prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Hade det gått att låt oss sägafördubbla det svenska biståndet skulle jag mycketgärna vilja vara med på det. Det är en tanke somBengt säkert vet har djup förankring iFolkpartiet liberalerna.Anf. 163 ():Herr talman! Det är nu kvar till denstora i om miljö ochutveckling. Det är väldigt glädjande att den blir av.Det blir säkert en mycket spännande tid. Självfalletblir det en utmaning vare sig man reser till ellerfinns här hemma.Det är särskilt glädjande för mig, eftersomkonferensen har tillkommit på initiativ från densocialdemokratiska regeringen, efterStockholmskonferensen. Den äger rum i spåren avBrundtlandrapportens utmaning om en hållbarutveckling.Flera av de frågor som sedan har lyfts upp iförberedelsearbetet har tillkommit direkt påsvenskt initiativ. Ett exempel är klimatfrågan,andra är frågan om biologisk mångfald ochskogsfrågan. Det finns säkert fler.Jag vill påstå att -- och inte minst densocialdemokratiska regeringen -- har präglatkonferensens innehåll. Eftersom talade om konferensens innehåll vill jag ändåför protokollet nämna att den handlar omantagande av två konventioner, en för klimat ochen för biologisk mångfald, en allmän deklaration,ett framtidsinriktat handlingsprogram inför 2000-talet, kallat . I detta handlingsprogramingår en principdeklaration om skogsfrågorna,finansieringsfrågor, institutionella frågor och enmängd olika sakfrågor. Också frågan om militärverksamhet och miljö berörs.Det har förekommit många framgångar. Mångafrågor har drivits igenom ett ofta trögtförhandlingsmaskineri. Men det har naturligtvisockså förekommit motgångar, t.ex. när det gällerden fråga tog upp, dvs. demilitära verksamheterna, och när det gällerenergifrågorna, för att ta ett annat stortfrågekomplex.Jag vill ändå harangera den sittande regeringen iden meningen att den faktiskt har fortsatt på detspår som den socialdemokratiska regeringen ladeut. I den meningen är vi naturligtvis i huvuddragenväldigt överens inför . Detta skall givetvis sägas.Det finns motgångar, och många av i-länderna harbidragit till dessa motgångar genom att visa ettmycket svalt intresse för vissa frågor, såsomklimatfrågan, finansieringsfrågorna och andrafrågor. Det finns mycket i övrigt att önska. Men jagtror ändå att konferensen kommer att få storbetydelse.Om konferensen skall få denna stora betydelse fårvi inte ge upp våra ambitioner, och vi får framförallt inte ge upp våra krav på att konferensen måstebli ett genombrott för miljöfrågorna, ett avstampjust inför 2000-talet.Sveriges insats under konferensen kan, precis somvår insats i samband med att konferensen kom till,vara mycket betydelsefull, och det har den säkertvarit också under förberedelsearbetet. Men vi ärinte framme . För övrigt är vi inte ens framme närkonferensen hålls, utan detta är en del i en längreprocess, som vi om vi så vill kan kalla UNCED-processen. Det finns många utestående frågor att tatill sig och att agera i. Jag tycker därför, trots degrundläggande värderingarna, attutskottsmajoriteten har uppträtt något passivt. Jagskall försöka förklara varför.Den första socialdemokratiska reservationen tillbetänkandet handlar om den s.k. GEF-fonden, denglobala miljöfaciliteten. Denna fond skallmedverka till resursöverföringar från i-länder till utöver alla befintliga kanaler. Det innebäratt fonden måste tillföras additionella resurser.Fonden har mottagits positivt. Det här treårigaprojektet tycks nu löpa vidare, vilket också ärmycket positivt. Projektet syftar till att stödja genom investeringar och tekniskt bistånd.Det omfattar fyra huvudområden: klimatfrågan,den bilogiska mångfalden, ozonproblemen ochinternationella vattenfrågor. Detta är områden däri-länderna i allt väsentligt bär skulden tillproblemen, och i-länderna tjänar också på attproblemen åtgärdas. har velat vidgamandatet för fonden till att omfattamarkförstöring, ökenutbredning, avskogning ochnationella vattenproblem, men i-länderna har varitemot. Tills vidare har det uppnåtts en