prot · GF0971 · 1992-02-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:71Torsdagen den 27 februariKl. 12.001 § Anmälan om kompletteringsval tillsocialutskottetTalmannen meddelade att socialdemokratiskariksdagsgruppen på grund av uppkomna vakanseranmält som ny ledamot isocialutskottet efter och som ny suppleant i socialutskottet efterHans Karlsson.Talmannen förklarade valda tillledamot i socialutskottetHans Karlsson ()suppelant i socialutskottetMartin ()2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 21 februari.3 § Svar på interpellation 1991/92:94 omfolkhälsoinstitutets lokaliseringAnf. 1 Socialminister ():Fru talman! har frågat statsrådetKönberg om regeringen är beredd att respekterariksdagens uttalande om lokalisering av nyamyndigheter utanför . Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen.Georg har ställt frågan mot bakgrund avatt organisationskommittén för folkhälsoinstitutetföreslog att detta institut skall lokaliseras tillStockholmsregionen. Regeringen följdekommitténs förslag och fattade beslut därom den30 januari 1992.Georg påminner om att socialutskotteti december erinrade om tidigare uttalanden avarbetsmarknadsutskottet med innebörd attmöjligheterna till annan lokaliseringsort änStockholm bör prövas när nya myndigheterinrättas. Det som åsyftas ärarbetsmarknadsutskottets av godkändabetänkande /90:AU13 Regionalpolitik för 90-talet. I betänkandet framhålls emellertid ävenvikten av att myndigheterna skall kunna fullgörasina arbetsuppgifter effektivt. Förutomregionalpolitiska aspekter bör enligtarbetsmarknadsutskottet beaktas förutsättningarnaatt behålla eller rekrytera kvalificerad personal,behovet av kontakter med andra myndigheterm.m.Enligt de ursprungliga planerna skullefolkhälsoinstitutet starta sin verksamhet den1 . Den från början beslutade tidsplanenvisade sig emellertid vara alltför snäv för attförberedelsearbetet skulle kunna utföras på ettfullgott sätt. Regeringen föreslog därför itilläggsbudget I till statsbudgeten för budgetåret1991/92 att inrättandet av skulleförskjutas till , vilket riksdagengodkände (1991/92:SoU9, rskr. 82).Kommittén gav redan från arbetets start frågan omlokalisering av institutet mycket hög prioritet.Även jag bedömde det som väsentligt att så snartsom möjligt bestämma till vilken ort eller regioninstitutet skulle förläggas, eftersom det krävs tid attskaffa lokaler och lokaliseringen måste varabeslutad inför personalrekryteringen. Jag fann detmot den bakgrunden önskvärt att kommittén skulleförelägga regeringen sitt förslag till lokaliseringföre årsskiftet.Från närmare ett trettiotal kommuner harframförts önskemål om att skallförläggas till den egna orten eller regionen.Kommittén har gjort en omfattande genomgång avsamtliga förslag till lokalisering som inkommit.Med hänsyn till det stora antaletintresseanmälningar och mot bakgrund av att detsåväl i propositionen inför folkhälsoinstitutetsinrättande som i efterföljande riksdagsbeslut hadebetonats vikten av forskningsanknytning avverksamheten, begränsade kommitténlokaliseringsdiskussionen i första hand tilluniversitetsorterna. Kommittén bedömde det somväsentligt att det på förläggningsorten skulle finnasbåde medicinsk och samhällsvetenskapligforskning. Enligt min bedömning har beredningengjorts omsorgsfullt och noggrant.Att kommittén föreslog lokalisering tillStockolmsregionen motiverades, förutom avbehovet av forskningsanknytning, framför allt avdet stora behovet av nära samverkan med andracentrala myndigheter och frivilliga organisationer,eftersom institutets huvuduppgift kommer att varaatt bedriva hälsofrämjande arbete avsektorsövergripande karaktär. Även om självafolkhälsoinstitutet lokaliseras tillStockholmsregionen är avsikten emellertid attförlägga en inte oväsentlig del av institutetsverksamhet till andra orter. Detta är bakgrundentill att kommittén har uppmanat dem som tidigarehar uttryckt intresse för att skalllokaliseras till deras ort att inkomma med förslagom man även har intresse av någon form