prot · GG0922 · 1992-11-12 00:00:00 — Den svenska debatten måste hållaslevande. Det har runnit mycket vatten underbroarna sedan folkomröstningen . Opinionenhar förändrats, och tekniken har utvecklats bådehär hemma och internationellt. Det som tycktesvara självklart kanske inte är likasjälvklart . Jag anser att det är hög tid att ävende som låste sig i debatten då, ser kritiskt på sinaargument och överväger om de fortfarande harsamma relevans och är lika realistiska.Framför allt, lägg inte lock på debatten! Det kan gåut över säkerheten!Anf. 84 (-):Herr talman! Fem av våra tolv reaktorer har stängtsav på grund av allvarliga säkerhetsproblem. Tvålärdomar måste vi dra av det som har hänt. För detfösta: Den svenska kärnkraften är inte snällare ellermindre farlig än kärnkraften i andra länder.Kärnkraften är alltid farlig, mycket farlig. Ju äldrereaktorerna blir desto fler problem kan man befara.Slutsatsen av den lärdomen måste vara att det ärhög tid att starta den beslutade avvecklingen. Enfråga jag skulle vilja ha svar på av miljöministern är därför vilka av dessa fem reaktorer som nuhar stoppats för gott.Den andra lärdomen är att vi faktiskt inte kan litapå att all information om säkerhetsproblem ochinträffade händelser förs vidare, till regeringen, tillallmänheten och andra berörda. Det finns därföruppenbara skäl för den hearing som skall hållas ibörjan av december. Säkerheten och systemen föratt kontrollera säkerheten och rapporteringenmåste uppenbarligen ses över, om vi skall kunna hafullt förtroende för våra myndigheter på dettaområde. Det är därför märkligt och beklagligt attdet inte är regeringen som helhet som står bakombeslutet att ordna hearingen. Det är ett initiativsom får tas från vid sidan avregeringsarbetet.Det borde vara självklart att inga av dessa femreaktorer skulle startas innan den offentligahearingen har hållits. Vilken funktion skullehearingen fylla om man redan innan har getttillstånd för återstart, oavsett vilket resultat somkommer fram? Den andra fråga jag skulle vilja hasvar på är därför om miljöministern och regeringenanser att det är riktigt att några av dessa reaktorersätts i gång innan den offentliga hearingen harhållits.Det finns ytterligare två frågor som det finnsanledning att ställa och få svar på . De berörinte det som har hänt konkret, utan de handlar omvårt förhållande till kärnkraften i ett vidareperspektiv.Sverige skall avveckla kärnkraften. Det varresultatet av folkomröstningen , och det harbekräftats i flera riksdagsbeslut därefter. Ändå ärdet ett politiskt beslut som uppenbarligen inte ägertrovärdighet.Karl-Axel , som är VD vid ,kraftföretagens samarbetsorganisation, har i enradiointervju sagt att man väntar på politiskabesked. Är det inte märkligt? Med politiska beskedmenar han en lag.Riksdagen behandlar nu en proposition som rörförändringar i denna lagstiftning. Men i denpropositionen finns inget förslag att uttryckligenlagfästa beslutet att kärnkraften skall varaavvecklad . Min fråga till miljöministern ärdärför: När kommer en proposition som innehållerett sådant förslag till förändring av lagstiftningen?Det är uppenbart för oss alla att miljöminister och t.ex. statsminister harmycket olika uppfattningar om kärnkraften. Detkan de ha. Men en regering kan bara ha enuppfattning, och den uppfattningen måste ocksådess miljöminister ta ansvar för. Därför är minfråga till miljöminister i dag:Vilken uppfattning har regeringen om den svenskakärnkraften? Jag tycker att det finns anledning attställa frågan, och det finns anledning för OlofJohansson att klart och entydigt besvara den.Till sist vill jag, som en kommentar till det ChristerWindén sade, säga att om man tror att kärnkraftenär ett ekonomiskt bra energialternativ, då har maninte läst på särskilt bra om vad kärnkraften harkostat . Det har underuppbyggnadsskedet handlat om årligamiljardsatsningar, räknat i dagens penningvärde.Det finns därför all anledning att ifrågasätta detta.Man kan naturligtvis, som , draslutsatsen att det är en oerhörd kapitalförstöring attstänga av kärnkraften. Men då tycker jag attChrister Windén skall fundera över vilkenkapitalförstöring en kärnkraftsolycka skulle geupphov till.Anf. 85 ():Herr talman! Jag vill framföra ett par synpunkterpå frågan om säkerhetssystem och den modell somvi i har valt när det gäller säkerhetsarbetetvid våra kärnkraftverk. Målet för säkerhetsarbetetvid våra kärnkraftverk är att man skall upprätthållaoch öka säkerheten. Om brister uppkommer ochkonstateras skall de rättas till. Den särskildamyndighet, SKI, som har att handlägga dessafrågor skall göra oberoende bedömningar och fattabeslut i dessa hänseenden. Så sker också.När det gäller själva händelsen kan man konstateraatt det system vi i har valt fungerade. När tillräckligt välgrundade fakta hadeanalyserats fattades de beslut som uppenbarligen ärkorrekta. Man konstaterar från SKI:s sida att ingafelgrepp gjordes från kontrollpersonalens sida.Ett påstående som har förekommit allmänt idebatten, och även här i kammaren framförts av treföreträdare, är att åldringsprocessen ikärnkraftverken obönhörligen leder till sämresäkerhet. Detta påstående är inte korrekt. Jag kanhänvisa till ett uttalande som SKI:s generaldirektörgjorde i Kraftordet nr 1990. Intervjuarenfrågade om inte säkerheten blir sämre ju längrereaktorerna körs. Generaldirektör då: Nej, det är inte så enkelt som attsäkerheten blir sämre ju längre reaktorerna körs.Såväl driftserfarenheter som resultatet från gjordasäkerhetsanalyser tyder på att de svenskareaktorerna genom att de underhållits ochmoderniserats faktiskt visar en med tidenförbättrad säkerhets- och tillförlitlighetsnivå.Det är grunden. Hela SKI:s och säkerhetsarbetetsfilosofi är att man inte tillåter någon sänkning avden säkerhet som en gång är fastlagd. Uppträderbrister skall de obönhörligen rättas till. Så kommerockså att ske i detta fall.Anf. 86 i (kds):Herr talman! Miljöministern har på ett utmärkt sättredovisat regeringens hållning. Det finns egentligeninte så mycket att tillägga. visaremellertid, då han tar upp mitt partis agerande idenna fråga, att han inte är helt insatt i frågan.Redan innan en energiöverenskommelse träffadesmellan , ochFolkpartiet hade vi från sidaungefär samma hållning. När överenskommelsengjordes ställde vi upp på den, fast vi då inte ensfanns här i parlamentet.Orsaken var egentligen att de socialdemokratiskaregeringarna försummade attuppfylla de löften som gavs ifolkomröstningskampanjen 1980. Linje 2:s valsedelinnehöll en rad krav för att bädda för enkärnkraftsavveckling. Om man punkt för punkt gårigenom dem, visar det sig att de regeringar som sattunder 80-talet inte uppfyllde dem. De handlade omatt utveckla alternativen. Det gäller framför allt ifråga om biobränslen, att inte någonting har hänt.Det handlar om sparande, osv. Det var anledningentill att vi måste finna nya former för att klaraavvecklingen. Vi fördubblade i stort sett vårt uttagav kärnkraftsel . Det innebäratt vi har en betydligt svårare situation när detgäller att klara avvecklingen.Det är angeläget att stärker sin ställningi dessa frågor och kontinuerligt följer utvecklingenpå energisidan. De planerade årliga energipolitiskakontrollstationerna kan ges ökad tyngd genom atten parlamentarisk avvecklingskommitté tillsätts.Kommittén skulle utförligt granska regeringensårliga redovisning av energiprogrammen och, omså behövs, föreslå åtgärder för att förverkligaprogrammen. Inte minst med tanke på gårdagensdebatt här i kammaren om arbetsformeroch möjligheter att påverka vore det ett steg i rättriktning att nu arbeta effektivt med detta också ikammaren.Anf. 87 ():Herr talman! Jag vill börja med ett kort citat urtrepartiuppgörelsen om energipolitiken. ''Omställningen av energisystemet måste, vid sidanav säkerhetskraven, ske med hänsyn till behovet avelektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättningoch välfärd. När kärnkraftsavvecklingen kaninledas och i vilken