prot · GF0970 · 1992-02-26 00:00:00 — Det är ett högt spel sompresident de nu spelar, när han ifolkomröstning begär stöd för sitt förändrings- ochdemokratiarbete. Skulle han förlora och de vitakonservativa vinna, riskerar befolkningen att begåett nationellt självmord. De svarta, som ärkraftigt beväpnade, och de vita kommer att ställasmot varandra. Omvärlden kommer åter att sökaisolera både ekonomiskt och politiskt.Förhoppningsvis inser de konservativa vita detta.De vet att det ekonomiska läget i harpåverkats av sanktionerna. Fattigdomen breder utsig. Miljonerafrikaner hotas av svält, om inte tillbakagångenhejdas genom att demokratin utvecklas i Sydafrika.Vilken tidsålder befinner vi oss i? Lever vi i ettmodernt samhälle eller lever vi i ett medeltidasamhälle?Frågan är sannerligen berättigad mot bakgrund avatt våldtagna unga flickor på förvägras abortoch mot bakgrund av att kvinnor i fortfarandestenas till döds vid påstådda äktenskapsbrott. Märkväl att män i -- ett muslimskt land -- inte stenastill döds för samma brott. Det är enbart kvinnornasom fortfarande utsätts för detta barbariskamedeltida rättskipningsförfarande.Enligt min mening strider det motbarnkonventionen att en våldtagen ung kvinna -- enung flicka -- tvingas framföda ett oönskat ,såsom är fallet på . Det stridermot fundamentala rättigheter att ett barn förvägraslämna sitt land för att resa utomlands, även ombarnet -- flickan -- är gravid och önskar göra abort.Fallet med den irländska flickan avslöjar en ännustörre tragedi.I fjol föddes 230 barn av mödrar under ,eftersom flickorna inte tilläts abort hemma påIrland. I samtliga dessa fall handlar det om sexuellaövergrepp mot minderåriga. Vilken tidsålder levervi i? Är det medeltiden?På morgon-Ekot redogjordes för hur barnkidnappas i fattiga länder och säljs till barnlösa iövriga världen. angavs som ett av de ländersom troligen har köpt, adopterat, många av dessastulna barn. Det är oerhört viktigt att vi frånsvenskt håll nu kräver en mycket noggrann kontrollfrån adoptionsorganisationernas sida. Det måstekunna garanteras att de barn som erbjudsadoptivföräldrar inte är kidnappade.I en nyligen publicerad rapport beskriver AmnestyInternational, precis som , polisens och militärens sexuella övergreppmot kvinnor i tolv länder, däribland ,och Turkiet.Sexuella övergrepp används som sagt ofta i förhörför att tvinga både män och kvinnor att erkänna.Vanligtvis kommer dessa övergrepp inte tillallmänhetens kännedom, åtminstone inte desexuella övergreppen på kvinnor. Kvinnorna lidervanligtvis i tysthet. Många vågar inte göra anmälanav rädsla för att råka ännu värre ut. För andra ärskammen outhärdlig och deras sociala positionfullständigt slagen i spillror. Bara tanken att dåförsöka höja sin röst och protestera känns omöjlig.I den senaste Amnestyrapporten beskriver en 20-årig universitetsstuderande flicka från hurhon skändats, torterats med elchocker och utsattsför sexuella kränkningar i polisens häkte. Det ärviktigt att få regeringen i och i de andraländer där liknande övergrepp sker att inse, att närpoliser och militärer våldtar, är det en form avtortyr. Det är brott, och de ansvariga måste ställasinför rätta.I en fullkomligt snedvriden rättsuppfattning kandet i stället hända att kvinnan bestraffas ytterligare.I t.ex. kan kvinnor som åtalas förutomäktenskapliga förbindelser -- och dit räknasvåldtäkt -- dömas till spöstraff, fängelse eller stenastill döds. En våldtagen kvinna får alltså inteberättigat stöd från samhället, utan hon kan i ställetriskera att bestraffas ytterligare och dödas. Vad ärdet för vi lever i?Många kvinnor har riskerat sin säkerhet och sinsociala ställning för att föra ut information omövergrepp. De har försett världsopinionen med ettredskap för påtryckningar mot regeringarna. Detvore ett svek att nu inte använda det. Vi måste låtaden tid vi lever i bli med respekt förmänskliga frioch rättigheter.Anf. 91 ():Herr talman! Läget i har aldrig varit så ljustsom . Kommunismen har fallit, och desocialistiska