prot · GF09120 · 1992-05-26 00:00:00 — Underförstått: Under den tiden behövsingen dialog.För mig är det väsentliga att det är föräldrarnas valsom gäller, vare sig det gäller pedagogisk inriktningpå barnomsorgen eller det gäller att väljabarnomsorg i närmiljön eller nära arbetsplatseneller det gäller att välja ägandeform. Det ärföräldrarnas val som är det viktiga.När riktlinjerna för privatiseringen skulle antas iHelsingborgs kommun hade Socialdemokraternaett förslag om att föräldrarnas önskemål skulle varastyrande när det gällde ägandeformen. Dettaförslag röstades ned av den borgerliga majoriteten.Jag förstår mycket väl att vi inte här uppe kan läggaoss i vad som händer i enskilda kommuner; vi kandiskutera det principiella och eventuellt när vistiftar lagar säkerställa föräldrarnas rätt att välja.Det är därför jag har ställt den här frågan.Anf. 332 Socialminister ():Fru talman! Det är alldeles själklart att man intekan låta varje förälder ha vetorätt i frågan om ettvisst dagis skall drivas i enskild regi eller avkommunen. Det avgörande för föräldrarna är attdet finns dagis av olika slag med olika driftformeroch med olika inriktning och att föräldrarna harmöjlighet att välja mellan dessa. En förutsättninghärför att vi har full behovstäckning -- tyvärr harman ännu inte det i alla kommuner i , menvårt mål är att vi skall nå dithän.I övrigt tror jag inte att och jag harolika uppfattningar om hur det skall vara, utan islutändan är det viktigt att föräldrarna får välja.Om det blir 10, 20, eller fler dagis somkommer att drivas i enskild regi vet vi inte. Men idet nuvarande läget då vi praktiskt taget inte harnågra dagis i enskild regi utan de allra flesta drivs ikommunal regi, kan det naturligtvis i självaövergången bli litet tumult. Men det långsiktigamålet måste vara att det är föräldrarnas önskemålsom avgör vilket dagis som de skall utnyttja för sinabarn.Anf. 333 ():Fru talman! Jag har ingen annan uppfattning. Jagvet också att inte heller den socialdemokratiskaminoriteten i har någon annanuppfattning än socialministern. Men i det här falletrör det sig inte om några enskilda föräldrar, somskulle ha vetorätt, utan det gäller helaföräldragruppen på ett dagis eller -- såvitt jag vet --på flera dagis. Dessa grupper körs nu över när manprivatiserar verksamheten med utgångspunkt inågot slags dogm att privat verksamhet är bättre änkommunal. Jag tycker att det är föräldrarnas sak attavgöra det.Jag kan ha en viss förståelse för att man när detgäller nystartad barnomsorg väljer privataalternativ, om man nu tycker att man har för litet avprivat barnomsorg för att det skall kunna blialternativ. Detta är emellertid inte förhållandet idet här fallet, utan man har gett sig på avbefintliga dagis. Om det verkligen varit så att 25 %av föräldrarna hade velat ha det så, skulle jag hahaft förståelse för det.Jag är emellertid också litet misstänksam mot detstår som i kompletteringspropositionen, nämligenatt en lagreglering är nödvändig för att säkerställatillräckligt stöd för enskilda alternativ och attsådana också är viktiga för att skapa förusättningarför att efterfrågad barnomsorg utanför hemmetskall tillgodoses. Det primära kan väl inte vara attha enskilda alternativ, utan det primära måste väländå vara föräldrarnas val.Anf. 334 TALMANNEN:Jag får erinra om de debattregler som gäller.Anf. 335 Socialminister ():Fru talman! Låt mig svara kort: Självfallet är detprimära föräldrarnas val. Men vi tror också att i ettläge där vi ger alla pengarna i en påse, som manbrukar uttrycka det, till kommunerna är det viktigtatt säkerställa att kommunerna också ger utrymmeför enskilda alternativ. Men jag håller med JanAndersson om att det primära är föräldrarnas val.Det är det som skall avgöra vilken typ av dagisderas barn skall vara på.Anf. 336 ():Fru talman! Vi är tämligen överens om vad som ärdet primära. Men för föräldrarna måste det varakonstigt att i få höra att det skeren valfrihetsrevolution och att valfriheten skallöka, för att sedan upptäcka att det, när det kommertill kritan, inte är någon som lyssnar på dem. Mangör i stället tvärtemot vad föräldrarna önskar. Detär djupt olyckligt, inte därför att det drabbar mittparti politiskt -- det gör det inte, tvärtom har detmotsatt verkan -- utan därför att det ur föräldrarnassynpunkt är djupt olyckligt.