prot · GG0944 · 1992-12-14 00:00:00 — Men att kalla i stort sett allpostgymnasial utbildning för högskoleutbildning itron att det höjer statusen och utjämnarkompetensskillnader är hårresande och ovanligtdumt.Men det finns en infallsvinkel även på detta iutbildningsutskottets betänkande. Jag läserordagrant: Utskottet ser inte någon anledning attfrångå den gällande principen att allhögskoleutbildning skall vila på vetenskapliggrund. När man då frågar: Gör den det?, får mannej till svar. Tala om dubbelmoral av akademiskklass!Eller är det kanske jag som inte har förstått detkloka i att klassa alla utbildningar somhögskoleutbildningar? Då får ju världens isärklass bästa statistik och kan återigen slå sig förbröstet, allt medan omvärlden hånflinar ochytterligare ökar sitt försprång!Herr talman! Ny demokratis förslag och mångareservationer i detta betänkande skall naturligtvisses i ett helhetsperspektiv. Jag avser inte att störakammarens arbetsro genom att yrka bifall tillsamtliga våra reservationer, även om de är välvärda detta. Jag nöjer mig därför med att yrka bifalltill reservationerna nr 3 och nr 10.Anf. 38 ():Herr talman! Jag skall inledningsvis göra någrakommentarer till utskottets betänkande. Här finnsmånga bra förslag. Det finns frågor där utskottethar gjort förtydliganden och klarlägganden somkan vara väl värda att framhålla.Man kan också konstatera att detta är enfortsättning på ett, sedan en ganska lång tidtillbaka, pågående reformarbete som bl.a. har tagitsig uttryck i det tidigare högskoleprojektet iHögskoleutredningen -- som kom att kallas förGrundbulten.Det är en fullföljning av de tidigare tankegångarnaom en uppluckring av linjesystemet. Det har vi allavarit tillskyndare till. Vi vill åstadkomma enavreglering också på högskoleområdet, precis somvi har gjort på skolområdet i övrigt. Vi vill ocksåförsöka skapa ett nytt och effektivareresursfördelningssystem för högskolan.Jag tänkte uppehålla mig kring några av dessafrågor. Men inledningsvis tänkte jag göra BengtSilfverstrand litet besviken, eftersom hansanförande riktade sig som ett frontalangrepp motstiftelsehögskolor, och konstatera vad som står iutskottets betänkande. Det finns inte något förslagom detta. Utskottet har inte haft anledning att taställning till den frågan.Sedan uppehöll sig vid det s.k.erbjudandet att bilda sådana stiftelsehögskolor.Det får stå för utbildningsministerns egen räkning.Det erbjudandet är inte förankrat iregeringskretsen. Vi i utskottet har inte haftmöjlighet att diskutera den frågan på det ingåendesätt som skulle behövas. Efter att ha lästpromemorian gör jag den bedömningen att det inteär ett realistiskt förslag. Det finns inte ekonomiskaförutsättningar för det erbjudande som har gåttut. Men vi får säkert anledning att återkommaockså till den frågan, av de saker som jag tänkte kommentera ochsom delvis har berörts är att utskottet klart sägerifrån att vi inte har några avgifter i högskolan. Inteens i den stiftelsehögskola som vi har, nämligenHandelshögskolan, finns det avgifter. Det är intemöjligt att införa avgifter med mindre än attkomma tillbaka och få ett riksdagsbeslut i denfrågan. Det finns inte någon luddighet där, BengtSilfverstrand.Utskottet har ägnat ganska mycket tid och omsorgåt förhållandena när det gäller vetenskaplig grundoch beprövad erfarenhet. Vi har pekat på att dessabåda förutsätter varandra. Om vi skall ha en brahögskoleutbildning av hög kvalitet, handlar detalltså om dessa bägge förhållanden.Vi har också haft anledning att diskutera ganskamycket om rätten att utfärda högskoleexamina. Vikonstaterar att det nu finns ettutvärderingsuppdrag som i det närmaste är slutfört,när det gäller de fyra s.k. medelstora högskolorna.Utskottet förutsätter nu att regeringen i rask takt --jag betonar i rask takt -- ser till att också övrigahögskolor som har förutsättningar och önskemålfår möjligheter att få dem prövade. Dessahögskolor ger de facto utbildningar påden här nivån. Detta bör ske för att vi inte skallförsämra konkurrensläget