avdecentraliserad verksamhet inom ramen förfolkhälsoinstitutets uppdrag.Regeringen har vid sitt ställningstagandebeträffande lokalisering gjortsamma bedömning som kommittén, dvs. att framförallt behovet av samarbete med andra centralamyndigheter och andra organisationer är så stort atten lokalisering till ger denstörsta möjligheten att på ett effektivt sätt fullgöraarbetsuppgifterna. Till detta kommer att en del avden personal som kommer att behövas bör besittaspeciell kompetens. Sådan personal bedömsframför allt kunna rekryteras från andramyndigheter och organisationer som finns iStockholm och från vilka övertarvissa funktioner. Jag vill också tillägga attregeringen i sitt beslut om lokalisering av institutetbl.a. särskilt gett kommittén i uppdrag att pröva påvilket sätt och i vilken omfattning delar avverksamheten kan förläggas utanför den centralaorganisationen.Den omfattande prövning av alternativamöjligheter som har gjorts anser jag visar att såvälkommittén som regeringen har respekt förriksdagens uttalande om lokalisering av nyamyndigheter. Självfallet kommer regeringen ävenfortsättningsvis att pröva lokaliseringsfrågor meddenna utgångspunkt.Anf. 2 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Tyvärr harregeringen redan fattat beslut i ärendet, och därförblir det inte särskilt meningsfullt att föra en debattom just lokaliseringen av folkhälsoinstitutet.Även om jag genom den här debatten inte harnågon möjlighet att påverka regeringensställningstagande i just detta ärende är detangeläget att här något få diskutera de meragenerella utgångspunkterna i den här typen avärenden.Först vill jag säga att jag är ganska upprörd överbehandlingen av frågan om lokaliseringen avfolkhälsoinstitutet. Vid upprepade tillfällen hararbetsmarknadsutskottet understrukit att man vidinrättandet av nya möjligheter skall övervägamöjligheten att välja annan lokaliseringsort änStockholmsregionen. Man har särskilt betonat justatt det skall vara noggranna överväganden.Med dessa uttalanden har utskottet och sedanriksdagen naturligtvis menat att berördabeslutsfattare ingående måste pröva om det ärmöjligt att förlägga myndigheter utanförhuvudstadsregionen. Skälen är väl kända. Behovetav en regional balans är starkt. Varje möjlighet attminska obalansen måste tas till vara. Eftersom dethar visat sig vara förenat med mycket storasvårigheter att omlokalisera eller att flytta ut delarav myndigheter har koncentrerat sittkrav till att gälla nya myndigheter. Men det är juinte särskilt ofta som nya myndigheter inrättas.Därför måste man verkligen försöka ta till vara defå tillfällen som erbjuds.Nu inrättas ett folkhälsoinstitut. Det är därförnaturligt att företrädare för en rad orter anmälersitt intresse. Många riksdagsledamöter har imotioner redovisat synpunkter. harbesökt och fått mycket positiva intryck närdet gäller möjligheter som lokaliseringsort.Men organisationskommittén för folkhälsoinstitutethade snabbt en uppfattning. Kommittén tillsattes iseptember, och beslut fattades redan i början avdecember -- trots att kommittén av riksdagenbeviljats förlängd tid för sitt arbete.Av statsrådets svar framgår emellertid att han krävtett ställningstagande redan före årsskiftet. Nåväl,handlingskraft skall i och för sig inte kritiseras.Däremot skall nonchalans kritiseras. Jag menar attbåde organisationskommittén och regeringenuppträtt nonchalant gentemot de kommuner somhar anmält intresse för den här lokaliseringen.Enligt min mening har regeringen inte heller visatrespekt för skrev ett brev till förslagsställarna i frågan omlokaliseringen av folkhälsoinstituet. I brevet stårdet:''Många som har föreslagit andra orter har haftvänligheten att inbjuda kommittén att besöka orten,eller erbjudit sig att på annat sätt vidsammanträffande ge oss ytterligare informationutöver översänt material. Tyvärr har tidsschematför vårt uppdrag inte gjort det möjligt för oss att tafasta på dessa erbjudanden. ''Så lättsinnigt har kommittén avvisat erbjudandenom information om