prot · GF0955 · 1992-01-22 00:00:00 — I stället uttrycker de flesta politiker idessa stater förståelse för de problemimmigranterna nu ställs inför, och det förekommerinte några högljudda krav på att dessa måste lämnaBaltikum. Vad frågan gäller är som sagt vilka kravpå bosättningstid, språkkunskaper etc. som skallkrävas för den som vill bli medborgare.Låt mig här säga att frågan om medborgarskapgivetvis har en viss koppling till de mänskligarättigheterna. har immigranterna i Baltikumsovjetiskt medborgarskap. Det måste vara ensjälvklarhet att de som inte önskar eller förnärvarande inte kan få medborgarskap i denbaltiska stat där de bor ges möjlighet att erhållaexempelvis ryskt eller ukrainskt medborgarskap,om den framtida situationen i hittillsvarandeSovjetunionen skulle innebära att det sovjetiskamedborgarskapet inte längre kommer att gälla.Respekt för folkrätten, för FN:s och ESK:sprinciper om de mänskliga rättigheterna är enhörnsten i svensk politik. Detta visar inte minst vårtomfattande engagemang i internationella fora idessa frågor. Det är för oss en självklarhet att allaFN:s medlemsstater och samtliga deltagare i ESK-processen i praktiken lever upp till sinainternationella åtaganden. Vi utgår från att de trebaltiska staterna i egenskap av FN-medlemmar ochESK-stater gör sammalunda, och det har vi redanframfört till dem i olika sammanhang. Jag har i daginte någon anledning att tro att , Lettlandeller kränker vare sig de mänskligarättigheterna eller andra delar av folkrätten.Självklart kommer vi dock också fortsatt att nogafölja utvecklingen på detta område även iBaltikum.Slutligen frågar vilkenbetydelse förekommande kränkningar avfolkrätten och de mänskliga rättigheterna iBaltikum skulle ha för vår biståndspolitik. Låt mighär börja med att hänvisa till vad som sades iregeringsdeklarationen, nämligen attbiståndspolitiken läggs om i riktning mot ettväsentligt starkare stöd för demokrati ochmarknadsekonomi. Detta innebär att vi nu i högregrad än tidigare fäster vikt vid att mottagarna av detsvenska biståndet är demokratiska länder eller ivart fall mycket klart går i en sådan riktning. Detinnebär därmed också att vi gör en koppling tillländernas respekt för de mänskliga rättigheternaoch andra delar av folkrätten.Fru talman! Sker allvarliga kränkningar härvidlag inågot land som tar emot svenskt bistånd, kommerdetta inte bara att påtalas av oss, utan ocksåmedföra att vårt stöd till detta land påverkas.Denna principiella uppfattning gäller generellt, ochjag är övertygad om att den delas av majoriteten avdet svenska folket. Det är också denna inställningsom lett till vår omprövning av exempelvisbiståndet till . När det gäller vill jagdock hänvisa till vad jag tidigare sade, nämligen attdessa länder inte kränker de mänskligarättigheterna eller andra delar av folkrätten. I det därför inte någon grund för ett sådantslags koppling.Anf. 29 HANS ():Fru talman! Jag tackar för svaret.Det är av största vikt att demokratin och rörelsenför de mänskliga rättigheterna i får allttänkbart stöd. gäller det för riksdagenatt fatta beslut som får verklig betydelse och verkani de baltiska staterna. Problemen, som regeringendelvis synes bortse ifrån, får bedömas som meraallvarliga än i andra länder, beroende på att dendemokratiska rörelsen i är förhållandevisny. Den har vida mindre styrka än i de etableradedemokratierna då det gäller att motverkaextremistiska, rasistiska, nazistiska och andraantidemokratiska tendenser. Vi måste också göraklart att samtliga baltiska stater hade enfrån demokratisk synpunkt mycket olycklig period.Det kan mot denna bakgrund vara svårt att medkraft och på ett demokratiskt sätt göra upp med deytterst allvarliga tendenser som har förekommit.Illdåd som förekom finnsbelysta i svar. Det rörde sig alltså omnärmare 300 000människor som blev undanröjda.Det var inte mindre än 175 000 litauiska judar somdödades. Per , som är väl insatt i dessafrågor, säger att det 1941 fanns 80 000 judar iVilnius getto och att