prot · GF0975 · 1992-03-12 00:00:00 — Jag villillustrera det med några exempel.I en artikel i 1982 anklagadePierre realiter för krigsförbrytelseroch gjorde uttalanden som att skulle haskapat Warszawagetton.I en annan artikel 1984 talade han om att Israelförde en strutspolitik. Han beskrev situationen i deockuperade områdena som det kanske främstahindret för en fredlig lösning.1980 och 1988 skrev artiklar underrubriken och begärde där att Israelskulle visa kompromissvilja även dåPLO alltjämt krävde utplånande.Den socialdemokratiska tidningen för folkmord. Alla vet vi att Arafatvid sina besök i hyllades som en kung av desvenska socialdemokraterna, mer i än inågon annan demokrati i världen, trots att Arafatalltid omfamnat alla andra diktaturer, inkl. SaddamHusseins så sent som i samband med ockupationenav Kuwait.En israelisk förutvarande ambassadör beskriver ien bok, som enligt en artikel i skallkomma, kritik av som präglad avmoraliserande och predikande samt att den svenskakritiken kom inte bara av ideologiska skäl utanockså av rena intresseskäl, som den arabiska oljanoch den väldiga exportmarknaden i arabvärlden.Den nuvarande oppositionsledaren i Israeluttalade en gång att han blev chockerad när hanläste att jämfört behandling avpalestinska barn med nazisternas slakt på judar.Han skrev att Palmes påstående var idiotiskt ochotroligt -- ''Har fört något enda barn tillkoncentrationsläger eller dödat dem för att de varitarabiska barn eller byggt gaskammare? ''.Som en personlig reflexion vill jag framhålla att jaghoppas att valet i leder till framgångarför det israeliska och dess allierade.Orsaken är att dessa partier har visat störreflexibilitet i sin syn på och än denuvarande israeliska regeringspartierna.Anf. 32 ():Herr talman! Först vill jag fråga utrikesministern påvilka punkter som hon anser att densocialdemokratiska regeringen har varitobalanserad. har jag hört version,och jag är mycket spänd på utrikesministernsversion.Jag vill åter ställa frågan till , om hanhar varit i de ockuperade områdena.När det gäller uttalande omkrigsförbrytelserna, vill jag påminna om vad somhade hänt då. Folkmord kan man väl kalla det sominträffade i flyktinglägren iBeirut -- den minnesgode minns nog dem. Därförkan det vara befogat att tala om krigsförbrytelser idet sammanhanget.Det som har sagts om demokratifrågan är alldelesriktigt. Min uppfattning efter mina besök är attpalestinierna vill bygga upp en demokrati.Jag vill också säga något till . Allasom står här i talarstolen känner för Israelssituation -- det är inget tvivel på den punkten. Israelhar rättighet att existera där. Vi socialdemokraterkänner för det judiska folket, men situationensutveckling gör att man måste peka på vad somhänder i de ockuperade områdena. Situationen ärju inte alls lika inne i , även man också där kanpeka på diskriminering av palestinierna. Denfrågan måste debatteras, trots att den är jobbig.Ömsesidig misstro är en bland många olikaförklaringar.När det gäller fredsprocessen är säkerhetsfrågansjälvfallet viktig, men man får inte alltid utnyttjaden i debatten, som någonting som medför att maninte skall försöka komma fram till en lösning. Israelskall naturligtvis ha säkra och erkända gränser, menden frågan får naturligtvis inte hämma en fortsattfredsprocess.En viktig sak i fredsprocessen är också attmedverka till förtroendeskapande åtgärder. Detefterlyser palestinierna, men man märker inte detnär bosättningspolitiken fortgår, trotsfredsförhandlingar. Varje gång som palestiniernaåker till en fredsförhandling kommer det en nybosättning. Det är svårt att förstå denförhandlingssituationen.Jag har läst de båda utkasten i förhandlingarna, ochjag har här det palestinska och det israeliskautkastet. De ligger långt ifrån varandra, men detfinns ändå förutsättningar att komma överens ifredsförhandlingarna. Som svensk kommer jag inteundan det, och jag kan inte se någon annanmöjlighet.Jag skulle gärna vilja ha utrikesministernsbedömning, om hon har tagit del av de här