mellan de olikahögskolorna.Det förtjänar att återigen nämnas att den härpropositionen och betänkandet handlar väldigtmycket om frihet, kvalitet och konkurrens. Jagförutsätter att det gäller konkurrens på lika villkorhär, som på andra områden i samhällslivet.Utskottet slår fast att vi behöver ha en utbildningför syofunktionärer i vårt skolväsende. Det har viredan uttalat tidigare i samband medlärarutbildningspropositionen. Av den anledningengör vi detta tillkännagivande om att det skall finnasen sådan yrkesexamen.Vi gör också klarlägganden när det gäller delar avintagningsreglerna till högskolan. Där säger vi att25:4-regeln även gäller fortsättningsvis sombehörighet. Detsamma gäller studieomdömen frånfolkhögskola. De skall jämställas med betyg.Det finns ett långt avsnitt i betänkandet omjämställdhetsfrågorna. Det är väl motiverat. Jagskall bara kommentera en av punkterna. Vikonstaterar att det förhållandet att man kan få tillstånd en ökad forskning inom sådanautbildningsområden som är klartkvinnodominerade, t.ex. inom utbildningsområdetoch inom vård- och omsorgsområdet, också bidrartill en ökad jämställdhet när det gäller forskningen.Som det uttrycks i betänkandet, förväntar sigutskottet förslag i den riktningen iforskningspropositionen.Högskolelärarnas pedagogiska kompetens har oftavarit föremål för diskussion. Det är viktigt attlärarna inte bara är vetenskapligt kompetenta,vilket är en självklarhet, utan också har en godpedagogisk förmåga. Utskottet slår fast att det skallframgå av den kommande förordningen att så skallvara fallet.Det fanns en passus i betänkandet omtidsbegränsade förordnanden som har vållatförvirring ute i högskolevärlden. Därför är detviktigt att utskottet nu konstaterar att regeringeninte kommer att föreskriva något sådant. Det ärviktigt att göra denna markering för att inteförsvåra rekryteringen utifrån. Människor somfinns ute i arbetslivet på annat sätt och som harkompetens, skall också kunna komma tillbaka in ihögskoleväsendet den här vägen utan onödigakomplikationer.Styrelserna och fakultetsnämnderna harkommenterats tidigare. Där slår utskottet fast attde självfallet också fortsättningvis skall kunnainnehålla företrädare utifrån. Dessa kan tillförahögskoleväsendet annan kompetens än den somfinns inom högskolan.Utskottet föreslår också en ny paragraf i lagen omsärskilda regler för lantbruksuniversitet.Det är viktigt att ta till vara de speciellaförutsättningar och fördelar som finns viduniversitetet, när det gäller den här lagstiftningen.Herr talman! Sedan kommer jag till det somegentligen är huvudfrågan i den här propositionenoch i det betänkande som vi nu skall fatta beslutom. Det är forskningen vid de mindre ochmedelstora högskolorna. Jag betraktar det som denalldeles avgörande frågan.Då är det närmast litet patetiskt att först höra BengtSilfverstrands frontalangrepp på framför allt denmoderata utbildningspolitiken, och på Per Unckeli all synnerhet, och sedan konstatera att när vi nukommer till skott och skall försöka fatta beslut i denhär frågan finner just ochSocialdemokraterna varandra. Den kompromisssom berättade om, är skrivenoch författad på . Dåtycker jag kanske att en hel del av den upprördhetsom gav uttryck för känns litetpåklistrad.Genom den lag som vi nu fattar beslut om skapar vii praktiken ett slags Moment 22 för de mindrehögskolorna. Som lagen utformas säger den att detskall finnas fakultet och manskall få ha forskning och forskarutbildning. Harman ingen fakultet, kan man inte få några pengarför forskningen. Har man inga pengar tillforskning, kan man inte få någon fakultet osv. Dettotala Moment 22 är därmed ett faktum.Jag tror egentligen inte att jag, i den härförsamlingen, behöver uppehålla mig vid skälen föratt man behöver bedriva forskning vid de mindrehögskolorna. Vi är egentligen rörande överens omatt vi menar allvar med att den högre utbildningenskall vila på vetenskaplig grund. Det är oerhörtväsentligt med kopplingen mellan forskning ochhögre utbildning. Det är viktigt att