prot · GF0974 · 1992-03-11 00:00:00 — Missnöjet med denkapsejsade jämlikheten är tydligare än någonsintidigare, kvinnorepresentationen i harminskat, löneskillnaderna mellan män och kvinnorökar och kravet på kortare arbetsdag viftas undansom kvinnoflum -- det är ingenting att ta på allvar.Undra på att många lockas av tanken på ett nytt,kvinnodominerat parti.Vi i menar att det , när vårbräckliga jämställdhet hotas från alla håll ochkanter, är synnerligen viktigt att ger sittstöd åt olika jämställdhetsprojekt. Det är inte tillfyllest, tycker vi, att som i utskottsbetänkandethänvisa till en utredning som skall undersökaorsakerna till löneskillnaderna mellan män ochkvinnor eller att hänvisa till den kommitté som skallutreda skattereformen. Det må i och för sig varabra att detta görs, men det räcker inte.Därför, herr talman, yrkar jag bifall tillmeningsyttringen i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 8.Anf. 60 ():Herr talman! Enigheten är förhållandevis stor ijämställdhetsfrågorna. Attitydsförändringar krävspå arbetsmarknaden, i hemmen och i politiken.Riktiga attitydförändringar skapas när män ochkvinnor respekterar varandra. Kvinnans ställningstärks inte av den sorts jämställdhetsivrare somtrodde att samhället skulle bli mer jämställt omman avskaffade vanlig artighet, som att hålla uppdörren eller hålla upp kappan för varandra. Bättreär att ta fram jämförande statistik som FN gör, somgörs i årets statsbudget och som i sitt anförande. Jag skall inte upprepa deaktuella siffrorna. De kan studeras ibudgetpropositionen, bil. Där anges bl.a.kvinnors lön i förhållande till mäns på fem storaavtalsområden, veckoarbetstid, skillnad iarbetsinkomst för heltidsanställda ochårstidsanställda, sammanräknad inkomst av olikainkomstslag, inkomst efter skatt, genomsnittligpensionspoäng m.m.Det är viktigt att JämO har resurser genomlagstiftningens utformning och genom medel tilluppföljning. Om JämO driver lönediskriminerandeämnen och har möjlighet till framgång leder dettatill att kvinnor flyttar fram sina positioner vad gällerlöneläget. JämO bör ha principiell tillsyn över helaarbetsmarknaden, även över arbetsplatser medkollektivavtal, för att få tillräckligt underlag ochkunna finna lämpliga lönediskrimineringsärenden.JämO:s resurser bör räcka både till den juridiskadelen av arbetet och till information som påverkarattityder. Det juridiska arbetet bör dockprioriteras.JämO har tillgång till 6 miljoner, men förutom detfinns ytteligare drygt 10 miljoner förjämställdhetsprojekt som fortsätter och löpervidare . De medel som avsatts förjämställdhetsprojekt är faktiskt anmärkningsvärtstora jämfört med de medel som avsatts för JämO.Det behövs inga medel för att initierajämställdhetsprojekt, som Vänstern säger imeningsyttringen. De medlen finns redan.Elisabeth verkar inte vara riktigtinformerad om hur det förhåller sig med de här 3miljonerna. Dessa avser det projekt som rördekvinnlig representation i statliga organ, och detprojektet skulle avslutas och harockså avslutats. Då hade man nått det mål somställts upp och som var . Det är man inte nöjdmed, utan det kommer naturligtvis att tas nyainitiativ på området.Men jämställdhet handlar inte i första hand omJämO och JämO:s anslag, utan kvinnorssjälvförtroende, utbildning och insatser är ocksåviktiga ting, och inte minst hederligprestationsbedömning. Hela resan kan inte tas i ettenda steg. Men, och det är viktigt,rörelseriktningen måste gå framåt och hastighetenmåste öka.Den materialistiska synen på jämställdhet -- attjämställdhet sitter i pengar -- är bara en del avsanningen. Tyvärr tycks många tro att det är helasanningen. Även om man givetvis inte kanacceptera att kvinnor generellt har lägre lön än mänmåste man konstatera att lön skallmotsvaras av arbetsinsats och kompetens. Det ärdärför det är så väsentligt att öka kvinnorskunskaper och yrkesmässiga erfarenheter. Detfinns en nivå när även den mest ovillige man tvingasacceptera kvinnlig kompetens. Men varför skallkvinnor behöva vara dubbelt så