prot · GG0925 · 1992-11-17 00:00:00 — I beredningen av förslaget till ny läroplankommer jag att ägna särskild uppmärksamhet åtmålen och riktlinjerna för att skolan skall bli en ialla avseenden positiv miljö för lärande.Skolverket har som en av sina uppgifter att utövatillsyn över det offentliga skolväsendet. I denuppgiften ligger bl.a. att bevaka den enskildes rätt.I den mån fall av mobbning genom anmälan, isamband med utvärdering eller på annat sätt,kommer till kännedom är verketsåledes skyldigt att ingripa och vidta de åtgärdersom kan föranledas av det enskilda fallet.Skolverket har genom sin fältorganisation ocksåingripit i flera mobbningsfall och bidragit till attfallen fått en ur alla inblandades synpunkttillfredsställande lösning. viktigasteinsats måste dock vara att sprida kännedom omproblemen, hur man upptäcker mindre uppenbaraformer av mobbning och om bra åtgärdsprogrammot mobbning. Jag vet att arbetar aktivtmed dessa frågor.Viktiga signaler om skolans ansvar för skolmiljönoch åtgärder mot mobbning kan också ges irektorsutbildningen och i såväl grundutbildningensom fort- och vidareutbildningen av lärare.Slutligen vill jag betona att regering och riksdaggenom generella föreskrifter kan ge en viktig grundför skolornas arbete. Men det mest väsentliga ärfaktiskt vad som sker ute på de enskilda skolorna.Där måste vi kunna lita på att ansvarigaskolpolitiker, skolpersonal, föräldrar och elever tarett stort och gemensamt ansvar för att göra skolansmiljö trygg och välkomnande och därigenomskapar förutsättningar för det lärande och denkunskapsöverföring som är skolans huvuduppgift isamhället.Anf. 70 ():Herr talman! Jag vill tacka skolministern för detmycket positiva svaret. Frågan är ställd på grund avden oro som många känner inför den ökandemobbningen på våra skolor. mobbas ca100 000 barn. Det är en av tio elever. En delstatistik visar ännu högre siffror. Dessa barnsskolgång är ofta ett enda stort lidande, ibland frånden första till den sista klassen. Många barn får ståut med dagligt lidande i värsta fall.Detta händer just i den tid under uppväxandet somär så oerhört viktig för hur en människa utvecklas.Det är dessa år som kommer att prägla människani framtiden, hans eller hennes syn på andramänniskor och på samhället.Att känna skräcken krypa utmed ryggraden då manmöter någon i korridoren eller vid elevskåpet, igymnastiksalens omklädningsrum eller då manskall bege sig hem efter skolans slut och kanskebehöva låsa in sig på skoltoaletten under rasternaär den verklighet som dessa elever dagligenkonfronteras med. Att känna skräck för att blislagen och misshandlad är ett fruktansvärt sätt attbli mobbad på, men även utfrysningen, glåpordenoch den psykiska mobbningen kan vara väl såsmärtsamma.Jag har själv på nära håll sett hur öppna, glada finaelever förvandlats till rädda och osäkra individer.Jag har sett hur mobbning kan förändra en helfamiljs livssituation. blir livet såouthärdligt att föräldrarna väljer att flytta sitt barntill en annan skola, ibland även från orten.Mobbningen drabbar då hela familjen -- syskonenfår byta skola, föräldrarna får söka annat arbete.Detta tycker jag inte att vi kan acceptera. Det ärinte bara i de stora skolorna som det förekommermobbning. Det förekommer på både stora och småskolor och även ute på landet.Skolan är ju barnens arbetsplats, och barnen harrätt att kräva att få arbeta under mänskligaförhållanden. Vi måste se mycket allvarligt påmobbningen, prioritera den frågan och bevakautvecklingen.Anf. 71 (m):Herr talman! Det är riktigt att mobbningen är ettväldigt stort problem. Det vet vi därför att det i en hel del forskning och rapporter påområdet. Det är inte bara så att många elevermobbas. Både föräldrar och skolpersonal är oftaomedvetna om storleken på problemet. Man möterofta synpunkten: detta finns inte i min skola. Manunderskattar problemet, slätar över signaler fråneleverna om vad som förekommer. Det här ärallvarligt.Det viktigaste vi kan göra är att öka medvetandetbland vuxna om att