prot · GG0916 · 1992-11-04 00:00:00 — Dessakvinnor såg det som mycket angeläget att Sverigeskulle bli medlem i EG. Då kunde vi hjälpa till iarbetet för jämställdheten, såväl i som iEuropa och i världen som helhet. Om det finnsförtryckta kvinnor i , finns det desto flerförtryckta kvinnor ute i världen.Andre vice talmannen anmälde att HansAndersson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 41 ():Herr talman! Jag är Centerkvinna. Jag tillhörSveriges största politiska kvinnoorganisation.Centerkvinnorna har under olikadeviser arbetat för bättre villkor för kvinnor. Undermånga år var mottot: ''Delat ansvar, lika villkor''.Detta gäller självfallet fortfarande, både iarbetslivet och i hemmet. Jag vill inte påstå att vihar nått ända fram, för då skulle det inte behövasdebatter av den här typen. Men vi har ändååstadkommit en hel del.Som så många har sagt här är intejämställdhet något som vi arbetar för från rentkvinnoegoistisk synpunkt. Nej, det viktigaste ijämställdhetsarbetet är målet om ett samhälle medfria, starka, självständiga män och kvinnor, somlever sida vid sida och ger varandra sammamöjligheter och skyldigheter och som har förståelseför varandras olikheter -- olikheter i erfarenheter,kunskaper, språk och värderingar. Dessa olikheterborde inte vara en belastning för någon, utan istället en tillgång för alla. Det är just olikheternasom ger mångfalden, som gör att vi kompletterarvarandera, som gör livet spännande och som ger ettrikare arbetsliv och privatliv.Trots de framgångar som har vunnits är det långtkvar innan vi når målet, om vi någonsin gör det.Ibland undrar man faktiskt. Eftersom männenunder så har haft och har de ledandepositionerna inom alla sektorer i samhället, har detvarit naturligt att betrakta mannen som norm ochkvinnan som den som avviker. Så är det i långastycken fortfarande -- även vi kvinnor hemfallermånga gånger åt detta betraktelsesätt. Att blibetraktad som den som avviker och är udda är intenågon bra grund för jämställdhet. Där måste enförändring ske. Det är en fråga om träget arbetemed information, utbildning ochattitydförändringar. Visserligen sker det vissaförändringar, men vi tycker förstås att det gåralltför långsamt.Barbro har i boken ''Lära män ledakvinnor'' på ett mycket tydligt sätt visat hur detfungerar ute i arbetslivet, hur både kvinnor ochmän agerar med den här bilden för ögonen ochvilka hinder som därvid uppstår. Vi är många somhar läst den boken och känt igen oss själva ochandra i den.Barbro skriver mycket om kvinnor ichefsposition och som håller på att göra karriär. Tillskillnad från tror jag att det ärmycket viktigt att arbeta för jämställdhet också fördessa kvinnor. Man behöver aldrig glömma delångavlönade för det. Det är bra för alla kvinnor attha förebilder och att det finns kvinnor över allt ihela samhället, inte minst när det gällerdiskussioner om lönenivåer. Det ger råg i ryggen föralla kvinnor.I det här betänkandet behandlas en rad motionerom kvinnors möjligheter på arbetsmarknaden,möjligheterna att starta egna företag,löneskillnaderna mellan kvinnor och män, kvinnorsarbetsmiljö och hälsa, kvinnors inflytande,internationella frågor, jämställdhetslagen m.m. Jagskall bara beröra några av dessa frågor.Den nya jämställdhetslagen innebär en förbättringjämfört med tidigare, men vi i och fleraandra framförde en hel del kritik när den infördes.Vi ville bl.a. se en utvidgning till fler områden ochdå särskilt till utbildningsområdet. är det JämOsom har uppgiften att ge råd och information inomhela utbildningsväsendet. Detsamma gäller förkollektivavtalen. Vi anser att endast kollektivavtalsom lägst motsvarar lagens krav skall godtas.