takt den kan ske avgörs avresultaten av hushållningen med el, tillförseln av elfrån miljöacceptabel kraftproduktion ochmöjligheterna att bibehålla internationelltkonkurrenskraftiga elpriser.'' Genomregeringsförklaringen står hela regeringen bakomden energipolitiken.Från sida är vi emellertid mycketmedvetna om resultatet av folkomröstningen . Att kärnkraften som energikälla intekan bli mer än en parentes -- för att använda ettuttryck som var flitigt förekommande ifolkomröstningskampanjen -- får nog ansesfastslaget. Det vi tvistar om är hur lång parentesenskall vara. För oss är svaret helt och hållet identisktmed det jag citerade ur trepartiuppgörelsen. Det ärinte aktuellt att påbörja en mycket kostsamomställning av ett väl fungerande energisystem iden ekonomiska situation som råder. I uppgörelsenomnämns årtalet 2010. har ingentingemot att den målsättningen kan hållas. Förnärvarande är det dock mycket osäkert.Biobränslekommissionen kom till efter ett förslagfrån . Om Biobränslekommissionensförslag genomförs ges en del av alternativen en rejälchans. Sedan är det upp till producenter ochindustri att visa vad de duger till.Samtidigt måste sägas att användande av kärnkraftär en risk. Jag tror inte att någon här är beredd attgarantera motsatsen. Men vi i är av denuppfattningen att risken -- eller hotet, om man såvill -- är betydligt större när det gäller anläggningarutanför vårt lands gränser. Och det hotet anser viatt aktivt skall försöka medverka till attminska genom att samverka med andra länder isäkerhetshöjande insatser.De problem som finns med desvenska reaktorerna visar attkärnkraftsanläggningarna -- precis som allt annat --kan få driftsstörningar och utsätts för åldrande ochförslitning. Det som hänt visar också att vi harvaksamhet och kunskaper att hantera problemen itid.En viktig fråga gäller om vi har fullt förtroende förKärnkraftsinspektionen. Det är den myndighetsom har tillskapat och anförtrott ansvaretför all behövlig tillsyn. Finns inte det förtroendet,bör någonting annat sättas i stället. Jag skulle gärnavilja veta vad alternativ är. Vi iFolkpartiet känner inte att det som inträffat medföratt förtroendet för harrubbats.Anf. 88 Miljöminister ():Herr talman! Jag tror att det kan finnas anledningatt återknyta till något av den debatt som har förtstidigare. Alla som har deltagit i den så där 20--25 årtillbaka i tiden vet att vi har haft en diskussion omreaktorsäkerhet. Det har varit en stridsfråga. Olikabedömningar har kommit från olika håll.Det har funnits perioder då vi har haft en mycketpåtaglig tilltro till att reaktorsäkerheten var så passgod att man inte skulle kunna befara de riktigtallvarliga olyckorna. Vi vet numera att det finnsrisker förknippade med kärnkraften som iblandleder till katastrofartade olyckor.Vidare har avfallshanteringen varit ett starkt skälför en kritisk uppfattning om kärnkraften. Vi har iSverige legat i fronten för att efter bästa förmågaförsöka hantera de problemen. Jag tror ingen i dagvill hävda att det var felaktigt att de frågorna restesmed sådan emfas, bl.a. av mitt eget parti, underförsta halvan av 70-talet. Det var sent redan då.Kopplingen mellan kärnvapen och kärnkraft ärnågot som i början av den här debatten ifrågasattesav många. är det ingen som ifrågasätter dettasamband. Det är t.o.m. så att östreaktorernabygger på principen om att blanda ihop kärnvapenoch kärnkraft så mycket som möjligt.Jag tycker alltså att det är viktigt att sägainledningsvis att mycket av det som har hänt sedanvi hade den mest intensiva kärnkraftsdebatten, iövergången mellan 70-tal och 80-tal, har bekräftaten del av våra farhågor, inte tvärtom. Man måstevara litet döv för att inte ha förstått den oro somkärnkraften sprider omkring sig i olika delar av vårvärld.Kärnkraften tolererar egentligen inte slappasystem. Ändå vet vi att det är människor som skallhantera systemen och att människor är felbara.Människor som sätts under stress och press riskeraratt fela än mer. Det