prot · GG0941 · 1992-12-09 00:00:00 — Det viktigaste är att jag nämnde deövervägande skälen som talade för att stödja IngelaMårtenssons reservation. Den omständigheten attSten i stödjerutskottsmajoriteten är inte viktigast. Jag har intetidigare hört något anförande av ikammaren som man har kunnat stödja. Då StenAndersson ställer sig bakom ett förslag finns detanledning till en viss misstänksamhet. Det är desakliga skälen som avgör, men gickinte in på dem. Han talade i stället om de politiskakonstellationerna.Anf. 116 i (m)replik:Herr talman! Jag kritiserade att han i det här speciella fallet anser att detär förkastligt att erhålla stöd från nydemokraterna.Jag noterade att han i andra fall intekritiserat dem när de har stött hans eget parti.Om jag skulle erhålla stöd för min uppfattning avHans Göran , skulle jag veta att jag är ute påmycket tunn is.Anf. 117 HANS ()replik:Herr talman! I det är fallet är den attityd som Nydemokrati har intagit särskilt illavarslande. Det ärframför allt mot den bakgrunden att de under långtid har bedrivit en flykting- och invandrarfientlig...Anf. 118 TREDJE VICE TALMANNEN:Repliken gällde i Malmö.Anf. 119 HANS ()replik:Herr talman! Det var detta jag ville säga till StenAndersson i . Det finns verkligen anledningatt vara extra observant när ett så pass flykting- ochinvandrarfientligt parti inte har någon reservation idetta ärende.Anf. 120 i (m)replik:Herr talman! Jag har inget skäl att kommentera detsenaste sade. Det kan väl ändånoteras som positivt att nydemokraterna anser detvara läge att ansluta sig till den stora majoritet somfinns i utskottet i denna fråga. Bättre sent än aldrig,. Det skulle kanske även hasmittat andra.Anf. 121 ()replik:Herr talman! Jag tycker att denna diskussion omvem som stöder vem är ganska ointressant. Detviktiga är att diskutera sakfrågorna ochkonsekvenserna av det förslag som har lagts fram.Sten i sade att några partierhade motsatt sig remissomgång. Det var inte riktigtkorrekt. Jag framförde i utskottet attremissomgången kunde göras kortare, så att vikunde fatta beslut före sommaruppehållet. Detfanns ingen motsättning när det gällde att skicka utärendet på remiss.Det är inte heller riktigt att viss kritik framfördesförst i remissomgången. Utskottet hade en hearingmed bl.a. och Polisen innan manbeslutade att skicka ut ärendet på remiss. Derassynpunkter framkom klart vid det tillfället. Det varsamma synpunkter som sedan kom i remissvaren.Det var knappast några nyheter som kom fram iremissomgången.Det ställdes en direkt fråga till mig om hur manskall kunna verkställa beslut. Jag har tidigareförsökt säga att jag inte tror att man genomförvarstagande av flyktingbarn kan komma till rättamed dessa problem. Man måste på olika sätt se tillatt det finns respekt för de lagar och förordningarvi har och att människor accepterar att de inte kanfå uppehållstillstånd i . Där finns olikaformer som bör prövas, dock inte att ta flyktingbarni förvar.Jag sade t.ex. att treterminsregeln kan uppfattassom att barnfamiljer kan vinna på att hålla sig kvari . Den regeln är nuborttagen. Det betyder inte att den inte kantillämpas i särskilt ömmande fall. Men principensom sådan måste ses över, att man kan få stanna iSverige om man håller sig kvar ochkanske gömmer sig. i varinne på att man kan återkomma med ansökan gångpå gång. De reglerna bör man komma åt, för attverkställighet skall vara möjlig.Förslaget i sig har inneburit att Polisen har ändratattityd. Det har blivit färre fall av förvarstagande.Det är det viktiga med förslaget, att det innebär ettprincipförbud mot förvarstagande. Demyndigheter som har att verkställa får rätta sig efterdet. Vi har sett att det går. Det är en fråga omattityd från dessa myndigheters sida.Anf. 122 i (m)replik:Herr talman! Jag känner som enmycket klok och begåvad ledamot av dennakammare. Men jag noterar att hon pratar mycketom vad hon tycker att man inte skall göra, menbetydligt mindre om vad man praktiskt skall göra.Det senare är vad jag och andra har efterlyst.Vi