prot · GG0933 · 1992-11-27 00:00:00 — Det blev naturligtvisföremål för mycken oro och bestörtning inom dekretsar som slår vakt om den nuvarande regimen.Det är märkligt att statsrådet inte beaktar detta.Dispensen till är ju ingen liten fråga.Det är inte en dispens som gäller en enstaka sak.Dispensen har mycket vittgående följder ochkonsekvenser. Det talas inte om en generell dispensav det här slaget någonstans i självahandelsförbudet och i bestämmelserna. Det här ären innovation när det gäller beslutet som jag intetycker är tillåten.Anf. 67 ():Herr talman! Låt mig tacka för det ytterligareklargörandet av statsrådets svar. Jag tycker interiktigt att jag fick svar på ett par frågor som jagställde. Därför vill jag ställa dem igen.Anser statsrådet att det finns en bindandeöverenskommelse om interimsregering i ?Kommer det att lättas ytterligare på sanktionernatill följd av vad som har skett i , enligtmassmedia?Det har sagts här att de signaler somSveriges regering och riksdag, genom sitt agerande,sänder ut bl.a. gällande sanktionerna, är mycketviktiga för den pågående processen i Sydafrika.Demokratiseringsprocessen behöver stöd. Det ärviktigt att hålla ut i givandet av stöd. I land efterland kan vi ju se hur skör demokratin är. Vibehöver inte gå särskilt långt för att se det.Utifrån den ekonomiska situation som vårt landbefinner sig i kan jag förstå att bl.a. näringslivet haren viss otålighet över att det inte just nu går att fåbort alla restriktioner. Min vädjan är för Sydafrikasfolks skull och för att få ett slut på apartheiden. Vimåste försöka att hålla ut i det som vi nu harpåbörjat. Den svaga demokratilåga som har börjatglimma och flämta får inte släckas ut. beslut måste också stå fast tilldess att något annat har beslutats.Anf. 68 ():Herr talman! Det låter litet bestickande närstatsrådet säger att det är fråga om enuppmjukning. Det låter som om detta är ettagerande inom ramen för beslut. Det ärbara en uppmjukning av detta. Var går då gränsenför denna uppmjukning? När passerar man gränsenför vad har beslutat? Det kan bli enganska delikat bedömning framöver. Den får mankanske pröva i ett historiskt perspektiv såsmåningom, som antytts här. Enligt minuppfattning har den gränsen passerats genomuppmjukningen i de beslut som regeringen harfattat.Jag återkommer till att utgångspunkten ärföretagens och de anställdas intressen. Jag har fullrespekt för dessa svårigheter. Det har jag alltidhaft. Jag har alltid menat att får agera på ettsådant sätt att den enskilde inte kommer i kläm. Såhar jag alltid resonerat när det gällerSydafrikapolitiken och sanktionerna. Så får det blinu också.Men det är ett övergivande av svensk politikgentemot att ha det som utgångspunkt,motivering, förklaring och anledning till att managerar som man gör.Jag förstår sammanfattningsvis inte att statsrådetkan påstå att detta är i överensstämmelse medriksdagens beslut. Vi får väl se vad historien sägerom detta så småningom.Att åberopa andra länders agerande är också ettargument som kan låta bestickande. ochFinland har ändrat på politiken, och då skall vi följaefter. har inte haft den hållningen tidigare.Vi har agerat självständigt, vi har varit föregångareoch drivit på. Det skulle vara olyckligt om Sverigeskulle överge ANC, dess syn och dess strävanden.Det pågår en förhalningstaktik. Jag har en känslaav att nu håller på att förlora något av detvi stått för tidigare, nämligen en solidarisk politikför de svarta i Sydafrika.Anf. 69 ():Herr talman! Den uppmjukning som statsrådettalar om riskerar ju, som flera andra påpekat här,att bli ett fullständigt avskaffande av sanktionerna.Det har jag inte uppfattat att har varitberedd att göra i det här läget. Vi är väl någon slagsapor på , som envist håller fast vid de beslutsom den här församlingen -- högstabeslutande organ, -- har fattat.Med de skäl, de svenska sysselsättningsskälen, somstatsrådet står kvar vid, kan inte jag se att manskulle