är detta som är självautgångspunkten, som jag försökte summera i detuttalande jag gjorde inledningsvis på helaregeringens vägnar, att kärnkraften är en unikenergikälla.Det är viktigt att vi har detta klart för oss när vi talarom hur vi kan hantera en situation där människorkänslomässigt kräver att denna energikälla skall tasur drift. Det är mycket lätt att hamna i densituationen.När tog upp debatten om detta förnågra år sedan, hade han onekligen en poäng. Hanunderströk med eftertryck: Kan man ha enenergikälla som har den egenskapen att vi kanförlora den , på grund av händelsernågon annanstans eller på grund av händelser i vårteget land? Jag tycker att den frågan är långt ifrånretorisk och inte besvarad.Låt mig så anknyta till den aktuella debatten. Denhandlar alltså om att vi har myndigheter som enligtgällande lagstiftning har sina skyldigheter och sittansvar. Det ansvaret har de tagit i den situation somuppstått.Jag har inte tillgång till all information i det härläget. Därför är det viktigt att summera någonstansunder den pågående utvecklingen och få en djupareinformation. Det skall vara en kritisk granskning,för det är bara en kritisk granskning som vi harbehov av. Allmänna hummanden kan vi ägna oss åtvid något annat tillfälle, för det här är allvar.Mot den här bakgrunden tycker jag att det är bra attRolf L har talat om en haverikommission.Egentligen kan man säga atthaverikommissionsordföranden redan är i tjänst.Göran skall ju titta på händelseutvecklingeninom SKI. Det är viktigt att det jobbet sköts.Därefter, när vi har alla papper på bordet, får vi taställning. Alla rapporter jag har fått är i stort settpreliminära. Man är inte färdig med bedömningenav hela skeendet eller, som jag uttryckte det i mittinledande anförande, med vilka slutsatser manskall dra för framtiden om de stoppadereaktorerna.Det handlar alltså om att försöka förändrakonstruktionen, temporärt till att börja med ochdärefter mera långsiktigt. Företagen räknar med attfå fortsätta, och det gäller att visa att de kan klaraden uppgiften. Jag har ingen anledning attföregripa SKI:s ställningstagande, och jag tyckeratt det här är viktigt.Jag diskuterar gärna energipolitiken som helhet,och min uppfattning är på den punkten att vi hållerpå att få en inriktning på den som innebär att vibelastar mer och mer de energikällor som skall utur systemet och stimulerar mer och mer deenergikällor som skall in i systemet. Det ärförutsättningen för att skapa denmarknadssituation som gör att kärnkraften kanavvecklas.Anf. 89 ():Herr talman! Jag tänkte inleda med att säga någraord om det speciella med de tvåBarsebäcksreaktorerna. Jag vet att miljöministernhar uttryckt synpunkter på både deras placeringoch de problem som är förknippade med denplacering som Barsebäcksverken har, bl.a. i enintervju i den danska tidningen lördagen.Jag avslutade mitt förra anförande med att säga attjag har svårt att se några egentliga skäl till att körai gång alla de reaktorer som är avställda. Dengoda tillgången på elenergi tycker jag gör detmotiverat att låta om inte alla så åtminstone ett parav reaktorerna förbli avställda. Det kan rimligeninte vara i konflikt med kärntekniklagen, som anförsäkerhetsbrister som egentligen enda lagliga grundför att stänga kärnkraftverk.Jag tycker att det skulle vara bra om den 17september fick bli startdatum förkärnkraftsavvecklingen. Jag vet att det skulle görastora delar av den danska befolkningen, framförallt på , mycket lugnare och mycketgladare. Jag tycker att man skall ta deras oro förden svenska kärnkraften på allvar.Om det nu inte skulle bli så, utanBarsebäcksreaktorerna skulle köras i gång igen,tycker jag att det är naturligt av regeringen attöverväga på vilket sätt man skall kunna engageraköpenhamnarna och den övriga befolkningen påSjälland i det lokala eller regionalasäkerhetsarbetet kring Barsebäck.Jag tycker inte att det är rimligt att hänvisa till attdet här är en svensk angelägenhet. Det är detgivetvis formellt