prot · GF09104 · 1992-05-04 00:00:00 — Risken för kidnappning avbarn med den bakgrund som jag har skisserat ärsåledes stor.Justitieministern säger i sitt svar, att om det finnsrisk för att barnet olovligt kan föras ut ur landet,kan domstolen förordna att umgänget endast skallske i och att umgängesföräldern skall lämnaifrån sig sitt pass vid umgängestillfällena.Domstolen kan besluta att umgänge endast skall fåutövas i närvaro av en av socialnämnden utseddkontaktperson och förbjuda umgänge med barnetöver huvud taget om risken är stor för att detolovligen skall föras utomlands.Även om domstolarna har haft och har demöjligheter som jag har nämnt, har de tydligen intetittat tillräckligt på risken för att barnet skallolovligt föras ut ur landet, eftersom så många barnändå har kidnappats.Jag anser att övervägandenatt komplettera bestämmelserna om umgängesnabbt skall övergå till ett beslut att se över dessabestämmelser. Det är viktigt att snabbt få enföreskrift i bestämmelserna som poängterar attsärskild hänsyn skall tas till risken för att barnetolovligen kan föras ut ur landet. I denbestämmelsen bör det också klart och tydligtframgå att det skall finnas möjlighet att tillsätta enkontaktperson om risken för att barnet skall förasbort är stor.Fru talman! Jag vet att frågan är svår. Jag är ocksåväl medveten om barnets rätt till båda sinaföräldrar. Men som jag sade inledningsvis, har barnför det mesta små eller inga möjligheter att föra sinegen talan. Därför är det mycket viktigt att barnsrättssäkerhet uppmärksammas och utökas så långtsom möjligt. Jag instämmer i alla de övriga talarnasförslag och frågor till justitieministern. Jag ser minfråga som en del i det större sammanhanget.Anf. 7 ():Fru talman! Mitt intresse för att delta i debattenkommer av att barnens rätt i samhället måste kunnagaranteras. Det gäller naturligtvis inte minst debarn som riskerar att rövas bort eller, som viallmänt brukar kalla det, kidnappas.Frågan är ändå inte så enkel. Det gäller inte barabarnen. Det gäller ju också barnens mammor. Deriskerar att inte få se sina barn växa upp. De kännersig som halva människor. Vi har nog fått klart föross att det oftast beror på kulturkrockar. En somkan mycket om detta är professor . Jagförutsätter att justitieministern känner honom.Han säger att dessa kulturkrockar är oerhört stora.De är svårbehandlade, speciellt när det gällerislam, men även när det gäller andra religioner.För några månader sedan kunde vi läsa i pressenom en dom av . Det gällde ettbarn, en pojke, som rövades bortoch fördes till . Både tingsrätt och hovrätthade givit modern vårdnaden om barnet. Men medHD:s dom undanröjdes denna rätt, och vårdnadengavs till fadern. Det hade varit gott och väl omfadern hade haft tillsynen, men det intressanta meddomen är att fadern arbetar och bor i pojken befinner sig hos farföräldrarna iTunisien. Jag vet inte om en straffskärpning skullekunna lösa problemet i det här fallet. Jag ärtveksam därom.Ett annat intresseområde är hur vi skall kunnaskydda barn från sådana situationer. är väldigtmånga mammor oroliga för att mista sina barn. Devågar praktiskt taget inte släppa dem ensamma medpappan utan att en kontaktperson är närvarande pågrund av risken för ett bortrövande. Därför ser jagdetta som en berättigad fråga: Vad avserjustitieministern att göra för att en kidnappninginte skall kunna genomföras?Fru talman! fördes tre barnolagligt bort från till . Det stod att läsamed stora rubriker i bl.a. . Jag harpersonligen träffat som berördes.Hon beskriver sin maktlöshet, sin vrede och sinilska över vad som hänt hennes barn. Hon beskriverockså hur hon som har gått har sökthjälp hos ambassaden i och hosutrikesdepartementet, men ingen av dessainstanser har kunnat ge henne vare sig tröst ellerförhoppning att kunna återfå sina barn.Vad är det då som behövs i dessa fall? Det ärsjälvfallet hållbara överenskommelser mellanSverige och andra länder om återförande av de härbarnen samt respekt för vår lagstiftning när detgäller