prot · GF09128 · 1992-06-10 00:00:00 — Är detkanske återigen de dynamiska effekterna somspökar?Centern kom under en överhettningsperiodöverens med socialdemokratin om tvångssparande.Nu har med sin nöjdförklaring idet här läget hamnat hos ochsparivrarna. Den gången sade att närdet är överhettning skall vi spara. Men denekonomiska verkligheten just nu präglas ju inte avöverhettning. Varför denna spariver även i dettaläge, ?Det bidrag som lämnade historia handlade om flyttlasspolitik. Men iövrigt då? Ni är ju nu med på samma tåg somModeraterna -- ni vill gynna dem som inte kunde tavara på devalveringsvinsterna. Jag anklagarSocialdemokraterna för att de trodde att det kapitalsom man skulle få skulle satsas i investeringar -- detvar en illusion att tro det. Men tror Per-OlaEriksson samma sak.Lär ni ingenting av historien? Om man refererar tillhistorien bör man ju också dra några konsekvenserav den. Ni gör ju precis samma misstag fast ni gåren annan väg.Anf. 17 () replik:Herr talman! Till skillnad från jag på tillväxt i ekonomin. ha en annan syn på tillväxten ochnäringslivet, och det är förståeligt med tanke påhans ideologiska hemvist.Genom att förändra skatterna och ta bort skattersom är hämmande för tillväxt, nyproduktion,skapande och nydaning, skapar vi nu möjlighetersom innebär att går in i en ny era avframgångsrik politik genom att småföretagen fårsvängrum i stället för svångrem och genom att viinför stimulanser så att småföretagen kanexpandera. Jag tror att det är viktigt att också tar till sig de erfarenheter från andraländer som visar att det är den politiken som ärframgångsrik -- inte ökade skatter och avgifter, osv.Det är genom ökad tillväxt som vi får resurser över,och det är också på det sättet som vi kanåstadkomma sänkt skattetryck.Till sist vill jag till säga att ävenom han nu slutar i hoppas jag att han hörav sig i den politiska debatten. Han behöver ju intebli den tysta rösten bara för att han åker hem tillDalarna. Jag är övertygad om att vi kommer att fåhöra av . Jag ställer gärna uppoch lyssnar. Det har alltid varit intressant ochspännande.Anf. 18 ():Herr talman! utarbetade och utväxladevår nuvarande finansminister och jagutkast till vad som kom att heta Ny start för Sverige.Detta program, som spelade en central roll ivaldebatten och sedan var en viktig utgångspunktför utformningen av regeringsförklaringen, bestodav en analys- och en förslagsdel. Det har sittintresse att så här ungefär undersökahur vår verklighetsbeskrivning har stått sig och ivilken utsträckning föreslagna åtgärder hargenomförts.Det grundläggande temat i analysdelen var att dentredje vägens politik inte avhjälpt utan tvärtomförvärrat de strukturproblem i svensk ekonomi somhärrör från ett rekordhårt skattetryck, stor offentligutgiftsandel och långtgående regleringar. Dessaförhållanden höjer den relativa kostnadsnivån samtförsvagar konkurrenskraft och sysselsättning. Detkonstaterades att arbetslösheten redan då stigitkraftigt och att den utvecklingen skulle komma attfortsätta som en följd av redan gjorda missgreppoch försummelser. Jag kan bara med stortbeklagande konstatera att den prognosen visat sigriktig.Det första avsnittet i förslagsdelen avsågEuropapolitiken. Här ligger nu påriksdagens bord. Ett omfattande kontaktarbete,där även ledamöter av denna riksdag deltagit, tyderpå -- och har kanske i någon mån bidragit till -- attdetta avtal kommer att godkännas av alla parter, såatt EFTA-staterna vinner inträde på EG:s inre,gränslösa marknad nästa år.