prot · GF09125 · 1992-06-03 00:00:00 — Vivill att de värnpliktiga skall ha bättre ekonomiskaförmåner, och samhället har råd att höjadagpenningen till 50 kr.När det gäller ekonomiska ramar och anslag gör deförslag som jag har talat för här det möjligt att, somjag har sagt, minska den militära utgiftsramenganska avsevärt.Majoritetens förslag ligger under femårsperiodenpå närmare 35 miljarder . Vårt förslag är femmiljarder lägre, kring 30 miljarder, och det ärmotiverat, menar vi, utifrån den säkerhetspolitiskasituation som faktiskt råder. Vi anser att detmilitära försvaret under alla förhållanden bordeminska. , menar vi, är det läge för övriga attkunna acceptera och stödja en sådan minskning,med tanke på vad som har hänt i vårt närområde.Det finns knappast några säkerhetspoltiskabedömare som inte menar att läget är gynnsant föratt minska den militära kapaciteten i norra ,i vart fall inga som jag i andra sammanhang tyckerär kloka och omdömesgilla. Det är klart att någonkan säkert leta upp några som har annan åsikt, mendet är inte detta det handlar om , utan jag talarom den gängse och seriösa säkerhetspolitiskadebatten.Fru talman! Det här utmynnar i att jag yrkar bifalltill meningsyttringen , gällandemomenten 3, 53, 97, 138 och 139. Jag kommerockså att stödja de socialdemokratiskareservationerna 1, 9, 16, 17, 27, 30 och 34.Anf. 5 ():Fru talman! Det försvarsbeslut som senti eftermiddag kommer att fatta är ett likaefterlängtat som bra försvarsbeslut.Försvarsutskottets betänkande vittnar, till skillnadfrån den beskrivning tidigarelämnade, om att regeringens proposition på så gottsom alla punkter har antagits av utskottet.I några fall, som också påpekades, har justeringargjorts. Och det är inte några märkvärdigaeftergifter, det är inga bakläxor, utan utskottet harhelt enkelt ställt sig i så väsentliga delar bakompropositionen till att försvarsministerntorde kunna uppfatta utskottets ställningstagandesom ett glädjande besked.Jag vill , till skillnad från de andra talarna somvarit uppe, något erinra om de grundläggandevärderingar varom vi är överens och som liggerbakom de mera praktiska arrangemangen kringkrigs- och fredsorganisationen.Jag vill då erinra om att partier är enigaom den svenska säkerhetspolitiken, och jag återgernågra rader från propositionen ochutskottsbetänkandet.Således syftar säkerhetspolitik till attbevara vårt lands frihet och nationella oberoende.Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och iformer som vi själva väljer trygga enhandlingsfrihet för oss att -- såsom enskild nationeller i självvald samverkan med andra länder --kunna utveckla vårt samhälle i politiskt,ekonomiskt, socialt, kulturellt och i varje annatavseende. Ett viktigt inslag i säkerhetspolitiken äratt utåt verka för avspänning, nedrustning,samarbete och demokratisk utveckling.Ett centralt delmål är därvid att bidra till fortsattlugn och stabilitet i och angränsandeområden, med yttersta syfte att minska riskerna föratt dras in i krig eller konflikter.Säkerhetspolitiken formas i ett samspel mellanutrikespolitiken och försvarspolitiken.Det är självklart att den svenskasäkerhetspolitikens utformning också förändras iett som förändras. Den nya politiskasituationen skapar nya möjligheter för deltagande iutrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete medandra europeiska stater.De strategiska realiteterna i det nordeuropeiskaoch nordatlantiska området innebär dock att denhårda kärnan i vår säkerhetspolitik fortfarande ärden militära alliansfriheten med dess skyldighet attupprätthålla en betryggande försvarsförmåga, föratt vi skall kunna vara neutrala i händelse av krig ivårt närområde. Ingen annan försvarar ,och vi försvarar bara , sägs det i någravärdeladdade rader från propositionenssäkerhetspolitiska avsnitt, som utskottet enigt stårbakom.Vidare säger utskottet: Den svenskautrikespolitiken är en del av säkerhetspolitiken ochsyftar till att främja en fredlig utveckling i våromvärld, liksom att i vidare mening främja ochtillvarata