prot · GF0971 · 1992-02-27 00:00:00 — Deskuldsatta har av ochInternationella valutafonden fått rådet, som irealiteten är ett diktat, att satsa på export.Eftersom de huvudsakligen exporterar råvaror frånjordbruket har detta betytt att mer jord används föratt odla exportgrödor på bekostnad avmatgrödorna. Eftersom det är kvinnorna som harhuvudansvaret för matgrödorna har kvinnorna,särskilt i , berövats makten över maten.Sedan må säga sig arbeta mycketaktivt med frågor som rör kvinnans roll iutvecklingsprocessen, som säger i sittsvar. Maten och makten över maten är faktiskt detmest fundamentala i utvecklingsprocessen.Utvecklingen kan inte vändas utan kvinnorna, ochdärför måste biståndsinsatserna öka på sådanaområden som är särskilt viktiga för kvinnorna, t.ex.utbildningen, som också har stor betydelse förfamiljeplanering och aids-bekämpning. Allt flerkvinnor engagerar sig i samhällsutvecklingenoch försvaret av miljön. Detta är en ovärderligtillgång när biståndsprojekten skall utformas ochgenomföras. Vi behöver, som många harpåpekat, fler kvinnor som medarbetare och påchefsposter inom biståndsorganen. fler kvinnor i ledningen för FN.Det har här ställts en hel rad frågor tillbiståndsministern. Jag hade tänkt ställa en del avdem, men det behöver jag nu inte göra. Jag tror attbiståndsministern har fullt upp med frågor attbesvara. Jag skulle möjligen kunna ställa enhypotetisk fråga: När tror biståndsministern att FNfår en kvinnlig generalsekreterare?Anf. 37 Statsrådet (): Herrtalman! I förrgår hade jag tillfälle att här ikammaren svara på en fråga som berörde deneländiga situationen världen över för mångakvinnor. I går tog jag upp det i samband medutrikespolitiska debatten då jag höll ett litetanförande om mänskliga fri- och rättigheter,eftersom det bevisligen är så att kvinnors fri- ochrättigheter världen över kränks på ett vida merförskräckande sätt än vad fallet är för mäns.Ni får ändå inte göra mig ansvarig för den omtaladeDN-artikeln. Man kan naturligtvis tycka att jagskulle ha reagerat och besvarat den. kominterpellationen från ganskatidigt, och jag ber om ursäkt för att det inte tidigarehar givits tillfälle för mig att besvara den. Samtidigtär jag ganska säker på att ni samtliga varövertygade om att det inte kunde förhålla sig så somdet stod i , eftersom ni alla ärunderkunniga om att svenskt bistånd inte har ochinte kommer att ha den inriktningen.Vilken ambition har regeringen? Jag skulle nästan vilja returnera frågan. motion till alldeles , U237, harKristina eget parti, socialdemokraterna,i yrkande 28 föreslagit att budgetanslaget tillSIDA:s post Särskilda program skall räknas uppmed 15 milj.kr. i stället för som regeringenföreslagit med 30 milj.kr. Det totala anslaget skulledärmed bli 365 milj.kr. i stället för 380 milj.kr.Regeringens hela ambition uttrycks naturligtvisinte i skillnaden mellan 15 miljoner och 30 miljoner,men jag kan försäkra om att ambitionsnivån är att itid och otid -- för att inte säga i ur och skur -- betonaatt vi aldrig kan vara till freds med mindre än attmänskliga frioch rättigheter, den demokratiskamänniskosynen, omfattar alla oberoende av ras,kön, ålder, intellekt, osv.Så något om SIDA:s kvinnohandläggare.Utskottet uttalade sig i frågan under förrariksmötet. Om man tar del av vad utskottet då sadetycker jag att man inte kommer till precis denståndpunkt som här refererades. Regeringen harinte uppfattat utskottets uttalande på denna punktsom ett uttryckligt ställningstagande för attkvinnohandläggarna skall vara utsända i stället förlokalanställda.Utskottet inledde sitt yttrande med ''att man intemed säkerhet kan bedöma i vilken utsträckningutsända handläggare skulle kunna förbättrakvinnobiståndet''. Då menar utskottet, såvitt jagbegriper, jämfört med dagens situation, därflertalet kvinnohandläggare är lokalanställda.Utskottet landar i slutsatsen att SIDA bör rekryterakvinnohandläggare ''enligt samma principer somövriga handläggare för olika sakområden inomSIDA''.Vad kan slutsatsen då bli annat än att det