alternativen tillStockholmsregionen. Det här uppträdandet ingerinte förtroende, och det förvånar mig attsocialministern förefaller vara helt till freds medkommitténs arbete. I sitt svar säger socialministernatt kommittén har gjort en omfattande genomgångav samtliga förslag. Jag kan inte inse att så är fallet.De summariska argument som kommittén redovisarger verkligen inte belägg för att här har skett någoningående prövning. Socialministern nöjer sig medatt upprepa kommitténs motiveringar, och förutombehovet av forskningsanknytning anförs dåönskvärdheten av nära samverkan med andracentrala myndigheter och medfrivilligorganisationer.Om detta vill jag säga: Medicinsk ochsamhällsvetenskaplig forskning bedrivs vid flerauniversitet, bl.a. vid i , med storframgång. Behovet av nära samverkan med andracentrala myndigheter är ju det argument som manalltid har krupit bakom, när man inte har velatbryta det traditionella tänkandet om att allt skallligga i . Med den sortens argumentationkan man ju avvisa varje förslag till lokaliseringutanför Stockholmsregionen.Men får jag säga, delvis i kraft av min ställning somförutvarande kommunikationsminister, att vifaktiskt har ganska väl utbyggda kommunikationeri vårt land. För att ta exemplet , så ärreseavståndet mellan ochStockholmsregionen en sträcka som det tar att färdas. Därtill kommer att goda tele- ochdatakommunikationer finns.Efter socialministerns svar kvarstår frågan: Varförvar det så bråttom att få fram ett beslut ilokaliseringsfrågan, att man inte kunde ta sig attlyssna till olika förslagställare? hade juvälvilligt förlängt planeringstiden till den 1 juli1992. Var det trots allt förutbestämt attfolkhälsoinstitutet skulle förläggas tillStockholmsregionen?Anf. 3 ():Fru talman! I regeringens proposition 1991/92:100Bilaga 11, avseendearbetsmarknadsdepartementet, skriverdepartementschefen följande: ''I de fallutredningar berör inrättande av nya myndigheter,eller större omorganisationer av befintligverksamhet, bör en lokalisering utanförStockholmsregionen alltid prövas. ''En del som läser bilagorna till budgetpropositionentror ibland på skrivningarna, och besvikelsen ärdesto större när berörda departementschefer ochandra regeringsföreträdare i praktisk handlingsviker i fråga om dessa skrivningar. Så är även falletbeträffande . Regeringengömmer sig bakom skrivningar, men när detverkligen gäller, så nog sitter de olikamyndigheterna i orubbat bo. Det är bara så, och viär många ute i landet som börjar bli otåliga, för attinte säga att vi är förgrymmade, inför de mångaargument som radas upp för att olika myndigheterskall bibehållas på de platser där de finns.Argumenten är oändliga och motiveringarna för skall slippa bli utlokaliserad till annan ort taraldrig slut. Det verkar finnas någon ohelig allianssom slår vakt om centralbyråkratin, centrala verkoch myndigheter i med omnejd.Nu är det svårt, fru talman, att påvisa riktigheten ide enskilda besluten och hur hållbara regeringensargument och bedömningar i de enskilda fallen är.Men visst frågar man sig både en och flera gånger:Hur kommer det sig att regeringen så ofta råkarhamna på de centrala verkens och myndigheternassida?Av svaret framgår mer eller mindre tydligt att allbehörig kompetens finns i och att landeti övrigt är utarmat. Så är ju inte fallet. Det är somGeorg sade. Jag kan också nämnaVärmland, där vi under en lång följd av år har haften organisation med forskare och annan behörigpersonal som jobbar just med dessa frågor.Till sist vill jag peka på en skrivning i svaret sominnebär att vissa delar av folkhälsoinstitutetsverksamhet kan förläggas utanför den centralaorganisationen. Rimligen borde ändå någon del islutändan hamna utanför . Då ärVärmland ett av de alternativ som bör diskuteras.Vi har i en verksamhet där det framförallt på forskningssidan finns ungdomar och kvinnorsom är intressanta, och där vill vi vara med ochleka. Men vad innebär skrivningen i svaret, attavsikten är att förlägga ''en inte oväsentlig del -- ---- till andra