barnens rätt i samhället.Min sista fråga till justitieministern blir: Avserjustitieministern att medverka till och påskyndadessa överenskommelser?Anf. 8 (-):Fru talman! Jag vill först rent allmäntreagera mot talet om andra kulturer. Varken i deislamiska länderna eller i något annat av ländernarunt är det tillåtet med våld motkvinnor, bortrövande av barn eller liknande. Det ärnog angeläget att ha det i minnet. Domstolen i minhembygd hade ett fall där man villedöma mildare på grund av förståelse för andrakulturer, som man uttryckte det. Samma reglergäller i stort sett över hela världen.När det gäller de kvinnor och barn som drabbas avdetta, har kvinnojourerna i landet kommit att få draett alltför stort lass. I min tjänstgöring har jagträffat på ett antal fall med kvinnor och barn somhar varit rädda för bortrövande. Jag skulle viljafråga justitieministern om man från departementetssida ytterligare kan hjälpa kvinnojourerna i den härdelen.Jag vill också peka på att detta är ett polisiärtresursproblem. Jag har haft det problemet att viinte har fått ta ut tillräcklig övertid för bevakningoch spaning redan i samband med förhandlingarnai denna typ av vårdnadsmål. föreliggerrisken för övergrepp redan i samband medförhandlingarna i vårdnadsmålen. Man skulle dåkunna tänka sig att hålla dessa förhandlingar inomlyckta dörrar eller ordna med bevakning på etttryggt sätt. Efter domsluten och vid umgänge börnaturligtvis spaningsenheterna vidpolismyndigheterna vara behjälpliga med spaningoch övervakning.Justitieministern har gått i spetsen för trygghetenför kvinnor, genom trygghetslarm och annat. Detsom gäller de fall det då är fråga om kan appliceraspå denna typ av familjesituation och våld.Trygghetslarm och de åtgärder justitieministerninfört för hotade kvinnor skulle även kunnaanvändas på detta område. Jag vill fråga omjustitieministern är beredd att se över det. I övrigttycker jag att svaret är mycket bra och lovar gott förframtiden.Anf. 9 Justitieminister ():Fru talman! Det var en mängd olika frågor. Jagskall försöka att besvara dem.Det är min uppfattning att det fungerar väl i frågaom de länder som vi har konventioner med.Däremot har vi inte lyckats få till ståndkonventioner med åtskilliga länder där det har varitaktuellt med överförande av barn. Dessa frågorligger hos UD. Jag kan nämna att man från UD:ssida tar kontakt på hög nivå med berörda länder föratt föra fram vår syn på problemen. Det finns alltsåen hög aktivitet från UD:s sida när det gäller attföra diskussioner och försöka få till ståndöverenskommelser.Vi för diskussioner om frågan om stöd tilldrabbade. Vi diskuterar möjligheterna att få framett handlingsprogram för åtgärder kopplade tillolovligt bortförande av barn. En av de frågor somdär diskuteras är just hur vi skall kunna ökamöjligheterna att ge stöd till de drabbade, i förstahand mödrarna, eftersom det i de flesta fall rör sigom det. Det är tänkt att detta arbete skall varagemensamt för , kultur- ,civil- , utrikes- och socialdepartementen, eftersomsamtliga på olika sätt är involverade.Frågan om en generell översyn avmedborgarskapsfrågan ligger påkulturdepartementet. En fråga gällde också demsom redan har fått svenskt medborgarskap. Där ärsäkert inte det höjda straffet i sig tillräckligt.Förslaget till ändring av lagreglerna förumgängesrätten är säkert det som kan få den störstaeffekten. När kommer då förslaget? Det är inte såatt vi överväger om vi skall komma med förslag,utan förslagen övervägs. Tanken är att förslaget tilländring av reglerna för umgängesrätt skall komma iså god tid att reglerna kan träda i kraft den 1 januari1993. När det gäller översynen av straffskalornaräknar vi med att vi skall kunna lägga fram ettförslag från departementet om en översyn i juni.Det gör att det knappast finns något skäl att ryckaloss just denna fråga. Den är kopplad till fleraandra. Förhoppningsvis kan vi lägga fram förslageti juni.Jag vill gå tillbaka till detta med umgängesrätten. departementspromemoria som