Även frågan om medlemskap i harförts framåt. Ett positivt utlåtande från väntas . Trots resultatet avfolkomröstningen i borde därmedförhandlingsarbetet kunna komma i gång i sådantid att den redan i Ny start för uppställdatidsplanen skall kunna hålla.Många åtgärder har hunnit vidtas för att stärkamarknadsekonomin genom att sprida ägandet ochstimulera sparandet. Avvecklingen avlöntagarfonderna, som avancerade ytterligare ettsteg genom riksdagsbeslutet , får härbåde symbolisk och praktisk betydelse. Trotsolyckskorpars kraxande har det också visat sig atterbjudandet av andelar i det förstaprivatiseringsprojektet, , har lett tillöverteckning.Omläggningen av skattepolitiken spelarnaturligtvis en nyckelroll. Redan i Ny start förSverige klargjordes att när skattetrycket sänks,måste början göras med de skatter som är mestskadliga för utveckling och tillväxt. Beskattningenav lättflyktigt kapital har därför reducerats; jagbehöver inte gå in på detaljer -- mig tjänsten att dra hela meritlistan. Hanförsummade dock att framhålla att genom de beslutsom vi skall fatta sänks den allmännamomsen, så att inte längre blir värst iEuropa. Jag vill också understryka betydelsen avatt det kommunala skattestoppet förlängs, vilket ären väsentlig förutsättning för den omläggning avstatsbidragsgivningen till kommunerna som nuförestår.Det klargjordes vidare i programtexten att debesparingar på den offentliga utgiftssidan somkrävdes måste få karaktären av det slagsförändringar i bidragssystem som exempelvis redanpåbörjats inom sjukförsäkringen och där nya stegsom införande av förbereds. Denförra regeringens huvudlösa beslut att i ett läge medrekordhöga realräntor införa ett system medräntelån för bostadsfinansiering har genomgårdagens riksdagsbeslut omvandlats till ensuccessiv avveckling av snedvridande subventioner,vilket skall göra det möjligt för medborgarna attfritt avväga sina boendeutgifter mot andralevnadskostnader. Kopplad härtill är denavreglering som också präglar andra delar avreformarbetet, t.ex. det aktuellakommunalekonomiska beslutet.I Ny start för betonades på ett sätt som dåvar ovanligt i ett ekonomiskt programinfrastrukturens betydelse. Som exempel påförändringar inom detta område vill jag bara pekapå det förhållandet att det nu förekommer reguljär,t.o.m. utrikes flygtrafik från och attutbildningsministern redovisar sinaplaner för frigörelsen av universitet och högskolor.Många av de förändringar som vi Moderaterföreslog före valet har således genomförts, ochandra har i vart fall påbörjats. Men -- som detpåpekades redan i programtexten -- med denomfattande omställning och anpassning av Sverigesekonomi som krävs kommer det att ta tid innannågon mera markerad uppgång sker. Underinnevarande liksom blir tillväxten ringa,om alls någon.Vid en internationell jämförelse hamnar vårt landändå inte på en lika hopplös jumboplats som underde sista åren av socialdemokratisk maktutövning.Den ansedda tidskriften rangordnarvarje månad 13 utifrån förutseddutveckling av bruttonationalprodukt,konsumentprisindex samt bytesbalanssaldo. Sedannågra månader tillbaka har börjat klättraupp från den trettonde plats -- sistaplats -- där vi iflera år varit parkerade, till nu elfte plats för 1992och nionde plats i bedömningen för 1993.I det kompakta mörker som ochAllan drev in i kan nu onekligenvissa ljusglimtar skönjas. påmånga år förbättras produktiviteten i en takt sompåminner om tidigare tillväxtperioder. Inflationenligger under genomsnittsnivån inom EG, och ävenom den låga ekonomiska aktiviteten är en väsentligförklaring, finns det genomskattesänkningspolitiken och avregleringenförutsättningar att varaktigt hålla nerekostnadsutvecklingen. Den efterfrågeökning somalldeles tydligt kan iakttas i och som efter denkonservativa valsegern nu kommer i gång iStorbritannien bör ytterligare förbättra överskotteti utrikeshandeln, och jag skulle inte bli förvånad omvi snart kan registrera t.o.m. ett överskott i Sverigesbytesbalans.Herr talman! I detta sammanhang vill jag peka påett ekonomiskt mått, som vi inte så oftauppmärksammar i , nämligen vad somkallas ''basic balance'' basbalansen, om man så vill.Denna innefattar utöver bytesbalansen delångsiktiga kapitalflöden som uppstår då företagoch privatpersoner direktinvesterar samt köperaktier och fastigheter i annat land. Föreregeringsskiftet varnade jag för -- och det var ocksåen oro som kom till uttryck i Ny start för --att misstron mot den då förda politiken höll på attleda till