det 1944 inte fanns några kvar.Under den process som förekom fick nazisternaassistans av antijudiska litauiska rörelser. Påmotsvarande sätt medverkade även letter. Såvällitauisk som lettisk polis var behjälplig vidjudeslakter. I fanns också uppgifter om''band'' som på eget initiativ uppsökte och dödadejudar.Regeringen bör verka för full offentlig insyn i dessaförhållanden som gäller rehabilitering och som harförekommit i alla de tre baltiska länderna.Regeringen bör verka för att inga krigsförbrytarerehabiliteras. Dessutom bör regeringen medverkatill att minoritetsproblemen löses iöverensstämmelse med gällande rättsprinciper ochgällande konventioner.Det är slutligen viktigt att regeringen vidbiståndsgivningen verkar för att de baltiskaländerna strikt iakttar demokratiska fri- ochrättigheter och rättsstatliga principer.Jag har i min interpellation inte gjort någotuttalande om i vilken utsträckning det förekommernazistiska, antisemitiska eller minoritetsfientligaaktiviteter i , utan jag har frågat omdet förekommer och i så fall i vilken utsträckning.Anf. 30 ():Fru talman! Varje diskussion om krigsförbrytelsermåste utgå från respekt för offren och avsky fördåden. Det finns ingen annan möjlighet. Vi fåraldrig luras att ställa den ena nationella eller andragruppen mot den andra. Krigsförbrytelser och alltkring detta handlar alltid om grundvärden. Och dendebatt som förs om och mänskligarättigheter handlar också om grundvärden för heladet demokratiska Europa.Europatanken har fått sin kraft av erfarenheternaav 1900-talets diktaturer och de katastrofer somdiktaturerna bär ansvaret för. Det ömsesidigaberoendet mellan självständiga demokratier är ettav hindren mot en upprepning av historien. Ettannat hinder är kunskapen om den historiskasanningen.Biståndsministerns uttalanden skapadeuppmärksamhet, dess värre bl.a. på grund av att devar litet opreciserade och att de på ett litetsvårbegripligt sätt ifrågasatte det svenskasamarbetet med . Detta var olyckligtdärför att det givetvis är utmärkt ochönskvärt att svenska statsråd och andra svenskapolitiker engagerar sig i vakthållningen mot allaförsök att släta över krigsförbrytelser eller extrempolitisk verksamhet. Fler borde känna detta ansvar.De baltiska länderna har upplevttre ockupationer. Självfallet deltog baltiskamedborgare i olika befattningar i förbrytelser somdå begicks. Så skulle det säkerligen ha blivit ocksåi om det i stället hade varit vi som hadedrabbats. Och säkerligen deltog baltiskamedborgare inte bara på de sätt som berörs i AlfSvenssons svar utan kanske också på andra sätt. finns det en artikel avförfattaren som beskriver andrauppgifter av samma karaktär.Det som inträffade under de varandra snabbtavlösande ockupationerna under andravärldskriget och under hela den långa periodendärefter har skapat svåra trauman i de baltiskastaterna. Men ingen läkning har kunnat skeeftersom den sovjetiska ockupationen ända framtills den hävdes har förhindratall normal forskning och all offentlig debatt ochdessutom utnyttjat varje verkligt eller påstått brottunder den tyska ockupationen till att på ettkränkande sätt beskylla balter i största allmänhetför nazistiska, fascistiska och antisemitiskasympatier och tankegångar. Den propagandan harunder tyvärr färgat mångas bild av denbaltiska frågan i . Den propagandan harförts även i vårt land. Uttrycket baltfascister var engång i världen gängse i politisk propaganda frånvissa kretsar i Sverige.I dagens situation är det helt naturligt på det sättetatt det finns misstro runt om i de baltiskasamhällena mot allt och alla, kan man nästan säga.Olika grupper misstror varandra. Alla vet att en radpersoner, somliga känner man till, och somligakänner man inte till, har deltagit på olika sätt underden långa sovjetiska ockupationen och under detidigare ockupationerna. Det finns anklagelser ochmotanklagelser. Det enda sättet att få slut på dennasituation, som naturligtvis riskerar att förgifta detdemokratiska återuppbyggnadsarbetet och detnationella