säkerhetsintressen.Fru talman! Underlaget för dagens riksdagsbeslut,regeringens proposition, har tagits fram och utan det traditionella kommittéarbetet.Nödvändigheten av att få ett försvarsbeslut tillätsdenna gång väga tyngre än att man vidframtagningen av beslutet följde ett mera vanligtmönster.Att fästa så stor vikt vid att det blev ettförsvarsbeslut var i sig ett viktigt ställningstagandeoch i hög grad tillägnat försvarsmaktens anställda.De hade länge nog väntat på ett försvarsbeslut --man behövde fast mark under fötterna. fårförsvaret och försvarsindustrin arbetsro efter fleraår av politisk beslutsvånda.Jag skulle kunna säga till , som fören stund sedan tyckte att det hade varit skäl attbereda ärendet längre och mera omfattande, att detfinns drag i tankegång som tyderpå att tideräkningen började , då RobertJousma kom till . Men det finns enbakomliggande tid, , då vi harsysslat med försvars- och säkerhetspolitik. Den ärvi andra beredda att tillgodoräkna oss.Jag hoppas att ett för dagens försvarsbeslutskall vara att de givna förutsättningarna, såväl vadgäller materiellt innehåll som ekonomi, skall kunnagälla . Eventuellatillkommande delbeslut får inte som tidigare kilasin i de ekonomiska ramarna. Vi skall ha rent påbordet mellan oss och de myndigheter som skalltillämpa försvarsbeslutet. Det är en stor skillnadmellan det jag nu säger och tidigare försvarsbeslut.Nu har försvaret getts en stabil men, vill jag säga,hårt pressad ekonomisk ram att rätta sig efter underde närmaste åren. Kraven på rationaliseringarinom försvaret är hårda och kommer att vara hårdamen enligt min bestämda mening inte orimliga.I uppvaktningar hos försvarsutskottet och idebatten kring det förestående beslutet har detframskymtat att ytterligare rationaliseringseffekteri besparande syfte går att göra. Oaktat att dessabesparingar nämnts som motiv för att undvikaförbandsförändringar, utgår jag från attmilitärledningen mycket noggrant kommer att tafasta på och granska dessa besparingsmöjligheter.Det bör noga prövas vad de är värda. Det bör synasom de är debattinlägg, hastigt tillkomna, eller omde har fast substans i sig.Från utskottets sida är vi naturligt nog nöjda medatt förbanden anvisar besparingsmöjligheter -- såmycket mer som det ekonomiska underlagetförsvagats med drygt 100 milj.kr. i förhållande tillpropositionens förslag, då utskottet föreslår ennedläggning av F 13 i stället för F 6.Då jag ändå berör de ekonomiska frågorna vill jagframhålla att jag inte betraktar det med 7,3miljarder kronor, över femårsperioden, höjdaramanslaget som annat än en viss justering av deunder en alltmer urholkade svenskaförsvarsanslagen. Medelstillskottet skall ses som enbromskloss i en försvarsekonomisk utförsbacke. Vihar befunnit oss i enutförslöpa då andra länder, under sammatidsperiod, ökat sina anslag till försvaret med, ivissa fall, 40--. Det är i det perspektivet somdet här ökade anslaget skall ses.Fru talman! I klarhetens intresse tänkte jag beröranågra kanske inte så stora men ändå intressantaenskildheter i utskottsbetänkandet. En sådan ärpensionsfrågan för yrkesofficerskåren. Utskottethar ingående diskuterat frågan om åldersstruktureninom officerskåren. Utskottet har därvidkonstaterat att generaldirektören om höjd pensionsålder passar försvaretsynnerligen illa. Det är i stället viktigt att åtgärdersom leder till avgångar före pensionsåldern en effekt innan frågan omatt höja pensionsåldern över huvud taget förs påtal. Det är dessutom av säkerhetspolitiska skäl avstor betydelse att åldersstrukturen inte försämrasinom försvaret. Utskottet lägger med andra ord,trots vår aktning för de avtalsslutande parterna,betydande kallsinnighet inför förslaget omatt höja pensionsåldern.I fråga om förråds- och förplägnadsvärnpliktiga harutskottet följt regeringens principförslag. Nuåterstår att invänta pliktutredningens uppdrag somskall redovisas och som skall klarlägga hurmånga soldater som behövs och hur genomförandetskall ske. En viktig och grundläggande princip är attdet