prot · GF0953 · 1992-01-16 00:00:00 — Dåställer jag mig i alla fall frågan om inte den härorganisationskommittén kunde få jobba fram tilldess att den nya forskningspolitiska propositionenkommer, och också se över hur vi skall ha det medstrukturen för kvinno- ochjämställdhetsforskningen. Vi från vänsterpartiettycker att det skulle vara bra. Att nu gå in -- ett åri förväg -- skulle innebära att den här forskningenockså tappar tempo. Vi vet att det inte är till gagnför forskningens resultat eller för eventuelleffektivitetsvinst i sådan här verksamhet; det äratt gå in och störa verksamheten.Dessutom skall vi 1993 försöka samordna anslagennär det gäller högre utbildning och forskning. Dettalar ju också för att beslut i den här frågan bordekunna anstå till 1993.Min fråga är: Skulle det störa Per planerför högskolan alldeles enormt, om fattarett beslut som innebär att vi skjuter på beslut i denhär frågan fram ?Att andra forskningsråd också har till uppgift attstödja kvinno- och jämställdhetsforskningen ärbara bra, som jag ser det, och talar inte mot attFRN också har detta samordnande ansvar,tvärtom. Det är ju inte för liten omfattning när detgäller den kvinno- och jämställdhetsforskning vihar här i landet, utan snarare tvärtom. Om någotär ett tvärvetenskapligt fält, så är det kvinno- ochjämställdhetsforskning.Och är det några vetenskapliga områden därSverige har legat mycket väl frammeinternationellt sett, så är det just vetenskapligaforsknings- och utvecklingsområden som vi kankarakterisera som tvärvetenskapliga. Jag trorockså att kvinno- och jämställdhetsforskningenhar förutsättningar att bli ett sådant område,tillsammans med t.ex. den medicinska forskningenoch viss forskning som ibland betecknas somhörande till disciplinen fysik men har karaktärenav tvärvetenskap.I den högskolepolitiska och forskningspolitiskadebatten förs ofta ett resonemang omrekryteringsfrågor. Det handlar om den socialasnedrekryteringen till högre studier och om densneda könsfördelningen vid rekrytering till olikautbildningar på högskolans område.Här talas det om olika lösningar. Man säger attbättre information och bättre studiesociala villkorosv. är olika sätt att komma till rätta med det härproblemet. Men jag tror också att vi har settalldeles för litet till att just kvinno- ochjämställdhetsforskningen inom högskolans egetområde, och inom olika ämnesdiscipliner var försig och tillsammans, är ett verktyg som framöverkommer att bli mycket verksamt för att vidga bådeden könsmässiga och den sociala basen för ökadrekrytering till studier och till forskarutbildningoch forskning inom högskolan. Det gör att jagtycker att det är synd att klampa in som en elefanti en porslinsaffär när det gäller kvinno- ochjämställdhetsforskningen.Slutligen en sista fråga till Per . I dagensnummer av säger statssekreterareKirsebom att FRN inte passar in i den struktur förforskningen som regeringen vill ha. Jag förstårinte det, och jag skulle gärna vilja ha enförklaring. Vad avses med denna struktur, ochvarför passar inte FRN in? Varför passar intekvinno- och jämställdhetsforskningen inom ramenför FRN in i regeringens intentioner när det gällerforskningen? Kan inte Per svara på detta,så tycker jag att det är ett klart uppslag förSvenska Ord att bedriva någon form av dialoginom ramen för sitt projekt . 10 ():Fru talman! Jag vill först tackautbildningsministern för svaret.Det var med en ganska stor bestörtning som jaghörde att FRN nu skall läggas ned. Riksdagenförväntas fatta beslut om detta trots att att vi intevet något om hur de viktiga verksamheter som vi talar om, tvärvetenskaplig forskning ochkvinno- och jämställdhetsforskning, i stället skallordnas.Det är mycket möjligt att FRN ochforskningsorganisationen i övrigt behöverförändras, men min uppfattning är att man i så falli första hand borde ha sett över hur dessa områdenskall tillgodoses för att därefter besluta omförändringarna, inte tvärtom, som sker. Dettaborde lämpligen göras i samband med nästaforskningsproposition. Den