är underutarbetande förs fram som en grund förinskränkningar i umgängesrätten religiösa ochkulturella inställningar hos den specifika personensom kan utgöra en risk -- det skall alltså vara hosden aktuella personen.Kvinnojourerna togs upp. Regeringen har lagt framförslag om ökat stöd till kvinnojourerna. Denfrågan ligger inte under ,även om jag har haft åtskilliga kontakter medkvinnojourer i olika sammanhang. Det ärkulturdepartementet som handläggerkvinnojoursfrågor. Det finns anslaget ytterligaremedel för detta.När det gäller polisens aktiviteter vet vi att detgrundläggande problemet är bristen på besattapolistjänster. Det var något av det första regeringentog tag i genom att öka intagningen tillpolishögskolan.Jag kan avsluta med att säga att de åtgärder som vividtar är till för att försvåra kidnappningar av barn,om vi nu använder det begreppet som ettsamlingsbegrepp. Men vi måste vara på det klaramed att vi säkerligen aldrig kommer att lyckas atthelt förhindra sådana. Vi måste vidta alla åtgärdervi kan, med tillvaratagande av barnets bästa, för attförsvåra. måste vi vara realister.Anf. 10 ():Fru talman! Jag vill tacka justitieministern för deytterligare kommentarerna. Att vi ställer upp frånolika partier och är överens om att det behövsförändringar i lagstiftningen och i stödinsatserna,visar hur allvarlig frågan är. Jag vill ocksåunderstryka att både jag själv och andra som harvarit intresserade av detta område har fått mångapåstötningar från allmänheten brevledes ochtelefonledes.Detta är en fråga som upprör många människor,särskilt kvinnor. Som kuriosa vill jag tillägga att minfemåriga dotter, när detta var aktuellt, refereradetill att hon hade drömt om just denna situation, hurhon och andra barn skulle hjälpa till att återföra ettbarn till mamman. Jag vill med den historien visahur viktigt detta är även för små barn. De förstårproblematiken, hur orättfärdigt det är att barn skilsfrån en förälder.Justitieministern gjorde här några kompletteringarav svaret. Jag har förståelse för att det är svårt attfå till stånd konventioner med alla länder och att fåandra länder att följa konventionerna. Jag är gladatt man från departementets sida fortsätter attarbeta på hög nivå med det.När kommer det handlingsprogram som skulleomfatta flera områden? Jag frågade efter konkretsocialt och ekonomiskt stöd till de föräldrar sområkar ut för detta.Det var intressant att höra att det ärkulturdepartementet som håller i frågan ommedborgarskapet och att det kanske är via ändradeumgängesregler vi får driva denna fråga. Det ärpåtagligt att det gäller personer som redan har fåttmedborgarskap och som sätter sig över reglerna.Till slut vill jag instämma i det som inne på. Det är viktigt att säga att detta inteenbart är en fråga om kulturkrockar. De allra flestainvandrare i vårt land följer lagstiftningen. Detgäller både män och kvinnor. Det här är ingetallmänt invandrarproblem, utan det gäller ett fåtal.Men de fallen är desto allvarligare. Jag tror att detär rätt, som justitieministern säger, att det handlarom att se vilka risker som finns hos den specifikapersonen för att han -- det är i de flesta fall han, ienstaka fall hon -- skulle sätta sig över reglerna. Detär inte ett generellt problem i fråga om storainvandrargrupper.Anf. 11 ():Fru talman! Jag ber återigen att få tackajustitieministern för denna precisering när detgäller förslaget om ändring av reglerna förumgängesrätt . Jag förstår attdet inte behövs att man särskilt skyndar påöversynen eftersom den är aviserad redan till den 1juni 1993, var det väl. (Justitieminister () inpass: Den 1januari 1993. )Det finns, som jag ser det, inte något behov av attrycka loss denna del. Det visar med vilken kraftman arbetar med dessa frågor inom departementet.Jag är tacksam för det.Jag vill också kommentera handlingsprogrammetför stöd till mödrar och drabbade. Vi hade här förnågot år sedan under den gamla regeringens tid endiskussion med om dessa frågor.Det var första gången de togs upp här