katastrof. Underskottet i bytesbalansentillsammans med utflödet av placeringskapitalsummerade till årliga underskott avsevärt över 100miljarder kronor, och utomlands förekom detknappast något intresse alls för investeringar iSverige. Den uppkomna bristen fick täckas medkortfristig upplåning av utländsk valuta, vilket drevupp ränteläget och ytterligare ökade det negativaräntenettot i bytesbalansen.Läget i dessa avseenden är nu helt förändrat.Bytessaldot utvecklas, som jag tidigare nämnt, motbalans. Utflyttningen av placeringskapital haravtagit, som intresset för harvaknat till liv hos utländska investerare.Basbalansen befinner sig därmed i stort sett i -- ja,just det -- balans. Härtill kommer att finansieringenav den tidigare utlandsskulden i hög grad harförskjutits från dyr kortfristig upplåning tillbilligare långa lån, bl.a. i form av kronobligationer.Det växande intresset utomlands för att placera isvenska räntebärande tillgångar vittnar om ett ökatförtroende för vår ekonomiska politik och kan sessom ett förebud om att en nedgång i räntenivån ärpå väg, åtminstone jämfört med omvärlden.Den positiva utvecklingen av bytes- ochbasbalanserna är naturligtvis en stor fördel vidhanteringen av det växande budgetunderskottet.När förslaget till den budget som ännu några veckorär i kraft lades fram av den socialdemokratiskaregeringen , förutsågs den sluta på istort sett noll. beräknas underskottet bli ca 70miljarder, varav åtminstone hälften kan bedömasbero på den ekonomiska avmattningen mendärmed resten får antas vara av strukturellkaraktär.På båda sidor om blockgränsen måste vi nogerkänna att vi inte riktigt genomskådade hur ihåligden budgetbalans var som skenbart rådde motslutet av 80-talet. Även då förelåg ett strukturelltbudgetunderskott, som dock doldes av sådanautslag av överhettning som ökade momsintäkterfrån en överkonsumtion byggd på upplåningutomlands.Meningarna om den utveckling som statsfinansernanu undergår är delade. Det finns de som hävdar attdet med dagens fria kapitalmarknader inte kanföreligga några problem att finansiera ävenbetydande underskott. Om sedan -- som ärfallet -- statens upplåning kan ske ur ett inhemsktsparande, så mycket bättre. Andra varnar däremotför, om inte statsbankrutt, så dock växande misstroutomlands med åtföljande tendenser tillränteuppdrivning och kapitalutflöde.Det är i och för sig inte fel att beskriva vad som nuhänder som att underskottet i statens finanservisserligen växer, men att detta mer än välbalanseras av ett växande finansiellt sparande inomandra sektorer av ekonomin. Som torde varabekant efter många debatter här i kammaren hyserinte jag någon principiell motvilja mot att offentligtsparande ersätts av enskilt. På kort sikt -- meddagens låga ekonomiska aktivitet och obetydligakostnadstryck -- bedömer jag intebudgetunderskottet som något allvarligt problem.Att nu strama åt den ekonomiska politiken för attminska underskottet skulle bara leda till ytterligareökad arbetslöshet.Men problemet är för den skull på intet sättförsumbart. Vid den ekonomiska uppgång visträvar efter får företagen väntas minska sittsparande till förmån för investeringar. Derasimport av investerings- och insatsvaror kantillfälligt få underskottet i bytesbalansen attåtervända. Dessutom är det givetvis på siktolyckligt om en växande andel av statens utgifterutgörs av räntebetalningar. Därför är det så viktigtatt verkligen leva upp till uttalandet ikompletteringspropositionen, att underskott i deoffentliga finanserna över en konjunkturcykel inteär acceptabla. Ännu ett starkt skäl för att med kraftangripa det negativa budgetsaldot är att vi i dettaavseende är på väg bort från det konvergenskravsom vi måste uppfylla för att kunna delta i detkommande Europasamarbetet. Med hänsyn tilldetta samarbete kan inte underskottet reducerasmed hjälp av skattehöjningar, utan det krävsutgiftsminskningar som är så stora att de dessutomger utrymme för de skattesänkningar som skall få igång -- och hålla i gång -- tillväxten.Fru