duktiga som mänför att komma lika långt? Jo, därför att mänsvärderingar så länge har rått på arbetsmarknaden.De är nu under uppluckring sedan kvinnorna gjortsitt massintåg på arbetsmarknaden och män måstevänja sig vid kvinnor som chefer och accepterakvinnors sätt att utöva chefskap, som ibland kanskilja sig från traditionellt manligt sätt. Den härprocessen att skapa hög kvinnlig kompetens och fåmän att acceptera det nya tar litet tid. Men dentiden bör man förkorta så mycket det går, bl.a. medhjälp av en effektiv jämställdhetslagstiftning.Det faktum att modersrollen så totalt harnedvärderats sedan makarna teorier vannterräng har drabbat många kvinnor. I stället för attnedvärdera borde man uppvärdera vårdinsatsenoch ta hänsyn till barnets behov av sin mor, liksomgivetvis av sin far. Barnet behöver bådaföräldrarna. Barnets behov av sina föräldrar måsteibland få prioriteras före arbetsmarknadens behovav arbetskraft. Det stärker också kvinnans ställningi samhället.Valfriheten när det gäller att satsa sina krafter påarbetsmarknad eller på mänskliga investeringar iframtida generationer, som senare kommersamhället till del, måste öka.Kvinnors insatser har avgörande betydelse församhället, och det är viktigt att deras insatserbelyses. Genom historien har kvinnors insatsernedvärderats. Vi borde nu vara tillräckligtavancerade för att ta till vara och räkna med bådakönens insatser.Det är därför värdefullt att man ibudgetpropositionen särskilt belyser kvinnorsinkomster och pensionspoäng och attlöneskillnaderna utreds i särskild kommitté. Änviktigare är att framtida förslag skall belysas urjämställdhetssynpunkt, vilket framgår avproposition 113, s. 17.Med den inriktning budgeten har är det svårt att sebehovet av en s.k. kvinnobudget, som vänstern villha, som enligt motiveringen skall grundas på fred,barn och miljö. Budgeten innehåller för övrigtredan gröna räkenskaper.Kvinnor och män måste respektera varandra,erkänna varandras insatser, samverka och ta varapå de specifika kvaliteter som finns hos bådakönen. Lyckas inte det, riskerar vi att få förslag omkvinnopartier, som skulle isolera könen frånvarandra och sannolikt minska kvinnors förståelseför hur grundläggande ekonomin är för samhälletsvälstånd och för välfärden, och också minska mänsförståelse för det osynliga arbetet. Risken är attkönsbarriärer skapas, och kvinnans ställning skullesannolikt försämras.Det vore en olycklig utveckling, som måsteförhindras. Det sker bäst genom att man påarbetsmarknaden, i politiken och i hemmen får uppögonen för kvinnornas insatser och tillmäter demökat värde, vilket just görs på ett nytt sätt i åretsbudget.Därmed, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan vad avser anslagen till JämO,jämställdhetsåtgärder och bidrag tillkvinnoorganisationerna.Anf. 61 ():Herr talman! och jag harnog i flera avseenden samma åsikter när det gällervikten av att arbeta för jämställdhet, men när detkommer till konkreta åtgärder låter hon precis somen del unga pojkar och ekonomer i eller runtvänsterpartiet, som så fort det blir tal om att görapå ett annat sätt eller att pröva nya vägar frågarvarför vi skall göra det, då de tycker att de gamla,vanliga sätten är beprövade och bra, att enkvinnobudget bara är tramsigt och att den vi hartidigare är bra.Förslaget att låta en grupp arbeta fram en alternativkvinnobudget har naturligtvis som målsättning attvara ett bra exempel att visa upp och jämföra med.Det har verkligen inte trängt igenom hur orättvistresurserna är fördelade, vilka som drar den störstanyttan av de fördelade medlen. På den vägen skulleen kvinnobudget vara bra. Jag tror att en sådanockså skulle vara bra för den kommunalaekonomin. Det skulle säkert bidra till att det dökupp en och annan ny insikt hos många av demanliga makthavarna, som slentrianmässigtarbetar på ett visst sätt med ekonomin.Det är också litet trist att höra CharlotteCederschiöld säga att vi pratar, att attityder måsteförändras, att man måste gå till väga si och så -- vadsom helst, bara det inte