utkastentill självbestämmande, dvs. det första steget ifredsförhandlingarna.Anf. 33 ():Herr talman! Jag noterar glädjande nog attutrikesministern säger att brott mot mänskligarättigheter, även om de begås av staten , skallpåtalas från svensk sida och också fördömas. Detgäller brott mot grundläggande mänskligarättigheter och mot de konventioner som ,och , har skrivit under. När utrikesministerndå säger att vi skall agera, undrar jag om viverkligen gör det med kraft, om utrikesministernföljer sina egna ord här i kammaren. Det voreintressant om utrikesministern kunde utveckla det.Utrikesministern uttryckte det så att det fördes enobalanserad politik under den socialdemokratiskaregeringens tid. Det är också märkligt att höra herrCars, när han tar upp och CarlLidbom. Vad jag vet har aldrig ingått iden socialdemokratiska regeringen, och CarlLidbom var definitivt inte statsråd 1980/81, då vihade en borgerlig regering.Var den politiken obalanserad? Vad densocialdemokratiska regeringen gjorde var att påtalajust brott mot mänskliga rättigheter, somMargaretha sade att den nuvaranderegeringen också skall göra. Där är det alltså ingenskillnad. Om i internationella sammanhangskall bli trovärdigt, måste vi stå upp för de krav påmänskliga rättigheter som vi har drivit, för defolkrättsliga krav som vi också med kraft har hävdatsom liten nation, och driva dem oavsett vem sombegår brotten. Om det är eller andra statersom begår dem skall vi påtala dem.Jag blir litet störd av det som och ävenherr Lennmarker säger. Vi är givetvis överens omatt fredsprocessen är det viktiga, att det skall skapasen lösning som gör att kan leva inom säkragränser, men också att palestinierna skall fåsjälvbestämmande och en egen demokratisk stat.Men det får inte leda till att vi inte påtalar deövergrepp som sker mot civilbefolkningen ochenskilda på och i . Jag får känslanav att herrar och är bereddaatt överse med den formen av närmastapartheidliknande politik, som jag skulle vilja kalladet, som den israeliska staten bedriver motcivilbefolkningen på de ockuperade områdena.Anf. 34 ():Herr talman! Jag noterade att Lennmarkeranvände uttrycket att det ibland fordras en kraftutifrån för att driva utvecklingen framåt. Det är väldet som det har handlat om närkritiken mot varit skarp för brott mot demänskliga rättigheterna. Det är inte bara YasserArafat som har tagits emot här i , utan ocksåIsraels president och andraisraeliska politiker.När PLO och palestinierna behöver kritik skall dennaturligtvis ges. Det har också skett i samband medderas förhållande till den irakiska regimen.Självklart måste existens säkras. Det ärockså den inställning som PLO har ,och som vi hoppas att PLO skall behålla.Jag fick inte något svar på den fråga jag ställde, omutrikesministern ser någon annan organisation änPLO som bättre skulle kunna företräda depalestinska intressena.Jag skulle vilja rekommendera attläsa några av de senaste årens betänkanden frånutrikesutskottet med historiebeskrivningen när detgäller hur situationen har vuxit fram iMellanöstern. Enligt min bedömning är det intebara den arabiska sidan som får ta på sig ansvaretför att det har gått som det har gått. En del avprocessen är att måste erkänna de historiskamisstag som under olika skeden har begåtts närIsrael skapades som stat.Det sägs ibland från amerikanskt håll att man harett särskilt ansvar för världen, att man har uppdragfrån högre makter att ta ansvar för mänsklighetensöde. Jag vill minnas att också en gångsade att dåtidens kommunister var en särskild sortsmänniskor som hade ett särskilt ansvar förmänskligheten.Jag är litet oroad. Jag reagerar mot att mananvänder sådana uttryckssätt och harföreställningar om att man som nation eller rörelsehar ett högre uppdrag inför mänskligheten. Det gerintryck av att man betraktar sig själv som ett slagsövermänniska som står över andra. får jagintrycket att vissa företrädare för vissa rörelser iIsrael använder sådana uttryck.Anf. 35 ():Herr talman! Jag tycker att detcentrala