strukturerna avvecklas i en rasandetakt. Civilisationen sprids raskt österut, för attanvända en vanlig rysk formulering.Det är viktigt att lär sig av misstagen fråndet förgångna. Efter tillskapadesmånga nya självständiga länder: , ,, och , för att nämna fem avvåra grannländer. Men självständigheten varadebara för de flesta av dem. Misstaget då varatt det inte byggdes upp någon europeisksamarbets- och säkerhetsstruktur. De storaländerna bestämde, och småstaterna fick anpassasig.Den viktigaste frågan nu är att skapa en europeisksäkerhetsordning, så att de många nyademokratierna och nya staterna kan känna sigtrygga och koncentrera arbetet på att säkrademokratin och utveckla ekonomin.EG knyter till sig många av de nya demokratierna.Polen, och har redan slutitett associationsavtal. Det är viktigt att denna politikfortsätter. Det är en viktig stabiliserande faktor iEuropa.EG spelar en central roll men har svårt att gesäkerhetsgarantier utanför den egnamedlemskretsen, eller den västeuropeiskaunionen, i alla fall under överskådlig tid.Kan inte de nya demokratierna och de nya ländernavara neutrala? Det är en fråga som iblandframkastats i debatten. Vi kan tänka efter självahur det vore: ett tjugotal säkerhetspolitisktsjälvständiga länder i Östoch . Detskulle vara en instabil och ohållbar lösning. Fråganär dessutom vad länderna skulle vara neutrala iförhållande till. Risken är stor att åtskilliga länderinte alls skulle vara neutrala i förhållande tillvarandra.ESK-processen, eller Helsingforsprocessen somden är mera känd som i , spelade enviktig roll för att introducera framför allt begreppetmänskliga rättigheter i de socialistiska länderna.ESK har dock visat sin begränsning i samband medkriget i . När de bränner till saknar denkraft för att man skall kunna ingripa.Att ESK likt påven saknar egna divisioner behöverdock inte innebära maktlöshet. Det ställer nu kravpå fantasi och konstruktivitet att bygga ut ESK iriktning mot en europeisk säkerhetsordning.NATO har varit dominerandesäkerhetsanordning. avVästeuropas medborgare, däribland vi svenskar,har stått utanför. NATO representerar tre viktigafaktorer. Det har militär styrka. Det har enintegrerad kommandostruktur. Det bygger på enaktiv amerikansk närvaro i Europa.Det nybildade North Cooperation Councilkan möjligtvis utvecklas i riktning mot en europeisksäkerhetsordning. De flesta av de nyademokratierna i öst skulle gärna se att så blir fallet.En av ledande politiker uttryckte det så här:Polen har blivit delat fyra gånger. Vi ligger där viligger, mellan två stora länder. Vi vill blimedlemmar i . är redan med. Vihoppas att också kommer med. Då finnsvi alla tre i samma ordning under amerikanskthögsta befäl. Det är den bästa garanti som står attfå.Sådana tankegångar är inte ovanliga. De hörs intebara i och . Faktisktformuleras de på liknande sätt av ledande personeri och Moskva.Vad skall vi göra i ? Det viktigaste för oss äratt medverka i skapandet av en europeisksäkerhetsordning. Skall den fungera så måste alladelta.Det finns dock de som vill att skall isolerasig och krypa inom sitt skal, säga nej till Europa.Men det vore en felaktig väg. Även av högstegoistiska skäl, nämligen med tanke på vår egenfred och säkerhet, är det viktigt att vi deltar.Konflikter, kriser och krig i skulle ocksåpåverka oss. Vår säkerhet är betjänt av stabila,demokratiska och välmående grannar.Vår viktigaste uppgift nu är att säkra och stärkaEuropas sammanhållning, att på olika sätt främjaintegrationen både inom och med denya demokratierna i öst.Det kan vi göra efter följande fyra linjer:Den första är att fullfölja integrationen iVästeuropa genom EES och medlemskap i andra är att föra en aktiv politik, med stöd iintegrationen, gentemot de nya demokratierna iCentraloch , naturligtvis inte minstgentemot våra grannländer på andra sidanÖstersjön.Den tredje är att spela en aktiv roll i framväxten aven europeisk säkerhetsordning. I kraft avordförandeskap i ESK, som så småningomkommer att få, kan vi naturligtvis spela