kompromiss,som går ut på att man inom ramen för de fyraområden som framför allt gynnar i-länderna öppnarför vissa insatser som har att göra med u-ländernasspecifika problem, knutna till fattigdomsfrågan.I reservationen deklarerar vi att vi anser att fondensmandat bör utvidgas till att omfatta defattigdomsrelaterade miljöproblemen i en vidaremening än vad som har varit fallet. Detmåste då naturligtvis tillföras nya resurser, och manmåste ge ett rimligt inflytande.Utskottsmajoriteten är emot detta. Vi har idiskussioner i utskottet gått igenom det här.Utskottet har bett om bordläggning av frågan menhar ändå inte ändrat sig, utan man anser att fondensmandat nu är till fyllest. Jag tycker attutskottsmajoriteten är passiv i det här avseendet.Man skriver att det genom en utvidgning av fondensmandat skulle kunna uppstå överlappningar, mensom det är nu uppstår det ju i stället luckor. Detvore väl då bättre att ta bort dessa luckor ochförsöka minska risken för överlappningar. Jagtycker att vi har mycket starka skäl för att fortsättadriva frågan om en utvidgning av fondens mandat.Jag hoppas att utskottets skrivning inte är ettuttryck för att man anser att kopplingen mellanfattigdom och miljö inte är viktig.Jag yrkar därmed bifall till reservation 1.Nästa reservation tar upp flera frågor:klimatkonventionen, skogsdeklarationen, energi-och trafikfrågorna och kemikaliefrågorna. När detgäller klimatkonventionen återgerutskottsmajoriteten en mycket allmän text utannågon som helst egen åsikt. Inte ens ett stöd för densittande regeringens uppfattning framkommer itexten. Man frågar sig: Har utskottsmajoriteteningen åsikt om denna viktiga fråga rörandeklimatkonventionen? Jag tycker faktiskt att dettaär anmärkningsvärt.Klimatkonventionen har vid de internationellaförhandlingarna blivit någon form av ensamskrivning, men den är inte till fyllest. har iallra högsta grad medverkat till en urvattning. Mantalar om en stabilisering av koldioxidutsläppen, omnationella program och om uppföljning men inteom några bindande åtaganden.Från socialdemokratisk sida menar vi att vi måstefortsätta att aktivt driva på i den här frågan. Detmåste bli tal om bindande åtaganden, därindustriländerna följer upp det man har förhandlatom, dvs. att koldioxidutsläppen skallstabiliseras nivå. Det måste bli ettsystem för fortsatta förhandlingar, som har enpådrivande karaktär. Man måste också ta uppfrågan om reduktion av andra växthusgaser.Beskrivande för utskottets passivitet är enligt minuppfattning att Moderata samlingspartiet, som hardetta som en hjärtefråga, väljer att inte ens delta idebatten.Det är naturligtvis nödvändigt att i påpeka attvi måste arbeta för en bindande konvention, och vimåste driva på i den här frågan. Om detta sägerutskottsmajoriteten absolut ingenting. I vår motionhar vi pekat på att en bindande konvention kanvara den enskilt viktigaste teknikdrivande faktorn iutvecklingen av förnybara energikällor ochbränslesnåla motorer. Detta kan sägas en gång till.I reservation 2 tar vi också upp skogsfrågan, därutskottsmajoriteten inte ens tycks informerad omvad förhandlingarna nu handlar om. Man talar omen internationell skogskonvention, fast det nusedan länge handlar om en principdeklaration.Varför har inte utskottsmajoriteten velat titta påvåra texter för att anpassa sina egna till det sakligaläget? Även i detta fall har det förekommit enbordläggning.Vi måste nu få kraftfulla beslut när det gäller denhär deklarationen, och vi måste få en fortsättningsom leder till att reella förhandlingar om enkonvention tas upp. Det är beklagligt att flera inte förstår sitt eget bästa i sitt motstånd motkonventionen. En konvention skulle säkert leda tillatt spänningarna i den här frågan minskades och attu-länderna själva gynnades. Många i-länder borde,som kräver, öppna för merskogsplanteringar.I reservationen tar vi sedan upp energi- ochtrafikfrågorna. Trafiken berörs bara kort imajoritetens skrivning. tycks det bli en samladuppföljning av den europeiskatransportministerkonferensen, men