prot · GF0985 · 1992-03-26 00:00:00 — Detta faller inom den solidaritet somfinns i en fackföreningsrörelse. Människor samlas ien hop för att bli starkare. Då vill man titta på allaområden där man kan hjälpa till och göra det så brasom möjligt.Ett sådant område är försäkringsområdet. Där harfackföreningarna jobbat för att ge ett braoch tryggt skydd för den enskilde medlemmen. Detär faktiskt så, , attfackföreningsrörelsen är de enskildamedlemmarna, individerna som har slutit sigsamman för att bli starka mot de krafter som finnsutanför.Det finns inte någon som är underförsäkrad. Detexisterar inte något belopp här, utan man är fulltförsäkrad. Det innebär också att man har fastställten solidarisk premie som täcker alla.Jag vill ge några exempel som kan vara belysande.Det skedde en brand i sedan.Den var ganska stor. 240 lägenheter blev urblåsta.55 av dessa 240 lägenheter var helt oförsäkrade. Enliknande brand skedde också i där 50lägenheter brann upp. Ungefär 20 av dessa varoförsäkrade. Visst är det då naturligt attfackföreningen börjar fundera på detta attmedlemmen har underlåtit eller glömt att försäkrasin egendom.Då måste det ligga inom kollektivets skyldighet attbörja informera om försäkringar. Så sker också. Påvarenda fackföreningsmöte och i varenda avdelningfinns det faktiskt försäkringsombud som inte görannat än försöker upplysa medlemmarna omförsäkringar. Det sker också på ett sådant sätt attdet går hem information till varje medlem. Nubehöver ingen medlem skamset försöka reserverasig, utan han får en möjlighet att meddela tillavdelningen att han redan är försäkrad på annatsätt och betackar sig för detta. Det behövs intenågot annat för det.Jag vill fortfarande fråga vad det ärsom innerst inne driver henne att föra en sådandebatt.Anf. 10 ():Herr talman! Glädjen varade inte speciellt länge,. Jag tyckte att statsrådet börjadesvaja en hel del i repliken till skillnad mot detrelativt positiva svar som han har givit på BrittaBjelles interpellation. Det vore kanske bra om vikunde få höra här vad statsrådets syn på dennafråga egentligen är.Jag förstår fortfarande inte vad haremot att Kommunaltians medlemmar här iStockholm kan få en billig hemförsäkring. I ställetför att betala . som det skulle kostaindividuellt, kan man få den för ca . Jag kaninte förstå och syn i denhär frågan.Högsta domstolen har slagit fast att det inte ärnågot fel att ha kollektiva hemförsäkringar, precissom jag sade i min inledning. Det skulle varaklädsamt om juristen kunde titta påden domen.Anf. 11 Statsrådet ():Herr talman! Jag är varken mycket eller litetchockerad över yttrande här. Jagvar snarare glatt överraskad efter att han delade min uppfattning om attprincipiella invändningar kan resas mot att enorganisation blandar sig i då den enskildemedlemmen vill skydda sin privatekonomi. Dettyckte jag var ett fall framåt i den principiellafrågeställning som vi har att hantera här.För min del är det inte frågan om att på något vissvaja. Jag tycker däremot att det finns anledning attseparera en diskussion kring tekniska frågor om hurden nuvarande lagstiftningen fungerar och vad dennuvarande uppbyggnaden har för principer ochregelsystem. De är nog så viktiga. Sedan finns detall anledning att överväga den stora principiellafrågeställningen. Men det har flera aspekter somskulle föranleda en interpellationsdebatt eller enstörre riksdagsdebatt med betydligt mer tid.Sten talade om en del olika saker. Jag skallinte ta upp och diskutera frågan om kungahuset.Det är är däremot viktigt att slå fast att den förraregeringen av naturliga skäl initierade den översynav den föreningstekniska lagstiftningen och andralagstiftningsområden som krävs. Det kommer attbli aktuellt att genomföra förändringar av dem isamband med ett EG-medlemskap. För oss allasom menar att vi behöver vara en del av det nyaEuropa är det viktigt att förklara vikten av attEuropasamarbetet fullföljs, så att det leder till fredoch stabilitet och river hinder för ekonomiskutveckling. Jag hoppas