en extraliten roll.Den fjärde är, och det har betonats ,att bibehålla en tillräcklig försvarskapacitet som engaranti ifall utvecklingen går snett.Den europeiska säkerhetsordningen är en aktuellfråga, och det brådskar. Vi kan inte vänta på att denya länderna skall utveckla en stabil och säkerdemokrati och en stabil och säker ekonomi innanden skall kunna skapas. Tvärtom är säkerheten enförutsättning för att processen skall kunnafullföljas. Tack, herr talman!Anf. 92 ():Herr talman! Trots allt positivt som händer i f.d.Sovjetunionen känner många en stor ängslan infördet ovissa som den nya situationen medför. Detsom framför allt oroar är att Sovjetunionensförvandling från en supermakt till det mer ellermindre löst sammanhållna Oberoende staterssamvälde, OSS, inte har åtföljts av en lika snabbavveckling av den f.d. supermaktens militäraredskap.Den tidigare politiska situationen medförde enstram kontroll av en av världens största, mestdisciplinerade och välutrustade krigsmakter. Dettatillstånd existerar inte längre.Många känner en stor oro för alla dekärnvapen som finns i olika stater i det nyasamväldet. Enligt den utkomna rapportenNedrustningspolitik och rustningskontroll finns ca27 000 taktiska och strategiska kärnvapen utspriddapå ett flertal republiker och ett flertal olikavapenslag inom f.d. Sovjetunionen.President har varit på statsbesök iStorbritannien, , och Frankrike.Jeltsin har enligt massmedierna bett om råd när detgäller kärnvapenarsenalen i f.d. Sovjetunionen.Under januari 1992 kom de båda presidenternaJeltsin och Bush ut med två parallellanedrustningsutspel. De mottogs med ömsesidigrespekt och välkomnande.De flesta är överens om att det blir och att detmåste bli någon form av övervakning avkärnvapnens decimering och förvar. kan vi påVästerlånggatan och se f.d.sovjetmedborgare sälja souvenirer från den f.d.sovjetiska armén. Det vore mer än olyckligt omförsäljningen också skulle börja gälla kärnvapen tillmindre nogräknade stater.Det är bra, och det brådskar, att regeringenundersöker olika möjligheter att i samarbete medandra länder och berörda organisationer förhindraspridningen av kärnvapen, kärnvapenteknologi ochklyvbart material samt andramassförstörelsevapen. De mest angelägnaåtgärderna i de sammanhangen är delsutformningen av svenskt stöd till de f.d.sovjetrepubliker som försöker eliminera kärnvapenpå sitt territorium, dels ökade insatser för attåstadkomma bättre säkerhet hoskärnkraftsanläggningarna i , ochUkraina.Det är också bra att verkar för att ett avtalför ett heltäckande förbud mot kemiska vapen slutsunder detta år och att existerande kontrollregimerför alla kategorier massförstörelsevapen stärks.FN:s säkerhetsråds ökade intresse för att förhindraspridningen av massförstörelsevapen visar att FNkan spela en viktig roll i centralanedrustningsfrågor, även om stormakternaskärnvapennedskärningar sker i bilaterala ellerunilaterala former.Jag vet att detta är en mycket känslig fråga somhandlar om ett lands inre angelägenheter, men jagvet också att människor har en mycket stark oro förden stora mängd kärnvapen som finns inte långtfrån vårt lands gränser.Herr talman! Frihet är ett starkt ord med mångadimensioner. Mänskliga rättigheter är ett annatmycket starkt laddat begrepp.Ett föga uppmärksammat område vad avsermänskliga rättigheter är religionsfriheten. I ennyligen publicerad Sifo-undersökning visades attendast av de tillfrågade ansåg religiösförföljelse vara ett fullgott skäl för en asylsökandeatt få stanna i vårt land. Detta indikerar enbristande medvetenhet om religionsfrihetensbetydelse för den mänskliga friheten i dess helhet.Alla ledamöter i denna kammare torde varamedvetna om att rätten att fritt bekänna och utövasin religion kränks å det grövsta i många länder. Detfinns ingen anledning att i detta sammanhang pekaut något enskilt land. Jag vill dock här påpekavikten av att regeringen uppmärksammar dettaproblem i sitt internationella arbete med MR-frågor.Det sägs i bl.a. internationella sammanhang