kostar pengar. De härytterligare pengarna till JämO för särskildajämställdhetsåtgärder skulle kunna göra god nytta.Jag är mycket väl informerad om att projektet medkvinnorepresentation är avslutat. Problemet är attdet inte finns några pengar för nya projekt i JämO:sbudget. De pengar som finns är redan bokade, somCharlotte sade, för projekt som löperpå . Det är väl inte så att det inte finns någranya områden att arbeta på? Jag hoppas verkligenatt inte har denuppfattningen. Det är alltså viktigt att det tillförsnya medel, och de 3 milj.kr. som harföreslagit skulle kunna fylla en viktig funktion.Anf. 62 ():Herr talman! Jag har verkligen aldrig sagt attElisabeth synpunkter var tramsiga, att enkvinnobudget skulle vara tramsig -- det är det sistajag skulle säga. Däremot är det ganska svårt attkonkret beräkna vad fred betyder i kronor ochören. En av de punkter som skulle ingå i enkvinnobudget, enligt den motion som behandlas idetta betänkande, är just fred. Grundidén är vi intealls emot, utan vi har precis samma uppfattning isak. Det är bara det, att såsom motionen är skrivenär det svårt att bifalla den, men det är alldelestydligt att vi vill belysa kvinnors insatser ochkvinnors ekonomiska betydelse i samhället.Det kommer också nya projekt. Det finns alltsåutrymme för sådana, när pågående projektsuccessivt blir färdiga. Jag tog upp projektet medkvinnlig representation i statliga organ, och manöverväger nu en lämplig fortsättning på detprojektet, som är avslutat, eftersom man inte ärnöjd trots att man nådde målet. sätter man uppnya mål och vill nå dem.Det är inte alls så att vi inte vill göra någonting,utan tvärtom diskuterar vi hur vi med alla tänkbaramedel skall flytta fram kvinnors positionerytterligare. Det framgick också tydligt viddiskussionen i arbetsmarknadsutskottet att det varden allmänna uppfattningen i alla partier -- ingenmotsatte sig det.Anf. 63 ():Herr talman! Vi är beredda att med alla tänkbaramedel flytta fram positionerna, säger . Nej, jag tror inte att det är så. Ni ärberedda med alla tänkbara ord och vällovligaönskningar försöka göra någonting, men det skallinte finnas tillräckliga medel. Det är precis det jagvill visa på. Den njugga behandlingen av förslagetom pengar till JämO visar att samhället, regeringoch riksdag, inte är berett att satsa pengar pådetta. Jag tycker att det är väl använda slantar attgöra det.Jag håller med om att detkan vara oerhört svårt att föra in aspekter på fred ien budget, och om det bara är ordet fred som honhänger upp sig på är jag beredd att stryka det på engång. I min motion vill jag inte på något sätt ge skenav att det skall göras en genomgåendeprojektbeskrivning. Vi skulle säkert kunna bliöverens om hur det bör se ut.Jag vill bara ta ett sista exempel på hur vanligt detär att traditionellt tänkande baserat på siffror styrvårt sätt att förhålla oss, och jag tar det som ettargument för en kvinnobudget, som skulle varaannorlunda.Det är mycket svårt att mäta barns fantasi,kreativitet och konstruktiva förmåga. Det kan intemätas med betyg, och det görs inte heller. Därförvärderas inte heller de här begåvningarna i skolan,och man går inte in för att med kraft försökautveckla just fantasin, kreativiteten och sådanaovanliga färdigheter, trots att det är den förmågansom människor behöver ute i arbetslivet och somgör att de lyckas. Det är alltså sättet att mäta somlåser oss fast i ett visst sätt att utföra saker och ting,i detta fall i skolarbetet. Jag vill påstå att det är påsamma sätt när det gäller att fördela samhälletsresurser. Det som går att mäta styr också hurresurserna skall fördelas.Anf. 64 ():Herr talman! Man känner igen sig. representerar ju vad vi ibland kallarsedelpressarnas parti -- det tycks finnas oanadekällor att ösa ur, utan att ha förståelse för deoffentliga utgifternas betydelse för välstånd, inteminst för kvinnors välfärd. Det gäller ju att hitta enlämplig balans men också att se till att man driverfrågorna framåt. Det har vi gjort, och det finnsingen anledning att bråka