uppfattningen delasav många debattörer, senast i enBrännpunktsartikel i av RolfTorstendahl, historieprofessor vid Uppsalauniversitet.Denna debatt handlar mest omkvinnoforskningen, något som i högsta grad har entvärvetenskaplig karaktär. Jag skall därför litetgrand uppehålla mig vid behovet avtvärvetenskaplig forskning och möjligheterna förden utan det enda tvärvetenskapliga organ som vinu har.Behovet av denna forskning och en helhetssynframkom inte minst vid den Nobeldebatt som höllshär i , jag tror det var iförstakammarsalen, som vi har tagit del av via bestod av de verkligaspecialisterna, och ändå gick en stor del avdiskussionen ut på att det viktigaste behovet förvärlden nu är tvärvetenskap och helhetssyn. Dettaframhölls särskilt av litteraturpristagarna.Man kan säga att tvärvetenskapen har en merproblemlösande karaktär. Det är just det sombehövs för att lösa de svåra problem som världenstår inför. Verkligheten är mer komplicerad änvad enskilda specialister kan klara.Det är allmänt känt, och borde vara det även förutbildningsministern, att de allmännaforskningsråden inte är särskilt intresserade avtvärvetenskap. De ser ner på den som alltförpraktiskt inriktad och alltför tillämpad, även omprojekt inom områden som miljö och arbetsliv ochinte minst jämställdhet spänner över mångaområden och just syftar till att lösa svåra problem.Egentligen är det yttersta syftet för all forskningatt den skall tillämpas.Jag vill ställa några frågor till ministern. Vem skallta ansvaret för tvärvetenskapliga projekt -- skalldet t.ex. vara medicinska forskningsrådet ellernågon annan? Vem skall bestämma vad som ärtvärvetenskap? Vem skall avgöra var projekt skallhamna, och vem skall ta fram pengarna?När det specifikt gäller kvinnoforskningen svararutbildningsministern att dess viktiga funktionermåste fullgöras på samma goda sätt som hittillsäven . Jag tycker att det är ett alldelesför lågt satt mål.Kvinnoforskningen är förhållandevis ny, och detfinns ett uppdämt behov. Det märks inte minst avatt det inte inom något annat område är så storskillnad mellan ansökningar och tilldeladeresurser. fanns 116projektsansökningar för sammanlagt 32 milj. kr.,och det fanns 3 milj. kr. harriksdagen sett till att det beloppet höjs med 2 milj.kr. , och det är ju bättre.Jag vet att det oftast är mycket svårt för dem somarbetar med dessa frågor att veta var dessa projekthör hemma. Är det medicin, samhällsvetenskapeller något annat? Det visar på dentvärvetenskapliga karaktären.Det är viktigt att kvinnoforskningen hålls ihop.Annars splittras resurserna, som här harsagts, på många håll, och många får väldigt litet.HSFR, dvs. humanistisk-samhällsvetenskapligaforskningsrådet, skulle sannolikt få mest. Menvem skulle fördela, och hur skall det gå till iframtiden?Kommittén för kvinnoforskning inom FRN har ensärskild kompetens inom detta område. Hur skallman ta vara på den och använda den ?Hur skall informationen spridas för att omsättaforskningen i verkligheten, som ju är det ytterstasyftet? Inom FRN finns den särskildainformationsavdelningen och resurser för detta.Jag vill slutligen uppmana Per att inte varafylld av prestige utan ompröva detta beslut om attnu lägga ner FRN, och alldeles särskilt den del somgäller kvinnoforskningen.Anf. 11 ():Herr talman! Jag tänker inte yttra mig i frågan omFRN:s nedläggning utan enbart när det gällerkvinnooch jämställdhetsforskning. Jag hadenämligen förmånen under den förra borgerligaregeringen att vara med om att utarbeta de förslagsom antogs 1976--1977 här i om att satsapå det nya området kvinnor och jämställdhet.Flera talare har här tagit upp att detta är ett nyttforskningsområde, att det har låg status och ärtvärvetenskapligt och att det är främst kvinnorsom arbetar med kvinno- ochjämställdhetsforskning, även om det finns en ochannan man som har ägnat mycket tid åt detta.Jag vill ställa ytterligare en fråga till Per Unckelhär i kammaren. Hur ser man i departementet påkvinnooch jämställdhetsforskning och därmedockså på