Överläggningen var härmed avslutad.56 § Svar på fråga 1991/92:783 omomsorgslagenAnf. 337 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att vidta några åtgärder för att stärkaomsorgslagens efterlevnad.Omsorgslagen med sina precist angivna rättigheteri fråga om särskilda omsorger är enligt minuppfattning effektiv och betyder mycket för attförbättra standarden för utvecklingsstördapersoner. Betydelsen av lagen kan utläsas inteminst av den kraftiga volymökning som skett närdet gäller omsorgsverksamheten.Harald uppmärksammar bl.a. ettlandstingsutlåtande om att verksamhetskall bedrivas inom en av beslutad ramoch att rättighetslagstiftning inte ger en styrelseeller förvaltning rätt att frångå denna regel.Regeringsrätten har i rättspraxis klarlagt att denenskildes rätt till gruppbostad inte påverkas avresursbrist hos . Samma principertillämpas numera av domstolarna även när detgäller andra särskilda omsorger.Det finns emellertid, som säger,exempel på att ansvariga huvudmän underlåtit att --i varje fall inom rimlig tid -- verkställaförvaltningsdomar i mål avseende särskildaomsorger enligt omsorgslagen. Bl.a. harhandikapputredningen konstaterat att domar avförvaltningsdomstolar, som tillerkänner enhandikappad person en viss stödinsats, i vissa fallinte verkställts.I ett rättssamhälle som vårt får det inte vara så attlandsting eller kommuner med hänvisning tillresursbrist eller andra skäl inte följer de regler somfinns i lagar och andra författningar. Att så ändåsker måste enligt min mening motverkas på ettkraftfullt sätt. Regeringen har tillkallat enparlamentariskt sammansatt kommitté med uppgiftatt överväga olika åtgärder för att stärka den lokalademokratin. I kommitténs uppgift ingår bl.a. attbedöma hur ett sanktionssystem bör utformas somgör det möjligt att komma till rätta medöverträdelser av bl.a. det slag som här beskrivits.Mot bakgrund av kommitténs övervägandenkommer regeringen att ta ställning till vilkaåtgärder som behövs för att säkerställaverkställighet av förvaltningsdomar.Anf. 338 ():Fru talman! Jag ber att få tacka socialministern försvaret.Jag avslöjar väl knappast någon hemlighet om jagsäger att jag inte är av samma mening somsocialministern när han säger att det här skulle varaen effektiv lag. Det kan jag inte anse när det är såpass många domar som inte har gått i verkställighet.Det ligger t.ex. i ett hundratal domar ochungefär samma antal i . Då tycker jagknappast att man kan säga att lagen är effektiv.Dessa förhållanden beror antagligen på att lagen ärtandlös, eftersom den saknar ett sanktionssystemsom sätter kraft bakom dess paragrafer. Vad jagkan förstå av svaret kommer detta tydligen attåtgärdas, och det är bra.Man kan då emellertid ställa frågan: Hur skallkommunerna klara av detta om de påläggssanktioner utan att få de ekonomiskamöjligheterna att leva upp till vad lagenföreskriver.Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga. Det skinerigenom i min fråga att det är jag själv som är revisoroch har ställt frågan till . Jag harfått det svaret att ekonomi äröverordnad svensk lagstiftning. Vad skall revisorn,dvs. jag, göra i det fallet? Skall jag irevisionsberättelsen vägra att föreslå ansvarsfrihetför ?Anf. 339 Socialminister ():Fru talman! När jag säger att lagen är effektivmenar jag att den varit effektiv i den meningen attden lett till en mycket snabb utbyggnad av desärskilda omsorgerna. Det finns t.o.m. andrahandikappgrupper som klagat över att lagen varitså effektiv, att det har blivit bättre förutvecklingsstörda, som det inte har skettsamma standardförbättring för andrahandikappgrupper, t.ex. rörelsehindrade barn ochungdomar.I den meningen har lagen varit effektiv. Men det ärriktigt som