att vi är helt överens omdetta.Anf. 12 ():Herr talman! Jag vill börja med att säga till såvälLeif som att det somdriver mig att ta upp den här frågan är det faktumatt jag har den uppfattningen att individer självakan bestämma om de skall ha en hemförsäkringeller inte. Jag har inget emot gruppförsäkringar.Jag förstår inte varför facket inte kan ha engruppförsäkring där individen får ett prospekt.Utifrån det kan man sedan anmäla om man vill haden här försäkringen. I stället skall man genomnågras beslut pådyvla 50 000--70 000 människorförsäkringar som de inte har frågat efter.Till skillnad från , som tycker attjag skall läsa den högsta domen när det gällerElektrikerförbundet, har jag faktiskt läst bådetingsrättens dom och hovrättens dom. Jag äralldeles övertygad om att om hadeläst dem -- vilket jag kan säga att hon inte har --skulle hon inte uttrycka sig på det sätt som hon gör.I tingsrättens dom står det ganska klart hur manborde se på fackföreningarnas rörelseområde.Enligt den domen är det ganska begränsat, och dåskulle man inte kunna åberopa den så friskt.När det gäller de oförsäkrade vill jag säga att detär lovvärt att fackföreningarna anser sig komma tillrätta med de oförsäkrade. Men det är i grunden såatt det finns nästan lika många oförsäkrade trots dekollektiva hemförsäkringarna. Alla de som intefinns i en fackförening t.ex. pensionärer,ungdomar, studerande, handikappade och andragrupper har inte möjlighet att få en kollektivhemförsäkring.Avgiften är densamma för sjukvårdsbiträdet somför den mycket välbetalde byggnadsarbetaren somkanske har ett stort hushåll och bor i ,där det normalt skulle vara mycket dyrt att ha enhemförsäkring. Sjukvårdsbiträdet bor kanske iJokkmokk och har ett litet hushåll. Därmed får honbetala en del av det hela.Avslutningsvis kan jag inte låta bli -- eftersom tidengår så fort -- att säga till att det ärtveksamt om detta trots allt är någon affär förFolksam.Sedan 1985 har kollektivahemförsäkringar gått med ca 200 milj.kr. i förlustper år.Eftersom jag har kvar av taletidenskall jag säga till att tanken medskälighetsprincipen var att man skulle få till stånden sund utveckling inom försäkringsbranscheninnebärande att var och en skulle betala en avgift iproportion till risken med hänsyn till hushålletsbelägenhet. I ett område, t.ex. , där manhar många inbrott skulle man ha en högre avgift pågrund av den högre risken, medan man på ett ställemed en liten risk för inbrott skulle betala en lägrepremie.Det var bakgrunden till skälighetsprincipen, menden förfuskades av den socialdemokratiskaregeringen för att möjliggöra för LO att hakollektiva hemförsäkringar.Anf. 13 ():Herr talman! Till statsrådet vill jag säga att det ärett grundligt missförstånd att jag nickade bifall tillde principiella invändningar som han redovisar iefterhand. Det var det grundläggande svaret påBritta Bjelles tre frågor som jag tyckte var braavvägt.Till vill jag säga att det här faktiskt intebara gäller fackföreningar. var ganska tidigt ute -- jag tror attdet var . försökte att införakollektiva försäkringar för sina medlemmar. Ävenhandikappföreningar är välkomna till föratt bilda försäkringar.Det handlar alltså inte bara om fackföreningar utanom en kollektiv lösning för att få till stånd en braoch billig försäkring. Följden har också blivit attvissa andra försäkringsbolag har tvingats att börjapressa priserna på de individuella försäkringarna.Jag vill vidare upprepa det som sade:Det pågår ingen debatt i denna fråga ute isamhället. Det märkliga är att den debatten förs avde borgerliga i den här kammaren. Allaförsäkringstagare är nöjda och belåtna med att fåen bra hemförsäkring, men en debatt har ändå förtsår sedan jag kom till riksdagen.Det finns faktiskt funderingar om man inte i denhär debatten drivs av konkurrerandeförsäkringsbolag, eventuellt med hjälp avstyrelseposter eller liknande. Det skulle betyda ettuppdrag från konkurrenter till . Det ärkanske det som driver också attdiskutera frågan i kammaren.