sett, men vi har ju börjat inse attgränsöverskridande miljöproblem,gränsöverskridande föroreningar, skall hanterasgenom internationella åtgärder, genom ettsamarbete över gränserna. Jag tycker att det skullevara en bra markering att vi anser det även påkärnkraftens och kärnkraftssäkerhetens område.En viktig del av den här debatten måste handla omenergiförsörjningen, och här tar elöverskottet. Jag har nämnt min syn påelöverskottet och undrar hur miljöministern ser pådet som säger i sin energirapport , attalternativen, i första hand biobränsle och vindkraft,bara ger ett marginellt bidrag till vårenergiförsörjning och att det i Nuteks prognosernär det gäller effektivisering egentligen inte finnsnågot spår eller något genomslag. Jag tycker att detvisar en dålig beredskap för att ställa om vårtenergisystem och för att fasa ut kärnkraften.Sedan är det ett allmänt problem, som jag harpåpekat i tidigare debatter, attenergiöverkommelsen inte är trovärdig. När denträffades, ifrågasattes den av de stora aktörerna påenergiområdet. Man sade att det finns ingenegentlig motivation eller drivkraft för att satsa pånya anläggningar som är biobränsledrivna ellervinddrivna, därför att vi har ett elöverskott ochklarar oss med den produktionskapacitet vi har.Det finns inget startdatum för avvecklingen.Därmed finns det en möjlighet attunderblåsa misstro i fråga om kärnkraftensavveckling. Den blir nog inte av, anses det på sinahåll, och håller vi bara ut och driver vårakärnkraftverk , kanske vi får drivadem till 2020, 2030 eller 2040. på Kraftsam haruttryckt det så att det finns ingen laglig grund attstänga så länge det inte finns någon lag som sägeratt kärnkraften skall avvecklas. Om säkerheten ärtillfredsställande, finns det heller ingen anledningatt vidta några åtgärder för att starta en avveckling.Då är vi inne på den fråga som togupp, nämligen nödvändigheten av en lag omkärnkraftens avveckling. Jag tror att det är endasättet att komma i gång på allvar, och jag hoppaskunna få stöd från regeringen genom ett förslag omen sådan lag.Sedan blir jag oroad när gör precisdet som jag varnade för i tidigare inlägg, nämligenger de ekonomiska argumenten en överordnadställning. Jag tycker att incidenten vid Barsebäckborde få även kärnkraftsanhängare att tänka omoch prioritera ner de ekonomiska argumenten, inseden konflikt och den risk som finns att man tummarpå säkerheten i en lågkonjunktur och när storavärden står på spel.Slutligen: går över tillÖsteuropa. Jag vill påpeka att det finns storatekniska likheter mellan de nu stoppade svenskareaktorerna och Greifswaldsreaktorerna i ÖstraTyskland.Anf. 90 ():Herr talman! Den problembeskrivning som har gjortär naturligtvis en av orsakerna till att vi har denenergiöverkommelse som var en av dedrivande krafterna bakom.Å andra sidan skall den oro somöverenskommelsen baserar sig på sättas in i hela sittsamhällssammanhang. Då skall utfasningen avkärnkraften ske på ett sådant sätt att vi klararvälfärdssamhället, klarar sysselsättningen ochklarar miljökraven. Det är en gigantisk uppgift,kanske en av de svåraste vi har haft att hantera imodern tid här i landet.Jag ställde några frågor till motbakgrund av just den uppgiften. Han var i slutet avsitt andra anförande inne på ett resonemang somkunde tydas som en början till ett svar. Jag skullesätta värde på om han ville fullfölja detresonemanget i sin sista replik här.Vad händer med alternativen, ? Dethar varit och är en svår uppgift att ta fram alternativsom är konkurrenskraftiga och som får enmarknad. Hur bedömer just nu? Och hur ser exempelvis jordbruksdepartementetsansträngningar på biobränslesidan? Det är på någotsätt en centerpartistisk angelägenhet inomregeringen. Enkelt uttryckt: Hur går det för er?Det andra som jag frågade om och som också ärkopplat till överenskommelsen är det som valsarrunt i debatten, nämligen att vi nu har så passmycket el att vi kan ställa av en av dessa reaktorereller möjligen två. Det är en uppfattning