livet, är att man med hjälp av seriöshistorieforskning ordentligt kartlägger vad somhände.Vi har i många olika sammanhang, i dennakammare och i andra sammanhang, diskuterattänkbara svenska insatser för att stärka demokratini våra baltiska grannländer. Jag tror att en väsentliginsats skulle vara att ge det stöd som kan behövasför att få en fungerande rättsapparat och därmedockså skapa möjligheter för en rättslig prövning avde brott som kan behöva prövas och som inte harkunnat utsättas för ordentlig prövning undertidigare regimer. Man kan kanske också tänka sigmedverkan på något sätt till forskning, inte bara omdet som hände i de baltiska länderna utan även omSveriges egen del i den baltiska tragedin.Alf har uppfattat några formuleringar iHans Göran interpellation som att det i dagskulle finnas en risk för nazism i . HansGöran ville själv nu ta avstånd från dentanken. Jag vill understryka detta. Alla nazistiskaaktiviteter i alla sammanhang i alla länder är alltidoroande. Men jag tror ändå att man kan görabedömningen att det är osannolikt att nazismen pånytt skulle kunna bli populär i . Däremotär det naturligtvis så att ekonomiskt kaos ochextrema förhållanden i alla länder kan skapagrogrund för extrema politiska rörelser. Men det ärinte det som den diskussion som vi för gäller,utan den gäller mer förhållandet till historien.Historien är viktig för . Man måste skapaklarhet om vad som hände för att kunna gå vidare.Men jag har den starka övertygelsen att de ledandepolitikerna i de baltiska länderna, åtminstone depolitiker som jag själv har kommit i kontakt med,är beslutna att försöka genomföra detta.Anf. 31 ():Fru talman! Jag vill uttrycka minuppskattning över statsrådets svar på dennainterpellation. Jag tycker att svaret andas saklighetoch studium av vad som faktiskt försiggick iBaltikum under kriget. Därigenom blir det i någonmån en nyansering eller t.o.m. en korrigering avden spridning som uttalandena fick.Jag är något förbryllad över att vissa avdessa frågor återkommer, inte för att frågan inteskulle vara fri utan mer för att frågorna i siginsinuerar att det skulle förekomma någranazistiska eller högerextrema tendenser i Baltikum.Det är helt klarlagt att balter har medverkat ikrigsförbrytelser under , inazistiska krigsförbrytelser lika väl som ikommunistiska. Detta vet man mycket väl iBaltikum. Frågan är om det förekommersådana tendenser.Det är på tre områden som anklagelser harframförts. På ett av dessa områden gälleranklagelserna att man skulle ha rehabiliteratkrigsförbrytelser och därigenom så att säga hauttryckt uppskattning av eller i varje fall bristfälligtklander mot förbrytelserna. Saken har klargjortsvälgörande tydligt i statsrådets svar, och jag villbara tillägga en sak, nämligen att ett av de storaproblemen när det gäller att ta itu medkrigsförbrytelserna är att hela denrättsapparat som finns i i princip är ett arvfrån KGB. Det finns ingen oberoende ochsjälvständig rättsapparat av den typ som på ettvälgörande sätt skulle kunna studera varje enskildanklagelse. Detta är en verklighet man lever med.Vi måste respektera detta, och vi måste på olikasätt hjälpa till att förändra förhållandena.Därigenom är naturligtvis svenska insatser för attbygga upp ett nytt rättsväsende och alltså förändradet gamla av största vikt.Det andra man refererar till är veteranmötena somhar ägt rum i . Det är klart att bland deveteraner som deltar finns det människor -- det hörtill bilden av krigsveteraner -- med alla möjligaförsyndelser på sitt samvete, en del kanske någotmindre allvarliga, en del mera allvarliga. Men HansGöran kompisar -- eller rättare sagt HansGöran tidigare kompisar -- har ju ställt tilldet på ett sådant sätt i att också någrahundra finska eller tyska mark är av allrastörsta vikt för en krigsinvalid. Att få tag på sådanapensioner har varit ett av syftena med dessa möten.För att man skall kunna kalla mötena i någon månnazistiska eller högerextrema måste det juinnehållsmässigt förekomma någonting på