det blir ingengemensam , utan regionalakonferenser. Detta är i och för sig naturligtvispositivt. Däremot är det väldigt förvånande attutskottet väljer att helt gå förbi vad vi säger omenergifrågan. Jag tycker att det är konstigt, särskiltmed tanke på engagemang i denfrågan. Det är ju ändå en fråga som konferenseninte har lyckats med, och den borde då hakommenterats av utskottsmajoriteten.Sist i reservation nr 2 tar vi upp kemikaliefrågornaoch deras behandling vid UNCED-processen. Vibetonar vikten av utfasning av farliga kemikalier,vikten av att det i skapas ett forum föratt öka kunskapen om kontroll av kemikalier samtbehovet av ett globalt märkningssystem. Det ärviktiga frågor för UNCED. Man kommenterar överhuvud taget inte frågorna, trots attkemikalieinspektionen faktiskt arbetar med dem --inte helt utan framgång. Jag tycker att det ärkonstigt att utskottsmajoriteten inte studerade vårtext i det sammanhanget och tog in något av den imajoritetstexten.Över huvud taget måste jag säga att mitt intryck äratt utskottsmajoriteten verkar något oengageradnär det gäller de internationella miljöfrågorna.Man avverkar frågorna pliktskyldigast, och det äringet bra omen.Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 2.Reservation nr 3 har redan behandlats av Maj BrittTheorin, så den skall jag inte kommenteraytterligare.Jag vill avslutningsvis säga någonting omuppföljningen av . Uppföljningenär naturligtvis också väldigt viktig, särskilt omkonferensen blir det avstamp som vi alla hoppasoch tror att den kommer att bli. Denna frågabehandlas inte i det här betänkandet, och det harinte heller varit avsikten, men jag tar upp den,eftersom regeringen varit mycket tafatt i det härfallet, särskilt när det gäller frågan om vilka insatserman planerar på hemmaplan.Nu är det kvar till Rio-konferensen.Fortfarande vet vi i stort sett ingenting om huruppföljningen i skall se ut. Sedan är vi tvåveckor i , och då har det gått en månad.Därefter skall regeringen ha semester, och då hardet gått ett kvartal innan regeringen kan samla sigtill en diskussion om hur uppföljningen skall se ut.Vi har då förlorat massor av tid. I stället borde detha funnits ett program om vad man vill görainternationellt och även på hemmaplan. Hur tänkerregeringen exempelvis på hemmaplan följa uppklimatkonventionen, konventionen om biologiskmångfald, skogsfrågedeklarationen och övrigafrågor i ? Var finns planerna? Hur ser deut?Jag tycker att detta är högst otillfredsställande, menjag tycker också att det ligger helt i linje medregeringens hittillsvarande agerande. Man liggerlågt i miljöfrågorna!Anf. 164 ():Herr talman! Vi har haft ett 1900-tal, under vilketmiljöfrågorna har förändrats mycket radikalt framtill den situation vi har i dag.Den första hade vi en mycketintensiv diskussion kring naturfrågorna, t.ex.skyddet av utrotningshotade växter och djur -- vadman kan kalla den gröna miljön. Vi har haft ett 60-tal som en sorts andra fas i miljöarbetet, där mycketav industrisamhällets avigsidor kommit attuppmärksammas på olika sätt. Vi kommer alla ihåghur tvättade skjortan i Prädd i slutetav 60-talet för att på det sättet illustrerakemikalieproblemet.Vi har haft ett 70-tal som borde ha präglats av deinternationella miljöfrågorna som en följd av i men som i ställetkom att i mycket präglas av en energidebatt som varnödvändig och som man kanske också kan säga varen följd av det växande miljöengagemanget.Vi kom sedan in i ett 80-tal, där luftföroreningarnai hög grad dominerat vår miljödebatt.Herr talman! Jag tror att man kan säga att vi nu stårinför en sorts femte fas i miljöarbetet, där nyafrågor tränger in och kombineras ihop med degamla, traditionella miljöfrågorna. Jag tycker kan säga att miljöfrågorna skiljer sig frånde gamla miljöfrågorna, om uttrycket tillåts, påväsentligen två sätt. Det ena är att miljöfrågorna påett mycket tydligt sätt blivit veritablasäkerhetsfrågor för många länder.Klimatförändringarna är en sådan säkerhetsfråga.Det är inte längre ett lyxproblem som kandiskuteras