prot · GF0974 · 1992-03-11 00:00:00 — Detkan ju inte bli kvar en enda anställd inomindustrierna, varken inom eller någonannan, om kommun ger 300anställda sparken.Det är rent parodiskt när finansministern -- jag troratt det var här i kammaren -- uppmanarkommunerna att bygga, eftersom priserna hadepressats, som regeringen vill håva in 7,5miljarder från kommunerna. Vad blir det då avdessa tillfällen till upprustningar i en kärvekonomisk tid för kommunerna? Skandalen varfullständig när regeringen avskaffadestimulansbidraget till skolupprustningar.Nej, det kan inte vara rimligt att ge ytterligare 20000--40 000 sparken , somman skall dra in 7,5 miljarder. Den indragningenborde inte ske. I stället borde man se till att folk hararbete. Det existerar ingen konkurrens om de realaresurserna.Det stora problemet är egentligen den lågaekonomiska aktiviteten på hemmamarknaden.Regeringens politik innebär en direkt åtstramining,liksom även sparandet, kapitalbeskattningen ochsparstimulanserna. I det här sammanhanget harcentern ett stort problem. Att införatvångssparandet under en högkonjunktur skulle juvara en väldigt god konjunkturpolitik, dvs.tvångssparandet skulle utgöra en stimulans underlågkonjunktur. är med på att gynnasparande i då man egentligen skall varamåttlig med sparandet. har sparandetnaturligtvis en baksida, om man vänder på slanten,och det är detta systemskifte, dvs. att dagensoffentliga utgifter skall gå via försäkringar ochannat för den som har råd att spara genomsjukförsäkringar, pensionsförsäkringar o.d. Dettaär ett systemskifte, men resultatet blir arbetslöshet.Att skjuta upp barnbidragshöjningen, ökaavgifterna till A-kassan och ta bortfackföreningsavdraget är åtstramande i dennakonjunktur när allt fler blir arbetslösa.Vi i anser att åtgärder såsom attåterställa sjukförsäkringen och ta bort momsen påkollektivtrafik och turism kan varasysselsättningsbefrämjande. Jag instämmer helt idet som sade om byggandet. Manbör sätta fart på ROT-programmet för skolor, VA-nät och äldreomsorgen. Som jag ser det finns detegentligen inga hinder, bara politiska hinder.Dessutom bör man införa räntelånesystemet.Om jag har förstått innebörden av regeringens endaväg syftar den till tillväxt. Med arbetslösheten iryggen vill jag då fråga: Får alla del av den härtillväxten med den fördelning som den har? Ellerblir det som i övriga industriländer som har prövatdenna väg, att det är några som får stå utanför? Defår nådegåvor i form av socialbidrag eller ersättningfrån A-kassa. Får dessa människor egentligen varamed? Det är kanske ett av de stora frågetecknennär det gäller regeringens politik.Regeringens plan innehåller också en särskildbilaga om miljöpolitik. I fråga om tillväxten ochdess effekter finns det dock inga direkt tydligaingrepp i den ekonomiska politiken frånregeringens sida, något som skulle så att sägatillfredsställa de ekologiska värdena ochmiljömålen.Man har gjort detta till en bilaga, vilket väl ärganska typiskt . Man sätter nämligen tillväxteni centrum. Jag kan i regeringens politik inte se gör några ingrepp när det gäller produktionen,produkterna, avfallshanteringen,kommunikationerna eller samhället i övrigt sominnebär ett ingripande i dagens tillväxtnormer, somju skapar den miljöförstöring som finns i nästan allaled.Om jag skall hårdra det hela tycker jag attregeringens politik andas att man gärna vill hamiljöåtgärder och miljöpolitik, men först en rejälmiljöförstöring.Är tillväxt möjlig för alla på en marknad? Jag varnyss inne på detta. Den marknad som vi nu har, ochsom omhuldas i hela världen, med mycket storarbetslöshet och mycket stora klyftor i fråga omförmögenheter och inkomster förstärks i det härlandet. Och inom produktionen, bland dem sombestämmer vad som skall produceras, ökar maktenoch koncentreras till några få grupper. Inflytandetför de anställda begränsas alltmer, och regeringensåtgärder på alla plan tyder på att de anställdasinflytande skall begränsas. Det är de som harmakten som skall bestämma vilka av de anställdasom eventuellt skall få inflytande. Det är bland demänniskor som