har hitintills inte fått svar.Treterminsregeln skall man kanske inte blanda in idetta sammanhang. Det tillhör inte höjden avlogik.Herr talman! Jag kritiserade remissförfarandetdärför att jag hade hört ett rykte om att man frånett visst håll i utskottet hade väckt förslag om attremisstiden skulle vara enbart . Om det ärsant vet jag inte, men detta rykte nådde utanförutskottets dörrar.Det viktigaste för mitt ställningstagande attavstyrka propositionen är att det i den i stort settenbart stod att man hade haft kontakt med ett antalorganisationer och myndigheter. Men det stod intenågonting om vad de hade sagt. Det var mitt skälför att avstyrka propositionen. Jag visste att detfanns en omfattande kritik.Anf. 123 ()replik:Herr talman! Som jag sade har det varit enhearing och vi har på olika sätt fått reda på vadorganisationer och myndigheter har tyckt omförslaget i propositionen. Därför kom inte någranyheter i remissvändan. förslag var skulle kunna ha en kort remissvända. Det hadesäkerligen givit precis lika mycket som den långaremissvändan gjorde.När det gäller att förbättra verkställigheten har jagförsökt att förklara vad man kanske inte bör ha förregler, därför att de skulle stimulera familjer attgömma sig. Det är också förslag, att man inte skallha vissa regler. Jag menar att det är den vägen manmåste gå fram, att på olika sätt se till att människoraccepterar de beslut som våra myndigheter fattar.Jag kan inte acceptera att man sätter flyktingbarn iförvar.Anf. 124 i (m)replik:Herr talman! har mycketframgångsrikt talat om vad man inte skall göra,men betydligt mindre framgångsrikt vad man skallgöra i det fall en familj helt vägrar att följa gällandebestämmelser.Jag vet att inte kan svara mig, pågrund av kammarens regler. Men hade det inte varitklädsamt, när man vet att vissa tungaremissinstanser är kritiska, om något av deras kritikhade kommit fram i den tryckta propositionen?Anf. 125 ():Herr talman! Det har varit en mycket intressantdebatt att lyssna till. Jag förstår att man har lagt nermycken möda på att bilda sig en uppfattning. Närjag har tagit del av utskottsbetänkandet,reservationerna och det särskilda yttrandet har jagförstått med vilken vånda man från olika håll harförsökt komma fram till en hållbar ståndpunkt. Jagvill gärna ha sagt det, även om jag inte kan ställamig bakom utskottsmajoritetens slutsatser. Det ärför mig omöjligt att accepera att ett ensamt barnskall kunna tas i förvar. Jag har över huvud tagetsvårt att acceptera att barn skall kunna tas i förvar.Jag delar i princip den uppfattningen med många --Rädda barnen, , , m.fl.En och annan institution eller organisation haryttrat sig utan att bli tillfrågad. Det har föranlettLeif att ondgöra sig. Jag trodde att detinte var helt ovanligt med spontanremisser. AttSvenska kyrkan yttrar sig är väl inte så konstigt,eftersom vi har en yttrandefrihet här i landet.Svenska kyrkan har ett stort engagemang i dessafrågor. Jag känner ärkebiskopen sedan tio årtillbaka och vet att han har stor integritet. Det göratt han ibland kan hamna på samma linje somVänsterpartiet eller . Men var inteledsen, , det kan hända att hanhamnar på samma linje som i en ochannan fråga. Ärkebiskopen bryr sig inte om vilketparti han råkar hamna i sällskap med.Sveriges advokatsamfunds yttrande är intressant.Där hävdas bl.a. att ''varken i utvisningsärendeneller i avvisningsärenden äventyras verkställighetengenom ett förbud att ta barn i förvar. Benägenhetenatt hålla sig undan verkställigheten kan snarareförväntas minska, om möjligheterna att ta barn iförvar slopas, eftersom det förekommer attfamiljer håller sig undan verkställighet just pågrund av rädsla för att barnen skall tas i förvar. ''Här gör tydligen utskottet en annan bedömning,och jag tycker att det hade varit värdefullt, omutskottet hade fört ett resonemang om detta.Det som har slagit mig, då jag har lästutskottsmajoritetens betänkande, är att man talarså mycket om yttersta möjligheten. Jag tycker attdet blir inflation i det uttrycket. Det