studenterna vidde mindre högskolorna också upplever att derasundervisning sker i en forskningsmiljö, om vi skallta till vara den oerhörda rekryteringsresurs somstudenterna vid de mindre högskolorna innebär,när det gäller att rekrytera forskare framöver osv.Man kan stapla argumenten på varandra nästan hurlänge som helst.Då känns det på något sätt litet besvärande attkonstatera att de som i sak delar den uppfattningeninte är beredda att ge de mindre högskolornaansvaret för sina egna forskningsresurser.Helt plötsligt inskränks friheten så till den mildagrad att det är en fakultetsnämnd vid ett universiteteller en högskola med fasta forskningsresurser somskall fatta besluten även i det här fallet.Vi hade gärna sett att utgångspunkten hade varitgemensamma anslag för forskning ochgrundutbildning. Den här frågan diskuterades förett par år sedan i kammaren. tog iprincip ställning för att skapa ett nytt system förresursfördelning. I det aktuella betänkandet fannsdet en reservation från ochFolkpartiet, där de förordade en gemensam resursför forskning och grundutbildning.Nu när vi har kommit till skott och Per harmöjlighet att fullfölja den moderata tanken, skalldet plötsligt vara skilda resurser. I varje fall brukardet heta att det är nödvändigt att ha det så omforskningen skall kunna styras. Återigen är det litetknepigt med de klingande frihetsbegreppen.Vi i har en reservation i denna fråga.Vi pekar på dessa möjligheter, och vi har ett förslagtill förändring av lagtexten som skulle göra detmöjligt att destinera forskningsresurserna direkt tillde mindre högskolorna. Men utskottet hävdar attdet finns tillgång till den rörliga resursen. Förra årethade de 16 högskolorna ca attdela på.Vidare hävdar utskottet att forskningsstödjandeåtgärder är viktiga, och där sker en kraftigförstärkning. hade, återigen, 16högskolor att dela på. Utskottetmenar att den nämnda kraftiga förstärkningenhar inneburit ett förstärkt inflytande förhögskolestyrelserna när det gäller forskning ochforskarutbildning av lärarna. Detta anser utskottetär positivt.Då borde det väl vara ännu mera positivt omhögskolorna även fortsättningsvis får ansvar försina egna forskningsresurser?Jag skulle vilja ställa en rak fråga till BengtSilfverstrand och , som så småningomskall tala som företrädare för utskottet. Vad är detverkliga skälet till att ni inte är beredda att ge de16 mindre och medelstora högskolorna ett eget ochdirekt ansvar för dessa forskningsresurser? Tror niinte att de är kompetenta? I så fall skall ni säga deti klartext. Ni skall också säga i klartext om ni troratt det är absolut nödvändigt att styraforskningsinriktningen utifrån universitetensutgångspunkter. Men man kan inte sägatvå saker, dvs. att det är viktigt för högskolorna attfå resurser för forskning och forskarutbildning, inteminst utbildning av den egna personalen, och attutskottet betraktar det som positivt, för att i nästaögonblick avvisa ett förslag där en konkretmöjlighet redovisas -- med hjälp av en ganska enkelförändring av högskolelagen -- för att ge de småhögskolorna denna förutsättning.Men utskottet hävdar att högskolestyrelser inte ärlämpliga att handa forskningsresurser. Det må välså vara. Men vi i hävdar att enhögskolestyrelse kan utse ett organ som kan klarade frågorna. Det finns en alldeles tydlig parallell tilldet förfarandet i propositionen, som utskottetdessutom biträder. Utskottet säger där att särskildaorgan för grundutbildning kan inrättas avhögskolestyrelsen -- och blir nödvändiga vidhögskolor där det inte finns fakultetsnämnder.Alltså: Mindre högskolor som inte harfakultetsnämnd kan, och det är nödvändigt, inrättaett särskilt organ för grundutbildning. Då kvarstårmin fråga: Varför är det inte lika nödvändigt ochmöjligt att de får inrätta ett organ för forskning ochforskarutbildning vid sina resp. högskolor?I och med detta motstånd mot att ge de mindre ochmedelstora högskolorna de forskningsresurser debehöver, försvårar ni därigenom också mycketlovvärda strävanden som finns på en