säger att en hel deldomar inte har lett till verkställighet. Det är väl intehundra i , men väl ett fyrtiotal. Det ärsammanlagt 240 i landet enligt uppgifter som jag fick från socialstyrelsen.Av de 40 domarna i ligger några så långttillbaka i tiden som 1987 utan att det har häntnågonting. Det kan bero på speciellaomständigheter, t.ex. att man i varitmycket duktiga på att hjälpa de här personerna attöverklaga mer än i andra landsting. Det är enförklaring som har getts till mig.Det är emellertid absolut inte tillfredsställande attdet är på det här sättet. Jag tycker att det ärangeläget att vi får någon ordning på detta, så attlandsting och kommuner som trilskas kan dömas.Det finns, som säkert känner till,ett antal uppslag, bl.a. frånkommunalansvarsutredningen, som föreslog enform av kommunalbot. harockså varit inne på dessa tankar och föreslagitandra lösningar. Det är dessa förslag till lösningarsom demokratiutredningen nu skall gå igenom föratt se vad man vill rekommendera.Konstitutionsutskottet underströk vidbehandlingen av förslaget till ny kommunallag attdet var angeläget att det kom ett förslag så snartsom möjligt.Vad skall då landsting göra om de har en kärvekonomi.? Det handlar naturligtvis omprioriteringar. Både landsting och kommunermåste prioritera. Det är viktigt att deprioriteringarna sker så, att de handikappade somdet här rör sig om kan få sina standardkravtillgodosedda. Det kan naturligtvis, precis som närstaten skall göra sina besparingar, varasmärtsamma prioriteringar, men man måsteprioritera för att kunna fullgöra sina skyldigheter.Anf. 340 ():Fru talman! Detta är ingenting nytt, utan det ärsjälvklart att man måste prioritera. Men pengarnablir för den skull inte fler. Det finns en given ram,och det är mycket som skall rymmas inom dennaram. Om det till äventyrs skulle bli flerrättighetslagar, något som övervägs, kan man frågasig om vi, när medlen är för knappa, kanfå den omsorg på lika villkor som är avsikten medsociallagen.Då blir det väl ännu sämre . Men jag äröverens med socialministern om att tandlösheten iden gällande lagstiftningen på något sätt måsteåtgärdas.Överläggningen var härmed avslutad.57 Svar på fråga 1991/92:796 ombehandlingen av narkotikamissbrukareAnf. 341 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag vill vidta för att intekommunernas besvärliga ekonomi skall innebäraatt satsningar på behandling avnarkotikamissbrukare kommer i kläm.Sedan mitten på 1980-talet har betydande statligamedel satsats på uppbyggnaden av en offensivnarkomanvård som ett led i kampen mot HIV/aids.Under innevarande budgetår har 23,5 milj.kr.ställts till förfogande för dettaändamål. har beslutat omfortsatta medel för att bekämpa spridningen avHIV/aids. Inom ramen för anslaget kommer denoffensiva narkomanvården att få stöd i sammastorleksordning även nästa budgetår.Inom pågår enkartläggning av vilka vård- ch behandlingsresursersom kommer att finnas för olika grupper avmissbrukare . Av vad som framgåttfinns det inget som tyder på att färrenarkotikamissbrukare är inskrivna påbehandlingshem än . Däremotfinns det ett betydande överskott på platser påbehandlingshem.Jag håller med om att detekonomiska läget i kommunerna är bevärligt.Ökad effektivisering och hårda prioriteringar ärdärför nödvändiga inom alla kommunalaverksamhetsområden. Inom narkomanvården ståri dag många platser på behandlingshem tomma pågrund av överkapacitet. Jag förutsätter därför attnarkotikamissbrukare, trots kravet på hårdaprioriteringar, inte kommer att berövas den vård debehöver. Däremot bör den kärvare ekonomin bliett incitament för kommunerna att förbättrametoderna att hitta rätt vårdplats för varje individoch att utveckla nya behandlingsformer. Detinnebär förhoppningsvis att vården inte bara blirbilligare för kommunerna utan också mer direktavpassad för den enskildes behov.Anf. 342 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaret.Trots att det tydligen görs stora satsningar för attförhindra spridningen av HIV/aids och trots