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 14 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att det rent principiellt ärtveksamt att ifrågasätta bevekelsegrunderna förpersoners politiska ställningstaganden.Jag vill också notera att , som sadeatt min principiella inställning redovisades iefterhand, har läst svaret mycket dåligt ellermöjligen inte alls. I det ursprungliga svaret sadejag, och det finns kanske anledning att citera detsom avslutning på denna debatt: ''Jag har fullförståelse för att principiella invändningar kanresas mot att en organisation blandar sig i hur denenskilde medlemmen vill skydda sinprivatekonomi. ''Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1991/92:118 och fråga1991/92:452 om ÄDEL-reformenAnf. 15 Socialminister ():Herr talman! har i eninterpellation ställt frågor till statsrådet ianslutning till ÄDEL-reformen, bl.a. om vilkainsatser som planeras för att åtgärda problembeträffande de klinikfärdiga patienternas situationoch om vissa konsekvenser av det kommunalabetalningsansvaret. har i en frågatagit upp närliggande problematik och frågar omregeringen avser att ta initiativ till att lösaföreliggande tolkningstvister kring begreppetfärdigbehandlad. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall besvara frågorna.ÄDEL-reformen trädde i kraft för knappt tremånader sedan. Kommunerna har fått ett samlatoch tydligt ansvar för äldrevården som bl.a.innefattar ett obligatoriskt ansvar för hälso- ochsjukvårdsinsatser i särskilda boendeformer ochövertagande av ca 30 000 platser på sjukhem.ÄDEL-reformen syftar till att ge kommunerna deekonomiska och organisatoriska förutsättningarnaatt utveckla en god omsorg och vård där de äldresvalfrihet, trygghet och integritet utgör denövergripande målsättningen. En viktig del avreformen är kommunernas betalningsansvar förmedicinskt färdigbehandlade patienter inomsomatisk akutsjukvård och geriatrisk vård.Betalningsansvaret inträder normalt fem vardagarefter det att landsting och kommun inlettgemensam planering om den fortsatta vården.Medicinskt färdigbehandlad är en patient som ärintagen på sjukhuset men som inte längre behöverden medicinska vård som ges där. Frågan om enpatient är medicinskt färdigbehandlad avgörs avansvarig läkare.Systemet med ett kommunalt betalningsansvar försomatisk akutsjukvård och geriatrisk vård syftar tillatt ge kommunerna incitament att ökautbyggnaden av anpassade boendeformer förservice och omvårdnad och därmed reduceraantalet färdigbehandlade patienter pålänssjukhusen. Detta system kräver självfallet ettvälutvecklat samarbete mellan kommuner ochlandsting i frågor som rör både övergripanderesursplanering och den gemensammavårdplaneringen för den enskilde patienten.Begreppet medicinskt färdigbehandlad är inteentydigt, och frågan om dess tolkning har ställtspå sin spets när det hävdas att människor i livetsslutskede kan anses medicinskt färdigbehandlade.Regeringen beslutade att tillsättaen särskild kommitté med uppgift att följa ochutvärdera det kommunala betalningsansvaret.Kommittén skall särskilt beakta bl.a.konsekvenserna för den enskilde, den praktiskatillämpningen och betalningsansvarets tekniskakonstruktion. Kommittén skall även kunna föreslåförändringar i utformningen av systemet, om dettaskulle behövas för att syftet med systemet skalluppnås eller för att undvika ej avsedda effekter. Idirektiven till kommittén nämns särskilt attdefinitionen av begreppet medicinsktfärdigbehandlad skall följas upp och analyseras. Enförsta preliminär kartläggning av hur begreppetfärdigbehandlad tolkas och samarbetsformerna iövrigt mellan huvudmännen i anslutning tillÄDEL-reformens genomförande kommer inomkort att ske inom ramen för kommitténs uppdrag.Socialstyrelsen har i sin roll som tillsynsmyndighetbedömt att den senaste tidens händelser, somföranletts av oklarheter i fråga om begreppetfärdigbehandlad, kräver en snabb insats. Jag harerfarit att redan haft kontakter medberörda huvudmän om bl.a. frågan huruvidadöende