det här problemet finns och hurdet ser ut. Det finns ganska många fördomar ommobbningsoffer. Man tror ibland att de är påtagligtannorlunda än sina kamrater eller att deprovocerar. Forskningen visar att det inte är så.En aspekt på det hela som jag tycker skall nämnasi det här sammanhanget är att vi av forskning ochrapporter vet, förutom mobbningsoffrets lidande,att mobbarna, dvs. de som utövar detta förtrycköver sina kamrater, har en större benägenhet änelever i genomsnitt att hamna iungdomskriminalitet och andra svårigheter. Detfinns också från den aspekten skäl för oss att ageratidigt och kraftfullt.Anf. 72 ():Herr talman! Det är rätt som skolministern säger.En svår del av detta problem är att barn i regel intesjälva vill tala om att de är mobbade, för att interåka ännu värre ut. Vid föräldraintervjuer har detframkommit att det är höga tal: av flickornaoch av pojkarna mobbas. Det är naturligtvisbara ungefärliga tal. Det är svårt att få fram exaktasiffror. Mobbning är faktiskt mycket svår attupptäcka, som skolministern sade, och det finnssäkert ett stort mörkertal.Ett sätt att få fram siffror är genom , Barnensrätt i samhället, jourtelefon. Många telefonsamtalhandlar just om mobbning. Barn söker hjälp ochtröst i sin jobbiga situation.Det är inte heller så att mobbningen slutar direktefter skoldagens slut, utan många utsätts förmobbning på vägen till och från skolan och påfritiden. Många barn vågar inte gå ut, vågar inte gåärenden till affärer, post och bank. Det har ävenframkommit att många barn sover dåligt pånätterna. Som skolministern sade sätter det sinaspår längre fram i livet.Anf. 73 (m):Herr talman! Mobbning ger allvarliga effekter.Dess värre kan varken jag som skolminister,regeringen eller bestämma över allt somsker i skolorna. Men jag vill i detta sammanhangpassa på att uppmana alla skolor att i de lokalareglerna för samvaron mellan kamrater och vuxna iskolarbetet tydliggöra skolans inställning tillmobbning. Jag tror nämligen att ett skäl till attelever inte berättar om eller ger synpunkter på sinaupplevelser är att de kanske inte är säkra på hur devuxna skall reagera. I det lokala arbetet bör ingå atthitta regler för ordning och uppförande, eller vadman lokalt kallar det för.Anf. 74 ():Herr talman! FN:s konvention om barnensrättigheter ger barnet status som individ med fulltmänniskovärde. Det innebär att respekten förbarnet som individ lyfts fram. Innehållet riktar sig ihög grad även till skolpersonalen. närkonventionen är antagen av FN, och harratificerat den återstår det viktigaste, nämligen atttillämpa den.Jag vill tacka skolministern för det mycket positivasvaret.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1992/93:173 om undervisningom genetik i gymnasietAnf.75 (m):Herr talman! har frågatutbildningsministern om han är beredd att tainitiativ till hur man skulle kunna förmedla kunskapom genetik till våra skolelever. som exempel projektet iSvalöv. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall svara på frågan.Regeringens initiativ är inriktade på att skapa enbättre studieorganisation för elever och studenter isåväl skolan som vid universitet och högskolor. Destuderande på alla nivåer får större möjligheter attvälja utbildning efter eget studieintresse ochregeringen värnar om hög kvalitet i utbildningen.Det pågår också diskussioner inomUtbildningsdepartementet om hur intresset förämnesområdet naturvetenskap och teknik skallkunna stimuleras tidigt i skolan. Detta är enförutsättning för att uppnå ett mindre könsbundetutbildningsval högre upp i åldrarna och bidrar tillatt på lång sikt säkra tillgången pånaturvetenskapligt och tekniskt utbildade i Sverige.Genetikutbildningen i gymnasieskolan ingår bl.a. ibiologiämnet. Det finns därför ingen omedelbaranledning att vidta åtgärder för att påverkaämnesinnehållet i gymnasieskolan. Däremotvälkomnas naturligtvis initiativ somSvalövprojektet, som enligt mitt intryck är ettmycket intressant och efterföljansvärt projekt.Jag delar ' uppfattning att det ärviktigt