skall köpa produkterna på dennamarknad som de stora inkomstklyftorna finns.Som jag har sagt till finansministern ochfolkpartiet i en debatt så rimmar detta oerhört illamed de gamla socialliberala tankarna. Det fannsmånga ideologer inom liberalismen som ansåg atten marknad ändå förutsatte en någorlunda jämninkomst- och förmögenhetsfördelning i samhället.Vi är på väg åt rakt motsatt håll.Vi försöker precisera vad somkan känneteckna en marknad med social grund. Vimenar att jämlika inkomster och förmögenheteroch ett demokratiskt arbetsliv är en förutsättningför en marknad i balans.En annan fråga när det gäller tillväxten som måstevara central är att industrin skall ta fart.Investeringar, och då helst nyinvesteringar, krävs juoch, enligt och många andrasuppfattning, med en kunskapsintensiv inriktning.Kan detta ske, och kommer det att ske i ,eller kommer vi att bli ett låglöneland som skallgarantera företagen höga vinster? Något svar frånregeringen får vi inte. Regeringen säger attpolitiken skall syfta till investeringar framöver. Detvore mycket bra med ett svar på hur denkunskapsintensiva industrin skall komma tillSverige. På vilka grunder skall den investera iSverige? Skall det ske genom att man ser till attägarna gynnas, att löner och kostnader är låga, ellerkräver investeringar i modern teknik en oerhörtbred kunskap i arbetslivet och ett mycketdemokratiskt inflytande och en mycketdemokratisk arbetsorganisation? Vi anser attSverige kan ha ett trumfkort i världen när det gälleratt över huvud taget överleva som industrination.Vi menar att detta är ett absolut måste om vi skallhävda oss på den internationella marknaden,oavsett om vi är med i EG eller inte.Vänsterpartiets alternativ till den förda politiken äratt vi anser att man framför allt måste hållasysselsättningen uppe. I vårt budgetförslag utgår vifrån att skattekvoten är på samma nivå som den varföre den borgerliga regeringens skattesänkningar.Enligt vårt budgetalternativ ökar intebudgetunderskottet, trots att vi vill satsa på jobb,en effektivare arbetsmarknadspolitik och ökadutbildning.Vi anvisar också en helt annan skattepolitik. Vi villinte ha skattesänkningar på kapitalinkomster. Vitror inte att det sätter fart på ekonomin.Vi avvisar också regeringens försämringar för dearbetande, t.ex. när det gäller karensdagar,tandvårdsförsäkring, arbetslöshetsförsäkring ochvuxenutbildning. Vi motsätter oss ocksåavskaffandet av delpensionen och indragningarfrån kommunerna. Det är omöjligt att begripa attregeringen tafsar på delpensionen i detta läge.Vårt förslag syftar till att arbetslösheten skallbekämpas. Vi föreslår att beredskapsarbetena ökarkraftigt och att det skall finnas en ungdomsgarantiför ungdomar . Vi föreslår vidare enkraftig förstärkning av regionalpolitiken och flerutbildningsplatser. Vi säger också nej tillbesparingar inom komvux. Vi anser i stället attkomvux bör få ökade anslag.Insatserna för nya jobb bör ske genom ROT-program, genom borttagande av turistmomsen,genom att det inte sker indragningar frånkommunerna, genom infrastruktursatsningar sommåste ske och genom trafiksatsningar.Vi vill ha en rättvis fördelning till hushållen genomatt föräldraförsäkringen förlängs och genom attpensionsstillskottet till låginkomstpensionärernahöjs. Vi vill också genomföra enbarnbidragshöjning. Vi vill slopa momsen påfjärrvärme och kollektivtrafik. Vi vill ta från , bl.a. genom att slopa grundavdraget förhöginkomstagarna. Vi anser att marginalskattenför inkomster . skall höjas och attkapital- coh förmögenhetsskatterna skall skärpas.Vad vi saknar hos regeringen ären plan för om och hur den skall bekämpaarbetslösheten. Är inflationsbekämpningenöverordnad alla andra åtgärder?Flera ekonomer har påpekat, inte minst LO-ekonomen , att en ökning avarbetslösheten har ytterst marginell effekt påinflationsbekämpningen.Regeringen vill väl inte bara göra någon insats förungdomarna? Regeringen är skyldig att redovisahur arbetslösheten skall minska. Om det fannsnågon moral och etik i politiken, borde regeringen,om den inte kan vidta kraftfulla åtgärder ellerhalvera