talman! Jag har i detta anförande inte gjort migskyldig till det som vi moderater ibland anklagasför, att tala mer om socialdemokratisk än om våregen politik. Orsaken är att det storaopppositionspartiets alternativ inte är mycket attkommentera. Det är helt enkelt inte trovärdigt atten återgång politik -- att höjda skatter,ökade offentliga utgifter och regleringar -- skulleråda bot på de problem som de en gång framkallat.Alldeles osannolikt är det att kraftigaskattehöjningar skulle kunna dra i gång tillväxtenoch minska arbetslösheten. Och helt omöjligt är deträknestycke socialdemokraterna försöker sig på,när de hävdar att deras budgetalternativ leder tillett betydligt bättre saldo än vadkompletteringspropositionen uppvisar.Jag återvänder därför till regeringens ekonomiskapolitik. Programmet ''Ny start för '' sattetydliga spår i regeringsförklaringen i oktober.Denna har visserligen en räckvidd av ,men som framgått av vad jag här har sagt är mycketredan avklarat. Vi har också kunnat avläsa deförändringar i den internationella ekonomiskamiljön som inträffar. Därför bör nuregeringspartierna enligt min mening inrikta sig påatt redovisa vad jag skulle vilja kalla ettstrukturprogram. Bakgrunden är de snabbaomställningar i närings- och arbetslivet som denmoderna tiden kräver. Bara framväxten avlågkostnadsproduktion i våra från kommunismenbefriade grannländer kommer att framtvinga enkrympning av traditionell svensk verkstadsindustri,kanske särskilt i underleverantörsledet. Vi måstedå verkligen göra allvar av talet om att satsa påkunskapsintensiv produktion. Det förutsätterförstärkning av vår infrastruktur i form av t.ex.kommunikationer samt högre utbildning ochforskning. Men det förutsätter också ettomtänkande beträffande våra socialförsäkringar, såatt de blir mera individualiserade, d.v.s. innehållermera av förmögenhetsuppbyggnad och självrisker.I detta sammanhang kan både en pensionsreformoch ett införande av karensdagar passas in.Jag hoppas, fru talman, att vi får återkomma tilldessa frågor redan tidigt . I avvaktan därpåhar jag inget annat yrkande än dem som tidigareframställts av finansutskottets ordförande.Anf. 19 (S) replik:Fru talman! började sitt anförandemed att tala om hur det var när den nuvarandefinansministern och han skrev programmet . Han sade att arbetslösheten dåhade stigit kraftigt. Ja, den var när ni skrevförslaget ''Ny start för ''. är den 4,6 %.Skulle inte , i stället för att lägga uttexten på det här sättet, tala om vad ni tänker göraför att få ned arbetslösheten till samma nivå somden hade när ni övertog regeringsansvaret? Jag vetinte vad det betyder för marknaden, men att detbetyder oerhört mycket för alla de människor somär arbetslösa att åtgärder vidtas, det vet jag.I mitt inledningsanförande sade jag att det väl ärbra med självförtroende. Men när man blirsjälvgod, på gränsen till arrogant, då är det farligt.Herr inlägg var en utomordentligbeskrivning av vad jag menade. Han sade att detstora oppositionspartiets förslag inte är mycket attkommentera. Jag hade alltså rätt. Jagfrågade varför åtminstone inte ni som brukar vara ifinansutskottet kunde resonera med oss. Varförkunde ni inte samtala med oss om våra åtgärder? Vivar beredda att kompromissa för att nå resultat påarbetsmarknadsområdet. har baraen mening i sitt anförande: Det storaoppositionspartiets förslag är inte värt attkommentera. Det talar för sig självt.Herr hade ett tips. Han tippade attnedgången i räntenivån är på väg. Jag hoppasatt får rätt. Då kan snart räntan varanere på den nivå som den var på när ni övertogregeringsansvaret.Får jag bara säga att det förvånar mig att intefinansutskottets ordförande har begärt replik pådet inlägg som höll. Av dettaanförande framgick det att det i varje fall för herrTobisson står fullständigt klart att det ärModeraterna och bara som styr. Fårjag vara slaven på triumfvagnen : Jagtror att och finns ibakgrunden och styr de också.Anf. 20 () replik:Fru talman! ondgör sig över attdet inte har förts