att få en ökad spridning av forskningensresultat, t.ex. inom genetikområdet, till skolor ochtill allmänheten. Det är därför positivt att nyaformer för denna kunskapsspridning prövas ochutvecklas.En viktig förutsättning för att detta skallförverkligas är att man lyckas utveckla ett gottsamarbete mellan skolan och forskningen viduniversitet och högskolor. Ansvaret för en sådanutveckling ligger på kommunerna, de enskildaskolorna och forskarna.Anf. 76 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detgläder mig att vi är överens om huvudtanken i dethela.Jag är väl medveten om att genetik ingår i ämnetbiologi, vilket är viktigt därför att jag tror att vi iframtiden kommer att behöva den kompetens somungdomarna därigenom får. De får också enmöjlighet att leva med detta ämne, som för mingeneration och för den breda allmänheten tycksvara litet märkligt och svårgreppbart.Jag skulle vilja föreslå en utökad kunskap i ämnetför lärarkåren. Vid ett flertal kontakter medlärarkåren har framförts önskningar om att fåfördjupade kunskaper om just genetiken för attkunna ge ungdomarna en bredare kunskap, vilketskulle vara till gagn för hela vårt land. Ärskolministern beredd att satsa något på detta?Anf. 77 (m):Herr talman! Kommunerna har dess värre ansvaretför fortbildningen av lärarna, men ett och annatsignaleras också från departementet.När vi har behandlat läroplanerna för ,gymnasiet och den kommunala vuxenutbildningenkommer vi naturligtvis att ordna en vissfortbildning, men även att signalera tillkommunerna vad vi anser vara angelägna områdenför vidareutbildning. Jag kan inte säga omgenetik kommer att ingå, eftersom det kommer attbli hårda prioriteringar. Men detta handlar omkunskaper som kommer att bli alltmer viktiga förde som studerar inom våra utbildningsområden.Anf. 78 ():Herr talman! Hur skall vi göra för att få enförståelse från vår egen -- skolministerns och min --generation? Jag upplever att det hos den bredaallmänheten finns en viss rädsla och osäkerhet infördessa frågor. Man vet inte om det är genteknikernaeller vi riksdagsledamöter som skall sätta gränsernaför etiken i detta ämne och besluta om hur långtman får gå. Jag ifrågasätter den breda allmänhetenskunskaper på detta område.Anf. 79 (m):Det är svårt att lära gamla hundar sitta. Det kanskeman inte får säga här i , men jag tror attdet är mycket viktigt att arbeta för att ge barn ochungdomar den grundläggande undervisning somkrävs, eftersom detta är svåra ämnesområden.Projektet i är intressant, eftersom man därtar emot studiebesök av mellanstadieelever bl.a.Jag tror att det är just på den nivån som grundenläggs för en gedigen förståelse i naturvetenskapligaoch tekniska ämnen. Dessutom vet jag, sommamma till ett mellanstadiebarn, att ett och annatav det som barnen lär sig i skolan vidareförmedlashemma. Det kanske är en god väg att öka också vårkunskap och vårt intresse för dessa mycket svårafrågor. Barn har ju en förmåga att ta upp just de härlivsavgörande frågorna, vilka etikfrågorna tillhör.Anf. 80 ():Herr talman! Skolministern tog orden ur munnenpå mig: Genom barnen kan vi gamla hundar ocksålära oss att sitta och vi kan ta till oss en del av depedagogiska kunskaper som ävenmellanstadieeleverna får.Ser skolministern någon möjlighet att ge Svalövskommun och den skola som finns på Svalövs ABnågon form av statliga stöd till deras lovvärdainitiativ?Man har där också ordnat en del seminarier, somjag själv har haft möjlighet att delta i.Skolministern nämnde att även mellanstadieelevergör studiebesök på , vilket verkligen kanintygas. Finns det ekonomiska möjligheter attstödja och uppmuntra denna verksamhet?Anf. 81 (m):Herr talman! Departementet har för närvarandeinga resurser. Vi har väldigt begränsademöjligheter att ge stöd till särskilda projekt.Däremot kan vi ge god reklam.Anf. 82 ():Herr talman! Jag vill härmed framföra mitt varmatack.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1992/93:183 om statsbidragenoch asylsökande barn igrundskoleundervisningenAnf. 