväg. Om det då inte visar sig vara möjligt attåstadkomma en frivillig avresa under värdigaformer, finns det också ytterst en möjlighet attanvända tvångsmedel. harbeskrivit detta mer i detalj tidigare i sitt inlägg.Hur ofta kan då detta komma att inträffa? Vi vet attungefär 10--av förvarstagandena rörmänniskor som har väntat påutvisning. Det skulle möjligen innebära 15--25 barnper år. De övriga barnen tas i förekommande fall iförvar i samband med direktavvisning, något sompropositionen föreslår skall vara möjligt ävenfortsättningsvis. Jag tror att det klart harframkommit att denna proposition inte på någotsätt gör det omöjligt att i fortsättningen ta barn iförvar. Tvärtom kommer de allra flesta barn som tas i förvar, och som har väntat påutvisning, även i fortsättningen att tas i förvar. Detär alltså inte på något sätt någon förbudslagstiftningsom föreslås i propositionen.Genom de av utskottsmajoriteten föreslagnaåtgärderna tror vi dessutom att antaletförvarstaganden kommer att kunna minskasjämfört med nuläget. Det blir därför endastundantagsvis som förvarstaganden i dessa fallkommer att behöva ske.Varför är det då så viktigt att vi har kvar dennamöjlighet till förvarstagande? För mig är det ensjälvklarhet. Humanitet och hänsyn till barnensbästa och barnens intressen måste ocksåkombineras med klara och entydiga regler. Enasylprocess enligt utlänningslagens regler bedrivs jumed rättssäkerheten som ledstjärna. Om staten islutändan ej beviljar uppehållstillstånd utan fattarbeslut om utvisning, måste en utvisning kunnaverkställas på ett effektivt men också humant sätt.Vad skulle det vara för en rättsstat om denna intekan verkställa sina beslut?Rikspolisstyrelsen har varit klar på denna punkt.Man har på ett trovärdigt sätt kunnat peka påsvårigheterna med ett verkställande av en avvisningom inte ett yttersta tvångsmedel skulle finnas tillförfogande.Herr talman! Humanitet får inte glida över inaivitet. Vi kan inte i praktiken överlåta åtbarnfamiljerna att själva avgöra om de vill lämnalandet eller inte sedan de fått avslag på sinasylansökan. Ett förbud mot förvarstagande isådana fall skulle ge signaler till omvärlden attbarnfamiljer kan söka asyl i och även efterett avslag ändå stanna kvar i landet så länge deönskar. En sådan signal riskerar helt klart att få ens.k. pull-effekt och locka olyckliga och pressadebarnfamiljer att söka sig till . De skullevisserligen tvingas att leva i utkanten av samhället,låt vara att de skulle ha rätt att söka visst socialtstöd och att de också skulle vara berättigade tillakutsjukvård.Maud Björnemalm har citerat tidningar . Jagantar att hon refererade till . Därkunde jag möjligtvis, till skillnad från henne, läsaut att det är mer än 500 barn, där man intevet var de finns. 439 har tidigare dokumenterats avRikspolisstyrelsen. Men det tycks för närvarandehandla om ännu fler.Vad vet vi om dessa barn? Hur lever de? Vilkentrygghet har de? Vi vet i och för sig att människorsom lever i samhällets utkant ofta dras in isvartjobb, kriminalitet och missbruk. I Tysklandhar man tillämpat en princip som innebär att maninte verkställer utvisningar. Det har lett till att mängd människor vistas underjordiskt i landet.Detta har medverkat till den främlingsfientlighetsom vi nu kan se avarterna av. Vi måste också vägain denna aspekt när vi bedömer behovet av att somen yttersta och sista åtgärd kunna ta en barnfamilj iförvar vid utvisning.Det är mycket oroande att vi inte vet hur de barnsom finns gömda här har det. Jag vet vilketengagemang och vilken medkänsla för dessa gömdafamiljer som finns. Människor offrar på ochhumanitär grund av sitt eget för att hjälpamänniskor i nöd. Sådana gärningar måste förstås.Men trots detta kan det finnas andra mindrenogräknade människor som för sina egna dubiösasyften i stället utnyttjar barns och familjers otryggabelägenhet. Vi ger därför regeringen till känna attSocialstyrelsen bör, i samråd med andramyndigheter, närmare försöka utröna var dessabarn kan finnas och hur deras situation är. Vad manän tycker i dessa sammanhang är det sombestämmer och regeringen som verkställerriksdagens beslut. Jag förutsätter att det somtillkännages till regeringen också genomförs.Det har från föreslagits attåldersgränsen bör höjas från 16 till för att manskall åstadkomma en anpassning till FN:sbarnkonvention. Det finns en del som talar fördetta, och utskottsmajoriteten har ocksåuppmärksammat detta. Det kan möjligtvis indikeraatt vi har läst både motioner ochremissvaren från olika organisationer. Det ärnaturligt att en sådan fråga hänförs till denutredning som skall behandla utlänningslagstiftningoch flykting- och invandarfrågor.Det finns, herr talman, ingen som helst anledningför mig att här i kammaren försöka framstå sommer humanitär och engagerad än någon annan.Alla har vi gemensamt att vi sätter barnets bästa iförsta hand. Alla borde också ha samma intressenatt också tillse att rättssystemet fungerar och attmyndigheternas beslut kan verkställas på ettbetryggande och humanitärt balanserat sätt.Herr talman! Det är viktigt att klara ut några frågorsom har kommit upp här i kammaren . har ju kritiserat vårt förslag. Jag måstedå be att få ställa en rak och enkel fråga till henne.Den kanske inte är så enkel att besvara. Men detbrukar vara lättare att ställa frågor än att besvradem. Hur skall verkställighet av avvisningsbeslutkunna ske, om man inte i yttersta nödfall kan tabarn i förvar? Detta vill jag ha svar på.Anf 101 () replik:Herr talman! Först vill jag passa på att ta upp tvåfrågor. lade 1990 fram ett egetlagförslag gällande förvarstagande av barn. Detsom jag efterlyser är att man utarbetar modeller förhur det skall gå till när barnfamiljer skall avvisas.Detta skall ske i samarbete med människor som kanhantera människor i kris och som kan samtala meddem, så att man tillsammans kan komma överensom hur avresan skall ske.Jag måste säga att jag tycker att det är ganska naivtatt tro att det som utskottet nu har åstadkommit,denna mischmasch med uppsikt, skulle hanterasannorlunda än det förslag till uppsikt somSocialdemokraterna lade fram och som inte leddetill något annat än att det blev fler förvarstaganden.Herr talman! Jag vill nämna vad JohanFischerström svarade på en fråga om vilken hänsynman vid bedömningarna tog till barnkonventionen.Han svarade: Rent lagtekniskt ingen. Svenskadomstolar och svenska myndigheter tillämparsvensk lag. Att har ratificeratbarnkonventionen innebär att regeringoch riksdag skall tillse att svensk intern lagstiftningstämmer överens med konventionen.Inom sammanställs enrapport om hur svensk lag överensstämmer medtillämpningen av konventionen. Det är mycketviktigt, vilket också påpekade,eftersom det är som fattar beslut ochstiftar lagarna.När det gäller den rapport som skrivs inomSocialdepartementet hoppas jag att vi, när de härlagarna har inkorporerats, får ta del av de olikasynpunkterna och undersöka hur de stämmeröverens med FN:s barnkonvention.Anf. 102 (m) replik:Fru talman!