mer omfattande diskussioner isyfte att nå samförstånd mellanvänsteroppositionen och regeringssidan i utskottet.Jag kan bara konstatera att det med den skillnad igrundsyn som råder inte är lätt att finna basen förett samförstånd. Har man som Socialdemokraternauppfattningen att vi skall återgå politikmed kraftiga skattehöjningar, med påslag på deoffentliga utgifterna och inte nej till regleringarutan återinförande av regleringar, då finns dettyvärr inte mycket underlag för enöverenskommelse.Vad arbetslösheten beträffar sade jag i mittanförande att vi redan när vi skrev''Ny start för '' kunde konstatera att densedan något år tillbaka var på snabbt uppåtgåendeoch att den med den politik som då fördes skullestiga ytterligare en hel del.Nu är arbetslösheten dessutom någonting som såatt säga ligger sent i den ekonomiska utvecklingen.Även om man rättat till både det ena och det andra,dröjer det innan det ger utslag iarbetslöshetsutvecklingen. Därför förutsåg vi att viskulle få arbetslöshetstal på den nivå som nuföreligger. Det beror på missgrepp ochförsummelser av den förra regeringen.När det gäller räntan kan jag åter påminna om vadjag sade: Jämfört med omvärlden kommer den attkunna reduceras, dvs. den räntemarginal somkvardröjande devalveringsoro och annat skapar.Om nu betvivlar detta, hur kan nisocialdemokrater vidhålla räntelånesystemet när vitydligen har en realränta på 7--beständigtenligt socialdemokratisk uppfattning?Slutligen: Vem är det som styr här? Det ärintressant att se tillbaka. Efter valresultatet sadesdet att det aldrig kommer att gå att få ihop fyrapartier, dessutom i en minoritetsregering. Det gick.Så skrev regeringen en regeringsförklaring. Dåsade man: Det kan hända att de kan skriva ihop sigmen det kommer de aldrig att kunna genomföra.När det gäller det praktiska kommer de att skiljasig.Det har varit spekulationer under det år som gåttom splittring i regeringen. De har tystnat, därföratt sammanhållningen i regeringen är god.Regeringen har en väldigt bra sammanhållningkring den politik som skall genomföras. Vi har godaförhoppningar om att i denna kammare ävenfortsättningsvis kunna vinna majoriteter förförslagen på samma sätt som har skett under det häråret.Anf. 21 () replik:Fru talman! säger att skillnaden igrundsynen är så stor, att det inte är någon idé attresonera. I den första delen instämmer jag, denandra delen instämmer jag inte i. Jag tycker faktisktatt man borde kunna resonera ändå. Så säger herrTobisson att vi bara vill ha kraftiga skattehöjningar.Men, , det är ni som har ordnat tillkraftiga skattehöjningar för vanligt folk. Ni sänkerju skatterna bara för förmöget folk. Det är vad nigör. Det är detta som , StefanAttefall och alla de andra ställer upp på.På nytt upprepar att arbetslöshetenvar på snabbt uppåtgående när ni skrev ert program. är den4,, . Det är ni som har ansvaretnu. Tala om vad ni skall göra för att få nedarbetslösheten till samma nivå som den var på närni övertog regeringsansvaret, om det är erambition. Man börjar tvivla på det. säger ni atter ambition är att se till att det blir lägrearbetslöshet än i omvärlden. Ni har alltså övergivitvår utgångspunkt, arbete åt alla.Om sammanhållningen i regeringen är bra har jagnaturligtvis ingen som helst aning om. Jag tror herrTobisson på hans ord, men jag noterar att det är enminoritetsregering. Detta gör att herrarna får inflytande. Min korta ochenkla fråga till finansutskottets ordförande var --han var ju så optimistisk om att man skulle klaraalla regeringsförslag : Vad har ni lovatIan och Bo G. Jenevall för att ni skallkunna vara så säkra på att det här kommer att rullapå? Jag fick inget svar av . Jagkanske kan få det av en av konstruktörerna bakomförslaget ''Ny start för Sverige''.