enbart är krigsorganisationens behov avvärnpliktiga som skall tillgodoses. Det skall varastyrande för såväl antalet värnpliktiga som förutbildningens innehåll.Jag vill nämna det beredningsarbete som utskottetföreslår skall inledas efter detta försvarsbeslut. Jaganser att det ligger väl i linje medförsvarsministerns avsikter. har juberört denna fråga. Oppositionen är ju alltid gladåt att kunna utöva inflytande i så måtto att man ärmed och gör ett tillkännagivande. För dem somföreträder regeringen är det mer naturligt att lita påatt regeringen skall återkomma med den typen avberedning när tiden är inne. Att vi inte har varitsärskilt motstridiga på den punkten är mer ettuttryck för att vi inte har sett det som särskiltprestigefyllt att göra en eftergift för den frågan -- såmycket mer som den är i faggorna. Till skillnad frånvad har sagt om att vara full avprestige, är det snarare avsaknaden av prestige somhar fört oss fram till att göra ett sådanttillkännagivande.Den parlamentariska beredningens uppgift är inte,som då och då har sagts, att kompletteraförsvarsbeslutet utan att kontinuerligt följa upp ochförbereda eventuella beslut som kan bli aktuellatidigt -- innan nästa försvarsbeslutmotiverar ett kommittéarbete. Inte minst det ipropositionen aviserade arbetet kring flygvapnetsomstrukturering kommer att höra till beredningensuppgifter.En annan fråga av lokal karaktär gällersamlokaliseringen i . Viss osäkerhet harrått avseende markförhållandena församlokaliseringen i som föreslås avregeringen mellan I 2 i och A 9 iKristinehamn. Samlokaliseringen, som förutsättsske till , kräver, vilket inte framgår avpropositionen, en utvidgning av befintligtövningsområde söder om om ca 700hektar. Detta ökade markbehov har interedovisats.Såvitt jag kan förstå har redovisningen brustit sålångt tillbaka i kedjan att också chefen för arménhar varit obekant med markbehovet. Härav harföljt att överbefälhavarens redovisning tillregeringen, liksom regeringens proposition tillriksdagen, saknat varje som helst redogörelse förmarkbehovet. Än mindre har det funnits någonredovisning av att utvidgningen förutsatts ske ikänsligt miljöområde.Detta har utskottet funnit så otillfredsställande visserligen sagt att fusionen skall genomförasoch att inriktningen skall vara att den genomförs ienlighet med propositionens förslag iKristinehamn. Men om detta inte kan genomförasutan betydande avkall på beräknadeövningsförutsättningar skall regeringen, enligtutskottets mening, ha fria händer att ändralokaliseringsort i Värmland.Som ett ytterligare uttryck för utskottets tvivelanförs i betänkandet att beslut nu inte bör fattas omavveckling av etablissemanget i Karlstad.Avvecklingen skall i stället göras på den ort somskall lämnas efter det att ett slutligtställningstagande har gjorts. Detta ger utskottetregeringen till känna.Likaså har utskottet gjort ett tillkännagivande sombygger på ett motionsyrkande från Hans Lindblad.Han har yrkat på att fria former skall tillämpas vidnedläggningen av I 14 i och P 6 iKristianstad. Han har framhållit betydelsen av attförbandscheferna bör ha stor frihet att hanteraavvecklingarna till såväl de anställdas bästa som tillden kvarvarande förbandsproduktionens fördel.Jag tycker att detta är ett bra påpekande och att detbör göras ett tillkännagivande av detta. Jag anseratt det bör vara möjligt att planeradförbandsproduktion fullföljs, sompersonalens intresse för andra arbeten på andraarbetsplatser kan tillgodoses. Jag finner det ändåangeläget att framhålla att framför allt inryckta,men kanske också inkallade, värnpliktiga fårfullfölja sin utbildning utan påverkan avförestående avveckling. Det är lätt att förstå att jagmed detta vill undvika att en pågående utbildningavbryts. Det gjordes en gång när det gällde5 månaders-värnpliktiga. Enligt min bestämdamening räcker det med en gång. Det var en gång förmycket.Fru talman! Då har vi kvar den livligt diskuteradefrågan om vilken flygflottilj som skall avvecklas.Frågan är inte oviss inför