atttiden nu är mogen för att vidga begreppetmänskliga rättigheter så, att det får en fördjupaddimension inom de ekonomiska, sociala ochkulturella områdena. Det skulle i så fall ocksåkunna inkludera kvinnans situation i världen, somhar berörts tidigare här i dag.Enligt kan den högadödlighet och sociala utfrysning som miljontalsflickor i framför allt , ochMellanöstern utsätts för jämföras med apartheid.Jag skulle kunna ge många exempel på hur flickoroch kvinnor behandlas ovärdigt sitt människovärdeoch hur respekten för kvinnan i jämförelse medpojkarnas och männens situation i resp. länderåsidosätts.Kvinnorna i världen är så utsatta att deras situation,liksom barnens, måste lyftas fram på ett specielltsätt. Kvinnans situation handlar inte bara omjämställdhet utan också om en djupare dimension isynen på människan, på människovärdet generelltsett och på hur den enskilda människan uppleversitt eget värde och sin integritet. Det måste finnasen balans mellan kvinnors och mäns rättigheter.Det handlar inte enbart om jämställdhet.Jag anser att i FN och i andra sammanhangintensivt skall verka för att begreppet mänskligarättigheter också inbegriper kvinnans situation ivärlden.Anf. 93 ():Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka mittmissnöje med den debattordning som harintroducerats. Jag tycker att den begränsarriksdagsledamöternas möjligheter att tala om deämnen som ligger dem varmast om hjärtat och attpå ett rimligt sätt komma in i debatten när det gällerde olika ämnesområdena.Herr talman! Jag tänkte tala något om kvinnorsmöjligheter i EG. Det förs ju i en debattsom inte förs någon annanstans än här i ,och man hyser farhågor för att förhållandena försvenska kvinnor skulle bli försämrade, eller rent avförfärliga, när man blir medlem i EG.Man kan fråga sig varför denna debatt haruppkommit -- den förs alltså inte ute i . Närkvinnor i tillfrågas om deras syn på EG-medlemskapet är alla mycket positivt inställda. Deser EG som en hjälp och ett stöd i deras kamp förbättre villkor på arbetsmarknaden och störrejämställdhet.I är det framför allt tre områden som tasupp till diskussion: kvinnor och förvärvsarbte,kvinnor i offentlig sektor och jämställdheten.När man ser på förvärvsfrekvensen i olika länder,kan man inte nöja sig med att säga attförvärvsintensiteten för kvinnor i EG är si eller såhög. Man måste särskilja länderna. I ärförvärvsfrekvensen för kvinnor , medan den iGrekland ligger på . I alla länder har dockförvärvsintensiteten bland kvinnor ökat eftermedlemskapet. Det är viktigt att ha detta i minnet,och förvärvsfrekvensen stiger hela tiden.Kvinnornas olika förvärvsintensitet ute i Europaberor på religionens inflytande, på kvinnornasutbildningsnivå, på kulturmönstret i landet ochibland som i på fackligt inflytande. Därhar lärarfacket bestämt sig för att lärarna inte skallarbeta efter . Då måste barnen gå hem, ochvem skall då ta hand om dem? Det finns alltsåmånga olika anledningar till att förvärvsfrekvensenför kvinnor kan vara olika.När man ser på vårt kommande inträde i EG visardet sig att det kommande medlemskapet redan nubetyder en ny arbetsmarknad för kvinnor. Plötsligtfinns det betydligt större efterfrågan på kvinnormed språkkunskaper. Det är ju kvinnorna i Sverigesom har de bästa språkkunskaperna.I de flesta länder kan man också notera en allmäntillväxt. Om åtminstone en försiktigt beräknad delav Cecchinirapporten -- i vilken man räknade med2--5 miljoner nya jobb -- skulle förverkligas,betyder detta omsatt till svenska förhållandenungefär 150 000 nya jobb. av dessa skullerimligen förläggas till tjänstesektorn, som är densektor där man finner de flesta kvinnorna.Alla utvecklade marknadsekonomier har en stortjänstesektor. Skillnaden mellan och andraindustriländer är att en oändligt stor del av vårtjänstesektor finns inom offentlig sektor. Det ärbara kommunist- och socialistländer som harliknande förhållanden.Det finns inga tecken på en minskad efterfrågan påden typ av tjänster där kvinnorna arbetar: vård,omsorg