som en randanmärkning isamhällsprotokollet utan som helt uppenbartkommer att påverka många länders långsiktigaexistens.Det kan gälla förändring av odlingsbetingelserna iländer som eller . Det kan innebära enhöjning av havsvattennivån, med stora problem förHolland, katastrofala följer för ochkanske total förintelse för låglänta öriken.Detta innebär en skillnad när det gällermiljöproblemen från den tid då man kunde ägna sigåt att skydda almarna i , räddaVindelälven eller något liknande. Vi är inte längre iden situationen, utan vi måste se miljöfrågorna somveritabla säkerhetsproblem.Det är den ena skillnaden. En annan skillnad liggeri att miljöfrågorna är gränslösa på det sättet att deöverskrider nationsgränserna, vilket är det mesttypiska för luftföroreningarna -- svaveldioxider ochkväveoxider känner inte till passbestämmelser ochvisumtvång utan glider fram och tillbaka övernationsgränserna på ett i det närmasteokontrollerbart sätt.Det finns även en gränslöshet på ett annat plan,nämligen utsuddningen mellan sektorerna isamhället. Vi måste ta ett engagemang förmiljöfrågorna i trafikarbetet, i forskningsarbetetoch i militära sammanhang. Man kan räkna uppsnart sagt varje samhällssektor och påvisa attmiljöengagemanget på ett helt annat sätt äntidigare måste komma att genomsyraverksamheten.Naturligtvis, herr talman, finns det också engränslöshet i tiden. Det mest typiska är naturligtviskärnkraftens högaktiva avfall, som skall förvarasskilt från allt biologiskt liv framåt.Där har vi en tidsmässig gränslöshet som också ärmycket tydlig.Detta är den nya situationen för miljöfrågorna. Detär särskilt när det gäller kopplingen tillutvecklingen och till de fattiga ländernas fattigdomsom miljöfrågorna har blivit tydliga och förtjäntuppmärksammade inför den konferens somdiskussionen till stor del gäller.Det är en viktig konferens, och den kommer attuppmärksamma många viktiga och angelägnaproblem. Den skiljer sig års konferens pådet markanta sättet, att denna i det närmasterenodlat hanterade miljöfrågorna i då dessavar ett nästan obrutet område, en jungfrulig mark.Det innebar att konferens hadeförutsättningar att bli det verkliga avstampet in påett nytt område.Den situationen har vi inte riktigt . Vi har nuunder diskuterat och ägnat omsorg, mer ellermindre, åt miljöfrågorna, och kan vi se hur detär kopplingen till utvecklingsfrågorna som är detdramatiskt nya och viktiga. Därför tror jag inte attvi kanske skall se konferensen som en avstamp tillnågot nytt utan snarare som en bekräftelse på attdessa frågor nu har fått en berättigad plats isamhällsarbetet. Möjligen kan man fråga sig ominte just miljö- och utvecklingsfrågorna, som någonhar sagt, har blivit för stora för en konferens. Deskulle behöva hanteras på ett mer genomgripandesätt även i andra sammanhang.Enligt var det Socialdemokraternasom hittade konferens och möjligenäven konferens. har man sett till att1992 års konferens kommit till stånd. kan väl i sin rapport finna att hon intevar alldeles oengagerad i frågan om att arrangeraen konferens. Utan att föra någon allvarligarepolemik vill jag säga att det kanske inte är såalldeles originellt att man celebreraratt man började med en konferens . Jag utgårfrån att vi kommer att få någon sorts arrangemangom som uppföljning av såväl Stockholms-som . -- Jag tar härmed initiativettill det!Det är fyra frågor som formellt skall hanteras vidkonferensen i . Det är två konventioner -- denom klimatförändringarna och den om biologiskmångfald och bioteknik -- samt och Rio-deklarationen.Jag vågar påstå att man från svensk sida i dessafrågor i alla stycken har varit pådrivande. Man blirledsen när man hör beskrivaresultatet av de egna ansträngningarna när detgäller militären och vill göra gällande att det skulleha varit ett svagt officiellt agerande från svensksida. Detta är inte riktigt sant. I själva verket är detså att sambandet mellan krig och miljö var ett av deämnen som dominerade dåvarande statsministernFälldins agerande i samband med FN:s andraspecialsession