omröstningen här ikammaren . Utskottet är, Ny demokratiundantaget, enigt i denna fråga. En del ledamöterfrån de lokala orterna i denna kammare kommersannolikt att vara tveksamma.Som bekant föreslås i regeringens proposition attF 6 i borde läggas ned.Utskottsmajoriteten motsatte sig detta, och ställdedärmed regeringspartierna inför ett 400--500milj.kr. I den situationenvalde regeringspartiernas företrädare att föreslåriksdagen nedläggning av F 13, vilket ocksåföreslagits i den socialdemokratiska partimotionen.Jag kan inte undgå att peka på att detta i denÖstgötadebatt som har utbrutit har framställts somett totalt planlöst och helt oförutsebart förslag frånutskottets sida.Detta är direkt felaktigt som beskrivning då det iöverbefälhavarens underlag för försvarsbeslut (ÖB 92) i jämförbart ekonomiskt alternativ justföreslagits nedläggning av F 13 som enda förband.Försvarsutskottets andrahandsalternativ förlösning av frågan i den uppkomna situationen ärsåledes icke ogrundat, utan det är välgrundat.Jag anser att eventuellt duktiga kampanjmakare iNorrköping förbisett detta förhållande litet vällättvindigt och skapat en opinion, som jag inte vethur man skall hantera i händelse av att det blir ennedläggning i . Har man undanhållitväsentliga fakta för ett så stort antal människor somslutit upp, får man stora bekymmer medavvecklingen av den kampanjen, men det är ocksåett Östgötaproblem.Fru talman! Vad har det då funnits för alternativ tillregeringens proposition? I det socialdemokratiskapartiets partimotion har lagts förslag i en relativtstor omfattning. Motionens huvudinriktning är attförsöka lösa krigs- och fredsorganisationens samtmaterielförsörjningens problem inom oförändradekonomisk ram.Det mest markanta draget i ett sådant alternativ äratt arméns brigader minskas frånregeringspropositionens 16 till 13 brigader. Ettbetydande antal fredsförband har fått stryka påfoten för denna låga och enligt mitt förmenandeorealistiska nivå. Det harmonierar inte med densäkerhetspolitiska analys som vi gjort. Här har densocialdemokratiska gruppen dragit allvarligafelaktiga slutsatser. Med ett fullföljande av derasförslag skulle vi ha gett felaktiga signaler tillomvärlden.Jag tycker mig kunna konstatera att densocialdemokratiska motionen visar att en lösningmed oförändrad ekonomisk nivå inte är ettverklighetstroget alternativ.Fru talman! Jag vill gärna säga att ivissa avseenden patetiska inlägg hade ett märkligtdrag över sig. Han började med att konstatera attregeringen hade lånat allt väsentligt från den gamlaregeringens tankegångar. I logikens namn, StureEricson, hade det då varit lätt att vara nöjd ochbelåten med den utvecklingen. Men lika snabbtramlar in på att berätta att detkrävdes 40 reservationer och ett betydande antaltillkännagivanden, vilket jag egentligen tycker ären logisk kullerbytta jämfört med det förstakonstaterandet. Någonstans måste sanningenfinnas.Är det rent av så att som företrädareför den socialdemokratiska gruppen helt enkelt ären dålig förlorare? Han har stått här i 20--25minuter och sökt efter konfliktpunkter. Vi står nuinför ett beslut som inte kunde åstadkommas underden socialdemokratiska regimen.Resonemanget om en bär sammaprägel av kullerbytta. Det är ett halvt år sedanSocialdemokraterna lämnade Kanslihuset. Är detdärefter som hemlighetsmakeriet har uppstått? Detär naturligtvis gamla surdegar från densocialdemokratiska tiden som skapar oro i den måndet över huvud taget finns någon. Det är intesärskilt väl genomtänkt.Jag tycker att det låter än mer ogenomtänkt närSture vill erinra om att vad avser ökade medel var väl så stora somden nuvarande regeringens. Det finns sanning i det.Men den väsentliga skillnaden är, attförsvarsbesluten då fattades med låga ekonomiskanivåer. När sedan den råa verkligheten satte knivenpå strupen på försvarsministern kom han med enpeng då och då. Den var dessutom icke alldelesobetydlig, precis som säger.Skillnaden mellan den nuvarande och den gamlaregeringens politik är att den gamla regeringenbetalade