prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Sedan har jag räknat med att det är frågaom fyra läkarbesök . Därefter har jag räknatut vad det kostar och vad dessa patienter skulle hakostat om de i stället hade använt sig avförsäkringskasseanslutna läkare. Då har jag räknatmed att av de fyra patienterna, dvs. två, hargått till husläkare och att har gått direkt till enspecialist. Om alla fyra skulle gå genom husläkareblir detta ännu dyrare. Jag hamnade på 4 miljarderkronor.Specialistläkarna i har gjort beräkningar, ochdå har de direkt jämfört vad de har kommit fram tillvid de besök som de har haft, och sedan har deräknat på modell som pågick i Stockholm.Då kom de fram till faktorn 1,9 i stället för faktorn2,0. har också gjort en sådanutredning, och han har kommit fram till ungefärsamma siffror. Slutligen har Privatläkarföreningenkommit fram till litet högre siffror. Jag tycker i allafall att det finns anledning att se på dennamatematik, och jag skall mycket gärna ställamaterial till förfogande om vill ha det.Jag anser nämligen att det är fråga om ganskamycket pengar.Anf. 169 Statsrådet ():Herr talman! Jag noterar att just företrädaren förNy demokrati är den som tycks vara mest nöjd meddet nuvarande svenska sjukvårdssystemet. Det varkanske inte det intryck man kunde få under dengångna valrörelsen, men det är möjligt att det harhänt något i denna fråga.Tvisten mellan oss gäller inte huruvida vi har ett brasystem i . Tvisten mellan oss gäller om vi börgöra en väsentlig förändring på en av de punkterdär det brister mycket i det svenska systemetjämfört med många andra länder, nämligen imöjligheten för alla medborgare att ha en fastläkarrelation.När jag åberopade att det inom Ny demokratihävdades att man inte skulle ha några andraspecialister än allmänspecialister, åberopade jaginte själv utan hans kollega frånsocialförsäkringsutskottet, , somfinns i salen och begär ordet. Han betonademycket kraftigt i en intervju i tidningen att detvar fråga om specialistläkare och antydde attallmänläkare var något som vi skulle klara oss utan.Det är möjligen något som Ny demokratis bådaläkare kan klara ut sinsemellan, annars får vi klaraut det i den allmänna debatten här och nu.Som kammarens ledamöter känner till finns detinte något land, åtminstone inte bland de ländersom har haft marknadsekonomier länge, som haren så stor andel specialister som inte ärallmänspecialister som Sverige.När det gäller ekonomin tar jag gärna del av JohanBrohults beräkningar och alla andra tänkbaraberäkningar. Det som möjligen kan vara ettproblem med den typen av beräkningar är att mani botten har den outtalade förutsättningen attläkarkonsten är en exakt vetenskap och att allabesök som görs är nädvändiga besök. Då brukar jagför min del ibland titta på hur man har löst dennatyp av frågor i olika länder. Det är klart att jag dåoch då blir förvånad när jag upptäcker hur storaskillnader det kan vara mellan länder som verkarvara likartade.För att ta ett konkret exempel har man i Tysklandungefär fyra gånger så många läkarbesök som iSverige och person. Man har där ungefär tolvmot ungefär tre i . Det är möjligt att vart ochett av dessa besök är billigare än ett besök i har inte studerat det, men det är möjligt att detär sant. Man kan emellertid fråga sig om man fårfyra gånger så bra läkarvård och fyra gånger så brahälsa om man går till doktorn istället för per år.Herr talman! Med dessa siffror har jag velat antydaatt en diskussion om ekonomin inom ettsjukvårdssystem inte bara har att göra medstyckpriserna utan gäller mycket större och svårarefrågor.Anf. 170 (nyd) replik:Herr talman! Man kan diskutera fyra eller tolvbesök, men har man ett husläkarsystem där detkostar nästan ingenting att gå till husläkaren, är detklart att man gärna går . Jag tror att tolvbesök är alldeles för mycket. Fyra besök somi tror jag är lagom. Det gäller då att hataxan så utformad att människor inte avstår frånviktiga besök men att människor inte hellermissbrukar systemet på