kunna vägra något svenskt företag dispens.Det innebär att man i princip faktiskt har avskaffatsanktionslagstiftningen bakvägen. Om regeringengör den bedömningen utifrån sysselsättningsläget iSverige och konsekvenserna för produktion ochsysselsättning här hemma, är det då inte mer ärligtoch konsekvent att gå tillbaka till ochbegära en ändring av beslutet? Då får riksdagenåterigen diskutera detta med de nya fakta som kanha kommit fram.Jag ställde en fråga tidigare. Den gällde faktisktinte utrikesnämnden. Det var jag noga med attpoängtera. Jag vet att förhandlingarna ochdiskussionerna där är hemliga. I det svar somstatsrådet har lämnat på står det att ''Beslutet har i sedvanligordning föregåtts av samråd med denparlamentariska Sydafrikadelegationen -- -- --. ''Vilken information har man givit tillSydafrikadelegationen, och vad har de olikaparterna sagt om detta med att man nu mjukar uppeller nästan i princip avskaffar sanktionerna? Varman överens om det? Fick delegaterna idelegationen information om att det var en generelldispens för ? Vad sade man om det?Det gällde allså inte utrikesnämnden, utanSydafrikadelegationen.Anf. 70 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig först upprepa vad jag sadetidigare. Det är fråga om en uppmjukning av denpraxis som gäller för dispensgivningen inom ramenför nuvarande lagstiftning. Det är icke fråga om ettavskaffande av sanktionerna. Om vi skulle avskaffasanktionerna skulle vi godkänna alla de dispensersom har lämnats in och de som ligger och väntar påbeslut. Vi iakttar fortsatt restriktivitet på det härområdet just med hänsyn till utvecklingen iSydafrika. Den har inte gått så långt att vi ansertiden mogen för att avskaffa handelsförbudet.Jag vill klart understryka att det här är ett pris somvi är beredda att betala i fortsättningen i solidaritetmed de demokratiska krafterna i . Det ärviktigt att slå fast detta här.Jag vill säga att detta är inget lätt beslut.Vi beaktar utvecklingen i , och det är iljuset av utvecklingen där som beslutet har fattats.Vi beaktar också vad andra länder har gjort. Jaghar pekat på att andra länder har gått iuppmjukande riktning.Hans Göran har pekat på . Jag har inga indikationer på att detskulle innebära att man från amerikansk sida skullevara beredd att införa handelssanktioner av det slagsom nu har. Om jag har fel på den punktenskulle det vara intressant att få höra vad HansGöran har för informationer på denpunkten. Är berett att införahandelssanktioner?I bilden ingår överväganden av svenska företagsframför allt långsiktiga konkurrensställning på densydafrikanska marknaden. Förhoppningen är ju attutvecklingen går i den riktningen att vi snart skallavskaffa handelssanktionerna. Även om jagsympatiserar med delar av motiv, har jag svårt att följa honomnär han så bestämt tar avstånd från varje hänsyn tillsvenska företags intressen i det här sammanhanget.Jag tycker att det är något uppseendeväckande atten företrädare för ett parti som har en minskning avarbetslösheten som ett av de allra främsta målen såhelt vill bortse från detta argument när vi diskuterardenna fråga och tar det till intäkt för en stark kritikmot regeringen i fråga om dispenspolitiken.Engelsmännen brukar använda ett uttryck medinnebörden att man skjuter sig själv i foten. Riskenär påtaglig att precis göra så med en sådan politik.Det här är en svår avvägning. Vi har gjort dennaavvägning, och vi har icke kommit till den punkt dåtiden är mogen att avskaffa sanktionerna. Mennuvarande riksdagsbeslut förutsätter eninterimsregering innan ett bindande beslut kanfattas. Det kan diskuteras i vilken utsträckning denöverenskommelse som har träffats mellan ANCoch regeringen skall karakteriseras som enbindande överenskommelse. Men den svenskaregeringen har icke funnit att tiden är mogen attavskaffa handelssanktionerna . Som svar påMargareta fråga kan jag säga att besluthar fattats om vissa lättnader i dispensgivningen.Kent