lång radställen i landet för ett avancerat samarbetehögskolorna emellan. Jag behöver bara nämna dendiskussion som förs i Mittsverige mellanhögskolorna i , ochÖstersund. Jag behöver bara nämna begreppetDalafakulteten och de högskolor som berörs där.Jag behöver bara nämna begreppetSydostuniversitetet i sydöstra . Ni sätter pågrund av detta agerande effektiva käppar i hjuletför alla dessa lovvärda strävanden.Vi i anser att de mindre ochmedelstora högskolorna spelar en nästanavgörande roll när det gäller den regionalautvecklingen i olika delar av landet och inte minstför sysselsättningen och den industriellautvecklingen. Då är ert ställningstagande än meroförståeligt.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 34.(Applåder)Anf. 39 ()replik:Herr talman! Nej, , jag är inte allsbesviken på anförandet. Tvärtom, jag är mycketglad. Det är klarspråk från början till slut, och detmåste vi efterlysa i den här kammaren.I själva verket har vi fått klara besked på ett parpunkter. Först och främst har vi fått veta att deutspel Per gör i regeringens namn inte ärförankrade bland de partier som utgörregeringsunderlaget. Det är en upplysning som äroerhört viktig. Jag konstaterar att stiftelsefråganinte är förankrad i . Alltså är det etteget utspel, vilket förekommer ofta från olikadepartement, dvs. att statsrådens egnauppfattningar förs till torgs som hela regeringensoch den parlamentariska regeringsmajoritetensuppfattning. Det är ganska fantastiskt.Precis som vi har sagt är förslaget inte ekonomisktrealistiskt. har anslutit sig till denuppfattningen. Det är naturligtvis oerhört bra attdet kommer fram i kammaren, så att riktiga beskedkan komma ut till de högskolor som har fåttfelaktiga signaler.Jag kommer inte på något sätt, , attdra mig undan debatten om de mindre ochmedelstora högskolorna. Det är också en mycketviktig fråga. Låt oss inte gradera vilken fråga somskall vara huvudfrågan, utan i stället säga att denockså har stor betydelse.Det finns tre saker som är betydelsefulla för demindre och medelstora högskolorna. Dels gällerdet naturligtvis forskningsanslagen, dels gäller deträtten att få utfärda magisterexamen, dels gäller detdimensioneringen av antalet platser. har i princip bara talat om en endapunkt. Svaret på konkret ställdafråga återfinns i betänkandet. Just för denuppgiften finns det en väl beprövad, kvalificeradoch kompetent institution i fakultetsnämnderna.Det innebär inte att högskolestyrelserna inte skulleha den kompetensen. Men de kan självfallet inteodelat ägna sig åt den uppgiften.Hur utskottsmajoriteten skriver sina förslag tillkompromisser borde känna tillbättre än jag, eftersom han uppenbarligen,åtminstone tills vidare, ingår i regeringsunderlaget.På den punkten vet han bättre besked än vad jagvet.Vi är alltså beredda att pröva möjligheten när detgäller de mindre och medelstora högskolorna. Nuär det fråga om resurser, . Centerntillhör, såvitt jag förstår, fortfarande regeringen.Det är regeringen, dvs. , kds,och , inteSocialdemokraterna, som är skyldiga beskedet hurresurserna skall tas fram.Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag konstater att vill uppehålla sig vid något som är enicke-fråga, dvs. Den tas inte upp idetta betänkande. Jag konstaterar att det inte finnsnågot sådant förslag.Som säger är det viktigt attdiskutera forskningen, examensrätten ochdimensioneringen när det gäller de mindre ochmedelstora högskolorna. Det här betänkandetbehandlar forskningen och examensrätten, och jaghar kommenterat bägge. Jag har sagt att rätten attutfärda magisterexamina nu prövas när det gällerde fyra medelstora högskolorna. Utskottetförutsätter nu att denna prövning sker i rask takt såatt inte konkurrensläget försämras för övrigahögskolor som har förutsättningar för ochönskemål om, och de facto ger, sådanautbildningar.Forskningen har jag redan diskuterat.Frågan om dimensioneringen är inte aktuell i dettabetänkande. Den kommer att diskuteras ikammaren . Då får vianledning att återkomma till den