somIngbritt Irhammar sade skall råda en viss flexibilitetpå detta område.Jag skall noga följa upp detta, det kan jag försäkra,men så har jag uppfattat ställningstagandet vidförra från utrikesutskottets sida.Det är nog inte alltid så lätt för oss att avgöra omden lokalt verkande anställda och kunniga har meratt tillföra å kvinnornas vägnar i u-land än vadnågon kan göra som kommer rekryterad dit ifrån enannan miljö och kultur.Jag fick också en fråga här om FN:skvinnokonfererns. har numerahand om jämställdhetsfrågorna. Man arbetar medförberedelserna såväl inom som på hemmaplan. Sedan ärdet helt rätt som det sades här, och det tycker jagockså, att man måste se till attkvinnoorganisationerna blir involverade i dettaarbete.Naturligtvis måste också särskilda medel avsättasinom de ramar som finns för att detta skall kunnagå av stapeln. skall kunnagenomföras, och förberedelserna måste kunna skepå ett rimligt sätt.Jag vet inte om jag nu missat en del av de frågor jaghar fått. Jag ber i så fall om ursäkt för det och fåråterkomma.Anf. 38 ():Herr talman! Biståndsministern missade frågan omuppföljning av det arbete man påbörjade inomdepartementet för att genomlysakvinnobiståndet. Det skulle verkligen varaangeläget att fullfölja det arbetet.I mitt anförande tog jag upp två frågor som inte allshar beaktats. Det gäller hur man relaterarkvinnobiståndet till de biståndspolitiska målen fördet första, och för det andra gäller det engenomlysning av enskilda organisationer och derassätt att jobba med kvinnobistånd.Om jag får vara konkret skulle det vara mycketintressant att få svar på om UD har dragit någraslutsatser av det arbete som norrmännen bedriver idessa frågor, NORAD. Norrmännen är mycketdrivande när det gäller kvinnobistånd. Jag tror attvi har mycket att lära oss av dem.Det finns alltså många skäl till att utredakvinnobiståndet. Det vore intressant att få litetrespons på den frågan.Delar av konferensen kommer att handla omkvinnor och utveckling. Det är med anledning avdetta som jag ställde frågan och vill veta när detkommer en svensk nationalkommitté.Jag fick halva svaret -- det finns alltså pengaravsatta.När det gäller handläggarna på sakområdet noterarjag att biståndsministern kommer att följa uppdetta. Jag blev ganska förvånad när jag läste ibudgetpropositionen om hur man negligerar ettriksdagsbeslut från . Det krävs insatser föratt förbättra situationen, det är alldeles uppenbart.Anf. 39 ():Herr talman! Jag vill först säga att jag blev glad närjag hörde att de politiska kvinnoorganisationernanu skall kunna komma att involveras iförberedelsearbetet för konferensen. Jag hoppasatt det sker . Det är mycketförberedelsearbete och det behövs tid för att dettaskall kunna bli bra.Det är också glädjande att det kommer att finnasmedel för detta.Beträffande kvinnohandläggarna tycker jag denfördelning som finns är felaktig. Det är för fåutsända. Jag vill i det fallet ställa mig bakom deandra kvinnliga talarna här.Det är också viktigt att det sker en utvärdering avhur det fungerar, dels med lokalanställda och delsmed utsända.Anf. 40 ():Herr talman! Först bara några ytterligarekommentarer kring detta med kvinnohandläggare.Beslutet i var inte ett definitivtbeslut om att man bara skulle ha utsänd personal.Så långt håller jag med . Men man harhär en fördelning på 4:17, och den är icketillfredsställande.Jag har varit på en konferens, bl.a. i , där manhade samlat kvinnohandläggare och övriga somsysslade med det kvinnoinriktade biståndet i detområdet. Då visade det sig att man i vissa länderbara har deltidsanställd personal. Det behövs heltenkelt fler människor. Jag tror att man i vissasammanhang kan ha en lokalanställd person somsysslar med delar av detta bistånd, men också tilldet ha en utsänd person som dessutom harkontakten med SIDA här hemma och faktiskt haren helt annan status än den lokalanställde kan ha.Här fordras en omprioritering. Jag hoppas att AlfSvensson vill medverka till att det verkligenkommer fler människor som sysslar med detta.