kvinnor som forskare? Vi vet ju att påforskningsområden där det finns många kvinnorkommer det fler kvinnor och man får fram nykunskap.Min uppfattning är att vi i den nya borgerligaregeringen skall stödja kompetensutveckling ochatt det är en av de spjutspetsar som vi verkligenbör värna om. Ett nytt område, som dessutom ärtvärvetenskapligt, borde få extra stöd.Vi behöver inte vara negativa och tro att dettaskall betyda att det blir mindre pengar. Vi kan jufaktiskt hoppas, Per , att detta kan betydamer pengar till kvinno- ochjämställdhetsforskning. Jag tycker inte att vi meden gång skall säga att det kommer att betydamindre pengar.En annan fråga som jag vill ta upp är behovet avmer tvärvetenskap och hur man ser på det isamhället. Kvinno- och jämställdhetsforskningenhar det dubbla handikappet att den dels bedrivs avkvinnor, dels är tvärvetenskaplig och rör en radolika områden som är svårbedömbara.Här har vi en annan fråga som naturligtvis hörsamman med hur detta har behandlats, nämligenatt vi fortfarande har så få kvinnliga professorer.Jag skulle gärna vilja att departementet i ettsärskilt sammanhang studerade hur vi skall ökaintresset för kvinnlig kompetens hos både kvinnoroch män. Tillståndet stämmer dåligt överens meddet som uttalade , nämligenatt kvinnors erfarenheter är omistliga. 12 ():Herr talman! Det väsentliga i denna debatt är intei vilka former kvinnoforskningen stöds, detväsentliga är att den stöds och inte drunknar ellernedvärderas i kampen om anslagen, just det somså ofta har drabbat kvinnors intressen genomårtusenden. Det viktiga är inte beteckningen påforskningen, om den kallas kvinnoforskning, ellerför att ta ett exempel på viktig kvinnoforskning,om den i stället kallas för forskning om våld, somär en viktig del av kvinnoforskningen, eller genomvilket organ anslaget förmedlas.Vi har också förtroende för . Men ettflyttande mellan olika organ med två årsmellanrum bör inte bli någon regel. Det väsentligaär dock att kvinnan tillmäts samma värde sommannen i samhället och i forskningen. Det är interimligt att ha mannen som enda norm i statistiskaoch andra sammanhang när halva befolkningenfaktiskt består av kvinnor.Varje dag anmäls, för att hålla mig till sammaexempel, 38 misshandelsfall, 3--4 våldtäkter och50 olaga hot. Allt detta är våld som drabbarkvinnor. Skall vi kunna nedbringa våldet motkvinnor, behöver vi veta något om debakomliggande orsakerna, för att ta ett exempelpå ett område där kvinnoforskningen spelar enviktig roll och där tvär- och mångvetenskapligforskning är aktuell och viktig.Jag ser ingen anledning att utveckla denna frågalängre. Jag tycker det väsentliga är sagt i debatten.Men statsrådet bör vara alldeles på det klara medatt det finns ett brett samförstånd mellankvinnorna i denna kammare när det gäller attbevaka att kvinnoforskningen får ett rimligtsamhällsstöd.Samtidigt tycker jag att det inte är formerna förstödet som är det viktiga utan just att det verkligenkommer till stånd, att spjutspetsforskningen somär viktig för kvinnor får det utvecklande stöd denbehöver och att kompetensen tas till vara och gesmöjlighet att utvecklas. Resurserna skallanvändas på det mest effektiva sättet så att så stordel som möjligt verkligen går till verksamhetenoch till rätt verksamhet.Vi får följa frågan och se om det verkligen blir såsom statsrådet tänkt sig. Det är inte värre än får göra om det, om det skulle bli fel. Vi utgårifrån att statsrådet avser att följa frågan noggrantoch att statsrådet själv inte kommer att vara senatt vidta åtgärder om organisationskommitténslösning inte skulle fungera. En hel del politiskaopinionsbildare har ögonen på den här frågan,så statsrådet lär nog få veta om det skulle uppståproblem.Ett sammanhållet politiskt systerskap kan kommaatt få en nog så viktig politisk betydelse som detinformella politiska broderskap som funnits underårhundraden. Vi moderata kvinnor litar på attstatsrådet bevakar frågorna på etttillfredsställande sätt. Skulle så inte vara fallet harju vi också