83 (m):Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att vidta åtgärder så att en kommun medomfattande och ökande ansvar förgrundskoleundervisning till asylsökande barn gesfull kompensation för sina kostnader närstatsbidragen till kommunerna läggs om.Asylsökande barn i skolpliktig ålder har i enlighetmed grundskoleförordningen rätt att tas emot igrundskolan så snart skolgång är lämplig medhänsyn till deras förhållanden. Staten har i principsvarat för hela skolkostnaden för asylsökande barnpå förläggningar. Det har skett dels genom det s.k.sektorsbidraget till skolan, dels i särskild ordningvia . Det nuvarande systemetinnebär att kommunerna får ersättning förkostnaderna i efterhand.Det nya statsbidraget till kommunerna, som införsden , påverkas inte av antaletasylsökande barn i skolan. I det sektorsbidrag tillskolan som avser andra harhänsyn tagits till de förändringar i antaletasylsökande barn som skedde under budgetåret1991/92. Medel motsvarande nivån påsektorbidraget för andra harräknats in i den totala ramen för det nyastatsbidraget till kommunerna.Jag är medveten om att omläggningen avbidragssystemet kan få till följd att vissa kommunermed många asylsökande barn i grundskoleåldern iframtiden inte får samma kostnadstäckning somtidigare. Även om förändringen i de flesta fallsannolikt blir marginell och i huvudsak kommer attuppvägas av kommunernas ökade möjligheter attdisponera sina resurser rationellt anser jag för att utvecklingen i denna fråga bör följasnoggrant. Frågan övervägs f.n. inomregeringskansliet.Anf. 84 ():Herr talman! Detta är för kommun en mycketallvarlig och brådskande fråga. tillhör dekommuner i landet som har de störstaflyktingförläggningarna. Av barnen i skolan är 134barn asylsökande och 758 barn mantalsskrivna.Kommunens kostnader och insatser för deasylsökande barnen är mycket stora, och harde täckts av statsbidrag. Det är en absolutförutsättning för att kommunen skall kunna få fullkostnadstäckning för barnen och för att långsiktigtkunna klara denna skolverksamhet. Staten hartidigare tagit hela kostnadsansvaret, medan enkommun som vällovligt tagit ansvaret för attanordna en bra verksamhet för barnen.Statsrådet framhåller i svaret att kostnaderna förhösten 1992 täcks, men statsrådet framhåller ävenatt frågan inte är löst . Det är mycketallvarligt, eftersom det rör sig om avskolbudgeten för kommun -- motsvarandeungefär på skatten.Jag blir litet bekymrad när statsrådet säger sig varamedveten om att kommunen inte får sammakostnadstäckning för framtiden, och att det börklaras genom att resurserna utnyttjas merrationellt. Generellt sett upplever jag det somprincipiellt tvivelaktigt -- det kan vi återkommatill -- men för en kommun som upplever jagdet praktiskt som totalt omöjligt. Jag hoppasverkligen att det ligger mycket allvar i påståendetatt departementet skall ta tag i frågan.Anf. 85 (m):Herr talman! Från regeringens sida är vi mycketangelägna om att kommunerna skall kunna ta emotde flyktingar som kommer till . Enförutsättning därför är naturligtvis att vi är överensmed kommunerna hur vi tillsammans skall kunnaklara de kostnader som detta innebär .Jag konstaterar i mitt svar att det i detkommunbidrag som finns inte tas hänsyn till dekraftiga ökningar som har varit när det gällerinvandring . Det finns anledning attfundera hur man hanterar det.Det nya kommunbidraget, inte minst när det gällerskolan, är ju egentligen en enda stor schablon medvissa kriterier, och med anledning därav pågår endiskussion om dessa kriterier. En särskild utredningpågår också om invandrarproblematiken. Vi följerdetta noggrant, och jag är väldigt medveten ombekymret med utbildning för dessa barn. Det äremellertid inte den enda fråga som fordrarextrabelysning när det gäller flykting- ochinvandrarfrågor.Anf. 86 ():Herr talman! Jag hoppas att statsrådet är beredd attprioritera den här frågan, eftersom det ärutomordentligt angeläget för de här småkommunerna att snabbt få svar. Det har storbetydelse för det budgetarbete som man är mittuppe i just nu.Jag tror att det är angeläget att skilja på å endasidan det strukturbidrag som skall sättas samman --med hänsyn till olika faktorer, som invandring,antal barn, osv. -- och å andra sidan det faktum attstaten köper viss verksamhet i kommunerna.Asylmottagning är just en angelägenhet för staten,och den måste täckas med statliga medel, även omkommunen tar ett anordnaransvar. Jag uppleverden frågan som principiellt väldigt viktig.