om nedrustning 1982. Det var detdominerande inslaget i hans arbete.Miljövårdsberedningen -- regeringens dåvarandeorgan i miljöfrågor -- ägnade stor omsorg åt och gavut rapporter i ämnet krig och miljö som en av detyngsta frågorna.Om och läsermotioner skall de finna att inte minst harhaft ett stort engagemang i den här frågan äventidigare. Trots alla svenska ansträngningar äveninför konferensen i -- det här vet inte minstBerndt som sitter med i den svenskanationalkommittén -- har vi inte lyckats fullt ut medatt få in de militära frågorna i förberedelsearbetetinför . Detta beklagar man självfallet frånsvensk sida. Det beror inte på någon underlåtenhetfrån politiskt eller från de svenskaförhandlarna som har bedrivit det här arbetet. Detbör nog sägas så att det inte kan uppfattas som attvi här i kammaren riktar kritik mot det sätt på vilketde svenska förhandlarna har bedrivit sitt arbete iden här delen.Berndt tog även upp andra frågor, och manhar krav i reservationerna. Jag håller gärna medHåkan om att de kanske är litet förmarginella för att passa in i då vi skullebehöva gå samlade till en konferens som liggermindre än fram i tiden. Det gällermarginella frågor, och och mångaandra vet att den och desvenska förhandlarna har varit djupt engageradeunder hela förhandlingsarbetet. Det är närmastlitet udda att komma med ett sådant resonemang idet här skedet. Om hade visatsamma omsorg om de frågor som han för fram fråntalarstolen här under den drygt tvåårigaperiod då han satt i nationalkommittén, kanskeåsikterna skulle ha varit till någon nytta inför . står vi här.Konferensen, med ett framförhandlat material,skall genomföras . Såvitt jagförstår kommer utskottets material att bli föremålför beslut . Var och en somhar varit aldrig så litet engagerade i internationelltförhandlingsarbete begriper att möjligheterna attnu föra in de marginella förändringar som BerndtEkholm och talar om ärobefintliga.Jag tror på ett svenskt agerande i -- ett starktsvenskt agerande. Vi har en bra grund för detta.Till detta kommer sedan en mängd initiativ som densvenska regeringen kommer att ta under ettkommande år baserade på resultaten från Rio.Maurice Strong har sagt: En verklig succé eller ettrejält fiasko. Det som ligger där emellan är sämre.Jag tror, herr talman, att det är nödvändigt med enrejäl succé. Vi måste ta ett nytt ordentligt steg i Rio.Det svenska agerandet ger god grund för ettsådant synsätt även när det gäller det nationellaarbetet.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 165 () replik:Herr talman! När det gäller frågan om ett avstampskulle jag vara mycket lycklig om det LennartDaléus säger här vore sant. Jag hoppas ju också attdet skulle ligga någon sanning i att det kommer attbli en verklig succé. Men jag måste erkänna att jagär mycket tveksam till om man kan tala i sådanatermer. Läget är väl att den här konferensenkommer att bli ett nytt avstamp. Som ett sådanthoppas jag att den kan bli en verklig succé. Men denkommer nog inte att föra frågorna så långt frameller ens i närheten av det som vi skulle önska.Maj Britt är med på reservationen ommilitära aktiviteter och miljö. Det är väl ändå att tai, , att säga att vi inte har lyckats fulltut. Det är väl lika bra att erkänna att vi harmisslyckats. Det är ju det vi har gjort. Vi har intekommit någonstans från svensk sida i den härfrågan. I den meningen är vi Socialdemokrater litetotåliga. Vi tycker faktiskt att positionerna måsteflyttas fram och att vi under konferensen måsteagera i de här frågorna. Det är viktigt att vi gör det.Lennart sade att de frågor vi tar upp ireservationerna är marginella. Jag skulle därförvilja att han beskrev på vilka punkter och på vilketsätt de är marginella så att vi kan ta en debatt i sak.Jag delar naturligtvis inte uppfattningen att de ärmarginella. Men jag delar uppfattningen att vi hargrundläggande värderingar gemensamt i dessafrågor, och det vill jag gärna understryka.Man kan faktiskt inte bara säga att vi kommer litetsent med våra reservationer. Det