frågan, BengtSilfverstrand.Jag vill återkomma till frontalangreppen,upprördheten och avståndstagandet. Oavsett vemsom skriver texterna och var de skrivs, är det så attBengt Silfverstrand och Socialdemokraterna på denavgörande punkten i detta betänkande är rörandeöverens med Moderata samlingspartiet.Anf. 41 ()replik:Herr talman! säger attstiftelsefrågan inte behandlas i detta betänkande --ett alltför enkelt sätt att komma undan. Jag berhonom att läsa s. 24 i propositionen, där manprincipiellt från regeringspartiernas sida tarställning för detta förslag. Den frågan är alltsåviktig att diskutera. Jag vill än en gång säga att jagär tacksam för att talar klarspråkoch på denna punkt underkänner regeringensförslag. Det skall bli intressant att se fortsättningeni denna fråga.När det gäller de mindre och medelstorahögskolorna kan man inte ensidigt bryta ut en delav helheten. Det finns här tre delar. Det ärmöjligheten att bedriva kvalificerad forskning -- förkvalificerad måste den vara --, rätten att utfärdamagisterexamen och möjligheten att få del av denya platser som ställs till förfogande. Dessadelar hör ihop med varandra. Man kan uttala sigprincipiellt om hur man tänker ställa sig tillförslagen på dessa punkter. Vi vill ge fler platser tillde mindre och medelstora högskolorna. Om LarzJohansson nu har så klart för sig var han står -- dethar han i utbildningspolitiskadebatter -- i stiftelsefrågan, är det väl inte såkonstigt att jag begär ett principiellt besked också idimensioneringsfrågan.Vi har inte gått på någon moderat linje.Moderaterna, kds och har tänktavstyrka centerpartistiska och socialdemokratiskamotioner om ökade resurser till de mindre ochmedelstora högskolorna. Vi har fått gehör för vårmotion på ett par väsentliga punkter. Bl.a.öronmärks nu pengar för forskningsändamål.Resurserna för forskningsstödjande åtgärderutökas också. Dessutom står i utskottsbetänkandet,vilket är mycket betydelsefullt i detta sammanhang,att ''styrelsen för den högskola till vilken fakultetenär knuten skall däremot inte -- så som varitfallet med den rörliga resursen -- ha något ansvarför dessa medel''. Detta går väl ändå åt rätt håll,har inte bestämt hur vi skall ställa oss till etteventuellt framtida särskilt organ som skall klaradessa frågor. Låt oss nu pröva denna möjlighet ochinte stänga några dörrar för en fortsatt utveckling.Det är väl ändå viktigt, , att mannoterar de framsteg vi med gemensamma krafterhar lyckats uppnå på detta område, även om vi harolika uppfattningar om exakt hur långt vi kan gådenna gång. Låt oss återkomma till den andrafrågan när vi har utvärderat hur detta kommer attslå. Jag tycker att skall kämpa förresurserna, så länge han tillhörregeringsunderlaget.Anf. 42 () replik:Herr talman! lät sig undslippaett litet uttryck som han kanske inte riktigt tänktepå vad det betydde, när han kommenteradeforskningen vid de mindre högskolorna. Han sadeatt det måste vara kvalificerad forskning, och hanbetonade det återigen. Underförstått innebär detatt anser att de mindre ochmedelstora högskolorna inte har förutsättningatt bedriva kvalificerad forskning och att detegentligen är svaret på en av de många frågor jaghar ställt.Bengt Silfverstrand säger att det som har blivitkompromissen är resultatet avSocialdemokraternas förslag om utökade resurserför forskning. Men ni hade inte något sådantförslag. Ni begärde att regeringen skulleåterkomma i forskningspropositionen. I dettasammanhang hade ni inget förslag. Det är ganskanaturligt, för vi skall inte besluta om några resurseri dag. Vi skall besluta om en högskolelag. Denhögskolelagen ger inte, såsom den nu är utformad,den öppningen. Det är den som stänger dörrarna.Med den högskolelagen har inte de mindrehögskolorna möjlighet att få forskningsresurser.Det krävs i så fall en lagändring. Det är BengtSilfverstrand som tillsammans med Moderaternahar varit med och stängt dörrarna. BengtSilfverstrand har inte haft något förslag om utökaderesurser. Hade det funnits ett sådant förslag, hadedet inte kunnat behandlas