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1992/93:96 om de s.k.krutaffärerna och möjligheter att ta del avhandlingar i f.d. DDRAnf. 87 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig hurregeringen avser agera för att skall fåtillgång till alla handlingar från det fornaÖsttyskland som kan kasta ljus över de s.k.krutaffärerna.Dom i det s.k. krutmålet avkunnades av KarlskogaTingsrätt , varvid åtalet i alltväsentligt ogillades. Den friande domen fastställdesav och vann laga kraftden 27 juli 1990.Efter det att den forna östtyska staten upphört attexistera och dess territorium införlivats medFörbundsrepubliken , har detframkommit att det hos den östtyskasäkerhetstjänsten, , funnits handlingarrörande vissa av de krutleveranser som viaÖsttyskland gått till och kanske andra länder ibörjan av . Mot bakgrund av atttullkriminalen utrett krutaffärerna i samband medförundersökningen i , ställdes frånTullverkets sida enunderhandsförfrågan till det tyska finansministerietom det var möjligt att med stöd av det mellanSverige och ingångna avtalet omömsesidigt bistånd i tullfrågor få ut de i tyska ochsvenska massmedier omtalade dokumenten.Det tyska finansministeriet besvarade den 17september den svenska begäran och hänvisadeTullverket att göra en officiell framställning medstöd av europeiska konvention ominbördes rättshjälp i brottmål. Med anledninghärav har vänt sig tillriksåklagaren med begäran att han skall initiera denrättsliga procedur som behövs för en officiellframställning till . Riksåklagaren har i sintur hänskjutit ärendet till överåklagaren i Karlstad.För en svensk rättshjälpsframställning krävs i dettafall beslut av domstol. För en eventuell ny rättegångi krävs att beviljarresning.Eftersom frågan om en rättshjälpsframställning tillde tyska myndigheterna således är föremål förrättslig prövning i , ankommer det inte påmig eller regeringen att agera i detta ärende.Anf. 88 ()Herr talman! Detta blir dagens kortastefrågedebatt -- om den ens kan kallas debatt. Jagkonstaterar att frågan så att säga f.n. ligger utanförstatsrådets räckhåll. Jag tackar statsrådet för svaretmed den detaljerade historiken.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1992/93:148 om ökad exporttill de baltiska staternaAnf. 89 Statsrådet ():Herr talman! har frågatnäringsministern om regeringen är beredd attmedverka till nya åtgärder för att främja export tillbl.a. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågan.Sverige fäster stor vikt vid att utöka förbindelsernamed grannländerna på andra sidan , inteminst på det ekonomiska området. Handeln meddetta område är mycket begränsad, men jaghar mot bakgrund av den stora aktivitet som kunnatkonstateras stora förhoppningar vad gällerutvecklingen på sikt.En hel del har gjorts för att få igång handeln mellanSverige och de baltiska länderna. Bilateralafrihandelsavtal har trätt i kraft.Härigenom möjliggörs ett i princip fritt utbyte avindustrivaror mellan och de baltiskastaterna. Överenskommelser om handeln medjordbruksprodukter trädde i kraft somfrihandelsavtalen. Investeringsskyddsavtal harockså ingåtts och förhandlingar omdubbelbeskattningsavtal pågår.Omedelbart efter de baltiska staternassjälvständighet anslogs tillExportrådet och handelför exportfrämjande verksamhet i de baltiskastaterna. Efter kommande årsskifte kommerExportrådet att vara representerat i samtligabaltiska huvudstäder.SwedeCorp disponerar detta budgetår 55 miljonerkronor för investeringar i samriskföretag samt förannat stöd till näringslivsutvecklingen i Central-och . Innevarande