orter''. Hur stor del kan det röra sig om,personalmässigt eller vad det nu är? Jag skulle varaintresserad av att få just den skrivningen iinterpellationssvaret mera preciserad.Och sist men inte minst, fru talman: Jag tror att omhela skall leva måste den sittanderegeringen mera minutiöst och merajämställdhetsmässigt säga att den eller denverksamheten kan förläggas utanför Stockholm.Det är ett råd som jag gärna vill ge socialministerni dag.Anf. 4 ():Fru talman! Jag kommer från och ärnaturligtvis oerhört besviken över det beslut somhar fattats. Jag tänker på de kriterier som skullestyra organisationskommitténs arbete -- nationelltsektorsövergripande folkhälsoarbete,vetenskapligt stöd, samlokalisering, externt stöd,ekonomi, administration och praktiskaarrangemang. När det gäller dessa kriterier är detenda som riktigt tydligt talar mot en lokalisering tillLund och att orterna ligger där de ligger,dvs. alldeles för långt bort från , vilketdå skulle medföra problem för dem som man skallsamarbeta med. I direktiven förorganisationskommittén står det faktiskt attuppgifter skall föras över från andra myndigheteroch organisationer. Det är alltså inte givet att denstruktur som finns för samarbetet i fråga omdessa uppgifter skall ligga kvar i Stockholm.Det andra i direktiven som jag tycker kan förasfram är att det står att man också skall samarbetamed kommuner, landsting och organisationer. Avdessa tre samarbetspartner är organisationernalokaliserade till , och de har styrt valet avStockholm i detta fall. Dessutom vill jag säga,, att när man beträffandeadministration och praktiska arrangemang säger attorterna ligger så långt bort verkar det som om hanöver huvud taget inte har tänkt på att det finns endatakommunikationsutveckling, som inte minst vihär i använder oss av. Man kan alltså sittahemma i eller och arbeta motStockholm. Är det helt omöjligt att ocksåfolkhälsoinstitutet skulle kunna göra på det sättet?En ytterligare möjlighet är att man ger institutet enbudget som täcker de resekostnader och de övrigaextrautgifter som man tänkt sig skulle uppkomma --alltså om man tror att arbetet kan göras lika väl iMalmö som i . Detta harorganisationskommittén ändå kommit fram till.Till sist skulle jag vilja fråga : Närdet gäller lokaliseringen till är den juinte helt omstridd i organisationskommittén. Manär inte överens. En falang fajtas för att institutetskall förläggas norr om , knutet tillKarolinska sjukhuset, en annan för att det skallförläggas söder om , knutet tillHuddinge sjukhus. Som en kompromiss förs nusocialstyrelsen fram. Den har ju hitintills inte haftdessa uppgifter och visade dem också i första skedetifrån sig, såvitt jag har förstått.Skall det vara någon tyngd i att vi från riksdagensolika utskott och talarstolar framhåller hur viktigtdet är att vi sprider kompetens över landet och hurviktigt det är att vi decentraliserar ut frånStockholm är detta ett paradexempel på att vimåste visa att allt det vi säger inte är tomma ord.Jag skulle vilja höra synpunkternär det gäller dels om man har räknat medmerkostnaden för resorna, dels hur det är medoenigheten beträffande lokaliseringen tillStockholm.Anf. 5 ():Herr talman! Denna fråga aktualiserar en radprincipiella aspekter. skullevisserligen enligt min uppfattning ha ingått som endel i en återinrättad medicinalstyrelse, men blevdet inte så. Institutet är ett separat verk. Vi har det,och då skall det också fungera optimalt.Frågan blir vart institutet skall lokaliseras. Jag kaninte anse att är rätt plats. Motiven har,så långt jag har fått dem redovisade fråndepartementet, avsett närheten tillcentralbyråkratin i ochresekostnaderna. Vi har hört de argumenten förut.Man har enligt min mening de tyngsta skälen för enlokalisering. Utöver vad som finns i ,bortsett från centralbyråkratin, har atterbjuda närheten till somligger i . Där drivs det storaeuropeiska, på väg att bli internationellt, projektetHealthy Cities som just handlar om att utveckladessa frågor.Lunds universitet är norra