närmare till de organ som kan bidra tillatt justera statsrådets agerande vid behov.Anf. 13 Utbildningsminister ():Herr talman! Det sista jag skulle misstänka var attkammarens kvinnor inte skulle ha ögonen påkvinnoforskningens utveckling. Man väljs bl.a tillsådana uppgifter som riksdagsledamot. Iblandblir man emellertid, när man lyssnar till enbegynnande debatt som denna, litet frustreradöver sin egen brist på pedagogik. Om jag harförstått inläggen rätt anses jag dels vara densvurne fienden till allt vad tvärvetenskapligforskning heter, dels vara en svuren fiende till alltvad sådan tvärvetenskaplig forskning som handlarom kvinnor heter. Båda dessa påståenden ärfelaktiga.Vad vi nu diskuterar är egentligen något heltannat, nämligen hur organisationen för våraforskningsinsatser på olika områden egentligenskall se ut för att bäst fylla de behov som Sverigesframtid stipulerar.Herr talman! Låt mig i ett hänseende varautomordenligt klar, nämligen att forskning sominbegriper många olika discipliner, det som vi litetpopulärt brukar kalla för tvärvetenskap, är envital del av ett riktigt bra och framtidsinriktatforskarsamhälle. På denna typ av forskning, dvs.sådan som går över disciplingränserna, skall videssutom kunna ställa samma hårda vetenskapligakrav som vi av hävd ställer på sådan forskning somhåller sig inom varje disciplin.Dagens disciplinorienterade forskningsråd -- detär också viktigt att understryka -- svarar för enväxande del av sådan forskning som korsardisciplingränserna. Den andelen ökar i takt medatt förståelsen ökar för att all sanning inte finnsinom ramen för varje disciplin.Regeringens förslag när det gäller en nymyndighetsorganisation för högskola ochforskning motsäger inte denna iakttagelse. Detsades tidigare i debatten att övriga forskningsrådvar ointresserade av tvärvetenskap. Detta ärfaktiskt felaktigt. Det är viktigt att slå fast att detförhåller sig så.Såväl som framhöll i sina inlägg att det var dumt attlägga ner FRN. Jag tror att det var BarbroWesterholm som formulerade det så. Dessutomlades det till att det skulle innebära att vinedrustade kvinno- och jämställdhetsforskningen.Om jag inte hörde alldeles fel så användes t.o.m.ordet slakta. Upp flyga orden. Men ingen haruttalat sig i den riktningen. Ingen har haft någonambition att göra det, för att återupprepa mininledning. Det är formerna för organisationen avforskningsadministrationen vi diskuterar just nu.Ingenting annat.Det blir för litet, sade någon annan, på varjedisciplinorienterat forskningsråd om mansplittrar resurserna på vart och ett av dem. Det är heller ingen som har sagt att det ärdetta som skall ske, utan vi har sagt oss varaberedda att lyssna till de olika intressen som finns,både sådana som säger att det vore klokt att deladet på flera och dem som säger att det möjligenvore klokt att hålla det samman till ett eller någrafå av de existerande forskningsråden.När undrar om jag inte harnågon egen uppfattning om det, är mitt ödmjukasvar till detta att jag vill lyssna på dem som jagskall tillsätta för att finna de kloka och förnuftigasvaren. Vi kan inte anklagas för att både regeraför fort och för att inte ge besked fort nog. I dettafall väljer vi att lyssna och se vadorganisationskommittén kommer fram till.Björn säger attorganisationskommittén bör få arbeta ett helt åreller litet drygt det. Han frågar mig vari faranligger med detta. Jag ber att få återknyta till vadjag sade för sedan, nämligen att dettaär en del av en större omorganisation avmyndighetsstrukturen för högskolan. Denna nyamyndighetsstruktur är i sin tur en förutsättningför den innehållsliga förändring av högskolan istort som regeringen förbereder ett förslag tillriksdagen kring. Jag tror att det, när det gällerSveriges läge i allmänhet i världen, vore farligtmed ett dröjsmål. Fatta därför beslut nu!Björn frågar mig också vad som liggeri statssekreterare utalande om att FRNinte passar in i den normala struktur för högskolani övrigt som vi håller oss med. Med detta menasnågot