prot · GF09110 · 1992-05-12 00:00:00 — Men det blevinte så.Helt plötsligt drog man tillbaka ärendet för attpröva det enligt annan lag. Varför gör man på detsättet? Varför tillämpade man inte den säkragången där man får pröva saken? I stället tog mantill en lag som ger en annan möjlighet att agerasnabbt och, som man tycker i det här fallet,effektivt, nämligen att förflytta den här personen utur landet. Vad fanns det för grund för att göra pådet sättet?SÄPO-chefen säger i en intervju: Om vi hadekunnat bevisa att hon stött aktionen med råd ellerdåd hade vi begärt henne åtalad för mordbrand. Nukan vi inte bevisa det. Men däremot vet vi att honinte avstyrde handlingen, och det är fullttillräckligt.Detta öppnar oanade perspektiv. Om man inteavstyr en handling kan man bli dömd utan dom ochrannsakan. Jag undrar om statsrådet verkligenställer upp på att det är rättssäkert.Anf. 56 Kulturminister ():Herr talman! Den här personen har inte blivitutvisad från med hjälp av lagen om särskildutlänningskontroll. Hon har blivit utvisad genomtillämpning av utlänningslagen. Den har i detta fallhanterats av polisen. Detta beslut av polisen kanöverklagas till invandrarverket. Är man inte nöjdmed invandrarverkets uppfattning kan mandessutom överklaga det till utlänningsnämnden.Denna möjlighet kvarstår för den person som dethär ärendet berör. I den meningen anser jag atträttssäkerhetskraven är uppfyllda. Personen i frågaär inte, som antydde i slutetav sitt anförade, dömd för någonting.Anf. 57 ():Herr talman! Dömd är hon naturligtvis för oss somhar sett förfaringssättet, även om hon rent teknisktinte är dömd. Om en person blir anklagad för ensak och det inte går att bevisa att personen har gjortdetta, men man handlar som om hon vore dömd --i detta fall att snabbt förflytta henne ur landetgenom att använda en annan lag -- anser jag att honär dömd.Birgit säger att denna person kanöverklaga. Det är lätt att stå här och säga det, närman har skickat ut vederbörande ur landet, att honfrån en annan ort skall börja ettöverklagningsförfarande mot det som skedde iSverige. Det är naturligtvis ganska svårt.Jag tycker att det hade varit rimligt att man hadefullföljt den lag som man först använde sig av ochatt hon hade fått sin sak prövad. Regeringen hadedå kunnat ta ställning till saken.Anf. 58 Kulturminister ():Herr talman! förstårsjälvfallet att jag inte här, på samma sätt som hangör, kan ta ställning till polisens ställningstagande,till ansökan till regeringen om att få använda densärskilda utlänningskontrollen eller att själv taställning till om man skulle utvisa personen pågrund av utlänningslagens bestämmelser. Detta ärett beslut som har det hela ochfulla ansvaret för.Anf. 59 ():Herr talman! Jag tar ingalunda ställning i det enaeller andra fallet. Min utgångspunkt är att jag intevet -- och tydligen är det inte heller någon annansom vet någonting i sak. Vi får i alla fall inte uppdet i ljuset. Det är mycket möjligt att man hadelandat på att den här personen skulle utvisas, mennär statsrådet skriver i sitt svar att det är viktigt medrättssäkerheten och att hon delar min uppfattning,är min poäng att man i detta fall aldrig fick sakenprövad. Vi vet alltså inte.Att man sedan med hjälp av den här lagen såsmåningom kan överklaga från den plats där manbefinner sig utanför landets gränser är en ventil,men enligt mitt förmenande -- och jag hade hoppatsatt det också skulle vara statsrådets svar -- är mantvungen att titta på detta urrättssäkerhetssynpunkt.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1991/92:741 om utjämning avlöneskillnaderna mellan män och kvinnorAnf. 