Även JämOs tillsynsmöjlighet beträffandeområden där kollektivavtal finns borde utvidgas.Vi har uppmärksammat detta i motioner även nu.Men eftersom lagen är så ny och inte hunnit fungerasärskilt länge, finner vi att det är viktigt att nogafölja utvecklingen och att se hur parterna påarbetsmarknaden hanterar de här frågorna ochdriver jämställdhetsarbetet innan ytterligareförändringar görs.Karin och tar i en stormotion om jämställdhet upp de här frågorna ochmycket annat också. Jag vill särskilt nämna det kravpå förbud mot sexuella trakasserier som man villföra in i jämställdhetslagen. Dessa problem tas juupp i 6 §, jämställdhetslagen. Men eftersom bådecivilrättslig och straffrättslig lagstiftning innehållerbestämmelser och regler som kan användas motsådana här trakasserier, pekar utskottet på att detkan uppstå problem med förbud ochskadeståndssanktioner på flera håll i lagstiftningen.Det argumentet har vi godtagit. Den här frågan äralltså oerhört viktig. Sexuella trakasserier måstemed all kraft fördömas, motarbetas och stoppas.Lika lön för likvärdigt arbete är en fråga som hardiskuterats mycket. Det är en av de viktigastefrågorna inför framtiden.Berit Andnor beskrev här tidigare attlöneskillnaderna har ökat och skylldedetta på den nuvarande regeringen. Det har jaglitet svårt att förstå. Såvitt jag vet var detSocialdemokraterna som huvudsakligen hademakten då. Arbetsmarknadens parter har intelyckats, eller också har de inte haft tillräcklig vilja,att utjämna skillnaderna. Det är bara så.Den översyn av orsakerna till löneskillnaderna somnu pågår kommer att utgöra en bra utgångspunktför det fortsatta arbetet med att utjämnalöneskillnaderna mellan kvinnor och män. Detarbetet måste bedrivas med kraft.Herr talman! Slutligen vill jag säga att vår uppgiftutöver det som vi i kan besluta är att idebatter, i media samt vid kontakter medallmänhet, företagare och organisationer ständigtta upp de här frågorna, föra debatten och varaförebilder. Vi skall peka på orättvisor ochmissförhållanden, sätta fingret på ömma punkter.Jag undrar t.ex. hur bankernas situation hade variti dag om fler kvinnor hade haft ledande positioneri den värsta spekulationsyran.Vi måste föra den här debatten, men inte i ettklagandeperspektiv -- dvs. att kvinnor drabbas avdet ena eller det andra. I stället måste vi ur enpositiv synvinkel visa på vad kvinnor har att tillföra,visa på att alla tjänar på jämställdhet. Vi måstehjälpa kvinnor till självförtroende, så att de vågarta för sig och ställa krav på löner, inflytande ochavancemang i arbetet. Vi måste göra detta på ettpositivt, självklart sätt som tilltalar unga kvinnoroch män. Ingen vill egentligen ständigt höra hurdåligt man har det. Då minskar ju självförtroendetännu mera. Därför är det sätt på vilket debattenförs oerhört viktigt. Det måste vara en självklarhetför oss alla som finns här i kammaren -- ja, föralla riksdagsledamöter, både män och kvinnor -- attmed kraft arbeta för det här.Anf. 42 () replik:Herr talman! Jag tänker kommentera några av desaker som tog upp i sittanförande.Hon nämnde inledningsvis att vi kvinnor inte skalluppleva att vi är udda och avvikande. I och med det''konserveras'' bilden av att vi skall behandlasannorlunda, och det kan stämma till viss del.Men det är också oerhört viktigt att se till attsamhället förändras i förhållande till deförutsättningar som gäller för kvinnor. Jag tänkerpå kvinnors arbetsmiljö. tvingas juhundratusentals kvinnor att anpassa sig efter enmanlig miljö, som absolut inte är anpassad efterkvinnors förutsättningar vare sig fysiskt ellerpsykiskt.Talet om att vara udda och avvikande kan såledestolkas litet olika. Jag tror att det är oerhört viktigtatt vi också ser att den manliga varit detsom så att säga har legat till grund för utformandetav samhället totalt sett och inom många olikaområden. Jag tycker alltså att den manliga normeninte skall vara vägledande inom alla områden.Vidare säger att jag skulle hanågot emot detta med att stötta kvinnliga cheferoch att se till att de får en vettig utveckling i sinaarbeten. Jag är absolut inte emot någonting sådant.Däremot har jag vänt mig emot det sätt varpåmånga borgerliga kvinnliga politiker förjämställdhetskampen. Man koncentrerar sig ju påde bäst ställda kvinnornas område.Jag