störstasamordnade universitet. Det har den störstabredden, vilket ger oanade möjligheter förgränsöverskridande studier och samverkan mellanolika fack och specialiteter.Det finns dessutom bara två större sjukhus i dennavärld som har den unika situationen att allapatienter replieras på samma sjukhus, behandlas påsamma sätt och kan följas frånförlossningsjournalen till obduktionsprotokollet.Det är med 230 000 invånare iMalmö och Mayokliniken i med 168 000invånare i . Där bedrivs studier av riskerför sjukdom fullständigt unikt.Dessutom var först med att få en bredfolkhälsoorientering med professurer i bl.a.samhällsmedicin, socialmedicin, hälsoekonomi,primärvård, geriatrisk medicin och en medicin. Här finns alltsåett kunnande att ta vara på som det är svårt att hittapå andra ställen.Vi har möjligheter, om vi själva är intresserade,att få för medicinsk teknikförlagt till . Men vi vet att riksdagsbeslutetatt statliga organ skall förläggas utanför ,om inte särskilda skäl föreligger, har fått regeringarunder att hitta särskilda skäl. Det brukarvara närheten till centralbyråkrati ochreskostnaderna. Det känns för oss ute i landet litetsom att huvudet i väggen.Vi skall naturligtvis inte gråta över spilld mjölk,men jag anser att regeringen i denna fråga faktisktborde ha riktigt dåligt samvete. Kanske kankommande lokaliseringsfrågor avgöras med mindrelåsningar , eller också kan mandeklarera att statliga verksamheter vid sidan avpolis och försvar skall ligga i . Då får viockså klara linjer.Anf. 6 ():Fru talman! Jag sitter med iorganisationskommittén, som kommit medförslaget till regeringen om lokaliseringen. Vissatalare har sagt att kommittén inte har gått igenomalla möjligheter att förlägga påannan plats än , men det är inte medsanningen överensstämmande. kommer jag inrätt sent i kommittéarbetet, men det arbete som harlagts ner har varit av sådan omfattning att det ståttklart för ledamöterna i kommittén vilkaförutsättningarna har varit.Jag har varit kritisk till att inrätta ettfolkhälsoinstitut. Jag yrkade avslag på förslaget närdet presenterades i . harför närvarande sådana arbetsuppgifter när detgäller folkhäloarbetet, men den kommer attavvecklas. Vi kommer som bekant att få en nyorganisation. Då är det viktigt att vi får en braorganisation, som kan inspirera till ett brafolkhälsoarbete. Det måste ju vara huvuduppgiftennär man nu bildar en ny organisation. Tanken ärockså att det skall vara ett nära samarbete med enlång rad institutioner som tyvärr, måste jag säga, ärplacerade i Stockholm.Om den föregående regeringen hade velat ta ettinitiativ, skulle man mycket väl ha kunnat placeraskolverket någon annanstans och på det sättetöppnat vägen för utlokalisering. Man tyvärr finnssocialstyrelsen, livsmedelsverket, ,strålskyddsinstitutet, ,kemikalieinspektionen, arbetarskyddsstyrelsenm.fl. Aidsdelegationen finns iStockholm, och tillsammans medsmittskyddsinstitutet och allergicentrum kommerden att samordnas med arbete,vilket har väldigt stor betydelse för att man skall fåett kraftfullt folkhälsoarbete. Helst hade jagnaturligtvis sett att det förlagts till . Men jaghade folkrörelsernas mandat iorganisationskommittén, och folkrörelsernamotsatte sig bestämt en utlokalisering till Umeå.Meningen är att det skall vara ett centrum som kaninspirera för fortsatt arbete ute i landet. Det finnsmånga instanser, s.k. corroborating centres, medegen växtkraft som kan inspireras av ettfolkhälsoinstitut. En stor del av programarbetetkommer att förläggas på olika orter ute i landet.Där finns många goda verksamheter som kanutnyttjas i detta sammanhang, omfolkhälsoinstitutet får den profil som är sagt. Detgäller olycksfall, kvinnor, barn och ungdom,tobaksprogram osv. Det finns en stor mängdaktiviteter som måste tas till vara. Meningen ärockså att detta skall inspirera hela attförsöka få -- det är främst landstingen som hardenna uppgift -- en god hälsopolitisk profil, därkommunerna har ett övergripande ansvar. Det ärnaturligtvis min förhoppning, när nu beslutet