mötenasom antyder att det här finns en politisk vilja.Annars vore det ju så att om en f.d. nazist åkerspårvagn skulle det göra spårvagnen till en nazistisksådan. Så är det givetvis inte, utan det krävs någotelement av politisk markering, något element avpolitisk aktivitet. Sådant var helt frånvarande påmötena, och dessa möten är nästan exempel pådemokratisk tolerans i jämförelse med bl.a. en delaktiviteter som äger rum i kommunalt finansieradeungdomslokaler i , där man dricker öloch tittar på hakkors. Så jag tror att det är farligtatt uttala sig om företeelser som man har en alltförytlig kännedom om.Slutligen vill jag också kommentera frågan omminoriteter i . Det är ju så att ryssarna iBaltikum, i alla tre länderna, har möjlighetoch rättighet att i praktiken överallt i den dagligatillvaron använda sitt modersmål. I affärer, vidundervisning i skolor, i beslutande församlingar --överallt kan de i stort sett använda sitt modersmål.Man kan jämföra med hur det är t.ex. för den storafinska minoriteten i -- människor som harkommit hit på ett legalt sätt, som delvis har funnitsi under århundraden t.o.m. Kan dessamänniskor ställa krav på skolor, kan de därigenomockså få skolundervisning på sitt modersmål, kande använda sitt modersmål i denna kammare, föratt ta ytterligare ett exempel?Jag tror att man skall vara försiktig med att kritiserade baltiska ländernas minoritetspolitik. Man skallta hänsyn till den historiska bakgrund somföreligger i samt kanske också jämföramed det svenska samhället, innan man alltförsnabbt uttalar förkastelsedomar.Tack så mycket!Anf. 32 Statsrådet ():Herr talman! Jag är tacksam för att den härinterpellationen har framställts så att jag har fåttdetta tillfälle att -- enligt min egen uppfattning --grundligt svara på frågan och förhoppningsvisockså räta ut en del frågetecken.Låt mig med kraft få säga, att glädjen kan inte varastörre hos någon -- jag vågar faktiskt säga det -- änhos mig över att demokratierna byggs upp nu iEstland, och . Jag tycker också -- jag vet inte hur jag har sagtdetta, och jag hoppas att det har nått fram tillledamöterna här i kammaren -- och till mångaandra -- att historia i detta avseende, om vitänker på Molotov--, ärsannerligen inte hedervärd.Vidare vill jag understryka att när vi talar om dehistoriska förvecklingarna får vi se till att lyfta instalinismen och deportationerna liksom nazisternas fasansfulla agerande.Det får inte bli balterna som, därför att dessahändelser ägde rum i de baltiska staterna, måsteuppbära skulden för det skedda.Att det sedan fanns medlöpare, som jag sade i mittsvar, är uppenbart. Jag tror det var HåkanHolmberg som sade att sannolikt hade det funnitssådana också i , och det fanns ju medlöparevarhelst nazismen dök upp. Jag har sagt vid varjetillfälle, då de här frågorna har varit på tapeten, attvi har anledning att sopa framför egen dörr. Vidvarje sådant tillfälle har jag också sagt attfarhågorna inte är isolerade till någon enskildnation utan förekommer i , iVästeuropa, i . För mig har rädslan för attnågot sådant här skulle få utrymme i en spirandedemokrati varit så stor att jag kan tillstå att ordvaletibland kanske blev litet för hett, men det har varitfråga om vänskap till balterna och omtanke ombalterna.Rent generellt och principiellt kan jag säga att minuppfattning är att allt vad jag gör och säger kundegöras och sägas bättre. Jag vill emellertid starktunderstryka att min vänskap till balterna har varitgenuin och äkta, och jag hoppas att detta haruppfattats av Luksep och andra sedan många årtillbaka.Men den principiella ståndpunkten som finns iregeringsförklaringen måste naturligtvis få gällasom princip och gälla generellt. Jag tror också attdet är helt riktigt både i fråga om och ifråga om andra stater som vi har biståndsrelationertill att vi är med för att stärka rättsapparaten, somHåkan sade. Vi har inte tänkt sitta pååskådarläktaren och se vad som händer -- vi villaktivt vara med för att göra våra närliggandegrannars demokratibyggande