om det avslutadeprojektet på 3 miljoner -- det är faktiskt avslutat.Det blir patetiskt att föra väsen om det.Jag tror att och jag har sammamål och samma syfte och att vi vill till sammajämställda samhälle. Jag tror att vi skall utnyttjaden framtida bedömningen av de nya förslagen frånjämställdhetssynpunkt. Där kan vi i stället hittagemensamma utgångspunkter för att driva kvinnorsfrågor framåt.Anf. 65 ():Herr talman! Jag måste säga att ju mer CharlotteCederschiöld pratar desto oroligare blir jag ochdesto mindre tror jag att vi har gemensamt.Precis som många kvinnor här i landet är jag djuptoroad över att den jämlikhet som vi under hårtmotstånd ändå har uppnått här i landet är hotad.Det behövs åtgärder på mängder av områden för attbevara den och för att föra tankarna om ochrespekten för ett jämlikt samhälle vidare.Jag tycker att det är löjligt att prata omsedeltryckeri i det här sammanhanget. Vi har enliten institution i samhället, nämligenjämställdhetsombudsmannen, som har vissa medeltill sitt förfogande för att arbeta med olika projektsom en del av arbetet för en bevarad och utveckladjämlikhet. Jag undrar: Är verkligen moderaternasbudget så bräcklig att det skulle barka ända ned iavgrunden om utskottet beviljade ytterligare 3milj.kr. Det tror jag knappast. Om det ärpå det viset är jag än mer oroad över vad somkomma skall i framtiden.Anf. 66 ():Herr talman! Projektet är ju redan avslutat, så detfinns ingen anledning att driva det. Det kommer junya jämställdhetsprojekt -- det kommer ElisabethPersson att bli varse.Jag tycker att är litet välpessimistisk. Trots allt har vi väl ändå flyttat frampositionerna? Det tycker i alla fall jag. Jag lästehäromdagen att ett antal herrar, jag tror det var vidkyrkomötet i , bestämde attkvinnan nog har en själ. har vi jukommit en bra bit.Tittar vi på vad som har hänt i de senasteåren finner vi att vi visserligen har förlorat litetterräng i -- det håller jag med om -- mendet som har hänt i kommunerna innebär å andrasidan ganska stora framgångar. I ,, och har vi . IÖrebro är det en majoritet kvinnor ikommunfullmäktige. I , ,och är det 46--. Det finnsalltså en hel del kommuner där kvinnorna börjar fåen ganska stark ställning. Storstäderna har igenomsnitt kvinnor i fullmäktige, glesbygden34 %. Det visar i alla fall att det kvinnligainflytandet har ökat ganska bra på det kommunalaplanet.Det innebär inte att jag är nöjd, och det är viktigtatt slå fram kvinnor i starkare och inflytelserikarepositioner och inte bara på basplanet och påfullmäktigenivå. Där kämpar man också. skall se att det nog kommer projekt somgäller det, och det kommer att bidra till att flyttafram kvinnornas positioner.Vi kan också se vilka statsrådsposter i den nyaregeringen som innehas av kvinnor -- det är inteprecis de svagaste statsrådsposterna som vi harkvinnor på.Nej, var inte så pessimistisk! Det kommer nog attgå bättre med jämställdheten. Det går framåt, ochden debatt vi har haft kommer också att bidra tillatt driva på de här frågorna.Det har utsetts en sakkunnig i de härfrågorna i regeringen, så jag hoppas att ElisabethPersson skall bli litet hoppfullare. Jag är heltövertygad om att det kommer att gå framåt.Anf. 67 ():Herr talman! De kvinnor jag representerar tyckeratt lika viktigt som det är att få en manligbekräftelse på att de har en själ, lika viktigt är detatt ha en försörjning som de kan leva på, en lön förett arbete som respekteras och som värderas isamma utsträckning som mäns arbete. De tyckeratt det är oerhört viktigt att det finns en samhälleligbarnomsorg som gör att de kan arbeta utan attbekymra sig för sina barns dagliga tillvaro, och devill kunna göra det utan att bli skinnade in på barakroppen. De vill ha rätt att vistas på gator och torgutan att behöva riskera att bli överfallna. De villkort sagt bli respekterade som fullvärdigamänniskor och medlemmar i samhället.Men så fort konjunkturerna sägs vika, så fortnedgången i ekonomin gör sig märkbar är -- somCharlotte vet -- inte kvinnors plats isamhället, i arbetslivet