Översynen är en fråga som vi i KIB har jobbatmycket med. Vi vill gärna se en helomfattandeöversyn. Men KIB har inte möjlighet att göraen större översyn. Det behövs helt enkelt flermänniskor på som kan sysslamed detta, eller om man skall göra det på UD. Mendet är viktigt att denna översyn verkligen kommertill stånd.Gudrun tog också upp en mycket oftaåterkommande fråga, nämligen att det finnsalldeles för få kvinnliga chefer i dessa sammanhang,både i FN och på våra biståndskontor. Jag skullevilja fråga om han har någonmedveten strategi för att få fler kvinnligabiståndschefer.Anf. 41 ():Herr talman! Jag tycker att biståndsministern andasmycket av god vilja när det gäller att undersöka hurvi skall kunna förbättra antalet utsändakvinnohandläggare. Självfallet är det inte så lätt attbedöma det som står i riksdagsbeslutet om man intevarit med i utskottet. Vi som deltog i diskussioneni utskottet, som utgjorde underlaget tillriksdagsbeslutet, var alla överens om att vi hadegjort ett tydligt ställningstagande för attkvinnohandläggare skulle vara utsända. Men vi ärnaturligtvis överbevisade av en något luddigskrivning. Det är bara att hoppas att vi med dennadebatt har klargjort att det finns problem medlokalanställda. Det har inte ett dugg att göra medderas kompetens. Den är mycket viktig. De har enkulturkompetens som en utsänd handläggare dessvärre inte kan ha. Men som någon före mig sade harfå stora biståndsprogram bara en anställd.Självfallet skall man kunna ha både lokalanställdaoch utsända.Verkligheten är ännu sämre än den statistik somrefererats . Det är faktiskt bara en utsänd . Det finns två tjänster, varav en inte är besattenligt färska uppgifter jag har fått från SIDA:skvinnoenhet.Det finns ytterligare två kvinnohandläggare, mende har denna uppgift i andra hand och är egentligenhälsohandläggare som också sysslar medkvinnobistånd.Jag tycker, som sagt, att det är hoppfullt att hörabiståndsministern som i så positiva ordalag har talatom kvinnoinriktat bistånd. Jag ser fram emot attbiståndsministern också gör en rejäl insats för attöka antalet utsända kvinnohandläggare.Anf.42 Statsrådet ():Herr talman! Jag skall försöka att svara påytterligare några frågor.Jag tycker att vi fick klarlagt att skrivningen omkvinnohandläggare inte var så entydig. Jag hartolkat att utskottet menade att SIDA skulle avgöraom kvinnohandläggare skulle vara utsända eller ej.Jag kan ha full förståelse för det som är sagt här. Jaghåller också med om att det är angeläget att få flerchefer på biståndskontoren som är kvinnor än vadfallet är . Jag hoppas att vigemensamt kan arbeta för detta. Den saken är jagverkligen inriktad på.Nordiskt utbyte på detta område försiggår ständigt.Det är ingen tvekan om att vi har en hel del att läraav NORAD.Jag tycker att vi också har anledning attunderstryka att det faktiskt är och Nordensom driver kvinnofrågorna i FN. Det skall vifortsätta att göra med all emfas.Det är vår uppfattning att både det bilaterala ochdet multilaterala kvinnobiståndet har utretts. Mankan naturligtvis alltid tycka att det bör utredas mer.Jag måste ödmjukt säga att jag inte kan bedöma omdet behöver utredas mer eller ej just . Men detfinns ifrån vår sida ingen som helst ovilja attgenomlysa, belysa och förbättra biståndet tillkvinnorna. Vi vet alla att det är en inriktning sombehöver förstärkas och förbättras.Anf. 43 ():Her talman! Självfallet är det inte min mening, herrtalman, att här och skapa en polemik om vad viavsåg eller inte i utskottet. Riksdagsbeslutet ochregeringsskrivelsen är som de är, och det är dettasom gäller.Jag är nöjd med att biståndsministern här haruttalat sig så positivt om behovet av utsändakvinnohandläggare. Jag hoppas att vi med dennadebatt har fört upp denna fråga ytterligare ett snäpppå biståndsministerns dagordning och att vi dåkanske snart kan få se en förbättring.Anf. 44 ():Herr talman! Det är riktigt att det funnits en hel delutredningar, både bilaterala och multilaterala,inom biståndet, men inte någon som har fokuseratspå kvinnobiståndet. Det