attsocialstyrelsen har fått resurser till förfogande ärdetta inte tillräckligt, om man ser det utifrånmissbrukarens behov av plats på behandlingshemoch vård.För att lyckas med kampen mot narkotikan isamhället är det viktigt att ta itu med en avorsakerna, nämligen att förhindra efterfrågan. Detkan man göra genom att polisen går ut och störgatulangningen och på det sättet med sin insatsförsöker minska efterfrågan. En annan åtgärd är attde som hamnat i missbruk får tillgång till vård ochbehandling för sitt missbruk. Det bör ocksåbedrivas ett motivationsarbete för att fåmissbrukaren att ta itu med sitt missbruk.Kommunerna rustar ner. Det planeras en halveringav narkomanvården vid socialförvaltningen iStockholm. I skall det göras besparingargenom minskning av vårddagar, öppen vård somersättning för institutionsvård och genom attspecialinriktade tjänster för missbrukareförsvinner.I en artikel i från , s. 3, fårjag det jag hört om vad som sker inom det socialaområdet i vidimerat. I artikeln sägs:''Socialarbetare beskrev hur de kanhjälpa unga missbrukare att få komma tillbehandlingshem ''för då finns det inte pengar tillvåra löner'. ''Det väcker oro att resurser inomsocialtjänst och missbrukarvård kraftigt nedrustas.Nu föreligger också ett förslag från regeringen omnedskärningar av statsbidrag till kommunerna.Risken är stor att det kommer att drabba dessagrupper när ytterligare nedrustningar sker, så att deinte får möjlighet till den behandling de behöver.Jag vill höra av socialministern vad som finns attgöra för att missbrukarna skall få den tillgång tillvård och behandling som de behöver.Anf. 343 TALMANNEN:Jag måste erinra om de debattregler som gäller.Anf. 344 Socialminister ():Fru talman! Det är sant att kommunerna har enkärv ekonomi. Det innebär att de måste hushållamed resurserna. Man måste också utveckla bättresociala metoder. Problemet på det sociala områdetär att vi bara till viss del vet vad vi gör, dvs. vi harinte något riktigt bra mått på resultaten av demetoder som vi sätter in för att t.ex. hjälpamissbrukare.När jag var ganska nytillträdd som socialminister ihöstas fick jag på mitt bord en undersökning därman hade jämfört personer som hade kommit in påbehandlingshem för narkotikamissbrukare med engrupp som inte hade kommit in påbehandlingshem. Andelen som hade slutatmissbruka var precis lika stor i de båda grupperna.Vid ett besök på ställde jag fråganom det inte var litet besvärande attbehandlingshemmen inte gav ett tydligt positivtresultat. De sade att det naturligtvis är så men attdet här är ett känt faktum. Det finns inga klaraindikationer på hur vi skall behandla människor föratt verkligen nå goda resultat.Det är viktigt att vi utvecklar metoder, bl.a. på dethär området, som gör att vi vet vad vi använder våraresurser till. Jag tror att knappheten på resurser ochöverskottet på behandlingsplatser för missbrukarekan leda till att vi också kan få en effektivarenarkomanvård.Jag delar helt uppfattning att dethär är viktiga frågor. Förutom de polisiära insatersom görs måste vi också ha en effektiv och branarkomanvård. Vår bestämda avsikt är att fortsättaatt satsa på en offensiv narkomanvård framöver, atthjälpa till att utveckla metoder som ger ett bättreresultat än de metoder vi har använt.Anf. 345 ():Fru talman! Jag vill helt instämma närsocialministern säger att vi skall förbättra ochutveckla behandlingsformerna utifrån denenskildes behov och skapa en effektivare vård. Menvad händer om det inte finns pengar till det här ochvi inte gör insatser på andra områden?Det finns ett förslag i en promemoria om att manskall införa fängelsestraff i straffskalan förmissbruk. Justitieministern har ställt sig bakom attinföra detta. Det hjälper inte missbrukarna om mani kommunerna inte har möjlighet att betala vården.Det finns kanske ingen möjlighet om inte syftetmed förslaget i promemorian är att staten skall taöver ansvaret för kosnaderna för missbruksvårdenfrån kommunerna. Med anledning av promemorianvill jag fråga socialministern