rör sig ju om enhel process, UNCED-processen. Det är väl ändåså, , att det inte slutar i . har vi varitöverens om att det börjar i . Det är viktigt attarbeta vidare med frågan om GEF-fonden. Det ärviktigt att arbeta vidare med klimatkonventionen,bindande åtaganden, skogsdeklarationen och allade andra frågorna som vi tar upp. I reservationernauttrycker vi inte att det bara är fråga om Rio-mötet.Det är viktigt att vi fortsätter att agera där det finnsmöjligheter. På vissa punkter finns sådanamöjligheter. I övrigt skall vi arbeta vidare medfrågorna.Jag noterar att inte hade någontingatt säga om uppföljningen. Det står visserligen intenågot om det i betänkandet. Men eftersom LennartDaléus har mycket nära till den inre kretsen iregeringskansliet och således bör vara väl skickadatt beskriva hur uppföljningsarbetet går till, tyckerjag att det vore intressant för protokollet och för defå åhörare som finns kvar här att få veta litet merom vilka spännande begivenheter som kommerefter Rio-mötet här i Sverige.Anf. 166 () replik:Herr talman! Först till detta om vad som är sent ochinte sent. Regeringen har haft en rådgivandekommitté som skall ge regeringen synpunkter iarbetet inför . Denna kommitté har arbetat i tvåår. återstår till mötet i sade att det hade varit klädsamt om sammadebattörer som visat ett sådant engagemangskulle ha gjort det då kommitténarbetade. Det hade då varit mera konstruktivt ochav större nytta. Jag säger detta med all respekt förden debatt vi för här i kammaren i dag.Nej, vi har inte nått hela vägen när det gäller demilitära resurserna. Men jag tror att det är heltklart att den svenska delegationens agerande ochengagemang i den här frågan i förhandlingsarbetethar väckt respekt runt om i världen. Man har insettatt det här är den fråga som man från svensk sidahar givit mycket hög prioritet. På några marginellapunkter har det också givit resultat. Det är onödigtatt förringa det engagemanget på den svenskaarenan.Man har nog olika synsätt. Det förhandlingsarbetesom har bedrivits har varit framgångsrikt så till vidaatt man nu kommer att ha ett material med sig tillRio som det går att arbeta vidare utifrån. Det gällersåväl Rio-deklarationen som ochförhoppningsvis de två konventionerna.. Men detär klart att det inte är tillräckligt för ettframgångsrikt internationellt miljöarbete. Vi måsterimligen se det hela från dessa två perspektiv.Berndt talar om uppföljning. Det är klartatt det blir en uppföljning. Det kan inte ha undgåttBerndt att miljöministern i flerasammanhang har talat om att det kommer ettregeringsförslag om biologisk mångfald ochbioteknik och en liknande uppföljning när detgäller klimatfrågorna. Men det är väl ändå litetmagstarkt att begära en detaljerad redovisning omuppföljningen, t.ex. när det gäller konventionenom biologiskt mångfald som inte ärfärdigförhandlad . Man sitter just nu nere iNairobi och försöker få ihop konventionen. Varförskall den kunnaavkrävas en detaljerad redovisning av hur man skallförhålla sig till det material som ännu inte existerar?Jag tror att vi kommer att kunna vara överens ommycket när vi går vidare.Jag tycker, , att vi skall ta mera varapå det som förenar och mindre försöka slita densena timmen med det som skiljer.Anf. 167 () replik:Herr talman! Det tillhör väl rollen för regeringensrepresentanter att särskilt vilja peka på det somförenar. Jag som tillhör oppositionen vill för densakens skull inte enbart peka på det som skiljer. Dethar jag inte heller gjort.När det gäller nationalkommittén och ett klädsamtagerande, kan jag väl påstå att mitt agerande harvarit ganska klädsamt. Den borgerliga regeringenhar, som jag sade i mitt anförande, kört vidare pådet utlagda socialdemokratiska spåret. Det är nuförst och våren som man har börjatpresentera de resultat man har kommit fram till.Det är först nu vi har fått veta att det inte kommeratt bli någon klimatkonvention med bindandeåtagande om det inte händer något speciellt, detblir ingen skogskonvention utan det blir endeklaration, osv.