är att man skall ställa upp bakomfredsprocessen. antydde att detskulle innebära att man överser med övergrepp avolika slag. Det behöver inte innebära det. Detviktiga är att man kraftfullt betonar vilkenhuvudlösning man skall använda för att lösaproblemen.För 10--drev ensamt en linje iarabvärlden för fred och försoning. Det naturligaför borde då ha varit att kraftfullt stå på denegyptiska linjens sida. Vid det tillfället då PLOm.fl. stod för en annan framstod man i stället somom man stödde en mera konfrontationsinriktadpolitik. Den egyptiska linjen, som också framhållsi interpellationssvaret, har varit framgångsrik ochriktig.Jag tycker att man från svensk sida skall markeraatt man står bakom försoningen, det konstruktivabyggandet av förtroendet och inte minst detkonstruktiva byggandet av säkerhetsgarantin tillIsrael. Man kan aldrig lösa denna tragiska konfliktom man inte kan ge en benhård och fastgaranti för att landet faktiskt skall existera. Det ärinte så länge sedan -- vilket vi påmindes om idebatten -- detta ställdes i fråga. Vi erinrar ossscud-missilerna och patriotrobotarna från så sentsom i februari förra året.Det är kanske svårt att från svensk horisont förståhur djupt in i själen det känns. Jag tror att man självmåste bo i ett land som är utsatt för sådana hot föratt förstå det här. Då förstår man kanske ocksåvikten av det amerikanska engagemanget. Tillsyvende och sist är det patriotrobotar och annatsom räknas när det gäller att avvärja den här typenav hot.Anf. 36 ():Herr talman! Det är klart attvi skall påtala misshälligheter, och ingen har i dagifrågasatt det. Men när vi gör det måste vi göra detpå ett trovärdigt sätt. Vi måste ha förståelse förbåda sidors problem.Man säger här så lätt och i förbigående att Israelsexistens måste säkras. Kan vi i denna kammaresäkra existens? Är det någon som inbillar sigdetta? Det är lätt att säga, men vi måste haförståelse för att det inte finns någon annan änIsrael som måste säkra existens -- tyvärr.Den historiska erfarenheten är sådan. Där finnsproblemets kärna och misstron. Vi kommer inte attgå ut i krig för Israel.Bengt sade att nationer har högre uppdrag.Jag vet inte vilket uttalande till. Men jag hoppas att alla nationer haren känsla av att de har ett högt uppdrag. Vårtuppdrag här i är att skydda vår befolkning.Israels uppdrag är att på bästa sätt, med alla bristeri den utsatta situationen, skydda sin befolkning.Anf. 37 Utrikesminister ():Herr talman! Regeringen önskar ett utökatbesöksutbyte med . Vi tänker ta initiativ tilldetta. Vi är också beredda till kontakter med PLO.Till vill jag gärna säga attpalestinierna visst måste få företrädas avrepresentanter som har det palestinska folketsförtroende. Föga tyder på att det finns någonannan organisation som är mera representativhärvidlag än PLO. förlorade PLOmycket i internationellt förtroende genom sittställningstagande för i . Men fortsätter att i likhetmed andra europeiska länder ha kontakter medPLO.Fredsprocessen är det väsentliga, och det är den vii måste inrikta våra ansträngningar på attstödja. Vi spelar ingen huvudroll i dennafredsprocess, men kan vi stödja skall vi göra det. Viskall vara aktiva. Våra möjligheter är särskilt storai den multilaterala processen, och de skall vi ta tillvara.Anf. 38 ():Herr talman! hade i alla fall förståndatt distansera sig från några av dåvaranderiksdagsmannen, förutvarande statsrådet tog till orda öppnadesemellertid verkligen slussarna för ett svårtyglatIsraelhat. Han upprepade anklagelserna mot Israelom folkmord och krigsförbrytelser. Det tycker jagär oerhört. Jag tycker att det är bevis nog påriktigheten i det jag har sagt. BerndtEkholm ställde också en fråga till mig. Svaret påden frågan är -- ja.Jag är emot bosättningspolitiken och de övergreppsom följer på en långvarig ockupation. Min kritikav politik i dessa avseenden utgår ifrån ensjälvklar respekt för som stat och för dessgivna rätt att existera.Det sägs ibland att PLO:s uttalanden har upphävtPLO-stadgans krav på ett