ställde en fråga omparlamentarikerdelegationen. Ja, den har hållitsorienterad om hela utvecklingen, inte bara om denallmänna bedömningen utan också om de beslutsom har fattats om uppmjukningen avdispensgivningen. Beslutet har fattats under bredpartipolitisk enighet.Herr talman! I en situation där det är svårt att vägade olika hänsyn som regeringen måste ta, och detgäller även för en ansvarig riksdagsman, tror jagändå att det finns en grundläggande enighet på enpunkt, nämligen att handelsförbudet skall kunnaavskaffas . Det är inte såmycket av hänsyn till handelsförbudet som sådantutan just i de grundläggande frågorna attutvecklingen i skall gå i en sådan riktningatt förutsättningarna finns att avskaffahandelsförbudet i enlighet med det beslut somriksdagen har fattat.Anf. 71 HANS ():Herr talman! Tiden är alls inte mogen för ettupphävande av sanktionerna, eftersom det intefinns ett bindande avtal om en övergångsregering.Det finns nu många problem på vägen dit.Den fråga vi diskuterar är att regeringen harutnyttjat dispensgivningen i en otillbörlig ochalltför stor utsträckning. hardet kommit in 89 ansökningar om dispens. Deströmmar till i ökad takt. Det är också allvarligt attregeringen inte ens bryr sig om vadKommerskollegium säger.Den absolut viktigaste frågan är den generelladispensgivningen. Kommer regeringen att även geSandvik generell dispens? Då hävdar jag bestämtatt det kommer att utgöra ett ytterligare steg påvägen att frångå det av fattade beslutetom en restriktiv tolkning.Handelsministern nämnde den fråga jag ställde omUSA. I är det varje enskild delstat som fattarbeslut i dessa frågor. Det finns delstater som gårlängre än andra när det gäller sanktionerna ochäven när det gäller handel.Bill Clinton har sagt att han inte kommer att ändrapå någon av delstaternas beslut. Han uttalar sig fören skärpning. Den viktigaste punkten gäller fråganom IMF, vilket har den största betydelsen förSydafrika. Han intar där en negativ hållning till attgöra satsningar på under rådandeförhållanden. Han tar klart ställning för ANC ochvisar hänsyn till dess intressen.Däremot talar mest om svenskaintressen. Det går naturligtvis att ge vissa dispenser.Men avvägningen har gått alldelse för långt, ochman tillmötesgår de svenska företagen alldeles förmycket. Det är ett pris som vi har varit beredda attbetala. Men det utgör ett alldeles för dåligthänsynstagande till ANC. På den punkten har UlfDinkelspiel klart blivit klandrad av ANC:s ledning.Jag delar den uppfattningen, och jag tror att detfinns en stark opinion i vårt land som gördetsamma.Anf. 72 ():Herr talman! Jag håller med statsrådet om att dettaär en svår fråga, och jag vet att frågan behandlasseriöst på många olika nivåer och i många instanser.Det är en fråga som fordrar hänsynstagande,solidaritet och avvägningar i olika dimensioner.Statsrådet sade som svar på min tidigare fråga attdet skall ske vissa lättnader. Det har redan skettlättnader i dispensgivningen. Som jag sadeinledningsvis tycker jag att det är viktigt att det inteblir rutin eller automatik i dispensgivningen.Dispensförfarandet får inte användas för att frångågällande syften med sanktionerna. Man måste hållafast vid dispensgivningen som en sista utväg ochmed hänsynstagande till många dimensioner.Anf. 73 Statsrådet ():Herr talman! hänvisade i sittsista inlägg enbart till ANC:s uppfattning i frågan.Han berörde inte på något sätt de svåraavvägningar som man ställs inför när man har attbeakta dessa hänsyn mot andra hänsyn. Inte hellerpekade han på något sätt på det faktum att det frånANC:s sida har uttalats förståelse och uppskattningför att , som ett av de två återståendeländerna, upprätthåller det fortsattahandelsförbudet och därmed är beredd att fortsättaatt betala ett pris för att visa solidaritet med ANC.Det är en solidaritet som jag har betygat i minatidigare svar.Jag har också uttryckt förhoppningen om attprocessen skall leda fram till en