grund av att det nästan intekostar något. Det är en grannlaga uppgift attförsöka balansera detta. Jag tror att taxan ligger påen ganska bra nivå i Sverige.Jag sade att vår sjukvård är bra. Det grundar siginte på någon politisk värdering utan helt enkelt påmin yrkeserfarenhet. Jag har även haft tillfälle atttitta på detta utomlands och jämföra med densvenska sjukvården. Om vi har ett bra system,tycker jag inte att man skall skjuta sönder det utanvara mycket försiktig och väga in det finateamarbete som finns mellan allapersonalkategorier, så att man inte implementeraren modell som har sönder detta system som är bra.I valrörelsen talade jag om en helt annanmekanism, nämligen hur man skulle finansieradessa system . Då ville vi från vårt parti skulle ha en försäkringsmodell i stället. Dennaförsäkringsmodell skulle betalas på precis sammasätt som via skattsedeln, men alla skulle betalasolidariskt, dvs. efter ekonomisk bärkraft. De sominte kan betala alls, betalar inget alls, men är ändåinnefattade i systemet. Och de som kan betalabetalar. Skillnaden är att pengen följer patientenoch inte eller någon annan somförvaltar pengarna, utan pengen förvaltas avpatienten själv via försäkringsbolagen. Det vardetta som vi talade om i valrörelsen.Anf. 171 Statsrådet ():Herr talman! och jag är tydligenöverens om att det inte är särskilt eftersträvansvärtatt öka antalet läkarbesök i med faktorn 4eller så. Det kanske räcker att gå till doktorn tregånger i genomsnitt. Det var min poäng iden delen.Jag blir litet förvånad när anförTyskland som ett exempel på ett typiskthusläkarsystem. Det är han nog den förste som harvelat göra.Vi har tagit fram exempel i olika sammanhang, ochdet har också SPRI och andra gjort som harstuderat detta och velat se på de erfarenheter manhar från andra länder med husläkarsystem. Det harvi gjort för att lära av de länderna vad som är braoch vad som är dåligt. Vi har då studerat länder somDanmark, där man har husläkare sedan mer än 100år tillbaka. I har man haft det åtminstonesedan . I infördes ettsådant system efter . I Finlandinfördes det , och i Norgediskuterar man nu försöksverksamhet i ett antalkommuner. Vi har dock nästan aldrig tagitTyskland som exempel. Skälet till det är att man iTyskland har relativt få allmänläkare. I Tysklandförs en debatt om att en av orsakerna till densnabba kostnadsutvecklingen i det tyska systemetär att man har för många specialister, läkare sominte är allmänläkare.Om vill använda somargument, lär det snarare tala för de tankegångarsom vi framför från liberalerna och frånregeringen, än för den åsikt som han själv framför.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 172 ():Herr talman! Allt är inte välbeställt inom svenskvård och omsorg. Det finns många goda sidor, ochvi har uppgiften att värna och vidareutveckla dessa.Men vi har också skyldighet att rätta till det som hargått snett. Många rapporter har berättat om attsvårt sjuka inte har fått vård i tid.Alla märker och oroas av bristen på institutioner --från och ålderdomshem till sjukhem ochsjukhus. Så här har det blivit som en följd avmodeflugan att så att säga riva institutionerna.Mellan 1982 och 1990 har antalet platser påålderdomshemmen minskat med över 30 %samtidigt som antalet personer , de somfrämst skulle behöva ålderdomshem, har ökat med24 %. Det har varit en medveten socialdemokratiskpolitik, som inte ändrades , och då vardet för sent.Dessutom är det allvarligt att konstatera att antaletpersoner i bara har ökat med 19 %mellan 1970 och 1990 som antaletpersoner har ökat . Vi skall hadessa siffror i minnet, när nu kommunerna efterÄDEL-reformen har tagit över viktiga uppgifterinom äldrevården från landstingen.Alternativen till institutionerna måste varautvecklade och finnas tillgängliga om enavinstitutionalisering skall vara möjlig attgenomföra. Vi har noterat motsvarande utvecklingför de psykiskt störda. Flera tusen har ingen bostadatt återvända till efter sjukhusvården. Hemtjänstenklarar inte att ge tillräckligt