utplånande av Israel.Men det är också sant att i stadgan står kravet kvar.Jag tycker att det är ett exempel på vad jag kallarför dubbelt budskap. Det finns ett budskap om viljatill fred med riktat till demokratierna i västoch ett budskap om utplånande av riktat tillde egna i rörelsen och till de diktaturstater iområdet som hoppas och verkar för ett sådantutplånande. Är det inte, fru utrikesminister, rimligtatt kräva av PLO att man skall tala med en tunga ien så viktig fråga som denna?Att skapa förståelse för den motsatta parten är enviktig del i fredsprocessen. När och när han senare sände sinascudmissiler mot och , jubladepalestinierna i , på och iGaza. Det var självfallet en stor besvikelse för dejudar som inom och utanför har verkat förvänskap mellan judar och araber. Men denbesvikelsen har inte hindrat staten att endastcirka efter dessa händelser sitta ner ochförhandla med företrädare för samma palestinier.Det måste, som jag ser det, ändå tolkas som ettuttryck för judisk fredsvilja. Det är ett bidrag tillden fredsprocess syftande till hållbarasäkerhetslösningar som den nuvarande svenskaregeringen uppenbarligen ser som sitt mål förMellanösternpolitiken.Anf. 39 ():Fru talman! Man kan alltid diskutera olikauttalanden, , och hur välbalanserade deär. Men just när det gäller det uttalandet vet jag hurflyktinglägren ser ut i eftersom jag harbesökt dem. Jag var ganska tagen av vad som händei . hade ett ansvar, och detkommer man inte undan. I det läget var det faktisktberättigad kritik.Utrikesministern har inte svarat på frågan omansvaret enligt den fjärde . Ioch med att vi har signerat den har vi ett ansvar attse till att alla signatärstater lever upp tillkonventionen. Eftersom inte gör det inomockuperat område vore det rimligt att pålämpligt sätt agerade i den frågan.Sverige skulle också kunna agera när det gällerförtroendeskapande åtgärder. Jag har en lång listafrån den palestinska förhandlingsdelegationen medföslag till förtroendeskapande åtgärder. Det jagtycker är viktigast där är faktisktbosättingspolitiken. Det är naturligtvis nästanomöjligt att förhandla med en part som samtidigtfortsätter sin bosättningspolitik på det som manuppfattar som sitt eget territorium. Det finnsmånga sätt att agera på, t.ex. i fråga omkonfiskationen av mark. Det finns många sätt attagera. Allt behöver inte synas utåt. Enrekommendation från mig till utrikesministern äratt utnyttja de möjligheter som finns tillpåtryckningar för att förtroendeskapande åtgärderskall komma till stånd i fredsprocessen.En annan sak som är viktig är naturligtvis ettfortsatt aktivt bistånd från svensk sida. Vi har varitoch tittat på rehabiliteringscentret och på någraandra anläggningar. Generalkonsulatet uttryckte,vad jag förstod, stort intresse för ett fortsatt starktbistånd, likaså NGO-organisationerna. Att ageravia EG är också en mycket bra väg att gå, bl.a. närdet gäller bistånd och fredsprocessen.Fredsprocessen är, precis som alla har sagt, heltavgörande. Det är där vi skall lägga på mest kol,inget tvivel om det. Det är en unik chans som finnsnu. Det är ett bra strategiskt läge att ge allt stödsom man kan ge till fredsprocessen, naturligtvis tillbåda parter, inte tu tal om den saken.Det är också mycket viktigt att besöka deockuperade områdena. Jag noterade att HadarCars har varit där, det tycker jag är bra. Jagrekommenderar fler att åka dit, liksom naturligtvistill , för att se hur läget är.Den anglikanske prästen mötte jag för tioår sedan. Då gav han mig ett budskap. Han gav migsamma budskap : Ni kristna i väst har ettsärskilt ansvar, ett särskilt uppdrag, att bygga fredoch försoning mellan judar och palestinier. Dettycker jag att vi skall ta till oss.Anf. 40 ():Fru talman! Åter till frågan om fredsprocessen ochvilken roll skulle kunna vara för att hjälpatill, påskynda, stötta eller vad man nu vill användaför ord. Jag tror att vi är överens om att detväsentligaste just nu är att fredsprocessenfortskrider och att det blir resultat av den. Där trorjag att