budgetår gårmerparten av resurserna till de baltiska staterna.SwedeCorp gör sina satsningar på det nyanäringsliv som växer fram och bidrar på så sätt tillstrukturomvandlingen.Dessutom har varit pådrivande för att få tillstånd det baltiska investeringsprogrammet. Dettaomfattar lån och riskkapitalinvesteringar samttekniskt bistånd via Nordiska investeringsbanken,Nordiska projektfonden och den europeiskautvecklingsbanken. Programmet, som är treårigt,uppgår totalt till . Sverigekommer att inbetala per årunder denna treårsperiod.Exportkreditnämnden, , beviljar förnärvarande inga garantier för export till de baltiskastaterna. EKN kan däremot beviljainvesteringsgarantier till svenska företag sominvesterar i dessa länder efter prövning från fall tillfall.Vi är medvetna om önskemålen att på något sättstödja det ekonomiska utbytet med bl.a. de baltiskastaterna utöver vad som redan görs och vi prövarfrågan om något ytterligare kan göras. Självfalletmåste ett eventuellt stöd på detta område vägas motandra angelägna insatser.Anf. 90 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Närjag förberedde mig inför den här frågedebatten, sågjag två möjliga alternativ till svar. Det enaalternativet, också det bästa, skulle i korthet hakunnat formuleras: Förbättringar av svenskindustris exportmöjligheter till ochÖsteuropa är så viktiga att vi i regeringen är mittuppe i arbetet på att lägga fram förslag om nyaåtgärder, och de förslagen kommer snart att liggapå bord.Den formuleringen återfinns inte i svaret. Däremotsäger statsrådet att regeringen är medveten omönskemålen att på något sätt stödja det ekonomiskautbytet med de baltiska staterna. Jag kankonstatera att det i olika sammanhang förs framkrav på insatser från regeringens sida. Mankonstaterar gång på gång att med nuvarande reglerär det inte möjligt att genomföra en rad viktigaaffärer.Jag skall ge några exempel på krav. besökte ,inskärpte koncernchefen mycketkraftigt för oss att det måste skapas bättre regler förexportstöd till och Östeuropa.Nuvarande krav på säkerheter är omöjliga attuppnå.Vid i tryckte Storaskoncernchef hårt på att möjligheternatill stöd måste bli bättre i . har med skärpa varnat förpassiviteten när det gäller utvecklingen iÖsteuropa.Leif , Metalls ordförande, kräver iMetalls program, Programmet för nationelltkrafttag för industrin, att alla möjligheter skallprövas för att förbättra exportstödet.Herr talman! Enligt min mening är läget följande.Svensk industri har kapacitet och kunnandesamtidigt som länderna i har stora behovatt fylla. Hittillsvarande regler räcker inte till. Dåmåste regeringen ta initiativ för att främja jobbenoch tillväxten.Anf. 91 Statsrådet ():Herr talman! Jag är givetvis medveten om det storaintresse som finns hos näringslivet att utvidgaförbindelserna med bl.a. de baltiska länderna. Jagkan försäkra att vi nästan fåruppvaktningar från olika håll -- av precis denkaraktär som nämndes -- där det framförsönskemål om ökat statligt stöd för både den ena,andra och tredje insatsen. I en del fall måste vi,tyvärr, med hänsyn till ibland gällande regler ochibland det existerande statsfinansiella utrymmet,säga att något inte kan komma i fråga. I andra fallkan vi pröva olika förslag och då väga olika förslagtill åtgärder mot varandra.Jag konstaterade i mitt svar att vi prövar olika typerav åtgärder för att främja utvecklingen av handelnmed bl.a. de baltiska länderna. Jag tror att GöranMagnusson och jag kan vara eniga om att en sådanprövning bör bl.a. beakta möjligheterna att påolika sätt med hjälp av exportkrediter ochkreditfinansiering stödja en sådan utveckling. Helstskulle vi vilja åstadkomma detta genom att detekonomiska läget förbättras på ett sådant sätt i deberörda länderna att utrymme ges förgarantigivning av exportkrediter i normal ordning.Nu ser förutsättningarna inte så goda ut, och då fårvi pröva andra vägar.Anf. 92 ():Herr talman! Det är angeläget att pröva andravägar. När statsrådet fickliknande frågor i kammaren gav han ungefärsamma svar.