60 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig vilkainitiativ jag avser att ta för att löneskillnadernamellan män och kvinnor skall utjämnas.Ines Uusmann nämner självlöneskillnadsutredningen, som undergeneraldirektören nu arbetarför att belysa orsakerna till löneskillnaderna ochlämna förslag till åtgärder. Utredningen skall lämnasitt betänkande före utgången av detta år. Det sägersig självt att utredningsresultaten kommer att bliavgörande för vilka åtgärder som behöver vidtas pådetta område. Jag vill således inte nu föregripautredningsarbetet genom att ha en färdiguppfattning om vilka initiativ som kan komma attbehövas.Däremot anser jag -- och här är säkert InesUusmann och jag överens -- att löneskillnadernamellan kvinnor och män är en av de viktigastejämställdhetsfrågorna vi har att arbeta med. Ävenom löneskillnaderna i , såvitt vi nu vet,torde vara mindre än i många andra länder, bl.a.inom EG, får vi självfallet inte slå oss till ro meddet. Att skillnaderna i nu tenderar att ökaär också synnerligen oroande.Det finns naturligtvis flera orsaker tilllöneskillnaderna. Några av dem har pekat på i sin fråga, t.ex. kvinnorsdeltidsarbete och deras utbildningsbakgrund. Mendet finns också skillnader som inte kan förklaras påannat sätt än att de utgör ren könsdiskriminering.Att komma till rätta med dessa skillnader, särskiltsådana som inte har några sakliga grunder, är enfråga som i hög grad berör arbetsmarknadensparter. Jag utgår ifrån att parterna nu arbetarintensivt med denna liksom med andra frågor somhänger samman med kvinnors villkor i arbetslivet.Den nya jämställdhetslagen är ett bra instrumentför ett sådant arbete. Enligt den skall arbetsgivareoch arbetstagare särskilt verka för att utjämna ochförhindra skillnader i löner och andraanställningsvillkor mellan kvinnor och män somutför arbete som är lika eller att betrakta somlikvärdigt.En redovisning för hur detta skall ske kanlämpligen göras i den plan för jämställdhetsarbetetsom varje arbetsgivare med fler än tio anställdaskall upprätta i enlighet med den nya lagen.Förbudet mot lönediskriminering har ocksåskärpts, vilket kommer att göra det lättare att fåsådana ärenden prövade i domstol. Det är nu baraatt sätta i gång och använda den lag vi har.Ingemar Mundebo konstaterade , påen presskonferens som ochlöneskillnadsutredningen anordnade, att gapetmellan teori och verklighet är stort,både när det gäller lönefrågor och andrajämställdhetsfrågor, och att mycket återstår attgöra. Jag delar helt hans uppfattning härvidlag ochkan försäkra om att regeringen försin del kommer att arbeta aktivt för attjämställdheten på detta och andra områden skallöka. Regeringens åtgärder för att förnya denoffentliga sektorn kommer att innebära ettväsentligt steg i den riktningen.Anf. 61 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.Jämställdhetspolitiken har inte varit det politiskasakområde som kulturministern har gjort sig mestkänd för att prioritera. I det pressmeddelande somkom , där nyadepartement presenterades, står det attjämställdhetspolitiken främst kommer att utmärkasgenom en satsning på att avreglera den offentligasektorn. Det är, såvitt jag förstår, ett av de fåuttalanden som har gjort omjämställdhet sedan hon fick detta ansvar iregeringen. Det budskapet kan man också se iregeringsförklaringen , dvs.att privatisering av vård och omsorg är kvinnornaschans på arbetsmarknaden i . Jag blir litetförundrad när detta kommer tillbaka i slutet avsvaret på min fråga.I arbetar nästan alla kvinnor och män ochförsörjer sig själva -- arbetslösheten ökarvisserligen, men det är det normala -- menfortfarande är kvinnorna underordnade och harlägre lön. Man brukar säga att där män får brabetalt för att smutsa ned med olja, sot och liknande,får kvinnor dåligt betalt för att göra rent, ofta då ikombination med att de dessutom har ett mänskligtansvar.Jag vill kommentera en sak i svaret. Det står där attutbildningen skulle vara en orsak till att kvinnor harlägre lön. Jag har i min fråga sagt att kvinnor harlägre lön oavsett utbildning. I Kvinnors roll iekonomin, bil. 23 till LU 90, konstateras attkvinnor och män har ungefär sammakunskapskapital , men kvinnorna får ett sämreekonomiskt utfall av detta.Anf. 62 Kulturminister ():Herr talman! Jag säger också i mitt svar att det finnsutslag