när det blödde i organisationen och maninte hade en enda vecka kvar att vänta. Då klämdeman fram pengar för ubåtsskydd och andra saker.Lika ofta lade man beställningar på olika saker,t.ex. ubåt och haubits 77, utan att finansieradem. Det är heroiska insats i dettasammanhang. Det överraskade mig att detåberopades som en tillgång vid detta tillfälle.Jag anser att regeringens proposition med det enligtmitt förmenande blygsamma, men mycketvärdefulla, ekonomiska ramlyftet om 7.3 miljarderkronor inger förtroende därför att det är präglat avbalans mellan mål och medel. Detta är mycketviktigt.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan iförsvarsutskottets betänkande.Fru talman! Låt mig tala med Catos ord: För övrigtanser jag att beridna högvakten bör ges möjligheteratt verka vidare.Anf. 6 () replik:Fru talman! berörde lika litet somjag själv, och dencivila delen av totalförsvaret. Det är möjligt attandra företrädare för partiet kommer att beröradetta. Detta är ingen kritik, bara ett konstaterandeatt det förhåller sig så. Även jag har som sagt gått iden fällan, eller hur man skall uttrycka det. Jag villinte säga att det är så. Det är en nödvändighet närdet gäller de stora ekonomiska delarna -- där intardet militära försvaret definitivt huvudparten -- attdet blir detta som diskuteras.Jag konstaterar också att frågan behandlas på dethär viset. När vi nu säger att vi alla vill ha enförändring till stånd är det min förhoppning att detverkligen blir så. Det är väl ett tecken på demokratiatt det blir som alla vill.Vi är inne på de ekonomiska frågorna. Jag vet inteom det är sant -- jag har inte fått det bekräftat, mendet är möjligen en tendens -- att förutom äroch det enda land som ligger någorlundanära som ökar sina militära anslag för detkommande budgetåret realt sett. Det är möjligt attdet finns flera, men tendensen är naturligtvis denmotsatta. De flesta länder i minskar realtsina anslag till de militära delarna av sina försvar.Detta grundas naturligtvis inte på brist på pengar.Om vi ser det historiskt har stater alltid haft pengarnär det gäller den militära delen.Nu kommer jag till den säkerhetspolitiskaanalysen. Där är frågan, , hur viser på en föränderlig värld. Den svenskaneutralitetspolitiken har funnits sedan 1800-talet.Vi kan inte hävda att den säkerhetspolitiskasituationen inte har förändrats. Anser ArneAndersson att neutralitetspolitiken i denhittillsvarande tappningen och definitionen inte harnågon uppgift längre? Det är kanske inte desäkerhetspolitiska förändringarna i sig, utanmöjligheterna att ansluta sig till den kommandeeuropeiska unionen som är orsaken tillförändringarna?Anf. 7 () replik:Fru talman! Jag borde kanske ha sagt att jag intetalade om den civila delen, då hade jag besparat JanJennehag att påpeka detta. Andra företrädare förregeringspartierna kommer att ta upp denna del,och det är inte så att vi förbiser den.Jag har då och då till företrädare för den civila delenav försvaret sagt att de har ett alltid återkommandeproblem. I förhållande till krigsorganisationensbehov och intressen har de svårt att hävda sig. Omdet faktum att jag inte tog upp den här delen i mittanförande är ett uttryck för detta, må det så vara.Men vi återkommer till detta.Jan Jennehag nämner den föränderliga värld ivilken vi formulerar vår säkerhets- ochförsvarspolitik och ytterst beslutar om vårkrigsorganisation. Det verkar som om Jennehaginte har varit hemma och hört medias rapporter påett tag. Den politiska situationen i är i stortförändrad, något som sannolikt inte, som vi brukaruttrycka det, ger någon vidare trovärdighet tillargumentet om risken för ett storkrig i vår närhet.Det är inte heller det vi har sagt. Men däremot harvi sagt att det finns en genuin osäkerhet avseendekonflikter av olika slag, och det måste vi haberedskap inför.Det pågår krig i , , sedanmånader tillbaka. Det finns en mycket storosäkerhet i vårt stora östra grannland. Jag tyckerinte att har någon vidare täckning förden bild han försöker skapa av