tycker inte att jämställdheten skall begränsastill vissa områden. Detta får inte ske på bekostnadav jämställdhet för alla kvinnor och alla män.Inom den kommunala sektorn finns många av detraditionella kvinnojobben. Skall skillnadernamellan mäns och kvinnors löner minska, måstelönerna för dessa jobb relativt sett öka mer än vadsom gäller för andra jobb. Jag vill fråga MarianneAndersson om hon tror att kommunernas ochlandstingens möjligheter i detta sammanhang ökareller minskar när staten drar in miljardbelopp frånden kommunala sektorn. Det här är ett väldigt fintexempel på jämställdhetsinsatser som faktisktborde kunna göras sett till hela samhället och intebara till de kvinnliga cheferna.Jag skyllde inte de ökade löneskillnaderna på dennuvarande regeringen. Så enkelt är det inte. I mittanförande och i mina tidigare repliker har jag baravisat på att de ökade löneskillnaderna beror på attvi gick ifrån den solidariska lönepolitiken 1985, attdet har skett en marknadsorientering avlönesättningen. Kvinnorna har förlorat på detta.Anf. 43 ()replik:Herr talman! Jag talade om det manliga som norm,och jag tror att vi har precis samma uppfattning.Naturligtvis vill också jag förändra den bilden.Berit Andnor missuppfattade mig nog.Jag anser att både manligt och kvinnligt måste varanormgivande. Ett kön får inte vara normgivande isamhället. Kvinnor och män är olika, och deskillnaderna måste beaktas på olika sätt.Vi centerkvinnor jobbar inte till förmån förkvinnliga chefer på det sätt som tror att vi gör. Vi har alltid kämpat förkvinnor i vården, kvinnor i de traditionellakvinnoyrkena och kvinnor med de sämstaarbetsmiljöerna och försökt att åstadkomma bättrevillkor för dessa kvinnor.Vad jag menar är att det är viktigt att kvinnor finnsinom alla områden av samhällslivet. Det handlarockså om att de kvinnor som så att säga utförjobben nere på golvet har de här andra kvinnornasom förebilder för att se att det går att kommavidare. Det är självfallet oerhört viktigt att viarbetar för båda grupperna.Det är att göra det väldigt lätt för sig när man sägeratt om staten inte drog in pengar från kommunerna,skulle kvinnorna inom vården t.ex. kunna få bättrebetalt. Frågan är bara: Var skall pengarna tas ?Vi arbetar för större valfrihet, för kvinnorsmöjligheter att starta företag t.ex. inom områdensom tidigare präglats av traditionella kvinnoyrken.Man skall inte vara inlåst av monopol, utan detskall också finnas andra möjligheter. Vi kan inte säga att de här pengarna skall satsas på högrelöner för kvinnorna -- vilket i och för sig sker iförhandlingar -- och sedan får våra barn i framtidenbetala. Men då kanske det inte är möjligt att betalanågra löner alls, i varje fall inte i sammautsträckning.Ja, det är ett faktum att det blivit ökadelöneskillnader. Man kan diskutera orsaken härtill.Jag tror att orsaken till att kvinnorna inte harklarat den individulla lönepolitiken är just deninlåsning som har varit. Man har aldrig förhandlat.Man har aldrig haft tillräckligt självförtroende föratt kunna ställa krav. Man har inte haft kraft attverkligen gå samman. I ett jämställt samhälle, ochett sådant måste vi kämpa för, får också kvinnornastörre möjligheter att klara den här saken.Anf. 44 () replik:Herr talman! , den solidariskalönepolitiken handlar ju egentligen om att gåsamman och att se till att de som har de lägstalönerna i samhället får de största löneökningarna.Jag säger att det är oerhört viktigt att vi ävenfortsättningsvis kan föra en framgångsrik politik pådetta område. Det är detta som det handlar om. Jagvänder mig mot den individuella lönesättningen.All erfarenhet visar att det är kvinnorna somförlorar på individuell lönesättning. Detta kan manläsa innantill om. har gjort en rapport somalldeles publicerades och som tydligt visaratt det är kvinnorna som har förlorat på individuelllönesättning. Därför måste vi fortsättningsvis föraen solidarisk lönepolitik, om vi inte skall få ännustörre löneskillnader mellan kvinnor