av ren könsdiskriminering även närutbildningsbakgrunden är lika. Vad vi kan notera äratt skillnaderna mellan mäns och kvinnors lönerökar framför allt i offentlig sektor, inte minst ute ikommunerna.Min uppfattning är, att en av orsakerna till att 80-talet i viss mån blev jämställdhetens förloradeårtionde är att man inte tog itu medstrukturomvandlingen och förnyelsen ute ikommunerna under den fantastiskahögkonjunkturen. Då hade det varit enklare attåstadkomma förnyelsen. Den chansen togs inte,och är vi i den situationen att vi måste sanerasvensk ekonomi somstrukturomvandlingen måste ske.Det har alltså bidragit till att 80-talet nu i mångaavseenden beskrivs som ett årtionde dåjämställdheten i varje fall inte gick framåt och ivissa fall också gick tillbaka. Det pågick mångaaktiviteter , och då grundladesmycket lagstiftningsvägen. har detvarit ganska tyst om jämställdheten.Jag menar att det är en av orsakerna till densituation som vi nu har. Man måste görajämställdhetsfrågorna mycket tydligare, och vimåste våga tala mer om dem.Jag är av den alldeles bestämda uppfattningen att90-talet kommer att bli och bör bli jämställdhetensårtionde. I detta ingår en förnyelse ocheffektivisering av den offentliga sektorn. Detkommer att innebära möjligheter att också betalabra löner till kvinnor, som har sina arbeten i framförallt den offentliga sektorn.Anf. 63 ():Herr talman! Om det vore så enkelt att det räckteatt strukturera om den offentliga sektorn för attkvinnor skulle få en rättvis lön tror jag att man hadekunnat åstadkomma det redan i dag.Den största arbetsmarknaden för kvinnor iStockholm är kontorsarbetsmarknaden, och denfinns både i den offentliga sektorn och i den privatasektorn; i den offentliga sektorn är det både enstatlig och en arbetsmarknad. Faktumär att på denna arbetsmarknad har kvinnorna densämsta lönen i den privata sektorn.Det räcker alltså inte, fru statsråd, att säga att omvi omstrukturerar den offentliga sektornåstadkommer vi en rättvis lönesättning för kvinnor.Det är tyvärr att förenkla alldeles för mycket. Detkrävs helt andra saker. Jag tror att det är mycketviktigt att också statsrådet är med och skaparopinion för detta.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1991/92:746 omkvinnorepresentationen vid EG-förhandlingarnaAnf. 64 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig hur jagkommer att arbeta så att kvinnor finns med i deolika förhandlingsgrupperna när det gäller Sverigesförhandlingar om medlemskap i också nämner i sin fråga sade statsrådet i en interpellationsdebatt den 27 marsatt såväl kvinnor som män självfallet kommer attdelta i förhandlingsarbetet.Det förhåller sig vid medlemskapsförhandlingarnapå samma sätt som vid EES-förhandlingarna, att ettstort antal representanter, både från olikadepartement och från myndigheter, blir direktberörda. är det de personer som har ansvaretför de olika sakområdena som är aktuella isammanhanget. Det är självfallet angeläget att flerkvinnor deltar i detta arbete. Man behöver dockinte helt utesluta att även män kan ha ettkvinnoperspektiv på EG-frågorna.Jag kan nämna att regeringen kommeratt förordna ledamöter i det s.k. rådet förEuropafrågor. Antalet kvinnor kommer därvid attöka. Jag hoppas att vi kan gå vidare på den vägen.Jag håller således helt med om att detär viktigt med ett kvinnoperspektiv på EG-frågorna, liksom för den delen på de flestasamhällsfrågor. Eftersom jag harsamordningsansvaret för jämställdhetsfrågorna iregeringen är det också jag och mina medarbetaresom bevakar och granskar i stort sett samtligaärenden som regeringen nu fattar beslut om ur ettkvinno- och jämställdhetsperspektiv. Så har skettockså när det gäller , och jag kanförsäkra om att så kommer att skeäven i fråga om ett framtida avtal med EG.Till sist vill jag understryka att den osäkerhet somKarin menar att många kvinnor kännerinför ett svenskt medlemskap i måste tas påallvar. En bred och saklig debatt om dessa frågor ärdärför mycket