att vi inte har hängtmed i utvecklingen. Jag erinrade i mitt anförandeom utförsbacken, som jag kallade det, för denekonomiska utvecklingen när det gäller försvaret.Inte heller detta har velat ta till sig.Fru talman! Jag är inte övertygad om att JanJennehag tar till sig dessa synpunkter, men är deändå upprepade en gång till. Vi har olika syn pådetta.När började sitt anförande lät detsom om det vore en del av ett politiskt testamente.Han erinrade om när partiet bildades , ochkanske fattas det bara en eller annan liten boksidainnan partiet upplöses. Partiet påverkar förnärvarande inte vare sig den svenskasäkerhetspolitiken eller den svenskaförsvarspolitiken. Det är väl sanningen kring dettestamente som lämnades alldeles nyss.Anf. 8 () replik:Fru talman! Jag vill kommentera de sistameningarna. Det är naturligtvis så. Jag tillstår attpartiet har bekymmer. Det är inte roligt att få stryk.Det är inte trevligt att läsa i tidningarna att endast2,av befolkningen tycker att vår politik är bra.I den delen var det en ganska lättköpt poäng attpeka på att har det kämpigt just nu.Men om vi skall återgå till säkerhetspolitiken, harjust den traditionella säkerhetspolitiken;alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig,visat sig fungera under mycket skiftandeförhållanden. Jag menar att det finns anledning attta till sig detta och konstatera att den förmodligenkan komma att spela en positiv roll även iframtiden. Den gjorde det ,och den gjorde det under ochtiden därefter, när vi hade parollen: Aldrig merakrig. Ingen kunde då heller föreställa sig att världendrygt skulle stå inför en ny förödandekonflikt.Är det verkligen den säkerhetspolitiska analysensom är grunden till glidningarna ochförändringarna när det gäller vår alliansfrihet ochneutralitetspolitik, eller är det andra faktorer somgör det möjligt och i vissa delar av det svenskasamhället önskvärt att ansluta oss till deneuropeiska unionen? Det finns konspiratoriskatankar i detta. Är det en slump att vi inte bara i dagutan också tillbaka kunnat läsa imassmedia att det minsann inte har varit så mycketbevänt med neutralitetspolitiken? Skall vi lärasvenska folket att vi egenligen inte har haft enneutralitetspolitik, och vad finns det då för fara i attändra den?Jag tror i och för sig inte på dessa konspirationer.Det finns tillräckligt med andra skäl som förklaring.Arkiv har öppnats, forskare råkar intressera sig försaker, och intresserar därmed också andra. Menvisst har den traditionella neutralitetspolitiken visatsig hålla för mycket skiftande förhållanden, och denhar i stort sett varit positiv för . Den harmedfört att haft möjlighet att bidra positivttill fred och utveckling inte bara i vårt närområdeutan också i andra delar i världen.Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag återgav några korta stycken frånden säkerhetspolitiska delen av betänkandet. Jagvar då inte medveten om att jag gjorde det ipedagogiskt syfte så att vänsterpartietsrepresentant i debatten skulle lära sig något avdetta. Hade jag trott det, skulle jag nu veta att detvar ganska meningslöst.Nu kommer jag än en gång att återge några raderfrån betänkandet. Det gör jag av det enkla skälet,, att så gammalkonservativ som JanJennehag är, är det nästan omöjligt att undervisahonom. Han ändrar sig inte. Han har bestämt sigför att varje förändring, varje omformulering avden säkerhetpolitiska synen, är en eftergift förEuropa. Märker inte att harförändrats? I betänkandet står: Den hårda kärnan ivår säkerhetspolitik är fortfarande den militäraalliansfriheten med dess skyldighet att upprätthållaen betryggande försvarsförmåga för att vi skallkunna vara neutrala i händelse av krig i vårtnärområde.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 10 () replik:Fru talman! tillhör de personersom har haft svårast attöverge den tidigare moderata försvarspolitiken.Han har ju ett förflutet i utskottet där han bunditsig mycket i detalj till vad som var denmoderata politiken. visar han här ettberömvärt dåligt minne.