och män.Marianne sade att kvinnorna har varitinlåsta i den kommunala sektorn och att det ärdärför som det är så bedrövligt när det gällerlöneskillnaderna. Jag måste ställa en fråga tillMarianne när det gäller att privatiseraoch att starta eget företag. Blir det fler jobb förkvinnorna bara därför att det är fler arbetsgivare?Ni säger ju att denna verksamhet skall drivasmycket effektivare. Det måste ju innebära att detblir färre jobb. Vad är det som säger att lönernastiger vid en privatisering eller, kanske merkorrekt, om man lägger ut något på entreprenad?Vad är det som styrker detta antagande, MarianneAndersson? Har något somvisar att det är på det sättet? Tjänar t.ex. privatalokalvårdare mer än de kommunala?Jag är helt övertygad om att detta handlar om mertro än vetande från den borgerliga majoritetenssida. Man tror på den fria marknaden och tror attdet skall bli på ett visst sätt. All erfarenhet visar attdet inte är på det sättet. Kvinnorna är de storaförlorarna i det som håller på att hända inom denoffentliga sektorn.Slutligen vill jag bara rätta till något som sadestidigare, och jag tror att det är viktigt förprotokollet att jag gör det. att löneskillnadsutredningen...Anf. 45 gäller och intenågon annan.Anf. 46 () replik:Herr talman! Det som jag vill säga har oerhört storbetydelse för hela debatten. Påståendet att denlöneskillnadsutredning som vi diskuterar ganskamycket skulle ha tillsatts av den borgerligaregeringen är icke sant. Den tillsattes av densocialdemokratiska regeringen.Anf. 47 ()replik:Herr talman! Jag tror faktiskt att kvinnorna harstörre förutsättningar att förändra sitt löneläge omde inte omfattas av ett monopol. Jag tror därförinte -- det har vi i aldrig trott -- att allkommunal verksamhet skall bli privatiserad. Dendebatten kanske vi kan lämna därhän.Jag tror emellertid att det har betydelse att det finnsvalfrihet, i alla fall när tiderna är litet bättre än deär . Att stå här och diskuteralönehöjningar är egentligen ganska absurt när vi vetatt löneutrymmet över huvud taget är oerhört litet.Därför inser vi nog alla att möjlighterna att utjämnalöneskillnaderna just är små. Det är tråkigt atterkänna att det är på det sättet. Men jag tror inteatt det finns någon här som kan hävda att vi kanåstadkomma en ordentlig utjämning just inuvarande besvärliga situation. gäller det att slåvakt om jobben. Vi löser därför inte dessa problemnu. Men i ett normalt arbetsmarknadsläge är jagalldeles övertygad om att valfrihet, att det finns flerarbetsgivare att välja mellan, också leder till ettbättre löneläge.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 48 HANS () replik:Herr talman! Jag vill göra några kommentarer. Jagtror också att det är mycket viktigt med kvinnligaförebilder. Men som säger får maninte fokusera på de kvinnor som har kommit litetbättre ut i vårt samhälle och som kanske t.o.m. kananses vara socialt privilegierade. Vi måste förståbåde att det handlar om frågor om klass, om socialtskick, om rättvisa och om kön. Det tror jag att vi ivårt parti har lärt oss, men det har tagit sin tid föross, det skall jag erkänna.Vi har väckt en del motioner som stämmer överensmed vad omnämnde somkrav även från , att man skulle utvidga motutbildningsområdet, att man skulle titta pådispositiviteten, en kollektivavtalslag, att manskulle införa förbud mot sexuella trakasserier, osv.Vi har tagit initiativ till att JämO skulle vara meraktiv när det gäller arbetsvärderingen för att skulle få till stånd en rimligare värdering avarbetsinsatser.Min fråga är varför ändå går ifrån sinasynpunkter på detta område.Jag tycker återigen att man måste ha det riktigtstora frågorna klara för sig. Låglönegrupperna harmissgynnats i förhållande till höglönegruppernaunder . Och den borgerliga sidan harstarkt drivit på den utvecklingen. Skatterna harsänkts för de rika. Marginalskattereformerna harvarit legio . Vi kommer att ha enminskad offentlig sektor, minskad service, somkvinnor är beroende