viktig. En hel del har redan gjorts.T.ex. kan jag nämna att inästa vecka kommer att publicera en s.k. lathundmed jämförande statistik om kvinnors situation iSverige och i . Publikationen hartillkommit med stöd av särskildajämställdhetsmedel från regeringen. Inom kortkommer också en bilaga till långtidsutredningenmed titeln möter . Deninnehåller en fördjupad analys av konsekvensernaför svenska kvinnor av ett närmare samarbete medEG.Det behövs emellertid mer information om dessafrågor. Därför ter det sig naturligt att en del av demedel som föreslagits ikompletteringspropositionen för en bred ochallsidig EG-information används för frågor som rörkvinnorna och EG.Anf. 65 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Det känns betryggande att få den härbekräftelsen på att statsrådet kommer att bevakajust EG-frågan utifrån ett kvinnoperspektiv.Jag vill verkligen också betona att jag inte vill blianklagad för att ha uppfattningen att inte mänockså kan ha kvinnoperspektiv på EG-frågorna.Det är bra att vi här får satt på pränt att statsrådetkommer att bevaka och granska just EG-frågornautifrån ett kvinnoperspektiv.Jag vill då fråga hur statsrådet mera direktkommer att genomföra den bevakningen. att se till att kvinnor är representeradebland de tjänstemän på de berörda departementenoch myndigheterna som kommer att jobba med justförhandlingsfrågan? Det är här oerhört viktigt förekommer skeendet och inte bara efteråtkonstaterar hur det har blivit.Det är mycket allvarligt, tycker jag, att kvinnorkänner så stor osäkerhet inför den här saken. Enligtde senaste SIFO-siffrorna är tre av fyra kvinnorosäkra. Det får inte bero på osäkerhet att maneventuellt avstår från att delta i folkomröstningen,utan det är oerhört viktigt att vi åstadkommerstörre möjligheter för just kvinnor att ta ställningoch svara ja eller nej vid den slutligafolkomröstningen.Min tilläggsfråga är: Hur tänker statsrådet då se tillatt pengar används till just ett kvinnoperspektiv påEG-frågorna?Anf. 66 Kulturminister ():Herr talman! Som jag redovisat i svaret är detfrämst de tjänstemän av båda könen som på olikamyndigheter och verk och i regeringen har hand omsakfrågorna som naturligen skall vara med iförhandlingsgrupperna när det gäller EG. De utsesinte heller i någon direkt formell ordning.Vad det handlar om är då naturligtvis att följa deolika förhandlingsgrupper som finns och se om detdär saknas kompetens. Det är en uppgift som gällerallmänt, både för mig och för denjämställdhetsenhet som finns påkulturdepartementet.Frågan om pengarna och informationen behandlasju nu i med anledning avkompletteringspropositionen. Det skullenaturligtvis vara uppseendeväckande om inte någramedel kom att användas för information som rörkvinnorna och EG, eftersom det är en så central delav det ställningstagande som svenska folket såsmåningom skall ställas inför.Jag vill också berätta att och jagfram på höstkanten kommer att ordna ett särskiltseminarium där vi kommer att inbjuda ett antalkvinnor för att lyssna till vilka krav man ställer påinformation och på förhandlingsuppläggningeninför förhandlingarna med EG.Anf. 67 ():Herr talman! Jag får tacka för tilläggsuppgifterna.Det är oerhört angeläget, tycker jag, att vi jobbarmed konkreta saker, typ det här seminariet somskall ordnas . Återigen: Det får intebero på osäkerhet och okunnighet att kvinnoravstår från att ta ställning eller svarar nej i en så storoch viktig fråga; man måste göra det medutgångspunkt i en övertygelse och ett klartställningstagande som innebär ett ja eller ett nej.Det är bra att statsrådet säger att det skulle varaanmärkningsvärt om inte en del av de pengar somföreslås i kompletteringspropositionen skulleanvändas också till att upplysa och undervisakvinnor. Jag vill då säga till statsrådet att det skullevara bra med ett officiellt uttalande om just det.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1991/92:761 omjämställdhetsperspektiv på unga flickorsarbetslöshetAnf. 