sådan situation attförutsättningar skapas för avskaffande avhandelsförbudet. På den punkten kan vi alla varaense.Jag vill också peka på vad sadeen , att det kommer in mängder avdispensansökningar. Det visar ju på svårigheternaoch på det intresse som finns från svensk sida, frånföretag och anställda. Jag kan försäkra att jag hörfrån arbetsgivare, fack och andra om de svårighetersom detta förbud skapar.Vi upprätthåller fortfarande förbudet. Det är prisetsom vi betalar. I ljuset av utvecklingen i Sydafrikamedger vi en uppmjukning.Till vill jag säga att vi harbeslutat om dessa lättnader, och de kriterier somjag angav här är de som fortsatt kommer att tjänasom utgångspunkt. Det kommer uppmuntrandemen också nedslående rapporter från Sydafrika.Utvecklingen är oerhört svårtolkad ochsvårbedömbar. Jag har icke för avsikt att i nulägetföreslå någon ändring, någon ytterligare lättnad, avde nya kriterier vi använder. Men det är alldelesklart att eventuella fortsatta beslut får bli beroendeav utvecklingen i Sydafrika.Vi följer utvecklingen i noggrant. Vi harmycket nära kontakter med de olika parterna. Visöker efter bästa förmåga göra en bedömning avutvecklingen sådan den kan komma att te sigframöver. Men jag erkänner gärna att det är mycketsvårt.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1992/93:Jo17 till jordbruksutskottet1992/93:Sk9 och Sk10 till skatteutskottet8 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1992/93:135 Åtgärder för att stärka det finansiellasystemetKonstitutionsutskottets betänkanden1992/93:KU7 Allmänna helgdagar, m.m.1992/93:KU9 Riksdagsfrågor1992/93:KU10 förvaltningskontorsverksamhetsberättelseFinansutskottets betänkande1992/93:FiU11 revisorers verksamhetunder /92Skatteutskottets betänkande1992/93:SkU12 Föreskrifter för fastighetstaxeringJustitieutskottets betänkanden1992/93:JuU8 Immunitet och privilegier inom ESK1992/93:JuU9 Fortsatt giltighet av 1952 årstvångsmedelslag1992/93:JuU10 Teleavlyssning och teleövervakningLagutskottets betänkanden1992/93:LU6 Arrestkonventionen m.m.1992/93:LU7 Den svenska trafikskadelagensanpassning till m.m.1992/93:LU8 Grannelagsrätt och tomträtt1992/93:LU9 Ändring i produktansvarslagen1992/93:LU12 Märkning av textilier1992/93:LU13 Märkning av hushållsapparater1992/93:LU24 Ändring i lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolagUtrikesutskottets betänkanden1992/93:UU4 Tillämpning i fråga om ''Förbunds-republiken '' () avlagen (1971:176) om vissa internationellasanktioner samt ändring av nämnda lag1992/93:UU5 Godkännande av avtal rörandehandeln mellan och m.m.1992/93:UU6 Godkännande av frihandelsavtal medFäröarna, m.m1992/93:UU10 Svensk ekonomisk zon1992/93:UU11 Omedelbara hjälpinsatser i detforna betänkanden1992/93:SoU5 De bostadslösas situation1992/93:SoU6 Följdlagstiftning med anledning avden nya läkemedelslagstiftningen m.m.Trafikutskottets betänkande1992/93:TU4 Vissa trafiksäkerhetsfrågorNäringsutskottets betänkande1992/93:NU8 redogörelse för de statligaföretagen9 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 26 november1992/93:53 av () tillkommunikationsministern om utvärderingen av1988 års trafikpolitiska beslut:Riksdagen fastställde grunderna förtrafikpolitiken för 1990-talet. Det övergripandemålet för trafikpolitiken är enligt riksdagsbeslutetatt erbjuda medborgarna och näringslivet i landetsolika delar en tillfredsställande, säker ochmiljövänlig trafikförsörjning till lägsta möjligasamhällsekonomiska kostnad.Riksdagen har också beslutat att en utvärdering av1988 års trafikpolitiska beslut skall ske under 1992.Nu återstår endast av ochriksdagen har ännu inte presenterats någon sådanutvärdering.Jag vill med anledning av detta ställa följande frågatill statsrådet:Vilka åtgärder avser statsrådet vidta för att denbeslutade utvärderingen skall ligga på riksdagensbord före utgången av år 1992.1992/93:54 av () tilljustitieministern om påföljder för rattfylleri:En person