av, och minskad sysselsättningför kvinnor. Det kommer att bli en ökadmarknadsanpassning. Åtminstone på lokalplanetär det ganska vanligt att jag möter centerkvinnorsom är djupt bekymrade över denna utveckling --ökade klyftor och ökad orättvisa.Frågan är vad som händer när det gäller EG-frågan.Visst är portugisiska kvinnor glada över dendraghjälp som de kan få från tyskor ochholländskor. Men svenskor är ett stort föredömeför många länder inom EG.Marianne nämnde något om debattenskaraktär. Jag tror också att detta är viktigt. Jag troratt det måste finnas optimism och litetsjälvförtroende. Men då kan man inte heller sägaatt det nu inte finns något att göra på lönesidan, attklyftorna nu har ökat, att man nu har satsat på , att man nu inte kan göra något för de fattigaoch att man nu inte vågar ge bättre instrument förkvinnorna när de kräver mer av rättvisa. Det ärprecis detta som vi går emot när det gällerutskottets uttalande i betänkandet. Vi vill visastörre optimism. Vi vill vara ärligare mot alla dekvinnor som är djupt missnöjda med sakernastillstånd. Därför hade vi andra förslag medanledning av detta betänkande.Anf. 49 ()replik:Herr talman! Att kvinnor är oroliga ute i samhälleti dag, är jag också mycket medveten om. Vi iCentern har alltid arbetat för rättvis fördelning.Men om man skall kunna fördela något, måste manockså ha något att fördela. Det viktiga är då att manhar en ekonomi som ger tillväxt och som gör att detfinns något att fördela.Jag skall också anknyta till det som tidigare om vårt besök i . Den sittandesocialdemokratiska regeringen där driver, och harunder drivit, frågorna om att man måstese till att ha en bra ekonomi för att ha något attfördela. Det är bara på det sättet, och det måsteman inse.Självfallet anser jag att det lilla löneutrymme somfinns, men det är litet, skall användas just tillkvinnorna. Det är arbetsmarknadens partersansvar att se till att det blir på det sättet.Jag ställde några frågor om jämställdhetslagen. Jagtrodde att jag hade förklarat vad vi tycker. Menlagen är ny, den har just införts, och jag trorfaktiskt inte att det är särskilt gagnrikt att ändralagar utan att man bör se hur den kommeratt fungera först. Men vi kommer att mycket nogafölja dessa frågor, eftersom vi anser att de ärangelägna.Hans Andersson sade något om att vi inte bara skallfokusera på kvinnor i chefsposition. Det håller jagmed om. Det vill jag inte, och det gör vi inte heller.Men det är viktigt att ta med dem också. Men det ärde stora grupperna med kvinnor som det är oerhörtviktigt att arbeta för. Det är viktigt att ge demsjälvförtroende och visa dem att det faktiskt går attgöra något mer också. Det är viktigt att ge demsjälvförtroende, så att de vågar kräva inflytande iarbetet. Det måste vara en dialog för att det skallfungera. Jag tror att kvinnors självförtroende ärnågot som är oerhört viktigt att arbeta för på olikasätt. Det måste börja i förskolan och i familjen ochfortsätta hela vägen genom skolan för att det sedanskall kunna fungera ute i arbetslivet. Det är denstora uppgiften.Anf. 50 HANS () replik:Herr talman! Det är sant att vi måste ha något attfördela. Vi måste producera och vi måste sätta folki arbete. Vi måste få en tillväxt. Sedan kan vifördela. Så har det alltid varit och så är det i dag.Det är för mig otroligt egendomligt hur man haromfördelat nu . Man har fördelatpengar till dem som har mest. Det slår mig att denregering där ingår, innan marknadensräntechocker satte stopp för ytterligare åtgärder,just i detta läge med svår arbetslöshet, dåligproduktion i industrin och en svag offentlig sektorville sänka skatterna för de mest förmögna, ta bortförmögenhetsskatten och dela ut de pengar somfanns kvar i löntagarfonderna till extrasparstimulans för dem som redan hade historienshögsta realränta. Det är den absoluta motsatsen rimlig fördelningspolitik. Det skulle inte gagnakvinnorna. Jag förmodar att inte alls tycker om en sådan fördelning.Därför säger jag att de