patienter verkligen bör flyttas frånakutsjukvården efter det att de bedömts varafärdigbehandlade -- en fråga av stor humanitärbetydelse.Chatrine har också frågat mig näruppföljning/utvärdering av ÄDEL-reformenplaneras. Regeringen beslutade i september 1991att ge i uppdrag att följa upp ochutvärdera reformen. Detta arbete avses pågå underkommande , och avsikten är att 5 milj.kr. perår skall anvisas för att ett uppföljningsarbete medhög kvalitet skall kunna genomföras.Socialstyrelsen skall avrapportera vissadelar av uppföljningen, bl.a. hur stimulansbidragenför gruppbostäder och för fler enkelrum inomlångvården utnyttjas samt behandlingen av frågorkring kvalitet och säkerhet i vården, integration ochsamarbete mellan hemtjänst och hemsjukvårdm.m.Anf. 16 ():Herr talman! Jag vill börja med att tackasjukvårdsministern för svaret. I ett sjukvårdssystemmed inslag av marknadsekonomi förstärks behovetav en kontinuerlig kvalitetsuppföljning. Också medtanke på den stora organisationsförändring somskett tror jag att det är mycket viktigt medkvalitetsuppföljningen.Jag måste fråga om jag kan tolkasjukvårdsministerns svar när det gällerkonsekvenserna för den enskilde så, att kvalitetenfår en stor betydelse i detta sammanhang.Det vore önskvärt att ministern gav sin mening tillkänna. Antingen måste man påtala kommunensskyldighet att betala, så att dessa vårdbehövandepatienter, ofta döende, får sin vård ilänssjukvården, eller också måste sjukvården gesdirektiv att ej klassificera dessa patienter sommedicinskt färdigbehandlade.Det är nödvändigt att besked lämnas och att viåtgärdar detta, så att inte enskilda människorkommer i kläm mellan kommun och landsting. Förden enskilde är det inte organsationen ochbetalningsansvaret som är det viktigaste. Det ärinnehåll och kvalitet.Anf. 17 ():Herr talman! Jag får tacka socialministern försvaret. och jag har inte baraefternamnet gemensamt. Vi får också ta emot svari kammaren gemensamt.Svaret är positivt och tyder på att statsrådet delaruppfattningen att problemet med tolkningen avbegreppet färdigbehandlad i sjukvården är viktigtoch behöver en snar lösning. Regeringen hartydligen tagit vissa initiativ för att lösa problemet.Det är bra. Bl.a. har direktiv givits till en kommitté,som tillsattes . Jag erkänner att jag intevisste att det fanns en kommitté med deninriktningen.Socialstyrelsen har tydligen också tagit initiativ ifrågan och vill ta upp detta med bedömningen avom döende patienter verkligen skall flyttas frånakutsjukvården. Ambitionerna från central nivå äruppenbarligen goda. Tyvärr stannar det ofta på enviss nivå. Det tycks vara svårt att tränga igenomhela vägen.Ekonomitänkandet har trummats in både pålandstingsnivå och nivå. Vi har alla mereller mindre hjälpt till i den processen. Det innebäratt man fortfarande i praktiken stöter på sådana härproblem. läste jag ilokaltidningen om ett fall av ganska tragisk art, dären patient sändes hem. I min hemkommuninträffade för två något liknande,där en äldre, döende patient sändes hem alldeles ionödan. Patienten hann inte mer än kommainnanför dörren innan han avled. Det är beklagligtatt det går till på det sättet.Det finns enligt min uppfattning anledning attskynda på den process som tydligen är på gång. Vibör klara ut tolkningsfrågan. Det bör ske både medhjälp av läkarexpertis och den administrativa sidanpå resp. landsting och kommuner.Man bör också överväga om det finns andralösningar på de ekonomiska frågorna. Ekonominhar tyvärr fått avgöra de rent humanitära frågorna.Relationerna mellan landsting och kommuner ärganska ansträngda på vissa håll i anslutning tillÄDEL-reformen. Det finns en klar risk attekonomitänkandet får ta över i bedömningen av deetiska och humanitära frågorna.Delar statsrådet min uppfattning i den frågan?Finns det möjlighet att göra någon typ av extrainsatser?Anf. 18 ():Herr talman! Det är bra att ochTage har ställt denna interpellation resp.fråga. Det är oerhört viktigt att följa upp ÄDEL-reformen och se vilka konsekvenser