som är onykter och sätter sig vid rattenrör sig med ett dödligt vapen i sina händer.Medvetandet om den situationen trubbas av iproportion till ju mer påverkad av alkohol förarenär. Med jämna mellanrum påminns vi om attmänniskor inte tagit till sig vetskapen om attalkohol och bilkörning inte hör ihop. Resultatetavspeglar sig i tragedier på vägar, gator ochtrottoarer där oskyldiga mejas ned med lemlästningeller död som följd.Jag vill ta som exempel en rubrik ur tidningeniDAG : Rattfyllerist körde ihjäl 11-åring. Det var somNicklas (fingerat namn) och en jämnårig kamratkom gående på en trottoar i söder omGöteborg. Då kom en bil körande upp pågångbanan och mejade ned honom bakifrån. Bilenfortsatte utan att stanna. Den kraftigt berusadeföraren greps . Vederbörande misstänktesför vållande till annans död, smitning ochrattfylleri. Trots det släpptes hon ett par timmarefter gripandet.Vad som med rätta upprör människor är inte baraden tragiska händelsen i sig som så meningslöstdrabbar den eller de som blir direkt träffade ochderas familjer utan det är också som mångaupplever det samhällets otillräckliga reaktion pådet som skett.Det saknas en klar och otvetydig reaktion frånsamhällets sida som i ord och handling säger attpriset måste vara högt för den som med vett ochvilja med alkohol i kroppen sätter sig vid ratten ochkör ihjäl en människa.Det pågår visserligen arbete för att utreda dennuvarande rattfyllerilagen men liknande fall somdet jag kortfattat har refererat här har inträffat årefter år. Avsaknaden av åtgärder som både straffarde skyldiga och på ett förebyggande sätt varnar demsom i det här sammanhanget är lättsinninga ochobetänksamma blir mer och mer påtaglig.Vad man saknar är en kontinuerlig information frånrättsvårdande myndigheter som ihärdigt inpräntaratt rattfylleribrott är allvarligt. Därför skall riskenatt åka fast med sprit i kroppen öka. Polisenskontroller får inte inskränkas till punktinsatser.Som det nu är så utgör problemet medrattfyllerister på vägarna en mycket större risk änvad gemene man tror.Det förebyggande arbetet måste också innebära attsamhället reagerar snabbt när man får någonindikation på att en person har alkoholproblem ochkombinerar det med bilkörning. Om samhälletväljer att i sådana här fall tillämpa något slags låt-gå-liberalism och väljer att hellre ''fria än fälla'',dvs. underlåter att ingripa, då blir det alltid någonannan som får betala dyrt för den underlåtenheten.Jag vet att justitieministern har aviserat åtgärdersom skulle tillgodose många av de krav som måsteställas för att man skall kunna anse att samhälletreagerar på ett tillräckligt kraftfullt sätt och irelation till den skada och det lidande som oftaåsamkas både den enskilde och samhället i stort.Det är ett helt batteri av åtgärder som har nämntsoch som av referaten att döma inte alls framstårsom främmande för justitieministern. Hit hör:* att man sänker promillegränsen för grovtrattfylleri,* att den norska synen på en förare som körtonykter och dödat en person och som kan dömasför bildråp också måste kunna vara något förSverige,* att fängelsestraffen för rattfylleri skall varalängre än nuvarande praxis,* att straffminimum för grovt rattfylleri skärps,* att det skall vara betydligt svårare att få tillbakasitt körkort efter eventuell rattfylleridom,* att rattfyllerister skall kunna låsas inoch att körkortet direkt tas om hand.Allt det som har aviserats eller antytts är bra mendet finns en otålighet mot att det dröjer så lång tidfrån tanke till tillämpning.Jag vill med hänvisning till ovanstående tilljustitieministern ställa följande fråga:Är regeringen beredd att införa strängalagar mot rattfylleri till skydd för alla som rör sig pågator och torg?1992/93:55 av () till miljöministernom Försurningen allt akutare:Försurningen av vårt lands marker och vattendragblir allt akutare. Varje ny forskningsrapport sompubliceras visar att läget är sämre än vad mantidigare