skall finnas enyttersta möjlighet att avlägsna den som inte har rättatt stanna i landet, det skall finnas en ytterstamöjlighet att även ta ett ensamt barn i förvar, ochdet skall finnas en yttersta möjlighet till förvar i defall barn har släppts in i landet.Man talar också om att utvidga möjligheterna tillförvar i . Jag tycker att mantappar litet i trovärdighet genom att man i självaverket är restriktivare än vad man vill ge intryck avatt vara. Det är en känsla som jag inte helt kanfrigöra mig ifrån.Det finns också andra svagheter som BerithEriksson har pekat på, bl.a. längst ner på s. 18. Jagskall, herr talman, inte upprepa det.Vi kan naturligtvis komma fram till olikauppfattningar i den här frågan, men det som BerithEriksson pekar på tycker jag är viktigt. så här: ''En utvisning efter kanske flera årsväntan och bortovaro från hemlandet måste avnaturliga skäl upplevas som en ännu störrepersonlig katastrof än en direktavvisning och måsteför den enskilde vara mycket svårare att ta till sigoch bearbeta konsekvenserna av. ''När jag läser det här, slås jag av att detta är ensubjektiv bedömning. Det är utskottets åsikt. Vikan naturligtvis komma fram till en åsikt, men dengrundas inte på en faktisk verklighet. Jag tycker attdet är ett exempel på hur svårt det är att skriva ochdefiniera en tydlig och hållbar åsikt.Samtidigt är det något jag saknar i reservationernaoch meningsyttringen. Det hade varit värdefullt,om det hade förts ett mera tydligt resonemang kringfrågan som det har talats om här: Hur skall manbära sig åt vid avvisning? harockså varit inne på detta.Ingela säger i sitt särskilda yttrande:''Det gäller att utveckla andra former för attsäkerställa verkställighet av fattade beslut utan atttillgripa frihetsberövande.'' Det kan jag till hundraprocent ställa upp på. Problemet är ju att detbehövs ytterligare resonemang kring hur manförverkligar detta i praktiken.Herr talman! Även om jag i sak står bakomreservationen och det särskilda yttrandet, kommerjag inte att delta i voteringen på annat sätt än att jagkommer att avstå.Anf. 126 ():Herr talman! Barns perspektiv och behov ochförhållanden kolliderar ofta med den brutalaverkligheten. Det finns massor av barn, både här iSverige och utomlands, som far fruktansvärt illaoch som lever under förhållanden som varjenormalt funtad och navlad vuxen människa skullevilja ingripa mot -- och också försöker göra.I stort sett alla vuxna människor vill barnen väl, villförsöka göra sitt bästa möjliga för barnen. Detgäller alla ledamöter i socialförsäkringsutskottet.Det gäller säkerligen alla ledamöterna i . Det gäller de allra flesta medborgare. Menfaktum är att den flyktingpolitik som i dagadministreras av minister innebär attmassor av fattigflyktingar kommer hit och attmassor av fattigflyktingar får nej och skall avvisas.Varför då låtsas som om inte den lag vi har behövermaktmedel för att kunna fungera? Varför låtsassom om den lagen inte skulle gälla barn? Varförlåtsas som om det skulle finnas någon form avfrihetsberövande som inte innebär förvar? Varfördenna exercis med uppsikt och förvar? Ifall jag blirhållen under uppsikt och sedan går utom sikt, vadskall myndigheten göra då? Det blir ett ordvrängerisom inte har någonting med verkligheten att göra.Varför låtsas som om det stora problemet i det härsammanhanget är ett mycket hyggligt och humantförvar i , när det stora ochverkliga problemet är den nöd och fattigdom sommånga av de här arma människorna tvingasåtervända till?Som jag ser det, väljer framför allt ochVänsterpartiet den klassiska smitarvägen. Man villinte se det brutala. Man vill inte se verklighetensådan den är. Man strör i stället vackra ord omkringsig. Man kan visa upp sitt goda hjärta och sina renavita händer och överlåter därmed åt någon annan, idet här fallet en fyrklöver av partier, att spela ElakaErik eller Busen.Folkpartiet och Vänstern överlåter busrollen, fastde innerst inne vet att lagarna naturligtvis måsteföljas, att det inte finns något frihetsberövande sominte innebär