den får ipraktiken. Det är kanske frestande för mig frånVänsterpartiet att säga till socialministern: Vad vardet vi sade.Vi i var inte positiva till det sätt påvilket denna reform skulle genomföras. Vi varpositiva till att kommuner och landsting på frivilligväg skulle göra denna organisationsförändring.Men vi var tveksamma till hur det skulle bli ipraktiken, när man tvingades till förändringenunder rätt kort tid.Beslutet om reformen är fattat. Det finns ingenanledning att älta det vi sade innan beslutetfattades. Vi får göra det bästa möjliga nu avreformen och följa upp situationen ute i landetinom sjukvården och i kommunerna.Det som är svårt är att ett beslut som man kan tyckahar positiva poänger kommer parallellt med destora nedskärningarna i kommunerna. Vi har idagarna sett exempel på detta. I Stockholmskommun, som ligger mig varmt om hjärtat,kommer krav på nedskärningar på över 700 milj.kr.i budgeten. Det är naturligtvis svårt när mansamtidigt får nya arbetsuppgifter, att då försökafullgöra dem på ett så bra sätt som möjligt.Det går inte att frikoppla denna fråga frånekonomin. Det var också inne på.Den har att göra med vilka ekonomiska resurserkommunerna får för att fullfölja ÄDEL-reformenpå ett bra sätt.Jag tycker att det är bra att vi i svaret får reda pådetaljer om uppföljningen. Inte heller jag kände tilldem innan. Det gäller t.ex. den akuta frågan omsocialstyrelsen skall gå in och avgöra problemetmed att döende patienter skickas hem.Definitionsfrågan förefaller inte vara klar. Det ärnaturligtvis också bra med en långsiktig uppföljningunder , för att se på djupet hurförändringarna går till. Jag är emellertid tveksamtill om detta räcker. Jag undrar om regeringen ärvillig att skjuta till ytterligare medel, när manupptäcker fler problem under resans gång bl.a. medresurser. Är regeringen beredd att underlätta förkommunerna att delta och göra denna reform tillnågot bra för människor som är berörda, så att dekänner att sjukvården och äldrevården kommerdem närmare?Jag undrar också om regeringen kommer att varavillig att delta i denna process medförtydliganden. Detta med döende patienter somskickas hem är bara ett exempel. Jag är övertygadom att det finns andra, och det kommer att uppståfler. Är man från regeringens sida angelägen att tainitiativ själv eller se till att ochandra instanser snabbt och effektivt klarar utkompetenstvister av detta slag, så att inte enskildapatienter hamnar mellan två stolar?Anf. 19 BO ():Herr talman! Till företrädare villjag säga att ÄDEL-reformen, såsom denbeslutades i , var ett mycket bra förslag.Jag följde ingående agerande ifrågan. Det gick i princip ut på att de relationer somvarit mellan kommuner och landsting när det gällervård och omsorg om de äldre var bra. Den attitydenhade inte majoriteten. Vi insåg att ett antalförändringar måste till. Betalningsansvaret somriksdagen lade till var ett mycket viktigt incitament.Det är en fin process på gång nu.Stora förändringar av detta slag leder naturligtvistill att det blir oro i maskineriet och att felaktigheterkan uppstå. Men huvudinriktningen är rätt, enligtmin bedömning.När det gäller frågan om begreppetfärdigbehandlad vill jag återge något av detresonemang som och socialutskottet dåförde. Man diskuterade huruvida det skulle kunnaanges från tjänstemannasidan eller i politiskasystem, när en patient är färdigbehandlad. Vi sågmånga nackdelar med detta. Vi såg fördelar med attdet i stället var doktorn som avgjorde, som gjordeen medicinsk bedömning av när en patient varfärdigbehandlad. Det är viktigt att man håller fastvid det. Vi vill väl alla att det är doktorn som påmedicinska grunder skall bedöma när vår gamlamamma eller pappa, som ligger på sjukhus, ärfärdigbehandlad. Vi vill inte ställa upp någraadministrativa eller politiska system för det.Jag vill fråga socialministern om han gör någonannan bedömning, dvs. att vi skall frångåordningen att det är doktorn som avgör när enpatient är färdigbehandlad.Till sist har jag en