mycket enkelt, nämligen att vi i princip hartvå delar av forskningsstrukturen, en som direktär kanaliserad via fakultetsanslag till högskolanoch en som kanaliseras genom sedvanliga ochvetenskapligt sammansatta forskningsråd av dedisciplinorienterade forskningsrådens karaktär.Birgitta frågar mig hurutbildningsdepartementet ser på ett antal medkvinnoforskningsrelaterade frågor. Vi sersjälvfallet -- vilket jag redan har understrukit --med största tillfredsställelse på en tillväxt avkvinnoforskningens andel, liksom vi gärnaunderstryker betydelsen av att få fler kvinnligaforskare, alldeles oberoende av deras diciplinärainriktning.Får jag också, apropå dessa frågeställningar,understryka vad sade i sittdebattinlägg, nämligen att det viktiga är att inseatt kvinnoforskning naturligtvis handlar om långtmycket mer än sådant som har denna rubrik.Vi har ett betydande intresse för att med allehandametoder se till att balansen inomforskningsvärlden både när det gäller inriktningoch utövare av forskningen förskjuts på ett sådantsätt att alla viktiga och vitala intressen i samhälletberörs resp. alla viktiga och vitala intressen isamhället medverkar. Detta är den utgångspunktvi har när vi nu sätter i gång det konkreta arbetetmed att utforma forskningspolitiskaproposition.Anf. 14 ():Herr talman! Forskningsrådens tvärvetenskapligaintresse är litet nyvaknat. En faktor med i spelet ärkanske att man fått vittring på mera pengar. Somforskare vet jag hur svårt det är att få medel förbra tvärvetenskapliga projekt. Jag är den förstaatt understryka att tvärvetenskaplig forskning intefår vara av sämre kvalitet än den som ligger inomde olika sektorerna.Sedan tycker jag att det är dåligt management närman börja slå sönder en organisation som har variti gång och visat sig fungera väl.Det hade varit rimligt att vänta till nästaforskningspolitiska proposition. Då kunde man hatagit upp detta i sitt rätta sammanhang, nämligentillsammans med forskningsråden och inte medden myndighet som UHÄ utgör. UHÄ har ju inte,även om man har stött kvinnoforskningen mycket,en egen forskningsinriktning på samma sätt somforskningsråden.Sedan tar man upp att det inte skulle höra till dennormala strukturen. I har man ett allmäntvetenskapligt forskningsråd under vilket den härykvinnoforskningen sorterar. Jag tar Per Unckelsglidningar som att detta ändå kan leda till merpengar till kvinnoforskningen, och det är ju bra.Det ligger en proposition i , och jaginbjuder kvinnor i att, liksom förragången, ta kontakt med mig. Då kan vitillsammans arbeta fram en motion om kvinno-och jämställdhetsforskning så att den får deresurser och den ställning som är av sådan vikt föratt vi skall kunna belysa kvinnors problem och fålösningar på de problemen.Lägg alltså inte ner FRN!Socialdemokraterna kommer att motionera om inte skall lägga ner FRN. Om kvinnorna harnågonting att säga till om i denna riksdag såkommer inte FRN att läggas ned.Jag vill naturligtvis också uppmana alla ledamötersom delat denna mening att rösta på densocialdemokratiska motionen när den kommer upptill behandling i utskott och kammare.Som kvinnor ser vi alltså på konsekvenserna av denorganisation som Per skisserar i sinproposition. Det vill jag säga som svar, eftersomhan vill hänföra detta till någonting mindre viktigt,en organisationsfråga. Vi ser faktisktkonsekvenserna av detta och är inte nöjda.Per säger också att det är fel att han ärmotståndare till kvinnoforskning. Då vill jaguppmana honom att visa det i handling. Som jagsagt förut: Lyssna till kvinnorna! Som det ser ut ,med den proposition som framlagts och med detsvar vi fått, har inte Per -- precis som jagskrev i min fråga innan förslaget kom -- vare siglyssnat eller övervägt konsekvenserna av sinorganisationsförändring.Vi var inte riktigt nöjda och gjorde en förändringav det forskningspolitiska beslut som densocialdemokratiska regeringen föreslog. Det blevmycket bra för kvinnorna. Men densocialdemokratiska regeringen hade åtminstone enambition att förbättra