förvar. Jag skulle tro, herr talman, omjag får vara litet amatörpsykolog, att Folkpartietsfrustration över den förda flyktingpolitiken, vilketHans Göran var inne på också, gör attpartiets representanter nu för stunden -- jag hoppasatt ni skall återhämta er -- inte kan agera sakligt iden här frågan.Jag har liknande erfarenheter från mitt långa arbetei missbrukarvården inom Hasselarörelsen, hurmånga det är som vill försöka välja bort den oerhörtbrutala och förnedrande verklighet somtiotusentals missbrukande barn och ungdomarlever i. De försöker välja bort att samhället måsteha tvångsmedel. finns det dess bättre enfungerande lagstiftning på det området, men deninnebär ju att tiotusentals barn och ungdomar,svenska barn och ungdomar, tas i förvar, ofta undermånga år.Skall också detta upphöra? Man undrar ju om detär sådana strömningar på gång. Eller är det okej attha svenska ungdomar i förvar men oerhörtupprörande om det är utländska ungdomar?Avslutningsvis, herr talman, ett par ord medanledning av att har varit uppe idebatten . Jag vill inte medverka till attvi fattar ett beslut som skulle strida motbarnkonventionen, som är antagen av den svenskariksdagen. Man finner, när man studerarkonventionen, att där står klart och tydligt att barnkan tas i förvar vid särskilda fall, och detta ärsärskilda fall.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag blir väldigt förvånad över WidarAnderssons inlägg. Vad är det egentligen -- att det skall finnas ökademöjligheter till frihetsberövande?Jag måste upprepa det jag sade tidigare i debatten,att det är mycket olustigt med den koppling somgörs av alltför många mellan brottslighet och attsöka asyl. pratar om att mångabarn här i tas i förvar och sitter väldigtlänge. Ja, men det är en annan diskussion.Jag tycker att hela den här debatten alltförmycket liknar den diskussion som föregick det förrabeslutet, när man också sade att modellen medförvarstagande inte skulle innebära att fler barn tasi förvar, för man hade beslutat att först användarekvisitet uppsikt. Men resultatet blev ju att flerbarn togs i förvar.Det var någon som nämnde polismästaren i Kiruna.Från en flyktingförläggning strax utanför Kirunarapporterades det att polisen kom och togfamiljen som man lämnade upplysningom att ansökan hade avslagits. Det gjorde attväldigt många lämnade förläggningen innan dehade fått besked. De kunde helt enkelt inte sova,eftersom de levde med den här osäkerheten. Dethände t.o.m. att det kom poliser med hundar pånatten.Det är också en verklighet och en verklighet somtalar för vad många här och framför alltremissinstanserna har sagt. Många barnfamiljer ärmer rädda för förvarstagandet än för att bliavvisade.Anf. 128 () replik:Herr talman! Jag jämställer alls inte att söka asylmed någon form av brottslig verksamhet. De allraflesta ungdomar som jag talar om äromhändertagna enligt socialtjänstlagen. Det endabrott de i så fall har begått, , är attha valt fel föräldrar eller att de blivit utslagna iskolan och omhändertagits av de socialamyndigheterna.Sedan är det så, , att oavsett hur vislingrar oss med orden kan vi aldrig komma ifråndet faktum att människor söker sig hit i förtvivlan.Och de är naturligtvis förtvivlade och rädda ochupprivna när de får nej på sin ansökan.Att få nej innebär att man skall utvisas ur landet,fast man egentligen skulle vilja vara här. Det gårinte att med ord förvandla en sådan situation tillnågot positivt, men det går säkerligen att hanteraden mycket bättre än vi gör . Människorna harfått ett avvisningsbeslut, och detta måste på ett ellerannat sätt verkställas. Det finns inga ord, käraBerith , det finns inget slinger, ingenvändning som kan få oss att bortse från den mycketkonfliktfyllda situationen.Anf. 129 () replik:Herr talman! Många andra har tagit upp tidigare idebatten att just socialtjänstlagen och LVU gör attdet inte behövs några extra lagar för att hantera debarn som verkligen far illa och som har gömts underen lång tid.Sedan måste jag citera från ,eftersom tog upp