om det är meningen attstaten skall ta över det här ansvaret.Anf. 346 Socialminister ():Fru talman! Som jag tror att till är tanken med att införa fängeslestraff istraffskalan även vid egen konsumtion i första handatt man skall få möjlighet att ta kroppsvätskeprovför att kunna påvisa att narkotikakonsumtion harförekommit. Avsikten är också att man skall fåtillgång till en del sanktionsåtgärder som inteär möjliga såsom lagen är utformad. Det gäller t.ex.skyddstillsyn eller kontraktsvård, som vi tror är braformer för narkotikamissbrukare.Däremot tror inte jag -- och jag är övertygad om attden uppfattningen delas av justitieministern -- attdet skulle vara särskilt lämpligt att kastanarkomaner i fängelse. Det hjälper dem inte bortfrån narkotiakmissbruket. Men det finns andraåtgärder som öppnas med en sådan ändring inarkotikastrafflagen som just nu diskuteras.Birthe Sörestedt frågar också vad man gör ompengarna inte räcker. Kommunen är då i sammasituation som vi. Man tvingas prioritera, göra detviktigaste först och utveckla effektivare och bättremetoder när man använder pengarna. Dessa kravomfattar naturligtvis också missbruksvården.Anf. 347 ():Fru talman! Jag trodde att förslaget om fängelse istraffskalan inte skulle gälla utdömande avfängelsestraff som sådant utan att det skulle gemöjlighet till vård. I grunden är det emellertidnågon som måste betala för vården och se till attmissbrukaren får ta del av den.Det står klart att man måste spara och effektivisera.Det kan dock vara så att det är just de härgrupperna som blir särskilt utsatta när pengarnainte räcker.Överläggningen var härmed avslutad.58 § Svar på fråga 1991/92:802 om enbarnombudsmanAnf. 348 Socialminister ():Fru talman! har frågat migom jag är beredd att medverka till att barnfår en barnombudsman, med verkligabefogenheter, som kan företräda barn, informeraoch ställa krav så att barns rätt till trygg uppväxtsäkerställs.Frågan om inrättandet av en barnombudsmanbereds inom socialdepartementet.Vilka befogenheter en sådan barnombudsmanskulle få är jag inte beredd att nu närmare gå in på.I remissyttranden över utredningsförslaget om enOmbudsman för barn och ungdom (SOU 1991:70)har tanken framförts att låta ombudsmannen få tilluppgift att bevaka efterlevnaden avbarnkonventionen i . I ettinterpellationssvar till förklarade jag att jag själv är tilltalad avdenna tanke och ser det som ett avhuvudalternativen. Min avsikt är att i höståterkomma till regeringen angående en propositioni frågan.Anf. 349 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaretpå min fråga, och jag ber om ursäkt för attsocialministern får komma hit för att upprepa endel av det svar som redan gavs . Men minfråga kanske ändå har en litet annan bakgrund äninterpellationen i fredags.Att jag ställde min fråga beror bl.a. på att jag tyckeratt det sedan betänkandet gick ut på remiss harförflutit , . Min fråga äralltså föranledd av att det är angeläget att få framen barnombudsman, eftersom en sådan behövs.Betänkandet i denna fråga var således ute påremiss, och remissvaren var övervägande positiva.Det verkar inte ha hänt något , och ingasignaler har kommit från regeringen om att mantänker återkomma med ett förslag.Det har ju också dykt upp en delytterst oroande signaler om att barn verkligen farilla. Ett par mobbningsfall har fått storuppmärksamhet i media därför att de gått så långtatt de blivit föremål för rättslig process. Bara det ärett misslyckande framför allt för skolan men ocksåför vuxenvärlden som helhet. Det betyder att vi inteuppfattar barns signaler om att de behöver hjälpeller att vi inte tar signalerna på allvar. Jag tyckeratt det skulle vara ett bra arbetsfält för enbarnombudsman att bevaka den här typen av frågoroch att där stå oreserverat på barnens sida.Ett annat exempel på detta, som inte är mindreoroande, är att vi i tidningarna har kunnat läsaom gatubarn i . Det är inte något nytt,men det är oroande, och jag vill att det härfenomenet skall försvinna från . Det ärav det skälet