eller i de politiskaförsamlingarna lika intressant längre. Dååterförvisas kvinnorna till den reservarmé avarbetskraft som redan taladeom -- få saker hade han väl så rätt i som sin analysav hur samhället värderar kvinnor och kvinnorsarbete.Den jämlikhet vi har arbetat för och uppnått -- dettar ibland uppenbarligen himla , för att nureferera till kyrkomötet i ; det finns andrakyrkomöten som har yttrat andra saker som varitnog så beklämmande för kvinnor -- är bräcklig. Såfort det är möjligt ger sig manliga potentater ellerrepresentanter för det patriarkala samhället på förkvinnor viktiga reformer som vi har genomfört. Jagmenar att vi tillsammans måste slå tillbaka på allafronter när det gäller detta, även om det kostar litetpengar, även om det handlar om några hundratusenför nya projekt hit eller dit. Det är inte ettmotståndsarbete som drivs av sig självt, det är inteen motståndskamp där det är tillfyllest med vackraord och tal -- det behövs en mängdåtgärder.Jag har yrkat bifall till vår meningsyttring -- jagskall inte upprepa det hela. Vi har i det härsammanhanget pekat på en liten sak som skullekunna hjälpa oss att se och tänka annorlunda,nämligen en kvinnobudget. Det finns en massaandra projekt som är viktiga -- dem skulle vi slåssför tillsammans.Anf. 68 ():Herr talman! borde väl vara nöjdom den högsta graden av förvärvsarbete blandkvinnor är det som kommer att ge kvinnorna denoptimala jämställdheten. I Stockholmförvärvsarbetar kvinnorna i större utsträckning änmännen, och småbarnsmammor har också högreförvärvsfrekvens än genomsnittet för kvinnor iövrigt.Jag är inte helt säker på att alla enskilda kvinnor ärså lyckliga över det här, men ärantagligen lyckligt över det. Jag tror snararetvärtom -- jag tror att man måste öka valfrihetenoch erkänna vårdarbetet, erkänna att det tar tid, attbarn behöver en insats, behöver kärlek och stöd.Det arbetet skall erkännas, även ekonomiskt, ochkvinnan skall själv kunna välja.Jag tror att det här samhället är jämställt nog för attkvinnor skall ha rätt att själva träffa beslut om sitteget liv, vilket man inte kan med den ekonomiskastyrning som har förts in här i landet undersocialistpartiernas långa innehav av makten.När det gäller våldet vill jag säga att vi driverprojekt mot det väldigt starkt. Det löper just nu ettvåldsbekämpningsprojekt i departementet med fullfart. Jag tycker att skall tittanärmare på det resultat som man visar upp påjämställdhetsrådet -- där finns en hel del somkvinnorna kommer att kunna dra stor nytta av.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § Statlig personalpolitikFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1991/92:AU9 Statlig personalpolitik (prop.1991/1992:100 delvis).Anf. 69 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlasanslagen till den statliga personalpolitiken.Statens institut för personalutveckling -- SIPU --har tills nu varit en central servicemyndighet förkompetensutveckling inom statsförvaltningen.Dess tjänster är efterfrågade och har ökat med15 % och är till intäktsfinansierade.Ett mindre anslag över statsbudgeten har utgått föratt täcka kostnaderna för att bevaka statens behovav kompetensutveckling och för att öka de statligamyndigheternas utnyttjande avutbildningsväsendet för personalutbildning.Även om kunderna till största delen kommer frånden statliga sidan har uppdragen successivt kommitatt omfatta även uppdrag från kommuner ochlandsting.25 % av verksamheten går på export i form avutbildnings- och konsulttjänster. I ökarjust nu dessa möjligheter väsentligt.SIPU har hemställt att få ombildas till ett affärsverkoch verka med uppdragsfinansierad verksamhet idet fortsatta arbetet med stödet till myndigheternasförnyelsearbete. Därmed skulle stödet överstatsbudgeten till verksamheten successivt kunnaavvecklas under en treårsperiod.Regeringen föreslår nu att SIPU /93 skall upphöra som statligmyndighet. SIPU:s begäran om att få ombildas tillaffärsdrivande verk prövas inte. I stället anges attSIPU bör övergå till annan