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det är lätt att svara. Det finns ingetsvar, för det finns inga sådana löften.Låt mig återgå till skattepolitiken. ArneKjörnsberg säger att vi sänkt skatterna bara för men höjt för vanliga inkomsttagare. Jagantydde redan i mitt anförande -- det är tydligt attdet var befogat -- att glömt att vihar sänkt momsen. Först sänktes den på livsmedeloch vissa tjänster, sedan har en allmän sänkning avmomsen genomförts. Det tror jag att alla uppfattarsom bra, i synnerhet de som har svårt att fåhushållskassan att räcka till.Varför genomför vi övriga skattehöjningar sommöjligen inte slår lika brett som momsen?Naturligtvis därför att vi vill restaurera Sverigesekonomi och se till att lösa de problem som ArneKjörnbsberg och hans socialdemokratiskakamrater skapade , nämligenden växande arbetslösheten. Det gör vi genom attse till att åter blir konkurrenskraftigt, kanbedriva produktion som ger möjligheter att få dearbetstillfällen som var på väg att i strömhopp flyttaut ur landet. Detta är svaret på vad vi vill göra åtarbetslösheten. Vi är medvetna om att det arbetettar tid. Därför skall vi naturligtvis under tidenarbeta för att begränsa arbetslöshetens verkningar,särskilt med inriktning på att förhindra en uppgångav antalet långtidsarbetslösa.Arne Kjörnsberg återkommer till detta attregeringen må ha god sammanhållning och veta vadden vill, men att den bara är en minoritetsregering.Vad beträffar förmågan att verka här i riksdagentycker jag att ett betyg avges när vi nusammanställer budgeten . Det kankonstateras att avvikelserna kan summeras nettotill endast 26 miljoner. Det kan förefalla vara en heldel pengar, men när underskottet i budgeten är 100miljarder är det i sammanhanget inte så värstmycket.Det kan också konstateras att det budgetsaldo somfinansutskottet nu har räknat fram t.o.m. är bättreför än det som presenterades ibudgetpropositionen. Jag tycker alltså att förmåganatt få förslagen igenom i under detgångna året har visat sig god. Jag har ingaförväntningar om att den skulle behöva förändras ifortsättningen.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 23 . ():Fru talman! Socialdemokraterna hävdar att detgrundläggande problemet i svensk ekonomi skullevara att regeringen driver en alltför åtstramandepolitik. Detta är fel. Problemet är det motsatta,dvs. att regering och riksdag driver en alltförexpansiv finanspolitik, som medfört en åtstramninggenom höga realräntor.Den finanspolitik som föreslås av ersocialdemokrater skulle, om den förverkligades,leda till ännu högre räntor. Enbart förväntningarom politikens förverkligande skulle medföra attomvärldens sparare krävde högre ersättning, dvs.högre ränta, för att ställa sina besparingar tillförfogande för användning i Sverige.Jag skall i mitt inlägg uppehålla mig vid densocialdemokratiska politikens räntehöjandeeffekter.I sin motion Fi40 återkommer Socialdemokraternagång efter annan till att regeringens politik är alltföråtstramande. De skriver: ''Problemet är attregeringens politik skapar en hemmagjordnedåtgående spiral, som medför att nedgången bliravsevärt större än vad som föranleds avkonjunkturutvecklingen.'' Man kritiserarregeringen för att den ''stramar åt efterfrågan'' ochdriver ''åtstramningspolitik''. Man säger att ''medregeringens politik kommer ekonomin under denärmaste två åren att utvecklas mycket svagt'' ochatt ''detta är en politik som vi socialdemokrater intekan acceptera''.Den enda rimliga tolkningen av dessa uttalanden äratt Socialdemokraterna vill spä på efterfråganväsentligt mer än regeringen. Om man inte kanacceptera regeringens budgetunderskott på 100miljarder kronor, vad är då acceptabelt, 110miljarder, 120 miljarder eller vad? : ''Vi avvisar åtstramningsförslag som minskarhushållens köpkraft.'' Vidare säger man: ''Det finnsenligt vår bedömning inte skäl att strama åtekonomin på det sätt som regeringen gör.'' I ställetmenar man att ''en viss ökning av den offentligakonsumtionen är mer rimlig och att därtill bör inuvarande läge investeringsnivån höjas kraftigt''.Det som inte gör det trovärdigt att underskottetskulle stanna vid denna av Socialdemokraterna i sinmotion framräknade siffra är bl.a. att mansamtidigt i skriften ''Vart är på väg?''