jag anser att inrättandet av enbarnombudsman, som kan ta till vara barns krav,som så att säga har tänder, som kan ta initiativ ochsom kan ha tillräckligt med resurser borde föreslåsav regeringen. Jag har en del ytterligare frågor, menjag kanske får möjlighet att återkomma.Anf. 350 Socialminister ():Fru talman! Jag skall ge till i varje fall ytterligare ett inlägg genomatt säga något.Det är riktigt att det har förflutit . Vi harinom departementet haft en hel del diskussionerom detta. I och för sig kan man säga att det iremissvaren finns en principiell uppslutning bakominrättandet av en barnombudsman. Däremot råderdet litet olika uppfattningar om vadombudsmannen skall ha för uppgifter och hur manskall lägga upp arbetet. Det är det vi för närvarandehåller på att resonera om.Jag håller med om att detta är väldigt angeläget,men det är också viktigt att utformabarnombudsmannaämbetet på ett sätt som mansedan vågar tro på, så att det fungerar riktigt branär det kommer i gång.Jag tror kanske inte att en barnombudsman ärlösningen på de problem som , t.ex. mobbningsfallen, utan de måste, somChristina själv sade, i första handbetraktas som ett misslyckande för skolan. Det ärdär åtgärderna måste sättas in.Det finns ett generellt problem när det gäller t.ex.socialtjänstens förhållande till barn, och det är inte har tillräckliga kunskaper om hur manskall lyssna på vad barn säger. När barn t.ex.berättar om sexuella trakasserier eller övergreppanvänder de kanske inte de vuxnas språk, och detkan därför vara svårt för en vuxen människa attveta vad barnen talar om och vad de menar. Det härär ett problem som har uppmärksammats ianslutning till , och sedan någotår tillbaka sätter vi in särskilda resurser inomsocialstyrelsen för att medverka till attsocialtjänstemän lär sig mer om barn och barnsbeteende och om hur barn uttalar sig om den härtypen av problem. Jag ser det som en viktig uppgiftockså vid sidan av planerna på en barnombudsman.Som jag säger i mitt svar hoppas jag kunnaåterkoma till regeringen och naturligtvis också tillriksdagen med ett konkret förslag till utformning avett barnombudsmannaämbete.Anf. 351 ():Fru talman! Jag tror att socialministern och jag ärhelt överens. Det finns ingenting som skiljer minuppfattning från socialministerns, och det tyckerjag är väldigt glädjande. Men jag tror ändå att manmåste överväga vilken kompetens och vilkamöjligheter en barnombudsman skall ha att agera.Med anledning av det vill jag fråga: Hur väl kännersocialministern till barnombudet i ? Där harman ju inrättat en barnombudsman med just denkompetens som jag vill se att man åtminstoneöverväger även i . Där har man dessutom enperson som genom sin personlighet har möjlighetatt i media föra fram de här frågorna på ettkraftfullt sätt. i harbefogenheter, och det är det jag vill attsocialministern åtminstone skall lova att överväga.Anf. 352 Socialminister ():Fru talman! Jag lovar att överväga detta. Jag harinte själv studerat barnombudet i , men jaghar fått berättat för mig hur det fungerar där, ochjag har förstått att ämbetet i ganska hög grad ärknutet till innehavaren som person, dvs. personen ifråga har en väldig och utstrålning och hartydligen möjligheter att agera i radio, TV ellerandra massmedia på ett sätt som är ganska ovanligtför ämbetsmän i . Jag är därför inte säker påatt vi skall kopiera barnombudet i , men detfinns säkert lärdomar i som vi kan hämtahem och ha nytta av också i . Såvitt jagminns studerades barnombudet i av denoffentliga utredning som gjordes om inrättandet aven barnombudsman, så även i utredningen har mantagit del av erfarenheterna och vägt in det i sittförslag.Anf. 353 ():Fru talman! Barnombudet i är som personkarismatisk, men ombudet har också en stab avläkare, jurister, lärare, socionomer ochsjuksköterska, dvs. människor som har en storkompetens på området och som snabbt kan svarapå barns brev och barns telefonsamtal och helatiden agera på barnens vägnar. Det är den typen avorganisation som jag vill se också här i .