redanär fattat, att möjligheten att få ett kraftfullt centrumverkligen skall finnas.Det är aldrig enkelt när man skall lokalisera. Jagantar att alla regeringar har varit utsatta för kritikdärvidlag. Var man än lokaliserar så blir det fel.Med det förslag som föreligger har man i alla fallfått möjligheten att snabbt få i gång verksamheten,vilket är väldigt viktigt då det finns så mångaproblem, t.ex. drogproblemen. Verksamheten fårinte ligga nere. Det är viktigt ur många synpunkteratt verksamheten snabbt kommer i gång även påandra ämnesområden.Jag är helt övertygad om att det kommer att tasinitiativ som kommer hela till del och somockså kommer att ge möjligheter till utveckling påalla de orter som känner sig förfördeladedärför att de inte fick . Det finnsen enorm växtkraft, och det finns mycket att göra.Det allra viktigaste är nu att se till att det härkommer att fungera väl.Anf. 7 ():Fru talman! Liksom kom jag in iverksamheten mycket sent. Jag vill dock starktbestrida det man här antytt, attorganisationskommittén inte skulle ha arbetat på ettseriöst och förutsättningslöst sätt. Tvärtom måstejag säga att jag blev imponerad av detförberedelsearbete som pågick när vi kom in iverksamheten.Jag fäste mig särskilt vid det villha förklaring till. Han undrade varför man intebesökte alla de 29 orter som var föreslagna. Förklaringen är, som statsrådet säkertkänner till, att det i ett tidigt skede ställdes vissakrav på den ort där institutet skulle förläggas. Närdessa krav var ställda framgick det klart att det börvara en universitetsort.Det är mycket angeläget att det budskap som gårut från folkhälsoarbetet är vetenskapligt förankrat.Det har gjorts så många misstag och så mångabudskap har måst förändras att vi nu måste leva upptill förhoppningarna. Uppföljningen måste ocksåvara vetenskapligt förankrad. Det var därför sombara universitetsorter kunde komma i fråga. De treuniversitetsorter som var realistiska för förläggningav folkhäloinstitutet besöktes.Verksamheten bör vara programinriktad, som detsägs i direktiven. Man skall arbeta nära kommuner,landsting, företag och frivilligorganisationer.Därför är det viktigt att kärnan i verksamheten haren optimal förläggning.Jag vill understryka, precis som statsrådet, att mannågot överdramatiserar betydelsen avförläggningen av själva kärnan. Vi måste alla medall kraft verka för att så mycket som möjligt av allverksamhet förläggs på olika orter och sprids överhela landet. Jag tror att det finns en sådan strävan,precis som statsrådet har framhållit.Verksamheten, budskapet och möjligheterna tilluppföljning måste ha en vetenskaplig förankring.Dessutom måste man tänka på att kärnan iverksamheten skall ha en optimal förläggning, äveni förhållande till andra aktörer som inte kan flyttasut från , hur gärna vi än skulle vilja det.Så mycket av verksamheten som möjligt börbedrivas ute på fältet, för på så sätt skallfolkhälsoarbete bedrivas. Jag tycker att vi skallsatsa våra krafter på att planera hur denprograminriktade verksamheten skall fördelas,förläggas och genomföras. 8 Socialminister ():Fru talman! Jag skall kommentera några av defrågor som har ställts.Georg m.fl. har sagt att man borde haövervägt andra alternativ. Det har man gjort, vilketockså och harunderstrukit. Man har gjort en mycket ambitiösgenomgång av de 29 olika lokaliseringsalternativsom har varit aktuella. Denna genomgång hartillställts regeringen. På grundval av genomgångenhar man dock kommit fram till att det lämpligastelokaliseringsalternativet är . Skälen fördetta har och har ju inte avvisat information.Sekretariatet har haft kontakt med ett stort antal avde berörda kommunerna. Huvudsekreteraren i dendel av sekretariatet som har sysslat medlokaliseringsfrågan, professor , har varit verksam i under tre åroch känner därför det lokaliseringsalternativetmycket väl. Kommitténs ordförande och sekretariathar besökt de två huvudalternativ som fördes framvid slutdiskussionen, nämligen ochMalmö--Lund.Georg frågade varför det var såbråttom.