i kammaren.Vi berörde då också frågan om stöd, det behov avinformation som finns och att man måste hjälpavarandra. Sedan bildades , som skall medverka vidhearingen i första kammarsalen.Detta har också en annan dimension. Man måsteinformera socialmyndigheter och dem som harhand om dessa fall i domstolar osv. Det är ett braanslag att man arbetar över departementsgränsernaför att få ett så fullödigt program som möjligt.Med detta, fru talman, ber jag att få tacka för ettmycket givande svar och en bra debatt här i dag.Anf. 12 ():Fru talman! Också jag vill börja med att tackajustitieministern för dels det uttömmande förstasvaret, dels för kompletteringarna där vi fick redapå att en ny lagstiftning kommer att gälla redan frånden 1 januari.Att jag nu begärde ordet beror bl.a. på det inläggsom här gjorde där han talade omatt man inte har en annan kultursyn och att det istort sett gäller samma regler. Ja, det är fallet därlagen överenstämmer. Men i en del andra länder ärdet uppenbarligen så, att mannen är familjensöverhuvud och den som bestämmer över allakvinnliga medlemmar i familjen.Jag har rent handgripligt upplevt detta en gång närjag reste med en patrull genomSinaiöknen för att bl.a. dela ut vatten och salt m.m.till beduiner som rörde sig i området. Jag träffadedå en liten 11 årig pojke som kom och bad om endiskussion med den som hade kommandotöver dessa grupperingar. Hans pappa var död, ochhan var litet tveksam till hur han skulle ställa sig tillfrågan om hans mamma skulle få gifta om sig ochom hur han skulle bete sig med en lillasyster. Hanhade gott förstånd den 11 åringen, eftersom hanbad om råd. Det är inte alla som gör det. Man haren annan syn på vem som är familjens överhuvud.Det är därför det är så svårt att komma åt dessakidnappade barn.Nils berörde här bl.a. det fall som jag togupp i min interpellation. Det tragiska i detta fall --där HD-domen följer rättspraxis och man menar attett svenskt barn nu har varit så länge på ett ställe attdet kanske är bäst för barnet att få stanna -- är attumgängesrätten inte går att utöva. Skulle barnetvilja komma tillbaka till , frivilligt, kanalltså inte längre mamman, trots att hon är svenskmedborgare och att barnet har svensktmedborgarskap, begära hjälp av en ambassad ellerannan personal eftersom vårdnaden nu är tilldömdmannen. Han bor för övrigt inte ens tillsammansmed barnet eller har hand om vårdnaden av sittbarn, utan har i själva verket överfört vårdnandentill någon annan.Det är mycket i detta resonemang och i denna insiktsom jag anser vara mycket viktigt. Det är därförsom det på ett helt annat sätt behövs upplysning ochinformation. Jag vill veta vad justitieministernämnar göra i detta avseende.Anf. 13 ():Fru talman! Även jag vill tacka justitieministern fördet förtydliganden som vi här fick. Det är bra attutrikesdepartementet har dessa kontakter. Tyvärrfår man inte så mycket ut av de kontakterna,åtminstone inte vad vi har upplevt.Justitieministerns intentioner om mer stöd till demsom riskerar att drabbas är bra. Jag tänkersjälvfallet på både mödrar och barn. Kan vi få ensådan lagstiftning och ett sådant åtgärdspaket kandet lösa problem som återstår.Jag instämmer i det sade om att detinte är alla invandrare som utsätter sina respektiveför detta. Det är ett fåtal fall, men de är mycketallvarliga. Jag hälsar därför självfallet medtillfredsställelse den promemoria i departementetdär man har tagit upp just risken för kulturkrockar.Det är oerhört viktigt att vi får dem ordentligtbelysta.Sedan vill jag få ett ytterligare förtydligande. Vilkaåtgärder skall försvåra bortförande av barnen? Ärjustitieministern beredd att ge ett svar på denfrågan?Anf. 14 ():Fru talman! Det tycks råda en mycket storsamstämmighet mellan oss alla som har gått upp idebatt i denna fråga. Vi anser allesammans, somjag upplever det, att det är mycket viktigt att mangör någonting åt detta problem. Det är ett stortproblem för den som drabbas, även om antaletbarn -- det sägs att det rör sig om ca 