möjligheterna för kvinnoroch jämställdshetsforskningen. Det är helt klart.Men som det ser ut nu vill den borgerligaregeringen faktiskt, med sinorganisationsförändring, försämra villkoren förkvinno- och jämställdhetsforskningen. Låt intedetta ske!Charlotte sade i sitt anförande att detskulle finnas ett politiskt systerskap. Det tycker jagär viktigt. Men då måste vi vara många. Vi måstevara många i landet och vi måste vara många i denhär . Vi måste hjälpas åt att se till att vi ärmånga kvinnor i riksdag.Till sist vill jag fråga Per om han kommeratt ompröva sitt förslag.Anf. 16 ():Herr talman! Får jag med anledning av inläggetfrån nu senast säga, att omjag också får vara med och bestämma litet iriksdagen kommer inte FRN att läggas ned såsomregeringen vill, i varje fall inte om vänsterpartiethar någon möjlighet att påverka beslutet.I sitt senaste inlägg säger att FRN inteskulle passa in i regeringens idéer om strukturen avden svenska forskningsorganisationen. Därförmåste FRN läggas ned nu.Detta är väl ändå inte att ta ansvar för dem som nukänner stark oro för att de inte framöver kommeratt kunna hitta rätt inom de olika, meraämnesdefinierade forskningsråden. Jag vill citeraett brev som kommit till riksdagensutbildningsutskott. Det är undertecknat avprofessorn i kulturgeografi professorn i historia . De skriverså här: ''Förvisso finns det numera en betydandemedvetenhet om behovet av forskningssamverkanöver disciplingränser. Men det har ofta visat sig attden medvetenheten inte lätt överförs till praktikeni disciplinärt dominerade organ. ''''En av de få metoder för tvärtvetenskapligt arbetesom vunnit vidsträckt användning är den så kalladesystemanalysen. FRN har varit plattform förutvecklande av systemanalysen i . Detta ärett område av så generell natur att det inte kananses höra hemma inom något avforskningsråden. ''Jag vet att denna systemanalys är tillämpbar när detgäller kvinnor och jämställdhetsforskning. Den ären nödvändighet för detta.Av det svar Per presterat i sitt inlägg kan jaginte dra någon annan slutsats än att de somframöver arbetar inom i ämnesavseendesvårdefinierbara områden kommer att få springasom skållade råttor mellan de olikaforskningsråden. Detta är definitivt inte bra.Under den tid Per satt i utbildningsutskottettillsammans med mig framlades motioner om justsådana forskningsinsatser som hade problem att fåmedel. Då ingick Per och jag i den majoritetsom hänvisade till att FRN har denna uppgift.Denna problematik har ju inte upphört, PerUnckel.Sedan till beslutsordningen. Jag tycker fortfarandeatt organisationskommmittén kan få se över dettaoch lägga fram ett samlat förslag tillforskningspolitisk proposition. Jag kommer attframlägga en motion till som öppnar förett sådant beslut. Jag hoppas att den kan samlamajoritet.Jag tycker inte om att skall tvingasbesluta om någonting som bereder mark för enstruktur framöver som vi vet mycket litet om hurregeringen har tänkt sig. Denna struktur har ju intepresenterats särskilt tydligt, tycker jag.Anf. 17 ():Herr talman! Alla i denna kammare som yttrat sigär ju överens om att slå vakt omkvinnoforskningen, fast vi har litet olika syn när detgäller själva organisationen. Jag hoppas och tror attdet är som utbildningsministern säger, att han ärintresserad av tvärvetenskap och kvinnoforskning.Han säger också litet dunkelt att det skall ställassamma hårda krav. Men det är ju ingen som tyckernågonting annat, och har aldrig varit. Det är klartatt man skall ställa krav på både tvärvetenskap ochkvinnoforskning.Per säger också att frågan gäller hurorganisationen skall se ut. Det har vi ju egentligeninte heller någonting emot. Men först borde vi seöver och sedan besluta.Jag kan inte ställa upp på att man skall splittra enså viktig del som kvinnoforskningen.Sedan säger också att de olikadisciplinerna nu svarar för mer övergripandeforskning och att de skulle vara intresserade avdetta. Men jag vill instämma med BarbroWesterholm, att detta till övervägande delen är avekonomiska skäl.