vi i något sammanhang kan fungera som länkmellan de olika parterna.Det är självklart att en sådan överenskommelsemellan palestinier och staten är det absolutväsentligaste. Men att man har förståelse för deolika parternas problem och frågor får inte leda tillatt man inte med kraft vågar påtala brott motmänskliga rättigheter, brott mot civilbefolkningensrätt att leva i lugn och ro. Man måste givetvis ställanågot högre krav vad gäller att följa konventioneroch annat på den stat som erkänns av andra länderän man kan ställa på unga pojkar som lever påVästbanken och i . Men om PLO, denpalestinska organisationen, begår övergrepp ellergör dumma uttalanden skall självfallet det ocksåfördömas. Men när jag hör eller herrLennmarker får jag en känsla av att det inte ärriktigt tillåtet att kritisera på det sättet närIsrael gör övergrepp mot den palestinskacivilbefolkningen.Det är glädjande att höra utrikeministern säga skall ha kontakter med bägge sidor. Det innebär också att man harkontakter med den palestinskabefrielseorganisationen, PLO.Jag skulle vilja säga till att på samma sättsom han gav ett tillerkännande och ettpositivt omdöme för att man trots scud-missiler ochannat gått till förhandlingsbordet -- jag tycker attdet är bra att trots scud-missilerna gick tillförhandlingsbordet -- skulle man också kunnaberömma den palestinska befolkningens delegationför att den åker till förhandlingarna, trots att manhar drabbats ganska hårt under intifadan -- 800döda och många som slängts ut från sina bostäder.Vi kanske kan vara överens om att bägge parter ialla fall har visat viss vilja att förhandla.Om man anklagar för att vara delat i vissafrågor, skall man komma ihåg att det i det politiskalivet i också finns extremgrupper som driveren mycket konstig linje mot araber och palestinier.Det jag tror att vi skall göra från svensk sida, detgäller också i internationella sammanhang, är att setill att de extrema inte får något större stöd. Då trorjag inte att fredsprocessen kan slutföras.Anf. 41 Utrikesminister ():Fru talman! Låt mig bara kort få säga att jag tycktemig ana att rekommenderade migtyst diplomati. Det kan vara bra. Men jag tycker attdet går alldeles utmärkt att öppet redovisaregeringens Mellanösternpolitik och svenskMellanösternpolitik. Jag har vid ett flertal tillfällenredan haft möjlighet att göra det -- i mitt tal i FN, ien tidigare riksdagsdebatt med Hans GöranFranck, i flera uttalanden, , och nui denna intressanta debatt som vi har fört. Det gåralldeles utmärkt att öppet och klart diskuterasvensk Mellanösternpolitik.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1991/92:113 om detkurdiska folketAnf. 42 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig vad somfrån svensk sida kan göras för att förhindra enmassaker på det kurdiska folket. Frågan ställs medhänvisning til bl.a. den irakiska attacken medkemisk gas på den kurdiska staden i mars1988, liksom till förstörelse av kurdiska byar ochandra grova kränkningar av kurdernas mänskligarättigheter från den irakiska centralmaktens sida.Dessa övergrepp har fortgått med storbrutalitet. De uppges vara svar på uppror frånkurdernas sida i syfte att etablera ett gentemotcentralmakten självständigt . Enbegränsad autonomi tillerkändes kurderna redanpå , men denna ansågs från kurdisk sidaotillräcklig och fiktiv. Den irakiska regeringensnotoriska hänsynslöshet mot oppositionsrörelserkom ånyo till uttryck efter de kurdiska och shiitiskaupprorsförsöken efter gulfkriget förra året.Attackhelikoptrar användes och det förekomuppgifter om att napalm och kanske fosforbombersattes in mot kurderna.Därmed upstod en katastrofal situation för denkurdiska befolkningen. Stora flyktingströmmar togsig in i framför allt men även i , somefter hand gick med på att öppna sina gränser.FN:s säkerhetsråd antog enresolution, nr 688, i vilken förtryck mot sinegen civilbefolkning, inkl. kurderna, fördömssåsom ett hot mot fred och säkerhet i området.Härmed tog FN ett unikt steg, särskilt motiverat