och utbildning. I EG är det naturligtvis intemöjligt att ha så många monopol som vi har när detgäller stat och kommun. Å andra sidan betyderdetta fler arbetsgivare för kvinnor, möjlighet attstarta eget och också ökade krav på bättre och flertjänster av den här typen. Sammantaget bör alltsådetta gynna kvinnorna och kvinnornasarbetsmarknad.EG har arbetat fram tre olikajämställdhetsprogram som alla syftar till bättrevillkor på arbetsmarknaden, lika tillträde tillutbildning och lika sociala rättigheter. lagstiftning i fråga om jämställdheten ärmera skärpt än i . Vi kommer att bli tvungnaatt vidta åtgärder för att vårjämställdhetslagstiftning skall komma i nivå medEG:s. Sedan vet vi ju att lagstiftning är en sakmedan verkligheten är en annan. Detta gäller försåväl som Sverige.Sammanfattningsvis utgör inte EG-medlemskapetpå något sätt ett hot mot de svenska kvinnorna ochderas jobb. Det verkligt stora hotet uppkommerom vi missköter vår ekonomi, om tillväxten intekommer i gång. Vi räknar ju alla ändå med att ettmedlemskap skall bidra till en förbättrad och enökad tillväxt, vilket verkligen gynnar kvinnorna påden svenska arbetsmarknaden.Anf. 94 ():Herr talman! Till att börja med tycker jag att viddessa särskilda stora debatter också någon frånregeringen borde ha uthållighet att sitta kvar sålänge som det finns talare i kammaren.Vi måste bli bättre och aktivare, och vi måsteanstränga oss ytterligare för att genom och i vårainternationella fora -- såsom FN, ESK ochEuroparådet -- utveckla konfliktlösningsmodellerdär fredliga medel kan användas.I FN, i ESK och i skrivs och utarbetasfortgående konventioner -- regler för hur umgängetmellan länder skall gå till, för att utvecklademokratin och för att värna människor och miljö.Det krävs även -- och det har tagits upp av fleratalare här -- att det finns regler och modellerför att övervaka att länder följer de åtaganden somde har gjort. Det måste också finnas modeller ochberedskap för en aktiv konfliktlösning. Att lösakonflikter med väpnat våld är aldrig en framkomligväg. Det ger aldrig en bestående varaktig fred. Detbakomliggande problemet, konflikten, måste lösas.Frånvaron av krig är inte liktydigt med fred, mendet är ett första steg och förutsättningen för att manskall kunna ta itu med konfliktlösningsarbetet.Svenska män står nu beredda att delta i enfredsbevarande styrka i det sönderfallandeJugoslavien. Det sägs att det är ett riskfylltuppdrag. Det känns kanske särskilt obehagligt attveta att har stått för en stor del avJugoslaviens vapenupprustning.Jugoslavien var 1989 den tredje största köparen avsvenska vapen. Man köpte då vapen från Sverigeför 601 milj. kr. Detta är ännu ett exempel på attvapenexport till länder med inre konflikter leder tillatt militariseringen förvärrar situationen.Det förflutna kan inte göras ogjort, men man kanoch bör dra slutsatser av dessaerfarenheter. De ansträngningar som görs för attlösa konflikten i det borde hagjorts mycket tidigare. ESK hade varit enlämpligare medlare än EG.I andra delar av , bl.a. i och inomOSS, finns också konflikter som måste lösas ochsom annars riskerar att resultera i stora mänskligalidanden som väpnat våld alltid innebär.I arbetar olika krafter för att skapa kaos.Konflikten trappas upp för . har 35 000 människor tvingatseller valt att fly från sina hem på grund avoroligheterna. har80 nyckelpersoner från oppositionen försvunniteller hittats mördade. Partisekreteraren från detpolitiska partiet Oktay Türkmen och enpartifunktionär från HEP i Cirt är två av dessapersoner.En väpnad konflikt inom ett land kan handla om attstörta och ersätta den centrala makten. När detgäller den kurdiska konflikten i , ochTurkiet handlar det om en konflikt mellan statenoch nationaliteten. Den kurdiska befrielsekampensträvar inte efter att störta centralmakten utangäller endast kurdernas egna nationella ochmänskliga rättigheter. Den kampen kan beskrivassom en fortsättning på den nationella antikolonialakampen, en kamp mot de orättvisor som de