68 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig vilkainitiativ jag kommer att ta för att belysaarbetslöshetens effekter för unga kvinnor ur ettjämställdhetsperspektiv.Ungdomar i åldrarna 16--har drabbatsbetydligt hårdare än äldre av den senaste tidensarbetslöshet. Arbetslösheten är emellertid nästandubbelt så hög för män i dessa åldrar som förkvinnor. Unga kvinnor har inte heller lämnatarbetskraften i högre grad än män. Ungefär likastora andelar kvinnor som män studerar resp. ärlatent arbetsökande. Antalet hemarbetandekvinnor upp till har inte ökat vid en jämförelseett år tillbaka i tiden. Tvärtom har en minskningskett.Detta är den bild som siffrorna ger oss på riksnivå.Den ger inte stöd för tesatt unga kvinnor är värre utsatta än unga män. Åandra sidan finns det en del varningssignaler införframtiden för kvinnornas del, bl.a. i AMS senasteprognoser, som vi naturligtvis måste ta på allvar.Jag kan glädja med att initiativtill den belysning hon efterlyser redan förberedsinom . Ungdomsminister kommer att föreslå regeringen att enutredning tillkallas för att närmare belysaungdomars, och särskilt utsatta ungdomars,speciella situation när det gäller bl.a. boende ocharbete.Det viktigaste är dock inte att kartlägga utan attvidta åtgärder på grundval av de kunskaper som viredan har. Flera av de förslag som lagts fram i bådebudget- och kompletteringspropositionen har justhaft till syfte att motverka ungdomsarbetslösheten.Förutom ungdomspraktiken görs stora satsningarpå utbildning.Slutligen vill jag understryka att jag precis somKristina framöver kommer att med storuppmärksamhet följa ungdomsarbetslösheten ochdess konsekvenser från jämställdhetssynpunkt.Anf. 69 ():Herr talman! Jag tackar kulturministern för svaret.Jag vill påpeka att jag inte har hävdat att ungakvinnor skulle vara hårdare drabbade avarbetslöshet än unga män. Däremot handlar det omde varningssignaler som vi måste ta fasta på.Förmodligen kommer arbetslösheten bland ungakvinnor att öka betydligt. Detta beror ju på attarbetslösheten först drabbar byggnadsbranschenoch industrin. Som en följd blir det arbetslöshetinom handeln och servicenäringarna. Där finnskvinnorna, och naturligtvis är de unga kvinnornamer utsatta än andra kvinnor.Det är bra att civilministern kommer att tillsätta enutredning som ser på ungdomarnas situation närdet gäller boende och arbete. Det hade varit ännubättre om det hade varit jämställdhetsministernsom hade tagit ett initiativ för att verkligen belysadet hela ur ett jämställdhetsperspektiv. Det behövsen hög beredskap. Man har myntat ett uttryck, denpermanenta tillfälligheten, som syftar på justkvinnors situation på arbetsmarknaden efterarbetslöshet. Jag undrar vadjämställdhetsministern och kulturministern har förrecept. Vilka initiativ kan vi förvänta oss när detgäller just jämställdhet och unga kvinnor?Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1991/92:762 om ökadkvinnorepresentation i beslutande organAnf. 70 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig påvilket sätt jag ämnar verka för att vi skall nå enökad kvinnorepresentation. När skall det bli ensjälvklarhet att kvinnor nomineras och väljs isamma utsträckning som män, undrar IngegerdSahlström. Det undrar jag också.Det är verkligen, precis som , hög tid att börja tillämpa alla vackra programom jämställdhet. Jag önskar att jag somjämställdhetsminister kunde se till att så skeddeomedelbart. Men fullt så enkelt är det nu tyvärrinte. Det vet lika väl som jag.Regeringen kan bara påverka sammansättningen ide organ som regeringen själv tillsätter. Och här hardet faktiskt skett en hel del . Andelenkvinnor i centrala statliga styrelser t.ex. är nu 31 %.Vi uppnådde således målet med enliten marginal. I de regionala styrelserna, där juinte regeringen utser alla ledamöter, har vifortfarande en bit kvar till målet; andelen kvinnordär är nu 26 %.Sedan gäller det att nå 40-procentsmålet till år 1995för att nå slutmålet om