verksamhetsform ochverka under annat huvudmannaskap utan att pånågot sätt antyda hur eller vilket huvudmannaskapdet handlar om.Det framgår av skrivningarna att förslagen intebaseras på sakliga utan principiella skäl.En regering som i andra sammanhang säger sigarbeta för stora förändringar av den offentligaverksamheten lägger nu fram förslag som kommeratt skada förnyelsearbetet i den offentligaverksamheten. Jag kan inte finna annat än att detenda sakliga skälet är att man av principiella motivvill underlätta privatisering av så mycket statligverksamhet som möjligt.Ett bra grepp kan ju då vara att slå undan benen påde servicefunktioner i den offentliga verksamhetensom bidrar till effektivitetshöjningar. och offentliga verksamheter ärsvårare ett angripa.I vår reservation till betänkandet tar vi avstånd frånregeringens förslag. Jag yrkar bifall tillreservationen och i övrigt till utskottets hemställani betänkandet.Jag vill sluta med att ställa några frågor tillregeringens och utskottets taleskvinna. Under vilkaandra former skall ni driva verksamheten iförutvarande SIPU vidare? Under vilkethuvudmannaskap skall detta ske? Skall statensinstitut för personalutveckling säljas ut?Anf. 70 ():Herr talman! förpersonalutveckling, SIPU, upphör fr.o.m. den 1juli l992. Den typ av stöd som SIPU sysslar medfinns att köpa på marknaden. Det är fel att statendå tillhandahåller sådan verksamhet som dessutomi möjligaste mån bör vara efterfrågestyrd.Det omvandlingstryck i form av de ekonomiskaförutsättningar som råder har skapats avsocialdemokraterna -- det är inte bara så atttillväxten uteblir, utan våra samlade tillgångarkrymper. Det är då ännu viktigare att se till att varjekrona blir effektivare använd.Socialdemokraterna har med somförsta namn motsatt sig detta förslag. Det är ingetsom hindrar att personalen vid SIPU startar eget.Den nya regeringen tillskyndar skapandet av nyaföretag och försöker på alla sätt underlätta sådanainitiativ.Om SIPU enligt egen uppgift har av sinverksamhet uppdragsfinansierad kan det knappastvara en oöverstiglig uppgift att antingen ökauppdragsverksamheten eller verka på 90 %av motsvarande omslutning. Myndigheten har jusjälv ansett att den bör upphöra. Det synes migfullständigt främmande att ifrågasätta dessbedömning i det här avseendet. Jag håller med omatt det blir problem i samband medomvandling och förändringar. Några allvarligaproblem har man dock inte funnit.Vi kan därför inte se någon anledning att omprövabeslutet. Ju snabbare ett omvandlingstryckframtvingas, desto stökigare blir förändringarna.Men det här har socialdemokraterna själva bidragittill genom att föra den ekonomiska politik som dehar gjort. är det vi som får skynda oss för att fåordning på det här.Eftersom myndigheten själv anser att det bästa ärden väg som regeringen har föreslagit, nämligen enprivatisering, har vi genomfört det.Jag yrkar härmed bifall till utskottets hemställanvad avser betänkande AU9.Anf. 71 ():Herr talman! Ja, , det gällernog att skynda på om vi skall få fart påverksamheten. Hur besvärligt det än kunde varaunder den sista delen av den socialdemokratiskaregeringsperioden, hade vi i varje fall inte enregering som satte totalstopp för stora delar avverksamheten i samhället, vilket den borgerligaregeringen har lyckats göra . Nog vill det till insatser framöver omdet skall bli någon ordning på ekonomin i det härlandet. Det är väl snarare renakatastrofutvecklingen vi står inför -- inte går detframåt.SIPU:s verksamhet är ett effektivt hjälpmedel ochen servicefunktion i den offentliga verksamheten.Därför är det naturligtvis inte av några andra änprincipiella skäl ni vill avskaffa det här. Som jagsade i mitt inledningsanförande är enserviceverksamhet som hjälper till att göra denövriga delen av den offentliga verksamheteneffektivare naturligtvis inte önskvärd i era ögon. Jueffektivare den offentliga verksamheten är, destosvårare är det att angripa den och erbjuda privataalternativ.När det gäller den statliga verksamheten är det litetannorlunda.