stöd.Det förefaller som om den psykiatriska vården intehar insett nödvändigheten av eller saknat förmågaatt förmedla de psykiskt stördas behov av hjälputanför institutionen. De ansvariga kommunernasaknar generellt sett kunskaper om behoven avbostäder och sysselsättning. beredskap när behoven aktualiseras.I dagens är det ideella organisationer somgör de största insatserna för dessa glömdamedborgare, dvs. för hemlösa f.d. mentalpatienter.Slutsatsen är uppenbar: Det behövs ett nytänkandeinom vård och omsorg för att den enskildes behovskall kunna sättas i centrum och för att garanteravård . Förändringar är verkligen nödvändiga!Varje år satsas ca på insatserför psykiskt störda. Men pengarna används inteeffektivt. Om vi fortsätter med denna låt-gå-politikkommer det att bli ännu dyrare för samhället.De som satte i gång avinstitutionaliseringen tog inteansvar för att alternativa vårdformer byggdes upp.Psykiatriutredningens slutbetänkande är enhistorisk uppgörelse med ett stort politisktmisslyckande.Ett samhälle som på allvar vill leva upp till epitetetvälfärdssamhälle måste kännetecknas av att ävende svagaste grupperna i samhället får del avvälfärden. En av de absolut svagaste grupperna ivårt samhälle är de psykiskt störda. Deras utsatthetoch svårighet att hävda sig i samhället och den bristpå välfärd som gruppen som helhet utmärks av --jämfört med andra grupper -- är påfallande.I kartläggningsarbete har vikonstaterat att satsas drygt 40 miljarderkronor på insatser till psykiskt störda. Trots dettatillhör denna grupp de mest eftersatta i dagenssvenska samhälle. Det saknas egentligen interesurser, men insatserna skulle -- rätt använda --kunna vara betydligt effektivare. Utredningen visarsåledes att social reformpolitik kan bedrivas även iett kärvt ekonomiskt läge. Långtgåendeeffektiviseringar och omfördelningar kan göras,som innebär en ökad välfärd och kvalitet iinsatserna utan att det behöver kosta mer pengar.Under 1960-talet fanns omkring 36 000slutenvårdsplatser inom den psykiatriska vården. är de 14 000. Utflyttningen har alltså varitomfattande, och det har självfallet inneburitbesparingar för landstingen, som kravenpå kommunerna har ökat. Det har oftast inte skettnågon gemensam planering där kommunerna hargivits möjlighet att delta i planerna föravinstitutionaliseringen. De har i regel intetillfrågats, och de har inte känt sig delaktiga, vilkethar resulterat i en dålig beredskap.Det är först , när de psykiskt störda plötsligt finnsute i samhället, som man har börjat upptäcka att deverkligen existerar. Men då är det . Det tartid att bygga upp boende, sysselsättning, arbete ochrehabilitering. Felet har varit att man har lagt nermentalsjukhusen och flyttat ut de psykiskt stördainnan man har byggt upp något nytt. Mångamänniskor har farit illa i denna process. Problemethar varit svårigheten att samordna överhuvudmannaskapsgränserna, vilket ju tyvärrdokumenterats även inom andra områden --äldreomsorgen är kanske det mest påtagligaexemplet.Därför föreslår att även denpsykiatriska vården anpassas till den s.k. ÄDEL-reformen. Nuvarande möjligheter för kommuneroch landsting att träffa frivilliga överenskommelserom betalningsansvar för personer som vårdatslångvarigt inom psykiatrin skall ersättas av ettobligatoriskt betalningsansvar. Den ekonomiskaregleringen sker genom en skatteväxling frånlandstingen till kommunerna. Ungefär 3,7miljarder kronor kommer härigenom att föras överfrån landstingen till kommunerna. Kommunernaskall också genom ett tillägg i socialtjänstlagen gesett huvudansvar att samordna de sociala insatsernaoch bl.a. göra en individuell planering för depsykiskt stördas välfärd.Att ha synliggjort de psykiskt störda och derassituation är viktigaste insats.Det är en bortglömd grupp, som har rätt till välfärdoch valfrihet precis som alla andra. Det är vårskyldighet att nu göra sådana systemförändringaratt välfärden och valfriheten också blir en realitetför dem.Anf. 173 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag ber att få erinra om att det underdagens debatt har meddelats att replikrätt endasttillkommer den som blir angripen av en talare ellerden vars parti blir angripet. Med hänsyn till det harJan nu rätt till replik.Anf. 174 () replik:Herr talman! sade attSocialdemokraterna hade skulden till attinstitutionerna hade lagts ner ochnämnde därvid ålderdomshemmen. jag sitter i samma utskott. Jag försöker undvikaatt kalla ålderdomshemmen för institutioner. Deutgör ju numera faktiskt en särskild boendeform,där de gamla faktiskt har egna kontrakt. Jag tyckeratt vi skall vara noga med distinktionen mellanboende å ena sidan och vård och omsorg å andrasidan.Det är sant att andelen ålderdomshemsplatser harminskat . Men sammantaget har enökning skett av platserna i alla särskildaboendeformer, till vilka ålderdomshemmen hör.Det gäller servicelägenheter, ,gruppboende m.m. Den hör till samma system.Det är inte någon riktig uppgift att inteskulle ha ökat.Däremot fanns det en tendens att detvar färre personer som faktiskt fick ta del avhemtjänsten. Men de personer som fick ta del avhemtjänsten som service och bistånd fick mer. Detberodde naturligtvis på att kvarboendet ökade, ochde äldre personer som bodde kvar i sina hem varmer vårdbehövande. Det är sanningen omutvecklingen, den äldrehearing vi skall ha i socialutskottetpå tisdag, besökte jag äldreomsorgen imin hemkommun. Det ger naturligtvis ingen bild avhela . Men där upplever man inte bristen påsärskilda boendeformer. Där finns tillräckligt medsärskilda boendeformer. Det viktiga är, tycker deoch tycker jag, att de särskilda boendeformerna sessom en helhet med olika alternativ för olika äldremänniskor. Precis som vi har olika alternativ när viväljer boende.Anf. 175 () replik:Herr talman! Jag förstår att tyckeratt det är obehagligt att jag påminner om attSocialdemokraterna faktiskt drev frågan om attplocka bort ålderdomshemmen i mesta möjligautsträckning. Vi reagerade mot detta, och vi fickSocialdemokraterna att lyssna ochändra på den politiken. Det här gick att påverkamed hjälp av det statsbidragssystem och de reglersom utformas i . Det var en fråga somsocialdemokratin bar ansvar för.När det sedan gäller stimulans av andra alternativaboendeformer vill jag påminna om,att vi under den förra mandatperioden faktiskt motSocialdemokraterna fick driva frågan om att få ensatsning på ett ökat gruppboende. Det var först närVänsterpartiet sällade sig till de borgerligapartierna som vi fick majoritet i kammaren ochvann i voteringen. Jag minns det särskilt väl,eftersom jag själv begärde votering och kundenotera att vi hade röstat ner Socialdemokraterna såatt det kunde bli en förändring på den punkten.Nog har Socialdemokraterna ett förflutet i dessasammanhang.Anf. 176 () replik:Herr talman! infördes statsbidraget tillålderdomshem.Vi pratar om litet olika saker. I denålderdomshemsstandard där det utgår statsbidragför boendet finns det gränser. Det är fråga om ettboende där funktionshindrade faktiskt kan bo kvar.Det fanns bland de äldre ålderdomshemmen, ochfinns fortfarande, hem som inte är tillgängliga fört.ex. Det är djupt olyckligt, ochvi har vänt oss emot det.En äldre person som bor på ett ställe och sedan blirrörelsehindrad skall ha möjlighet att bo kvar ompersonen så önskar. Boendet skall vara tillgängligt.Det var den frågan vi drev.Vidare har vi frågan om gruppboendet. BoKönberg talade tidigare om ÄDEL-reformen. Idenna reform finns som en del det riktadestatsbidraget för att utveckla gruppboendet och föratt få nya alternativ till gruppboende. visar detsig också, enligt vad vi kan se , att dennareform som helhet slår väl ut. Där står ni moderaterutanför. Ni ställer inte upp. gjorde det,och det har blivit en bra reform.Anf. 177 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är klädsamt att JanAndersson retirerar från angreppet och talar litetom andra saker. Han har inte kunnat påvisa att minhistoriebeskrivning alldeles var felaktig.Låt mig också påpeka att socialdemokratin