gamlakolonialmakterna åstadkom genom gjordagränsdragningar.Vi kan inte skylla på att vi inte vet hur situationenär för kurderna i . Vi visste vad som pågicki . Vi visste hur spänningarna trappades upp iJugoslavien -- ändå sålde vi vapen dit -- och vi kankonstatera att riskerna för väpnade konflikter inomOSS ökar. Vi vet detta och vi måste ta initiativ tillkonfliktlösningar innan konflikten, hatet ochlåsningarna har nått den nivå som vi nu harbevittnat i Jugoslavien.Om situationen i skall kunna bli så ljus sommånga talare anser att den är, då krävs det attvi hittar fungerande konfliktlösningsmodeller föratt undvika väpnade konflikter.Anf. 95 ():Herr talman! Det är svårt att vara ung. Det är ingennyhet i och för sig. Det har alltid varit svårt att varaung och så är det även . Med det menar jag inteatt det är svårt att i egenskap av ung riksdagsmankomma in i slutet av en lång debatt. Snararehandlar det om en reflexion som jag gör när jagträffar unga människor som vill diskutera och hörahur vi ser på EG och på ett svenskt EG-medlemsskap.Efter att ha lyssnat på debatten , som varmycket lång och innehållsrik, kan jag förstå att dettrots allt rör sig om många berättigade frågor somunga människor har.Debatten som har förts är en mycket initieraddebatt. Den handlar till stor del om hur olika avtalslår och hur och svenskarna kan komma attpåverkas. Men framför allt handlar den mycket omhur det politiska beslutsfattandet skall ske ute iEuropa och hur kan påverka dennabeslutsprocess. Det är en markant skillnad jämförtmed den bild som man får av när ungamänniskor försöker diskutera EG.Det är kanske inte så konstigt att politikerdiskuterar politiskt beslutsfattande, men å andrasidan är det inte heller märkligt att unga människorinte diskuterar politiskt beslutsfattande och inteheller tycker att det är viktigt. Det blir en skarpkontrast mellan dessa två sätt att tala om EG. Jagtror att det är en av förklaringarna till att ungamänniskor säger att EG-debatten snart måstekomma i gång. Det är inte bara unga människorsom säger så. Många andra svenskar sägerdetsamma. Alla de som är politiskt bevandradeanser däremot att debatten har pågått och attden varit väldigt hätsk och livlig under de senasteåren. Ständigt återkommer vi emellertid till dettapåstående: Det pågår ingen svensk EG-debatt.Sanningen är väl att det inte pågår någon EG-debatt, som har något större genomslag hos ungamänniskor och hos andra svenskar. Orsaken kanvara att den förs i för tekniska termer och att denblir en diskussion om det politiska beslutsfattandetoch dess former snarare än en beskrivning av vilketslags som vill tillhöra.Detta får effekter. När man kommer till skolor ochträffar ungdomar som är nyfikna på ochdess länder, t.ex. , märker man attnyfikenheten är litet yrvaken. Skolan har ingenlång tradition av att sätta i centrum.Detsamma har gällt även för mig. Andravärldsdelar har stått i fokus försvensk politik och för den kunskap som förmedlatsi skolan. Litet yrvaket betraktar de ungamänniskorna Europa.Nyfikenheten är inte heller alltid så positiv.Kunskapen om hur ser ut är mycketbristfällig. Unga människor av kallar sig förtågluffargenerationen. De har åkt ut i medryggsäck och besökt de europeiska storstäderna,men kunskapen om förutsättningarna att bo ochleva i är liten.Detta beror på att svenskar i allmänhet ärgeografiskt -- det behöver man bara titta på enkarta för att kunna förstå --, kulturellt och etnisktmycket isolerade uppe i norr, vilket vi har varitunder . Denna isolering märksmycket tydligt när man stöter på unga människor.Detta förhållande kan vara en del av förklaringentill de olyckor och de otrevliga våldshandlingar somvi sett . Det kan också vara en förklaringtill att det är svårt med Europadebatten.Jag menar att de svenska opinionsbildarna har ettstort ansvar i detta sammanhang. Detta gäller t.ex.när man i skolan diskuterar hur kunskapenangående ett jaeller ett nej-alternativ inför denkommande folkomröstningen skall förmedlas.Hur går man då till väga i skolan?