200 barn omåret -- inte är så stort.Justitieministern sade att man skulle se till denspecifika situationen när det gällde hur dessa barnhade det. Det innebär för mig att den som har attse till den specifika situationen måste ha en storlyhördhet och en stor kunskap för att tränga in i detenskilda fallet. Här tror jag att det behövs mycketutbildning och information, inte bara till oss somvanliga människor i samhället, utan framför allt tilldem som har att handlägga dessa ärenden vidvårdnadstvister i domstolar och i andrasammanhangJag vill här fråga justitieministern vilka planer somfinns för att öka utbildningen och ge mer kunskapoch information till framför allt dessa grupper.Sedan tror jag också att det behövs engenomgripande information i hela samhället om attdessa problem kan dyka upp. Där skulle man ocksåkunna använda sig av skolan och föra utinformation om olika länders syn på lagstiftning ochannat när det gäller just dessa barn och familjer.Dessa barn påminner mig litet grand om de andrabarn i vårt samhälle som också far illa, barn som ärutsatta på många olika sätt. Det är mycket viktigtatt vi i alla olika sammanhang när vi ser på de falldär barn far illa lyfter fram barnet i centrum. Somjag redan har sagt tror jag att det här behövs merutbildning och information så att vi också ser dessabarns situation på ett annat sätt.Anf. 15 (-):Fru talman! Muslimer och israelerhar precis lika god etik och moral som vi och allaandra som bor här i landet. Det finns brottslingarbland svenskar, israeler och muslimer, och blandalla invandrargrupper. Men det får absolut inte tastill intäkt för att det är fråga om någrakulturkrockar eller liknande.Jag vädjar till mina kolleger i -- och jagvädjar även till justitieministern -- att inte frånriksdagen lämna sådan information, ge sådanaantydningar eller göra sådana påståenden att man iSverige får uppfattningen att det är fråga omkulturkrockar. Det är fråga om personer som ärkriminellt belastade, och de har inte något stöd i sitthemland annat än på så sätt att lagstiftningen i vissaav dessa länder råkar vara sådan att det är svårt attutlämna barnen.Jag ser fram emot att justitiedepartementetmedverkar till en saklig information, så att vi intefår den inriktning som även domstolarna arbetarefter, nämligen att det skulle vara särskilt synd omvissa brottslingar på grund av att det är fråga omkulturkrockar. Det är inte alls fråga omkulturkrockar.Anf. 16 Justitieminister ():Fru talman! Jag vill först på nytt ta upp frågan omkonventioner, eftersom gick vidare iden frågan. Som jag sade tidigare utnyttjar man påUD verkligen möjligheterna att föra diskussionermed länder som vi ännu icke haröverenskommelser med. Man måste emellertidockså vara på det klara med att enöverenskommelse innebär att två parter är överens.Vi kan vara hur överens vi vill inom Sverigesgränser, men så länge den vi vill sluta ett avtal medhar en annan uppfattning kan ingenting hända. Vifår ändå fortsätta att föra diskussionen.Att försöka få till stånd konventioner är ett sätt attförsvåra möjligheterna att med framgång kidnappabarn. En annan åtgärd som vi råder över själva ärdet förslag till ändring av reglerna om umgängesrättsom kommer från departementet och somförhoppningsvis efter riksdagsbehandling skallkunna träda i kraft . Detta är somvi ser det en viktig del i pusslet.Jag menar att man skall ha respekt för olikakulturer, men man kan ändå vara klar över attkulturer kan ha olika innehåll, vilket resulterar i attdet blir konflikter. Vi måste därför ha ögonenöppna för att det kan uppstå konflikter och att vi,med full respekt för att man inom en kultur inteaccepterar våra domar, ändå har rätt att kräva attde domar som våra svenska domstolar avdömerockså skall efterlevas. Det gäller alltså att hålla isärvad som ligger i kulturerna, att de kan vara olika,och att man ändå kan ha respekt för dem. Vi harhär rätt att kräva att vår kultur respekteras.Också handlingsprogrammet berördes i dekompletterande frågorna. Jag kan