så fast och så snabbtsom möjligt.Anf. 33 ():Herr talman! Jag har inte begärt ordet för attytterligare polemisera mot någon utan endast föratt understryka att den historiska period vi talar omi alla fall när det gäller nazistiska krigsförbrytelserär någonting unikt, nämligen försöket att förintahela den judiska befolkningen i den del av Europasom nazisterna kontrollerade. Det finns ett ansvarsom vi alla har -- i liksom i andra länder --att hålla minnet av dessa händelser levande. Jagsäger detta därför att det just i dessa tiderförekommer en form av nynazistisk propagandasom har nått också, på temat att dessahändelser är påhittade från början till slut.På det här sättet är det oavsett om vi talar omBaltikum eller om vårt eget land eller om någotannat land i . Jag noterade för sedanatt president har publicerat en bok somenligt uppgift innebär att man försöker släta övervad som hände i den delen av under sammatid. Detta får aldrig lyckas, och vi har ettgemensamt ansvar för att se till att det aldrig lyckas.Anf. 34 HANS ():Herr talman! Jag vill upprepa som min uppfattningatt samtliga baltiska regeringar och myndigheternai bör offentliggöra de beslut somhar fattats i rehabiliteringsfrågan. Man måste ståfast vid besluten i fortsättningen när det gällerärenden som kommer upp.Jag har inte begärt att den skallgenomföra någon granskning. Däremot har jagfrågat om regeringen begärt att få del avrehabiliteringsbesluten. Det är ett fullt berättigatkrav.Om ärendena handläggs korrekt, finns inget attdölja. För den som blir rehabiliterad är det enfördel att offentligheten vet att han eller hon ärrentvådd.Det finns åtskilliga organ som kan granska detta.Ett av dem är center, somtidigare har gjort ett utomordentligt förtjänstfulltarbete. Det har sagts att och skullekomma i fråga för en granskning. Hur har det gåttmed detta, ? Finns det några uppgifterom att man från dessa länder har satt i gång engranskning och har insyn?Anf. 35 Statsrådet ():Herr talman! Jag måste tillstå att jag inte kännertill vad som har hänt under den allra ,men jag känner väl till önskemål om att få ta del av vad som harhänt, i synnerhet i . Det är viktigt attunderstryka vad sade omrättsapparaten i dessa länder, och det gäller särskiltsituationen i . Jag tror att det vore en styrkaom man tog hjälp av internationell folkrättsligexpertis för att utreda vilka som är krigsförbrytareoch vilka som inte är det. Men jag förväntar mignaturligtvis att det initiativet tas av regimen iLitauen.Anf. 36 ():Herr talman! Såvitt jag vet har samtliga baltiskaregeringar förklarat sig villiga att delge materialettill internationella undersökningskommissioner.Detta kommer också att ske . Tvåfaktorer har styrkt inledande ovilja attdelge information till ena är att materialet var relativt oöverskådligt,och mycket av materialet satt fast i KGB:s arkiv.Man hade själv inte riktigt grepp om allt. Manogiltigförklarade domar en masse utan att ha varjedomslut och varje papper framför sig. Sedermerahar man kommit åt flera av handlingarna ochjobbar nu systematiskt med detta. Det kommer attreda ut sig. Balterna har en viss misstänksamhetmot center. Det gäller inteSimon Wiesentahl utan centret som bär hans namn.Centret medverkade aktivt på den gamla godatiden, som det heter, med sovjetiska källor för attkartlägga baltiska krigsförbrytare i väst. I vissa fallvar det säkert korrekt, medan man i andra fall kanifrågasätta om de sovjetiska uppgifter som SimonWiesentahls center använder sig av var korrekta.Detta ledde också till att en estnisk äldre manutvisades från till , där hanavled . Därigenom har centret ådragitsig en stor misstänksamhet från baltisk sida. Dettaantyder väl en del om den försiktighet man bör haså att man inte alltför kategoriskt uttalar sig omkrigsförbrytelser under . Mankan hamna i situationer där ens syftenmisstänkliggörs.Anf. 37 HANS ():Herr talman! Självfallet måste regeringarna ochmyndigheterna i de baltiska staterna medverka tillatt vi skall kunna få den nödvändiga