i detallra längsta försökte att värja sig mot våra förslagatt ge likvärdiga villkor för alternativen. Det varenbart institutioner i offentlig regi som skullefavoriseras. Privata alternativ i ideella ochkooperativa organisationer skulle inte få vara medpå det här området.Jag vill också påminna om att det länge har varitsvårt för oss att få gehör för att det inte skulle varaså höga krav på standard och krångliga regler för attbevilja statsbidrag till denna form av boende. Menäven på den punkten har Socialdemokraterna dessbättre ändrat sig. Jag noterar också attsocialdemokraterna i socialutskottet vände sig motsina partivänner i bostadsutskottet som inte villefölja den linjen.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 178 ():Herr talman! Krismedvetandet har nått det svenskafolket. De senaste årtiondenas överbudspolitikinom bl.a. socialförsäkringssystemet har bidragittill stora okontrollerade kostnader, som iblandmotverkat sina syften. Trots de stora pengar somdistribuerats genom de olikatransfereringssystemen har den socialdemokratiskaregeringen inte lyckats skydda de svagastegrupperna, dvs. de ofta sjuka, de handikappadeoch de svaga i samhället till fullo. Utslagna ochhemlösa har stigit i antal sedan mitten av 80-talet.De s.k. krispaketen innehöll förslag till storaförändringar inom socialförsäkringsystemet. Denaviserade utredningen om att lyfta ut sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen från statsbudgeten öppnaronekligen nya infallsvinklar. Arbetsmarknadensparter bör få huvudansvaret för den nyaförsäkringen. Man minskar statens utgiftermed 45 miljarder kronor.Om man skall tro på Dagens Nyheters rapporteringså kräver LO, enligt dagens utgåva, lika villkor försjuka oavsett om det gäller arbetsskada eller inte.Om det verkligen var så LO menade kan man talaom en förändrad syn på arbetsskadeförsäkringen.Vi från hälsar med tillfredsställelse dennaklarsyn. har länge hävdat att det skall lönasig att arbeta. Tyvärr har tidigare de olikaersättningssystemen inom socialförsäkringssektornvarit så utformade att det ibland varit ekonomisktgynnsamt att inte arbeta. Med hjälp av denförändring i sjukersättningsnivån som genomfördesi största enighet under föregående valperiod komdetta förhållande att ändras.Kommer arbetsskador, arbetssjukdomar och andrasjukdomar att jämställas i ersättningshänseende,kan vi från inte vara annat än nöjda.Naturligtvis skall livräntor och ersättning föruppenbara arbetsrelaterade olycksfall ge ersättningsom motsvarar inkomstförluster.Under denna höst påbörjas i tio områden i landeten försöksverksamhet som innebär en samordningav resurser med de åtagandensom sjukvården står för. Tyvärr fanns det intelagtekniskt någon möjlighet att göra dessa försökmed ett ökat innehåll av samverkan. Ettnytänkande är på gång inom hela denna sektor. Deökade kostnaderna inom socialförsäkringssektornmåste hejdas. måste de svagastegrupperna i vårt samhälle skyddas, dvs. de oftasjuka, de med handikapp och långvarigasjukdomar. Det bästa sättet att skapa detta skyddär att styra de tillgängliga resurserna rätt.Jag anser därför att det arbete som pågår ute ilandet med en samordning av resurser måste följasav att även samordnar de utskott somskall komma med förslag till beslut.Nu är det att slå samman social- ochsocialförsäkringsutskottet. Skall det arbete sombedrivs ute landet bli trovärdigt måste även vi iriksdagen ändra arbetssätt. Ute i våra kommunerhar den nya nämndorganisationen inneburit skapat förutsättningar för en meraövergripande syn på ansvarsområden. Barn- ochungdomsnämnder som finns i åtskilligakommuner följer kommunens medborgare genomhela ungdomsperioden. I har dennaförändring dock inte slagit igenom. Här behåller viarbetsformer som verkat under alltför många år.Inte sedan tvåkammarriksdagens tid har någrastörre förändringar genomförts för att samordnaoch effektivisera arbetet. Detta har varit särskiltmärkbart mellan social- ochsocialförsäkringsutskotten. Det är rimligt att ettutskott