nämna att dethar kommit upp till diskussion efter ettsammanträffande med företrädare förBortrövade barns förening. Diskussionerna är långtkomna. Jag kan inte säga närhandlingsprogrammet kan vara klart, eftersom endel av de frågor som diskuteras kan få ekonomiskakonsekvenser. Vi har ju från vår sida ett ansvar föratt ge en heltäckande lösning och bl.a. visa påmöjligheterna att finansiera förslagen. Men ettengagerat arbete och diskussioner pågår alltså föratt ett handlingsprogram skall kunna utarbetas.Slutligen till frågan om information och utbildning.En viktig del i denna information har redan kommiti gång genom vårens diskussion i dessa frågor. Enuppmärksammad diskussion är ofta det allra bästasättet att väcka tankar, få bort aningslöshet och geinformation.När det gäller mitt område har självfalletdomstolarna en viktig uppgift, och det är viktigt inom domstolarna har tillräcklig kunskap.Domstolsverket har ett ansvar för den utbildningsom bedrivs, och man arbetar där på så sätt att mannaturligtvis har vissa kurser som ständigt äraktuella, men man följer också med i vad somhänder och gör sina prioriteringar på de områdensom man för tillfället finner mest angelägna. Mendetta är ju sådant som ankommer pådomstolsverket.Anf. 17 ():Fru talman! Jag skall börja med det jag glömde sist.När man gör en översyn av straffskalorna, kommerman då även att diskutera en höjning av vitet? Dethar nämligen framförts från många håll att just ettordentligt vitesföreläggande kanske skulle kunnavara ett bra medel att hejda kidnappningarna avbarn.Jag blev litet förvånad när sade attdet inte är fråga om kulturkrockar. Visst är det det.Vi har i en annan jämställdhetssyn. Vi harofta delad vårdnad. Vi har en annan syn på familjenoch på jämställdhetsfrågorna. Det är av denanledningen jag tycker att det är så viktigt att manpå centralt håll kan få komma till tals med enislamolog som t.ex. kan förklara synen på familjenoch på den som är den allena bestämmande.Också i , ett sydeuropeiskt land, har manen något annorlunda syn på familjen. Detta harblivit aktuellt genom ett för närvarandeuppmärksammat fall i , som har beskrivits ipressen.Som justitieministern mycket riktigt påpekade ärdet i dessa fall fråga om kulturer med ett delvisannat innehåll, och det är detta vi måste lära oss ochsprida information om. Jag vill naturligtvisunderstryka det allra viktigaste, nämligen attsvenska domar skall efterlevas, att svensk lag skallefterlevas i Sverige.Anf. 18 ():Fru talman! Många frågor har berörts här. Jag villbara få ytterligare klargöranden frånjustitieministern på några punkter.Jag vill ånyo ta upp handlingsprogrammet. Det varmycket bra att få höra att det är initierat utifrånHD-domen och kontakter med . När man nu planerar att gå från ord tillhandling, i vilken mån har då föreningen möjlighetatt lägga fram synpunkter och konkreta förslag? Jagutgår från att det är självklart att föreningen deltari arbetet, men jag vill gärna få det bekräftat frånjustitieministern.Jag skulle också, även om det inte ärjustitieministerns bord, vilja få en viljeyttring omtanken på en central instans, där man kan samlapersoner som är särskilt kunniga på detta område.Kanske kan det bli en specialuppgift för vissapersoner inom t.ex. eller UD, somkan vara behjälpliga med att föra ut information tillsocialarbetare, till poliser och till alla de andrainstanser som har behov av det men som inte kanhålla sig à jour med allt som händer inom dettaspecialområde. En annan möjlighet är att tillförapengar till Bortrövade barns förening, för att låtadem som är verksamma inom föreningen självaskaffa sig den kompensen och ta kontakt medkompetenta personer. Det skulle vara väldigtvärdefullt om justitieministern åtminstone kundesäga något om vilket intresse som finns för detta.Vi talade tidigare om utbildning för domstolar,vilket jag tror är oerhört viktigt, och just vi somföljde HD-domen känner väl i allra högsta grad hurviktigt det hade varit med ytterligare informationtidigare.