finns bara en liten, internrapport som gjordes på UD förra året.Det skulle nog vara ganska angeläget att fortsättadetta arbete, vidga den rapporten och gå vidare föratt kunna höja ribban, för att vi skall bli ännu litetbättre. Det är helt riktigt som biståndsministernsäger att vi tillsammans med framför allt Norgejobbar mycket multilateralt och flyttarfram positionerna. Det syns t.ex. i världsbankenoch i en del andra multilaterala organ.Jag är glad att biståndsministern är så positiv tilldenna diskussion. Det skall ju vara en konstruktivdiskussion.Anf. 45 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig avslutningsvis få berätta, utanatt på något sätt syssla med självhävdelse, att jagförra veckan hade tillfälle att ta upp de härproblemen med myndigheter såväl i som iNepal. Jag erinrade myndigheterna där om vad jagsåg utmed en väg i . Där kunde man se envägskylt på vilken det stod: Men at Work. Det varen vanlig, trekantig, rödgul vägskylt. Men detsyntes inte en enda man i arbete. Det var enbartunga, till synes undernärda, kvinnor som slet medmakadam.Jag ser det som min självklara uppgift som ministerför mänskliga fri- och rättigheter att i den här typenav länder i synnerhet betona kvinnors och barnssituation.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1991/92:88 ombemanningen i polisdistrikten m.m.Anf. 46 Justitieminister ():Herr talman! har, medförhållandena i polisdistrikt sombakgrund, frågat mig på vilket sätt jag ämnarmedverka till att lösa vikariefrågorna vid vakanserpå polistjänster samt problemet med rese- ochtraktamentskostnader för polismyndigheter medstor ''sommarbefolkning'' som tillfälligt tillförsextra polisresurser.Alf Wennerfors ställde en liknande frågatill den dåvarande civilministern som vid dentidpunkten ansvarade för polisfrågorna. Vad somhänt därefter är att den nya regeringen har förelagtriksdagen förslag som innebär stora förändringaroch möjligheter att förbättra polisens situation. Jagåterkommer strax till detta.Beträffande den första frågan, om hur man skallkunna ersätta tjänstlediga eller sjuka poliser medvikarier, är det ju så att vi har ett underskottpå utbildade poliser. Som känner till krävs det en treårig utbildningför att bli polis. Därför kan man inte vid vakansertillfälligt anställa personer för att upprätthållapolistjänster.För att råda bot på polisbristen har regeringenbeslutat öka antagningen till . Itilläggsbudgeten för innevarande budgetår harmedel beräknats för att antalet polisaspiranter skallkunna utökas men 100 stycken och ibudgetpropositionen nästa budgetår har regeringenföreslagit att den högre antagningsnivån skallbibehållas. Regeringens ambition är att polisbristenskall vara avhjälpt . Därmed ökarmöjligheterna för polismyndigheterna att klaratillfälliga arbetstoppar. Det bör också bli störremöjligheter att frigöra poliser från en myndighetför att förstärka en annan.Eftersom polisbristen kommer att kvarståytterligare har regeringen beslutat attpolismyndigheterna får ta i anspråk vissalönemedel för de polistjänster som är vakanta föratt anställa annan personal. Härigenom kanpolismän frigöras för egentligt polisarbete.Alf Wennerfors tar också upp frågan om hurpolismyndigheter med en kraftigt ökadarbetsbelastning, t.ex. , skall ha råd attbetala rese- och traktamentskostnader för de extrapolisresurser som i förekommande fall tillförsmyndigheten.Enligt de regler som gäller inom polisen skall denpolismyndighet som får hjälp i normalfallet betalade rese- och traktamentskostnader som uppstår förpolismän som tillförs myndigheten som tillfälligförstärkning. Det är riktigt att dessa kostnaderibland kan bli så stora att en polismyndighet intekan ta emot förstärkningar i den utsträckning somannars kunde vara motiverad.En delvis ny situation kommer dock att uppkommagenom det nya budgetsystem för polisen somregeringen föreslagit i årets budgetproposition. Detnya budgetsystemet bygger på mål- ochresultatstyrning och på att huvuddelen av medlenför polisväsendet anvisas över