en jämn könsfördelning tillår 1998. Det tror jag för egen del kommer att krävaen hel del arbete. Jag vill understryka att vi allamåste ta ansvar för det arbetet. Det gällersjälvfallet i fråga om både de direkt och de indirektvalda församlingarna. Jag är övertygad om att detfinns en hel del att göra i denna fråga även inomIngegerd eget parti. står detklart, att även om andelen kvinnor i hargått ned, finns inte den utvecklingen i kommuneroch landsting.Däremot intar fackföreningsrörelsen avgjortjumboplatsen när det gäller kvinnor på ledandeposter. Även om man har ökat sin andel kvinnor ide statliga styrelserna , tycker jag attdet är bedrövligt att t.ex. LO med så mångakvinnliga medlemmar, som dessutom driver dessafrågar mycket aktivt, styrs nästan uteslutande avmän.Också inom näringslivet är som bekantmansdominansen stor. Det är ytterst förvånande attSverige, med sin höga andel förvärvsarbetandekvinnor, har så låg andel kvinnor på chefsposter.För att exakt få veta hur det förhåller sig medfrågan om de kvinnliga cheferna, inom både privatoch offentlig sektor, har regeringen givitstatistiska centralbyrån i uppdrag att genomföra enomfattande kartläggning. Jag hoppas att denna,som beräknas bli färdig , skall kunna blistartskottet för en nytändning i frågan.Även om således på många sätt intar entätposition i världen både i denna och i andrajämställdshetsfrågor, återstår det en hel del attgöra. Som jag har sagt här ikammaren kommer jag självfallet att göra vad somstår i min makt för att kvinnors inflytande ochvillkor i samhället skall öka. Men då måste också enhel del män vara med och arbeta för jämställdhet.De måste också vara beredda att avstå från en delav sitt inflytande och ge plats för kompetentakvinnor.Anf. 71 ():Herr talman! Jag får tacka så mycket för svaret. Detär ganska allmänt hållet och i mycket är vi säkerteniga, statsrådet och jag.Jag noterade framför allt den trevliga skrivningen idet sista stycket, nämligen att statsrådet kommeratt göra vad som står i hennes makt för att kvinnorsinflytande och villkor i samhället skall öka.Jag efterlyser emellertid litet mer engagemang. höjer ju kvinnorna i sina röster. Mycketberor detta kanske på den politik som förs just nuoch på de beslut som fattas här i och utei kommunerna. Många kvinnor uppfattarsituationen som ganska kvinnoovänlig. Jag tyckeratt det jämställdhetsarbete som harbedrivits, även , har varit mycketframgångsrikt både för män och för kvinnor, menjag har en känsla av att arbetet nu på något sätt haravstannat. En orsak, som vi har talat om tidigare,är att det har blivit färre kvinnor i riksdagen.I svaret skriver att jag bör göranågot inom mitt eget parti. Det lovar jag att göra,men jag noterar ändå att de socialdemokratiskakvinnorna utgör av alla socialdemokrater iriksdagen, och det tycker jag är bra. Minskningenav andelen kvinnor i tycker jagemellertid är ett bakslag för jämställdheten, och jagvill som sagt ha ett ökat engagemang frånjämställdhetsministerns sida. Vad tänker BirgitFriggebo göra? hörde jag att det gällde attvara tydligare och tala klarare i dessa frågor. Närkommer det att ske nu när så många av Sverigeskvinnor faktiskt är så engagerade i kvinnofrågorna?Anf. 72 Kulturminister ():Herr talman! Det sker ofta, och jag är naturligtvistacksam för att de socialdemokratiska kvinnornagör det möjligt att i talarstol ta uppfrågorna.Som jag sade har jag den uppfattningen att80-talet litet grand har varit jämställdhetensförlorade decennium, bl.a. mot bakgrund av att detinte var särskilt inne att tala omjämställdhetsfrågor.Det fanns en trötthet efter det mycket aktiva 70-talet, då inte minst mitt parti tillsammans medandra drev fram den grundläggande lagstiftningen,basen för att kunna gå vidare påjämställdhetsområdet. Det skedde mycket i frågaom kvinnornas engagemang och organiserandet avkampen.Alla de nätverk som har bildats utgörnu en utomordentligt god grund för att kunna bråkamer, kräva mer, vara mycket mer tydlig.