i detta betänkande, fördet rör någonting helt annat.Förste vice talmannen anmälde att BengtSilfverstrand anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 43 ():Herr talman! Regeringen pekar ut tre metoder ipropositionen ''Frihet för kvalitet'' när det gäller attförändra högskolan.För det första säger man sig vilja öka friheten ochskapa incitament för utveckling och kvalitet inomstatliga universitet och högskolor. Metoderna fördetta är många. Det innebär ett ökatkonkurrenstänkande, minskat fackligt inflytande,försvagad studeranderepresentation,resurspåverkande utvärderingar, stor frihet för denenskilda högskolans styrelse att fatta beslut omutbildningsprofil, antagningsvillkor m.m.För det andra vill man införa fasta och entydigaregler för relationen mellan staten ochhögskolorna. Detta innebär i klartext att manminimerar antalet bindande lagföreskrifter frånstatsmakternas sida och deklarerar att allt som inteuttryckligen regleras är tillåtet. Det kan t.ex.innebära att det blir fritt fram för terminsavgifter.För det tredje förbereder man för enskildahögskolor att övergå till ett privat s.k. icke statligthuvudmannaskap. Dessa framtida högskolor avsesinte vara underställda högskolelagen ochmedföljande förordningar.I propositionen anger regeringen ett flertalvägledande principer för styrningen av högskolan.Det är framför allt konkurrensmekanismer somanges som medel för att uppnå en förbättradkvalitet. Något fördjupat resonemang eller någondefinition av vad denna konkurrens konkretinnebär anges inte. Om anledningen till detta är attläsaren förutsätts vara bekant med ettmarknadsliberalt språkbruk eller att man villundvika besvärliga definitionsfrågor, kan jag intebedöma. Att ett förslag till ny högskolelag rör sigmed svepande och flummiga formuleringar avtypen ''friheten som norm'', ''konkurrens förkvalitet'' etc., utan att närmare definiera vad manavser, är allvarligt. Dessa formuleringar är tänktaatt fungera som en bärande vägledning i de enskildahögskolornas arbete. Som det nu ser ut öppnarspråkbruket i propositionen för en oroväckandegodtycklighet. ''Friheten som norm'' slår regeringen fast ipropositionens inledning. Trots detta saknas endiskussion om vad denna frihet egentligen innebäroch vad den får för konsekvenser. Vi vet av tidigareerfarenheter att det lätt uppstår en intressekonfliktmellan valfrihet för den enskilde studenten ochvalfrihet för högskolan. I propositionen harregeringen klart uttalat valt att prioritera frihetenför högskolan, på bekostnad av den enskildestudenten, genom att uttryckligen markera att alltsom inte högskolemyndigheten förbjudit är tillåtet.Studenternas frihet inskränker sig i stort sett till attkunna styra med fötterna. Det förutsätter i sin turen helt fri rörlighet geografiskt utan hänsyn tillsociala band, svårigheter att få bostad m.m.Bortsett från dessa praktiska trivialiteter krävs detockså stora satsningar på information.I dag är det mycket svårt att byta högskola understudietiden. Det är paradoxalt nog enklare atttillgodoräkna sig studier från utlandet än studier viden annan högskola inom . Dessutom finnsdet all anledning att ifrågasätta det rimliga i attstudenternas största möjlighet att påverka sin egenutbildning skall vara att flytta genom Sverige.Det finns två motstridiga krav i propositionen vadgäller den ökade rörligheten för studenter. Delsskall man kunna byta studieort lätt, dels skallhögskolorna i högre grad profilera sig motvarandra, vilket i praktiken kommer att göra detsvårare att byta högskola. Starka skäl talar för enstarkare skrivning i lagen för de studerandes rätt atttillgodoräkna sig kunskaper från andra universitetoch högskolor. Ett krav på rätt att tillgodoräkna sigtidigare meriter från andra högskolor är ett måsteoch bör därför stå inskrivet i lagen.Herr talman! Den s.k. frihetsnormen öppnar ocksåmöjligheter för högskolorna att ta ut avgifter avstudenterna för undervisningen. Vi vet att det i dagfortfarande finns en social snedrekrytering tillhögskolestudier.