trott. Det är framför allt utsläppen avsvavel- och kväveoxidföreningar som orsakar dentilltagande försurningen.Sverige har reducerat sina svavelutsläpp kraftigt, imånga andra länder pågår reduceringar avutsläppen. Problemet är att kväveoxidutsläppeninte har minskat och att reduceringen avsvavelutsläppen inte är tillräckliga för att kommaned på nedfallsnivåer som är oskadliga.De internationella avtal som finns ombegränsningar av svavelutsläppen förväntas inteminska svavelnedfallet över med merän 5--. För att vi skall kunna räkna med envaraktig förbättring krävs utsläppsreduceringarmed i förhållande till dagsläget. böri de internationella förhandlingarna inte nöja sigmed mindre.Beträffande kväveoxidutsläppen måste visahur målet med en trettioprocentig reducering frånår 1980 till 1998 skall ske. har från år 1980till 1992 ingen nämndvärd minskning över huvudtaget skett. De minskningar av utsläpp som skettvid fasta anläggningar har tyvärr motverkats avökade utsläpp från trafiken. Katalysatorer ibensindrivna personbilar räcker ej för att minskautsläppen av kväveoxid från vägtrafiken till enacceptabel nivå.Forskningsrapporterna är alarmerande och djuptoroandeI t.ex. Monitor 12 ''Försurning och kalkning avsvenska vatten'' , konstaterasbl.a. följande:''Någon nämndvärd minskning av nederbördenssurhet har ännu inte ägt rum. I uppgårpH-värdet inte till mer än 4,2--4,3 vilket innebär attnederbörden är mer än tio gångersurare än i förindustriell tid. I ochlängs är det sura nedfallet nästanlika omfattande -- det genomsnittliga pH-värdet iregn och snö är där 4,4--4,5. ''av landets sjöar riskerar att drabbasav försurning om ytterligare effektiva åtgärder ejgenomförs. I ett försök att uppskattavärdeförlusten som våra försurade sjöar utgörhamnar summorna på 1--2 miljarder.En undersökning från visar attskadorna på och skogar nu är såomfattande att de ekonomiska förlusternaförmodligen kommer att kunna räknas i hundratalsmiljoner kronor om året.En stark oro finns att ytterligare stress för träden,t.ex. en torrsommar, kan utlösa en omfattandeskogsdöd. Då är insatser för sent.Det mest oroande är de tröskeleffekter som kaninträffa i våra marker, vilket betyder att när bl.a.pH-värdet sjunkit ned till en viss gräns kan detrelativt snabbt ske kemiska och därmed biologiskaförändringar i marken som bl.a. snabbt minskarträdens överlevnadsgrad. Även kvävemättnadenger tröskeleffekter. Allvarligt är också att markensinnehåll av ämnen som neutraliserar det suranedfallet, på många håll närmare sig kritiskanivåer.I delar av , , och Blekingeär vi nu nära ett pH-värde i marken där det plötsligtkan ske dramatiska förändringar i markensnaturliga kemiska balans. Sjunker pH-värdetytterligare frigörs bl.a. giftiga metaller -- t.ex.aluminium som normalt är bundet och intepåverkar biosfären -- och både växter och djur dör.Även försurningen av marker i inger stororo. Beroende på bl.a. jordart är stora områdenhårt drabbade av försurningen, och vidsträcktaområden tycks ha liten motståndskraft motytterligare försurande nederbörd.På några års sikt -- kanske -- hotasskogstillväxten och timmerkvaliteten och därmedstora ekologiska och ekonomiska värden.Sverige måste vidta egna åtgärder för att minskavåra inhemska utsläpp av svavel och kväveoxider;det är fråga om att minska vägtrafiken,effektivisera energisektorn, åtgärder i jord- ochskogsbruket, m.m.Riksdagen har tidigare på initiativ frånVänsterpartiet debatterat försurningen. Mångamenar nu att det kanske är allvarligastemiljöproblem.Olof har berättatvad som tidigare gjorts och vad regeringen skullevilja göra.Men jag undrar vad regeringen tänker vidta föråtgärder nu med anledning av det allt akutareförsurningsläget -- frånsett ökade kalkningsinsatsersom jag antar är en självklarhet i de svåra lägen somnu råder.Jag vill därför fråga miljöministern:1. Vilka åtgärder kommer regeringen att vidta numed anledning av det akuta försurningsläget?2.