den: ''Varjefrihetsberövat barn skall ha rätt att fåtillgång till såväl juridiskt biträde och annan lämplighjälp som rätt att få lagligheten i sittfrihetsberövande prövad av en domstol eller annanbehörig oberoende opartisk myndighet samt rätt tillett snabbt beslut i saken. ''Brottet mot är inte att ta barn iförvar i vissa situationer, utan den fråga jag tog uppvar: bör barnetha möjlighet att få frihetsberövandet prövat. Attsedan plussa till, hur får man det attstämma överens med ?Anf. 130 () replik:Herr talman! Problemet är ju att familjen därbarnen ingår vägrar att lämna landet, sedanmyndigheterna har fattat sitt beslut.Vår svenska utlänningslag är mycket human ochliberal, och det hoppas jag att den skall fortsätta attvara, men då måste vi också hantera detinstrumentet väldigt försiktigt, med möjlighet attöverklaga, med möjlighet att få sin sak prövad imånga olika instanser.Problemet är som sagt att familjen vägrar att lämnalandet, trots att myndigheterna enligt svensk laghar fattat beslut om avvisning. Det är problemet,. 131 ()replik:Herr talman! anklagade bl.a.Folkpartiet för både det ena och det andra -- attvara smitare, och jag vet inte vad -- och att överlåtabusrollen till den allians som har bildats isocialförsäkringsutskottet.Jag trodde uppriktigt sagt att vi här i riksdagenskulle kunna ena oss om det förslag som regeringenlade fram . Det är ett steg i rätt riktningatt minska förvarstagandet. har varithelt enig om att man bara skall tillämpa denna regeli fall av synnerliga skäl. Sedan har det inte skett pådet viset, utan bestämmelsen har missbrukats. Manhar använt den i alltför många fall.När sedan signaler kommit om att det i princip blirett förbud mot förvarstagande, har det skettförändringar i positiv riktning. Därför trodde jagfaktiskt att vi skulle kunna ena oss om förslaget ipropositionen, även om jag själv tycker att vi kundeha gått ett steg längre och infört ett totalförbud.Widar jämför olika grupper och drar inbåde det ena och det andra. Jag håller med BerithEriksson om att man inte skall sätta likhetsteckenmellan förvarstagande och brottslighet, missbrukeller vad det nu kan vara. Det handlar här omasylsökande barn som har kommit till vårt land frånsvåra situationer. Bara på grund av detta skall delåsas in. Jag tycker inte att det är rimligt.Den andra diskussionen får vi ta vid ett annattillfälle. Den hör inte hit. I det fallet skyllde maninte på utländska medborgare eller svenskamedborgare. Det gäller över huvud taget barn somvistas här, om man enligt socialtjänstlagen behövergöra ingripanden. Den möjligheten skall mannaturligtvis ha. Men att blanda in detta i den härdebatten tycker jag är helt felaktigt. Här gäller detasylsökande barn som kommer från svåraförhållanden. Då måste vi också ta hänsyn till dem,följa och göra det så bra vi kanför de barnen. Det gör vi inte genom att låsa indem.Anf. 132 () replik:Herr talman! Jag skulle bra gärna vilja veta vilkaasylsökande barn som blir inlåsta i av denanledningen att de söker asyl. Jag skulle vilja beIngela att korrigera detta påstående tillriksdagens protokoll.Det handlar här om familjer med barn, vilka vägraratt följa utvisningsbeslut. Vi kan då behövaanvända förvarsinstrumentet eller någon form avfrihetsberövande åtgärder för att kunna verkställabeslutet.Jag beskyller inte för en mängd saker,. Det enda jag har sagt är attFolkpartiet och i detta fall väljer denklassiska smitarvägen. Ni svarar inte på frågornafrån och ellerpå min fråga. Hur skall vi kunna se till att lagenfungerar om man inte i detta fall får användaförvar? Ni undviker att svara på den frågan. Det ärden klassiska smitarvägen. Den är inte så ovanlig idet mänskliga samlivet. Jag påpekar bara för IngelaMårtensson vad egentligenhåller på med.Anf. 133 ()replik:Herr talman! säger att det intebara är fråga om att barnen har sökt asyl. Vad ärdet då fråga om? Det är inte så att de har vägrat,utan det görs en bedömning av polisen att dekommer att försvåra utvisningen. De har inte gjortnågonting. De har