som beslutar över verksamheten också hardet ekonomiska ansvaret för det hela.Just nu arbetar en utredning med uppdrag att seöver sjukvårdens framtida finansiering ochorganisation. gav ordföranden iutredningen i en intervju sin mening omsjukhusnedläggningar. Jag hoppas attstatsekreteraren blev misstolkad. Han anförde attde som valt att bo i glesbygd också fick finna sig attha långa avstånd till sjukhus. Så är det faktisktredan idag. Vi glesbygdsbor skulle aldrig komma påtanken att påstå att storstadsborna som valt att bodär också skall finna sig i att stå i sjukvårdsköer.Det är priset för att bo i en förtätad miljö. Nej, viskall inte redan i detta stadium ta ställning till någrasom helst nedläggningar av sjukhus -- sådana beslutfattas av de enskilda landstingen. Vi har i direktiventill sjukvårdsutredningen fått några regler att gåefter. Svensk hälso- och sjukvård skall verka för engod hälsa och en vård på lika villkor för helabefolkningen. Det måste även gälla förglesbygdsbor.Herr talman! Husläkarreformen måste innehållastor frihet för sjukvårdshuvudmännen att utformasin egen lösning. Det måste också finnas utrymmeför förebyggande insatser. Vi måste behålla mödra-och barnavårdscentraler och distriktssköterskansarbetsinsatser i ett sådant nytt system.Herr talman! Det bästa sättet att påverkafolkhälsan och minska sjukvårdskostnaderna är attförebygga ohälsa. Kost och motion, rökvanor ochalkoholvanor betyder mycket för hälsotillståndet.Ett besparingstips vill jag till slut ge regeringen. Ettsätt att sänka kostnaderna för sjukvård, våld ocholycksfall är att höja skatten på alkohol. Främststarkölet står för en oroande ökning bland våraungdomsgrupper.Gränshandel och EG-samarbete är inga skäl för attavstå från en höjd skatt på alkohol . Är kriseninte större än att man klarar sig utan dennainkomstförstärkning? Tobakspriset kommer atthöjas. Det är också en inkomstförstärkning på sikt.Bättre folkhälsa och ökad livskvalitet blirresultatet. Varför då avstå från detta när det gälleralkoholen?Anf. 179 ():Herr talman! Först vill jag tacka mycket kloka synpunkter. Jag vill ägna mina sexminuter åt två angelägna områden.Familjen är det lilla, nära och viktiga samhället.Det säkraste sättet att minska våld och kriminalitet,motverka rotlöshet och drogbruk är att ge bättrestöd till hem och familjer.Vi lever i en svår ekonomisk situation. Mendå är det särskilt viktigt att ha med långsiktigagrundläggande synpunkter i planering ochprioritering. Det är naivt att tro att inte bristen påfamiljestabilitet och fungerande familjer skulle haekonomiska konsekvenser. Mycket av demarknadsekonomiska problem som vi har hänförsig till frånvaron av bärande etik. Överförande avgoda normer och en valfrihetens familjepolitik ärfaktiskt de ''strukturella'' reformer som kanbygga upp en väl balanserad ekonomi.Ibland verkar det som om man tror att kds endaambition i regering och riksdag skulle vara attinföra ett vårdnadsbidrag. Att familjepolitikenalltid har varit en hjärtefråga för kds är sant, menför oss kristdemokrater ingår familjepolitiken i etthelhetsperspektiv och skall givetvis behandlas i etthelhetssammanhang.På inget annat område i vårt land harsocialiseringen drivits längre än på barnomsorgensområde. Skattepolitik och bidragssystem harkonstruerats så att så gott som varje barnfamiljmåste ha två förvärvsinkomster. Därmed är detgivet att föräldrarna tvingats att begära samhälletsomsorgsformer. Den fördabarnomsorgspolitiken, som Socialdemokraternahar drivit, är enligt mitt sätt att se ett flagrant brottmot föräldrarätten!En klar majoritet av svenska folket föredrar någonform av vårdnadsersättning framför en utbyggnadav den kommunala barnomsorgen. Det finns fleraundersökningar som bekräftar detta.Enligt en som gavs ut 1991subventionerar samhället med ungefär 96 000 kr.per år en daghemsplats för små barnmellan ett och . Den förälder som i ställetväljer att själv vara hemma får noll kronor isubvention! Detta är naturligtvis både orättvist ochorimligt!