fråga till omekonomin. I kommuner och landsting har man nubörjat räkna i budgeten på vad besparingen på 7,5miljarder kronor kommer att innebära. På senaretid har det spritt sig en väldig oro i kommuner ochlandsting. syns det vilka stora pengar det helahandlar om. Jag har till min förvåning kunnatkonstatera att man inte alltid har räknat in deytterligare signaler som finns i finansplanenomfattande 10--. Om det nuskall skapas en s.k. statsbidragspåse, kommerregeringen att kunna garantera att de 5,5 miljarderkronorna till ÄDEL-reformen kommer att kvarståoch riktas till de äldre och inte kommer att tas medi påsen?Anf. 20 Socialminister ():Herr talman! Jag vill först instämma i det BoHolmberg sade om ÄDEL-reformen i allmänhet.Den är positiv. När jag nu har åkt runt i landet ochträffat kommun- och landstingspolitiker -- som harblivit av med en del uppgifter -- och tjänstemän harjag fått det bestämda intrycket att de anser attreformen fungerar väl.De larmsignaler som har kommit fram är ingalundatypiska. Det är snarare undantag som bekräftar attdet totalt sett är fråga om en mycket bra reform.Det är viktigt att erinra om bakgrunden till attbetalningsansvarsreglerna infördes. Många tusenpatienter blev liggande påakutsjukhus och geriatriska kliniker. Vi har i fleraår diskuterat hur vi skulle hantera problemet medatt kommunerna inte tog ansvar. Det var mot denbakgrunden som betalningsansvaret infördes. Detgår att redan nu se att betalningsansvaret harfungerat bra.Som framgår i frågan och interpellationen, och somEva och också har tagitupp, är det riktigt att det under en övergångsperiodkan ske misstag. Men det hänger inte bara ihopmed reformen och övergångsperioden. Den typenav misstag begås ibland i sjukvården. Sådant följeralltid upp för att se hur man kanundvika att det upprepas.Som sade är det självklart attenskilda patienter inte skall komma i kläm. och de enskildas ansvar inomvården måste ha den inriktningen.Jag delar helt uppfattning att detslutliga avgörandet av vem som är färdigbehandladeller ej måste ligga hos läkaren. Det går inte att ipolitisk ordning reglera den frågan.När har undersökt deuppmärksammade fallen har man även granskatom någon har uppträtt klandervärt och om det finnsskäl att vidta disciplinära åtgärder. Men slutsatsenav de fall som har granskats är att det intehar funnits skäl till sådana åtgärder.Det är naturligtvis ibland ett genuint svårt problematt avgöra om en person är döende eller inte. Detfinns kroniker som kommer att dö förr eller senareeller t.o.m. . Men det är svårt när manhar vårdat en akut sjukdom att avgöra hur näradöden en kroniker är. I regel fungerar det hela väl.Men i några av de uppmärksammade fallen har mangjort bedömningen att personer skulle leva längre,men ändå har de dött under transporten elleromedelbart efter det att de har kommit hem sedande har behandlats för en sjukdom.I stort sett alla mina meddebattörer tar upp fråganom risken att de ekonomiskt snäva ramarna taröver. Jag tror inte att det är det som har varithuvudproblemet i de uppmärksammade fallen. Dethar snarare varit fråga om felbedömningar frånläkares och möjligen sida efter detatt personerna har färdigbehandlats.Det är klart att det i en pressad ekonomisk situationalltid finns risker. Det skall vi vara medvetna om.Därför vill jag gärna understryka att från min ochregeringens utgångspunkt är det oerhört viktigt attinte låta ekonomin innebära inskränkningar imöjligheterna att ge våra äldre en god omsorg.Det är självklart att de pengar som i samband medÄDEL-reformen har satsats på t.ex. utbyggnad avgruppbostäder och ombyggnad till egna rum påsjukhem osv. reserveras till det ändamålet. Detfinns ingen tanke på att stoppa in dem i dengemensamma påsen. De pengarna kommer attfinnas kvar. Vi räknar med att de skall räcka tillungefär 20 000 enkelrum och 25 000 platser igruppbostäder framöver.Men det här räcker inte. Även inom den ordinariebudgeten måste kommunerna göra sådanaprioriteringar att de äldre inte försummas.