bara sökt asyl, och det är dettasom sedan ligger till grund för att man låser in dem.Faktum är att man låser in barnfamiljer. Detär därför som det är så viktigt -- och jag förstår inteatt det skall vara så svårt att begripa -- att det finnsett principförbud för att motverka detta, och att detmåste till synnerliga skäl för att man skall kunna tabarn i förvar.Det är inte fråga om någon klassisk smitarväg ochatt försöka med sådana trick i debatten. Det gälleratt se till vad det finns för förslag och vilkakonsekvenser de kan leda till. När det gällerförslaget från majoriteten isocialförsäkringsutskottet är min bedömning att detinte kommer att leda till att barn t.ex. göms.Snarare blir det en uppmaning. Man har det härhotet över sig om man inte anmäler sig.Hur sedan frågan om själva uppsikten skallhanteras är litet oklart i förslaget. Allt fler, ochkanske ännu fler framöver, kommer inte att befinnasig på flyktingförläggningar, utan kommer attfinnas ute i samhället på olika ställen. Hur skallman då sköta denna uppsikt? Det finns mångafrågetecken kring förslaget. Tillsammans med hotetom att man kan tas i förvar kommer detta att ledatill att familjer uppmuntras att gömma sig. Dettycker jag inte är försvarligt. Att gömma sig ärheller inte en bra lösning för barn.Anf. 134 ():Herr talman! Jag begärde ordet eftersom jag blevbåde förvånad och besviken när jag sågutskottsmajoritetens förslag till förändringar i denproposition som regeringen lade fram förra året.Inte minst blev jag det över att även minapartikamrater i utskottet medverkar till dessaförändringar.Det har sagts att det inte är särskilt stor skillnad isak mellan utskottsmajoritetens förslag ochregeringens proposition. Det kanske inte är någonstor skillnad. Men däremot är det stor skillnad ivilket intresse man sätter främst, statens ellerbarnens.Å ena sidan har vi statens och statsmakternasintresse, som kanske sammanfaller med vissa mereller mindre dunkla opinioners rädsla för någonföregiven eller tänkbar massinvandring till ,och intresset av att kunna skicka folk ut ur landet.Detta intresse visas av utskottets betänkande. Jagciterar: ''Utskottets principiella inställning är somframgår ovan att det alltid måste finnas en ytterstamöjlighet att avlägnsa den som inte har rätt attstanna i landet. ''Å andra sidan har vi ett annat intresse, etthumanitärt intresse, ett intresse som hör sammanmed våra grundläggande rättigheter. Det är att maninte skall ta vare sig utländska eller svenska barn iförvar därför att deras föräldrar kan tänkas inteuppfylla myndigheternas beslut och regler iframtiden. Detta bör gälla utländska barn lika välsom svenska barn.Jag kan för egen del inte dela den nyjesuitiska andasom säger att ändamålen medlen när valetstår mellan principer om statens rätt kontraindividens rätt. Det finns många andra delar avsamhällslivet där detta synsätt kan tillämpas. Jagtycker inte att det är självklart att det faktum attkommunen vill planera framtiden på ett visst sätttar över den enskildes äganderätt till en tomt. Jagtycker inte att det är självklart attskattemyndigheternas intresse av att få in allaskatter tar över den enskildes rätt att inte självbehöva tala om var man tillbringar dygnsvilan. Jagtycker t.o.m. att risken för att en obotlig snattareåterigen begår brott inte får innebära att manspärrar in en person för evigt.Skall man säga någonting positivt om utskottet ärdet att man trots att det innebar en förseningskickade ut ärendet på remiss. Det gav möjlighettill att svart på vitt i utskottstrycket se den långa radav remissinstanser som tyckte att propositionen varbra och snarare önskade att gå längre än vadregeringen gjorde i propositionen.Herr talman! Jag tillhör dem i denna kammare somtycker att vi har en bra regering som alltsom oftastlägger fram bra förslag. I denna mycket svåra frågahar man gjort en utmärkt avvägning mellan statensoch maktens intressen och individernas rätt. Jagyrkar därför bifall till reservationen beträffandemom. 1 av och . 135 ():Herr talman!