arbetslösheten, fundera över om den inteskall utlysa nyval i detta läge. I valrörelsen varnämligen flera av de nuvarande regeringspartiernamycket aktiva när det gällde att kritisera densittande regeringen för en tilltagande arbetslöshet.Jag yrkar bifall till den meningsyttring som jag harfogat till betänkandet.Anf. 4 ():Herr talman! Det blåser snålblåst över Sverige.Obalansen i ekonomin och lågkonjunkturen sätterdjupa spår. Till denna mandatsperiods viktigasteuppgift hör därför att stabiliserasamhällsekonomin. behövs det en konsekventekonomisk politik med långsiktiga mål, sominnehåller god miljö, regional balans och rättvisfördelning. Om jag förstod rättnär han höll sitt lågmälda anförande tidigare,instämmer han i inriktningen och dessa mål.Den ekonomiska stagnationen måste brytas. Deoffentliga utgifternas andel av BNP måste minskaoch prioriteras för vård, utbildning och omsorg.Investeringarna skall prioritera infrastruktur,utbildning, forskning och miljöförbättringar. Deskatte- och avgiftsfinanserierade systemen måstereformeras och sparandet stimuleras.Nu måste återupprättas som enframgångsrik tillväxt- och företagarnation med enstark och växande ekonomi. Det måste bli lönsamtatt investera och driva företag. Vi måste säkra envaraktigt låg inflationstakt. Vi måste skapaförutsättningar för en långsiktigt lägre räntenivå.Höga räntor hämmar investeringar och driver uppkostnaderna för företagare, jordbrukare,hyresgäster och villaägare.Det råder, fru talman, bred enighet ifinansutskottet om att den ekonomiska politikenmåste ha denna inriktning. Regeringen får såledesstöd för sin politik av finansutskottet, som inte påen enda punkt avvikit från den av regeringenföreslagna politiken.Det behövs alltså djärva grepp. Opinionsmässigtkan vissa åtgärder förefalla lockande. Men deskulle inte långsiktigt medverka till att den svenskaekonomin återfår sin fulla kraft. Kortsiktigaåtgärder, motiverade av de problem somlågkonjunkturen skapar, måste ligga i linje med enlångsiktig strategi för den ekonomiskautvecklingen.Den konkurrensutsatta sektorn har en nyckelroll ifråga om den här strategin. Därför kan denoffentliga sektorn inte fortsätta att växa. Sverigeskall vara en ledande industrination med enbetydande export. Företagen måste få svängrumför att kunna möta den internationellakonkurrensen. Det är genom företagandet som viskapar tillväxt, utveckling och välfärd. Landets allaindustriarbetare har nytta av konkurrenskraftigaföretag.Viktiga åtgärder har redan vidtagits för attstimulera företagssektorn och ekonomin. En deltillväxthämmnade skatter t.ex. har reducerats ellerslopats. Turistmomsen har sänkts. Den allmännalöneavgiften har slopats. Lagar och regler skallförenklas och småföretagsanpassas.Riskkapitalmarknaden för småföretag skall vidgas.Åtgärder för att stimulera konkurrensen är på väg.Det, , är den rätta vägen när detgäller att skapa nya jobb.Genom en långsiktig ekonomisk politik kan vi fåresurser för välfärdsutvecklingen. Men vi måsteockså göra omprioriteringar för att värna de sämstställda grupperna. Det är solidaritet. Trots en hårdbudgetprövning har det skapats utrymme för enförstärkning av stödet till handikappade. Anslagentill infrastruktur, utbildning och miljö höjs.Regionalpolitiken förstärks och utvecklas.Insatserna också för de fattiga länderna förstärks.Åtgärder för att hjälpa samt Öst- ochCentraleuropa prioriteras.Fru talman! Arbetslösheten får aldrig bli ett medeli den ekonomiska politiken. Den principen slås fastbåde i regeringsdeklarationen och i finansplanen.Det är en princip som vi i har hävdat, bl.a. manifesterad i den s.k.krisuppgörelsen i början av 1930-talet.Arbetslösheten måste således bekämpas. På kortsikt sker det genom arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Därför ökar nu anslagen till just sådanaåtgärder. Dessutom skapas nya platser viduniversitet och högskolor.Samhället måste med alla medel underlättasituationen för dem som blivit arbetslösa och bidratill att tiden kan utnyttjas på ett meningsfullt sätt,t.ex. genom utbildning.Nya åtgärder föreslås