insynen i hurdessa ärenden hanteras och om de beslut somfattas. Även om det är sagt vill jag betona att maninte får vika från kravet att enskilda, riksdagsmänoch regeringar skall utöva påtryckningar för attprocessen verkligen skall komma i gång på dettasätt. Det är beklagligt att denna insyn ännu inte harkommit till stånd. Det enda positiva jag kan se närdet gäller är att man tydligen har avbrutitden mera generella beslutsordningen och övergåtttill en individuell ordning.Jag har under hela denna debatt undvikit att ta uppde uttalanden av som var återgivna ipressen. Jag vill ändock anknyta till vad jag förstsade i mitt inlägg, nämligen att Per somär välinformerad i dessa frågor, i likhet med SimonWiesentahl, har uttryckt stark oro över de mötensom har förekommit i dessa länder. Före detta SS-veteraner har inte bara inbjudits utan ävenmedverkat i möten. Man har kunnit ange en radplatser där så har varit fallet. Vi måste i all fall göraklart att SS var en kriminell organisation enligtNürnberg-domstolen. Det här är, som HåkanHolmberg så riktigt sade, en mycket allvarlig fråga.I de baltiska folkens strävanden efter demokrativore det en hjälp om de verkligen kunde göra uppmed det förflutna och se till att de krafter somverkade före och under kriget inte kommertillbaka. Då kan vi säkra en demokratisk utvecklingmed mänskliga rättigheter i alla de baltiskastaterna, vilket vi högst av allt önskar.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1991/92:61 omMoçambiqueAnf. 38 Statsrådet ():Herr talman! har i eninterpellation ställt fyra frågor till utrikesministernrörande Moçambique.Interpellationen har överlämnats till mig.Margareta första, övergripande frågaavser regeringens bedömning av den aktuellasituationen i . Det är, som MargaretaWinberg påpekar, ingen överdrift att påstå att lägeti är utomordentligt allvarligt.Landet befinner sig i en djup kris.Moçambique är enligt statistik detfattigaste landet i världen. Krig, kaos och svältgenomsyrar samhället. Det mänskliga lidandet äroerhört.Moçambiques största problem under början ochmitten av var att landet härjades av ettSydafrikastött destabiliseringskrig genomgerillarörelsen . Problemen, våldet ochosäkerheten har fortsatt under slutet av 1980-taletoch fortsätter alltjämt. Syftet med Renamosverksamhet, som är inriktad på terror, är oklart.Det finns tecken på att Renamos beroende av stödutifrån har minskat under de senaste åren.Regeringens bristande kontroll över landetsterritorium, statsapparatens funktioner ochfunktionärer är, enligt min mening, alarmerandetecken på en statsbildning i begynnandeupplösning. Den tilltagande laglösheten,spridningen av väpnat våld till nya grupperingaroch korruptionen liksom den bristande kapacitetenatt genomföra planerade förändringar är ytterligaretecken på en ökande politisk instabilitet. Det är enmycket svår uppgift att bistå ett land i så djup kris.Det är emellertid oerhört viktigt att hjälpa demiljontals nödlidande människor som finns iMoçambique. Det finns enligt min mening starkahumanitära motiv för ett fortsatt bistånd tillMoçambiques lidande befolkning.Herr talman! För att kortfattat besvara MargaretaWinbergs tre övriga, mer specifika, frågor, låt migbörja med frågan om regeringen är beredd attarbeta för ett svenskt deltagande i en kommissionsom skall övervaka fredsavtalets genomförande.Ett eventuellt svenskt deltagande är självfalletberoende av en rad olika faktorer. Det gällerexempelvis berörda parters inställning till hur enövervakning skall organiseras och den politiskasituationen i regionen. Förutsatt en positivutveckling i fredsförhandlingarna ställer sigregeringen positiv till att spelar den roll somkan ankomma på oss i en . Områden avsärskilt intresse för inom en är de civilakomponenterna, t.ex. politiska partiers ställning,allmänna val och yttrandefrihet.Den tredje frågan rör det stöd regeringen är bereddatt ge vid införandet av flerpartisystem. harlänge uttalat sin vilja att stödja direktademokratiinsatser i .