avhumanitära hänsyn. stödde aktivttillkomsten av denna resolution. Underåberopande av de principer som kom till utryck iresolutionstexten upprättade snart därefterFrankrike, , ochStorbritannien på förslag av den brittiskepremiärministern en säkerhetszon i nordligasteIrak. Den irakiska armén har inte sökt återvända tilldenna zon ens sedan de allierade styrkorna drogsbort . behärskade kurdernastörre delen av det kurdbebodda området.De förhandlingar som inleddes i april förra åretmellan den irakiska regeringen och representanterför kurderna har inte lett till någon lösning påfrågan om hur kurderna skall återfå s.k. arabiseratland. På kurdisk sida föreligger starka tvivel omSaddam pålitlighet.Såväl säkerhetssituationen som försörjningslägetförblir därmed prekärt för kurderna. Amerikansktobservationsflyg patrullerar i stabiliserande syftegränsområdet, enligt föreliggande beslut fram tilljuni 1992. På något finns risk att nyastridigheter uppstår i och med att den irakiska armésom finns grupperad väster om det kurdiskaområdet söker återta kontrollen över detsamma.Fru talman! Läget förtjänar stor uppmärksamhet.Efter den irakiska arméns tillbakadragande frånkurdiska centra har det blivit möjligt att fåytterligare kännedom om den brutalitet ochhänsynslöshet som präglat den irakiskabehandlingen av kurderna. Bl.a. har utländskaundersökningskommissioner och andraorganisationer med inriktning på frågor ommänskliga rättigheter tagit del av vad som sägs varaav irakierna själva producerad dokumentation omtortyr, omfattande avrättningar och våldtäkter. Detfinns flera tecken på att gasattacken i Halabja, deomfattande deportationerna, liksom tortyr ochavrättningar på intet sätt är enstaka företeelser,utan tvärtom belysande för decennier av förtryckfrån den irakiska centralmaktens sida mot denkurdiska minoriteten. Det gör ävenframtidsperspektivet oroande.Fru talman! har upprepade gånger uttrycktsitt stöd för den kurdiska minoritetens rättigheter,liksom påtalat behovet av en stabil politisk lösningför kurderna. Sedan uppgifter framkommit omkemiska attacker mot Halabja riktade den svenskaregeringen tillsammans med de nordiska ländernaen uppmaning till FN:s generalsekreterare attutreda om dessa uppgifter var riktiga. Sedermerahar fördömt dessa och andra grova brottfrån den irakiska regeringens sida mot kurdernasmänskliga rättigheter. Enligt svensk uppfattningkan kränkningar av mänskliga rättigheter aldrigbetraktas som ett lands inre angelägenhet utanmåste skarpt fördömas. Denna uppfattning ärockså en bärande princip i den tidigare nämnda FN-resolutionen som fördömer aggression motdet egna folket.FN:s kommission för de mänskliga rättigheternahar också i en nyantagen resolution starkt fördömtIraks kränkningar av de mänskliga rättigheterna,särskilt de kränkningar som riktats mot kurderna.Sverige var medförslagsställare beträffande dennaresolution. Från svensk sida kommer vi att fortsättaatt följa den kurdiska frågan med storuppmärksamhet, följa upp nya vittnesbörd omaktuella eller begångna oförrätter och inte tveka attfördöma dessa.Fru talman! Jag vill även avslutningsvis nämna detomfattande humanitära stöd som ger tillutsatta befolkningsgrupper i , eftersom dessainsatser även främjar kurdernas säkerhet. Inteminst torde detta gälla den vaktstyrka på 500 mansom upprättades inom . För dessa insatser kommer ansvarigt statsrådatt redogöra i ett särskilt interpellationssvar.Anf. 43 ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Om den här debatten skall bli förståelig för demsom lyssnar eller senare läser prototkollet, måstejag först läsa innantill ur min egen interpellation. står det: ''Oroligheterna i trappas upp.I turkiska tidningar skrivs ommilitärupptrappningen i de kurdiska provinserna.Turkiets motsvarighet till vår ÖB sade för någraveckor sedan, att han visste ett sätt att för allframtid lösa problemen i östra och att hanvar beredd att vidta sådana åtgärder.I parlamentet har de nyinvalda kurdiskaledamöterna utsatts för ett hårt tryck.