ramanslag.Budgetreformen träder i kraft , omregeringens förslag godtas av . Samtidigtgenomförs, också under förutsättning av riksdagensgodkännande, en reform av polisens regionalaledningsorganisation. Den reformen är bl.a. avseddatt ge den regionala polisledningen deorganisatoriska förutsättningar som behövs för attdelegera beslut som rör bl.a. polisens ekonomi fråncentral nivå.Reformerna innebär att den lokala och regionalanivån inom polisen kommer att disponerahuvuddelen av de samlade resurserna inom polisen.Polismyndigheterna kommer att ha en stor frihetnär det gäller att bestämma hur resurserna skallanvändas, givetvis inom ramen för de mål ochriktlinjer för polisverksamheten som regering ochriksdag har slagit fast. Därmed blir ocksåmöjligheterna betydligt större än när detgäller att ta hänsyn till lokala förhållanden närmedlen fördelas inom länet och när verksamhetenplaneras. Det är min övertygelse att polisen därmedi fortsättningen kommer att kunna rätta till sådanaojämnheter i arbetsbelastningen, som AlfWennerfors talar om, på ett effektivare sätt än idag.Med detta svar har jag kortfattat beskrivit någradelar i det stora reformarbete som pågår inompolisen och som jag tror kommmer att medverka tillatt de problem som beskriver i sininterpellation kan få en lösning.Anf. 47 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för ett mycketpositivt svar. Det är dock trist att vi i vårtpolisdistrikt, och i många andra polisdistrikt, skalldrabbas på grund av en felaktig och dåligsocialdemokratisk politik på dettaområde. Det är också trist att vi skall behöva väntaså innan det blir normalt igen. Men jagser självfallet positivt på att intagningen nu ökas.Traktaments- och resekostnaderna kan verkligenibland bli så höga att polismyndigheten inte kantäcka dem. Hur skall jag tolka den formulering somfinns i svaret om att en delvis ny situation dockkommer att uppkomma osv.? Innebär det merpengar för myndigheten så att man kan täckatraktaments- och resekostnaderna?Anf. 48 Justitieminister ():Herr talman! I regeringens budgetproposition finnsen viss ökning när det gäller anslaget till polisen.Men det vore inte hederligt av mig att säga att detinnebär att man kan täcka de kostnader som AlfWennerfors frågar efter. Det innebär att man inomverksamheten får en annan frihet att besluta hurman utnyttjar sina medel.Anf. 49 ():Herr talman! Om jag har förstått saken rätt, har dethittills funnits en viss frihet på den regionala nivånsom innebär att man kunde ha hjälpt den härpolismyndigheten med pengar, men det har maninte gjort. Man har inte bedömt att behovet var såstort. Då befinner vi oss i samma situation. Såvittjag vet finns det inte något i propositionen somtyder på, precis som justitieministern själv säger,att man kan använda pengarna på det här sättet.Anf. 50 Justitieminister ():Herr talman! När det gäller rese- ochtraktamentskostnaderna får vi den förändringen attlänspolismästaren får möjlighet att göraprioriteringar i stället för . Detinnebär, som vi ser det, större möjligheter att taregionala och lokala hänsyn.Anf. 51 ():Herr talman! Då hoppas jag att jag kan seframtiden an med tillförsikt.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1991/92:98 ommilitärens miljöförstöringAnf. 52 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat mig omjagför det första är beredd att initiera en utredning omdet militära försvarets miljökonsekvenser, liknandeden man har gjort i ,för det andra avser att verka för att miljöavgifterutgår för den militära flygverksamheten ochför det tredje är beredd att stoppa eller minskadestruktionen av ammunition till dess en urmiljösynpunkt säker anläggning är klar.Herr talman! Låt mig först konstatera att GudrunSchymans interpellation i huvudsak utgör en kopiaav ''Svenska Freds'' publicerade rapportMilitärens miljöförstöring i . Rapporteninnehåller felaktiga påståenden och uppgifter.Det militära försvaret följer naturligtvis debestämmelser som reglerar naturskydd och miljö.Reglerna i bl.a. miljöskyddslagen (1969:387) gälleräven för försvaret, och de tillämpas givetvis också.Inom försvaret sker ett fortlöpande miljöarbete.Jag är självfallet angelägen om att detta arbete skallfortskrida. I de planeringsanvisningar tillmyndigheterna för den kommandeförsvarsbeslutsperioden som för närvarandeförbereds i räknar jag därtill medatt berörda myndigheter skall få i uppgift att lämnaen redovisning av försvarets miljökonsekvensermed förslag till åtgärder.Beträffande frågan om miljöavgifter för denmilitära flygverksamheten vore det ologiskt ochheller inte motiverat att införa sådana. Vi kan intejämföra den militära flygverksamheten med dencivila luftfarten, som styrs av kommersiellaintressen och skall göra det. Miljöavgifter skulleinte komma att påverka den militäraflygverksamhetens omfattning.Vad slutligen avser frågan om volymen på denammunition som destrueras räknar jag med attåtgärder från myndigheternas sida som är underinförande kommer att leda till en minskadomfattning av sprängningar i förhållande till år1991. Destruktion av gammal ammunition genomsprängning kommer dessutom att bli mindre allmänefter hand när metoder för industriell demonteringoch återvinning utvecklas. Att helt avstå frånsprängning bedöms av ekonomiska och tekniskaskäl dock inte vara möjligt.Härutöver vill jag framhålla att ett ökat utnyttjandeav modern simulatorteknik kommer att innebäraväsentliga miljöfördelar inom flera områden därförsvaret är verksamt. Sådan teknik tas nu i bruk påallt fler områden inom försvaret.Anf. 53 ():Herr talman! Låt mig först konstatera att det härinterpellationssvaret inte ger svar på alla minafrågor. Framför allt ger det inte, tror jag, något svarpå den första frågan, nämligen omförsvarsministern är beredd att initiera enutredning om det militära försvaretsmiljökonsekvenser liknande den man har gjort iNorge.Det är alldeles riktigt att min interpellation byggerpå en rapport från . Jag vet inte om det gör denmindre intressant. Jag har själv i interpellationenskrivit att den bygger på den rapporten. Jag ärdärför litet förundrad över det konstaterandet isvaret.Jag är också litet förundrad över följandekonstaterande: ''Rapporten innehåller felaktigapåståenden och uppgifter.'' Jag skulle gärna vilja attförsvarsministern preciserade vilka påståenden ochuppgifter i rapporten som är felaktiga. Framför allttror jag att man på Svenska Freds är väldigt nyfikenpå det.Är det möjligen ett svar på den första frågan -- omman är beredd att göra någonting eller inte -- närförsvarsministern säger att berörda myndigheterskall få i uppdrag att lämna redogörelse förmiljökonsekvenser, som det står på andra sidan iinterpellationssvaret? Betyder det att man ärberedd att göra en sådan utredning, eller är detnågonting man har gjort tidigare? Har det skettförr? Det vore intressant att få sådana exempel.Enligt vad jag förstår har man tidigare inte gjortnågra miljökonsekvensutredningar inomförsvarsdepartementet. Inga militära myndigheterhar satt upp konkreta miljömål. Det finns inga målför t.ex. utsläppsbegränsningar, åtminstone finnsde inte tillgängliga. Försvarsdepartementet haringen kontroll över den samlademiljöproblematiken enligt vad man själv uppgivit.Det principiella i sammanhanget är om det här överhuvud taget är en fråga som är viktig förförsvarsdepartementet och de militäramyndigheterna att bry sig om, vilket jag anser.När det gäller dumpning och destruktion har jag imin interpellation tagit upp att t.ex.övningsskjutning leder till utsläpp. För att göra sigav med gammal ammunition, sprängämnen ochannat avfall använde man -- det finns beskrivet i den här rapporten -- enmetod som kallades för störtning: Man störtade nedavfall i gamla gruvhål, i insjöar och i havet.Det finns ingen heltäckande bild av hurmycket som man har gjort av med på det sättet ochframför allt inte av vilka konsekvenser det har fått.Man vet att sådant avfall finns i gruvor iBergslagen, i insjöar, på och vid kusteni . Det finns också i rapportenuppgifter om dumpning på en del ställen och i endel sjöar.