stora frågorna om ekonomi,social rättvisa, offentlig sektor och välfärdssystemär de stora frågor som kommer att avgöra grundenför kvinnornas jämställdhet. Därför hängerjämställdhet och jämlikhet ihop. Därför förstår jagatt har utomordentligabekymmer med tanke på hur både medlemskårenoch väljarbasen inom resonerar när detgäller denna typ av frågor -- åtminstone ute i landetenligt vad jag känner till.När det slutligen gäller självförtroende ochoptimism håller jag med . Detär väldigt viktigt att få in komponentensjälvförtroende hos kvinnorna. Men då måste de fåstöd. De måste få ett bättre stöd från lagstiftningenoch från den politiska viljan här i och påandra håll. De kan inte lämnas över. Kvinnorna ärunderordnade i på marknaden och kommeratt förlora slaget i avtalsrörelsen, när de mötermycket starka arbetsgivarparter som vill göra heltandra saker: öka klyftorna och förändratyngdpunkten i marknadsmekanismerna. Därförmåste kvinnorna få politiska signaler som ger demoptimism och självförtroende och inte leder till detdubbla budskap som mycket av utskottets textinnehåller.Det är viktigt med jämställdhet. Jovisst, menrollerna måste förändras. Var god dröj -- nu är tideninte inne. Vi får väl se i den högkonjunktur somkanske kommer . Men då är detmarknadskrafterna som enligt den nya regimenskall råda. Det kommer återigen att verka motkvinnornas intressen.Anf. 51 ()replik:När inte tror på kvinnornasförmåga att klara sig , hänger han sig åtden typ av pessimism som han själv inte tycker om.Vi tror faktiskt på kvinnornas förmåga. Men detgäller att arbeta för den.När det gäller skatterna och regeringensskattesänkningar vill jag framhålla att de skattersom sänks är de som är skadliga förföretagsamheten och tillväxten. Om man inte kanåstadkomma bättre förutsättningar förföretagandet -- det gäller även kvinnorna; vi villuppmuntra kvinnliga företagare -- finns ingentingatt fördela. Jag ser ingen motsättning i detta. Målethar varit att sänka de skadliga ochtillväxthämmande skatterna.Andre vice talmannen anmälde att HansAndersson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 52 ():Herr talman! Jag tycker att det är bra att det finnsen jämställdhetslag i vårt land. Men jag tyckerockså att det är sorgligt att det måste finnas ensådan lag, dvs. att vi måste ha en lag som siktar tillatt förbättra främst kvinnans ställning i arbetslivet.Vi som på många sätt anser oss ha hunnit en bra bitpå humanismens, solidaritetens ochjämställdhetens väg borde väl egentligen hakommit så pass långt att en sådan lag var onödig.Behovet av den lagen, som jag ändå inteifrågasätter, visar att vi i vårt land trots alla godaföresatser inte behandlar alla människor lika.Lagen är på många sätt en signal till andra länderom situationen i vårt land. Men jag hoppas att denockså visar på att vi i tarjämställdhetsfrågorna på allvar.I lagen talas det om att arbetsgivare ocharbetstagare skall samverka för att uppnåjämställdhet i arbetslivet. Lagen talar om attkönsdiskriminering är otillåten. Trakasserier pågrund av att arbetstagaren har avvisatarbetsgivarens sexuella närmanden eller anmältarbetsgivaren för könsdiskriminering får inte hellerförekomma.Jag tycker att det är bra att det finns en lag som kange framför allt kvinnliga arbetstagare rätt att hävdasin integritet och sitt människovärde. Det är viktigt.Men jag tycker som sagt att det är sorgligt att detfortfarande finns behov av lagen.Det är också bra att det finns enjämställdhetsombudsman, även om jag anser attden personen skulle kunna ha mer utvidgadebefogenheter än att enbart försöka förmåarbetsgivaren att frivilligt följa föreskrifterna ijämställdhetslagen och att medverka i strävandenaatt främja jämställdhet i arbetslivet, som det står ilagen.Eftersom jämställdhetsombudsmannen kankomma i kontakt med företeelser och brott som kanstrida mot efterlevnaden av andra lagar änjämställdhetslagen, borde JämO också hamöjlighet att tillämpa andra lagar än enbartjämställdhetslagen.