inomarbetsmarknadsområdet. Emellertid möter förslaget kritik frånorganisationer som står Socialdemokraterna nära.Tyvärr föredrar man att ungdomar lär sig att leva påbidrag i stället för att värna möjligheterna tillarbetslivserfarenhet och de därigenom ökadechanserna på arbetsmarknaden. Har HansGustafsson och samma negativainställning som LO till förslaget om praktikplatser?Mycket tyder på att vi går mot ettsysselsättningsläge som är allvarligare än det lägesom rådde när finansplanen fastställdes. Därför ärdet viktigt att åtgärder vidtas för att få fart påinvesteringarna i t.ex. infrastruktur. Arbetet medupprustningen av både vägnätet och järnvägsnätetmåste påskyndas. Men kommunerna kan ocksåmedverka genom en tidigareläggning avupprustningen av skolor, vårdinrättningar osv. Detär bara att sätta i gång med det arbetet. Det krävsinte alltid insatser från och regeringen.Initiativkraft och uppfinningsrikedom måste ocksåfinnas ute i kommunerna.Vi står nu på tröskeln till en period medprivatisering av statliga företag, som syftar till ettbreddat ägande och till att livskraftiga företagskapas. De pengar som försäljningen av statligaföretag ger skall användas främst till investeringar iinfrastrukturen. Det ger nya jobb runt om i landet.I vissa regioner är den statliga företagssektorn meromfattande. Många kan därför känna sig osäkra påvad privatiseringen innebär. För att privatiseringenskall få ett brett folkligt stöd är det viktigt att en stordel av det kapital som frigörs vid försäljning avstatliga företag verkligen investeras i infrastruktur iutsatta regioner. På det sättet kan försäljningen fåmycket positiva effekter för den regionalautvecklingen och när det gäller bekämpningen avarbetslösheten.Finanspolitiken måste vara stram. Den måste bidratill att inflationen långsiktigt förblir på en låg nivåliksom till att budgetunderskottet kan bemästras.Skattehöjningar är inte ett alternativ, då deförsämrar förutsättningarna för tillväxten. Därförmåste finanspolitiken bygga på att de offentligautgifterna begränsas.Utgiftsminskningar är nödvändiga också när detgäller att skapa utrymme för fortsattaskattesänkningar. Regeringens preliminärabedömning på den här punkten är att det behövsskattesänkningar om i storleksordningen10 miljarder kronor . ställer sig bakom dennapreliminära bedömning men vill betona attskattesänkningarnas omfattning måste avvägas motden aktuella ekonomiska situationen till år.De fortsatta skattesänkningarna måste, förutom attde skall vara tillväxtfrämjande, varafördelningspolitiskt acceptabla. Även omskattesänkningar är viktiga måste de vägas motbehovet av resurser för social trygghet. resurser för vård av barn, gamla och sjuka.Inom ramen för det kommandeskattesänkningsutrymmet bör, som vi i harföreslagit, en reducering av byggmomsen prövas.Det skulle bidra till att byggandet stimuleras och tillatt byggandet blir billigare. Även avarbetsmarknadspolitiska skäl finns det motiv för ensådan åtgärd.Vi behöver också tydliga besked när det gällerlånefinansieringen för bostadsbyggandet, och härkommer förslag . Det behövs ett systemsom gör det möjligt för människorna att bo ibostäder som har en rimlig standard.I finansplanen lyfts miljöfrågornas betydelse fram.Det är bra att miljöpolitiken lyfts fram som ettprioriterat område och att sambandet mellanekonomi och ekologi markeras. sätts det ett prispå miljön. De kostnader som har orsakatmiljöskador blir således synliga.Miljöhänsynen måste prägla samhällets utvecklingi hela dess vidd. Som medel för att drivautvecklingen mot ett ekologiskt bärkraftigtsamhälle skall ekonomiska styrmedel användas istörre utsträckning inom den marknadsekonomiskaramen.Av någon underlig anledning yrkarSocialdemokraterna avslag beträffande riktlinjernaför de ekonomiska styrmedlen i miljöpolitiken. socialdemokratiska reservationen i dettasammanhang sägs bl.a.: ''Nya styrmedel kan införasnär så bedöms lämpligt. ''Därför vill jag fråga: När är det enligtSocialdemokraterna lämpligt att sätta in styrmedel?Hur dålig skall miljön behöva bli innanSocialdemokraterna accepterar