som ärganska populär . Det vore bra ommiljöministern kunde klara ut hur han ser på dendiskussionen. Jag tycker för min del att detta stridermot uppgörelsen, och det skulle förvåna mig omden uppfattning som framförts i debatten även ärregeringens. Det finns emellertid folk i OlofJohanssons närhet som ger uttryck för dennauppfattning, och därför vore det bra att få veta varOlof står i den frågan. Det skulle skapaklarhet.Jag begärde ett svar på dessa båda enklaresonemang, och jag skulle vara tacksam om jagfick ett svar.Herr talman! Jag vill avslutningsvis återigenunderstryka att jag tycker att det är bra att OlofJohansson så kraftfullt och entydigt sluter upp kringinspektionens självklara roll och självständigaställning, som är nödvändig om vi i detta land ifortsättningen skall kunna bedriva elproduktionmed hjälp av kärnkraft.Anf 91 (nyd):Herr talman! Jag skulle först vilja bemöta AnnikaÅhnbergs påstående om kapitalförstöring. Jaghävdar att man i alla stora projekt inom industrinhar en utvecklingsfas som kostar pengar. När mankört i gång ett projekt har man i början en fas meddålig lönsamhet. Den största lönsamheten får mannär projektet har mognat. Vi är nu inne i den fasdär projektet har mognat, och det är nu vi skördarfrukterna av de stora investeringar som gjordestidigare.Jag skulle i det här sammanhanget också vilja sägaatt kärnkraften i har bidragit till mycketannat. Det är en spetsteknologi som sugit upp ochförädlat idéer från en kader mycket duktigatekniker, som på detta område lyckats placeraSveriges namn på världskartan. Sådana saker fåralltid spinn-off-effekter, dvs. synergiska effekter påandra områden. Detta faktum bör intenonchaleras.Gudrun nämnde att hotet i mycket storutsträckning kommer från andra länder. Jag delarhelt den uppfattningen.Vi hade här i kammaren en debatt sommiljöministern deltog i. Vid det tillfället hävdadejag att de stora problemen att snabbt komma i gångmed arbetet borta i är att klara ut varansvaret ligger och att få tillgång tilldokumentationen. Miljöministern gjorde enmycket lång och imponerande uppräkning avaktiviteter som då var aktuella. Det var precis ensådan redogörelse som jag ville ha. Men när jagalldeles talade med ABB blev jaginformerad om att ABB Atom i har gjortmätningar av rörskarvar och annat för att få engrund för att kunna lokalisera fel. Man sägeremellertid att det på grund av brist pådokumentation är svårt att få någonting gjort iIgnalina. Däremot anser man på ABB i likhet medmiljöministern att man har tillgång till kompetentpersonal.Mot denna bakgrund undrar jag om miljöministernanser att arbetet i fortskrider i den takt ochmed den effektivitet som han talade om i debattenden 2 april.Anf. 92 (-):Herr talman! Miljöministern sade ungefär så här:Nu är det allvar, nu är det inte tid för någraallmänna hummanden. Dess värre tyckte jag att detändå var en hel del allmänna hummanden som vifick ta del av. Åtminstone kunde jag inte uppfattanågra entydiga svar på de fyra frågor som jagställde. Jag tycker därför att jag har anledning attupprepa åtminstone två av dessa frågor, och jaghoppas att jag då får ett bättre svar.Om det nu är så att i beslut efter besluthar bekräftat avsikten att avveckla kärnkraftenmen de viktigaste aktörerna -- kraftföretagen, somi praktiken skall genomföra avvecklingen -- ändåinte tar detta beslut på allvar, finns det anledningför att genom lagstiftning markeraallvaret i beslutet. Ge mig ett enda skäl för attregeringen, om man menar allvar med beslutet attavveckla kärnkraften, inte lägger fram enproposition med förslag till lag som innebär attkärnkraften skall vara avvecklad !Jag ställde också frågan om miljöministern tyckteatt det var rimligt att de här fem reaktorernaåterstartades innan den offentliga hearingen hadehållits och man haft tid att fundera över vad som därkommer fram. Inte heller på den frågan fick jagnågot svar.Miljöministern sade också att vi nu befinner oss i enfas när vi skall stimulera alternativen.