ekonomiskastyrmedel i miljöpolitiken som har den inriktningsom regeringen har föreslagit?Jag tolkar faktiskt Socialdemokraternas yrkandeom avslag beträffande regeringens ambitiösamiljölinje som ett uttryck för den betongpolitik somså ofta präglat Socialdemokraterna. Detta beklagarjag.Socialdemokraterna gör en mycket kortsiktigbedömning av den ekonomiska situationen. I gårskrev i en debattartikel atthuvudproblemet i svensk ekonomi för närvarandeär den svaga efterfrågan.Svag efterfrågan brukar vara karakteristiskt för enlågkonjunktur. Visst är våra problem delviskonjunkturbetonade. Men till stor del är defortfarande strukturellt betingade. Vi brottasfaktiskt med arvet efter socialdemokratin. Detgäller i mångt och mycket de transfereringssystemsom är automatiskt verkande och som automatisktleder till högre kostnader i ekonomin.Den tredje vägens politik var ingenframkomlig väg för att komma till rätta med destrukturella problemen. Den blev om något enåtervändsgränd. Ändå menar den är ett alternativ för att föraSverige ur den ekonomiska krisen.Jag vill påstå att Socialdemokraternasbudgetalternativ rymmer många brister. Deåtgärder som föreslås är delvis gamla bekanta. Manvill möta framtiden med gårdagens lösningar. Detär en repris på den politik som väljarna röstade borti fjol, och den håller inte i dag.Bl.a. föreslår Socialdemokraterna ökade offentligautgifter och att fler kontor och lägenheter skallbyggas för att i princip ''läggas på lager'' förframtida behov. Men vem skall bo i de lägenheternanär vi har betydande överskott? Vem skallhyra kontoren, och vem skall betala?Höjda skatter är Socialdemokraternas alternativför att finansiera offentliga utgifter. Men förutomhöjda skatter föreslår de att 5 miljarder avStadshypoteks kapital skall konfiskeras! Dennadelsocialisering av är enengångsåtgärd och förstärker bara statsbudgetenvid ett enda tillfälle, men skulle, om den vinnerriksdagens gehör, skada finansieringen avbostadsbyggandet.Det finns anledning att fråga: Vilka företag ochinstitutioner står härnäst på listan för attsocialiseras? Vilka framtida skattehöjningar ämnarSocialdemokraterna avisera?I Socialdemokraternas motion om den ekonomiskapolitiken framgår att de anser att en reformering avden offentliga sektorn är nödvändig, men förstlängre fram. Alltså än en gång: vänta och se.Vidare avser man att sänka skattetrycket isvensk ekonomi. Satsningen inom bostadssektornmotiverar man med att finns behov av fleroch bättre bostäder och lokaler.Jag kan, fru talman känna respektför s-politiken, men på den här punkten framstården som en förkortning för strutspolitik. Manstoppar huvudet i sanden i stället för att ta itu medexisterande problem . Varför denna väntan,? Det är nu som åtgärdernabehövs. Väntar vi längre, finns det inget som talarför att omställningen skulle bli mindre smärtsam,utan snarare tvärtom.Den omställning av samhällsekonomin sompåbörjats måste fullföljas med den inriktning somfinansutskottet nu har tillstyrkt. detta arbete i Handelsbankenssenaste konjunkturrapport med att ''den knaggligavägen är den enda som just nu verkar farbar''. Ochknaggligt kan det kanske verka. Resultaten avstrukturförändringarna kommer vi att kunna erfaratill fullo . Det är en nödvändiginvestering för framtiden -- för att ge tryggaarbeten, för att skapa regional balans, för att skaparättvisa och få resurser till välfärd.Med de orden, fru talman, ber jag att få yrka bifalltill finansutskottets hemställan och avslag påsamtliga reservationer och den särskildameningsyttringen.Anf. 5 HANS () replik:Fru talman! Jag lyssnade med intresse till Per-OlaEriksson. I den första delen av hans anförande hadejag svårt att finna underlag för en replikväxling,eftersom det han sade förefaller vara hämtat frånnågot färdigtryckt program. Men i slutet avanförandet blev mera personlig.Då blir han alltid betydligt intressantare, och hanställde flera spännande frågor. Han frågade: Varförskall man vänta? Det är ju nu det behöver göras!Och så hade jag stått och hållit ett tal för Per-OlaEriksson , där jag hade försökt fråga:Varför sätter ni inte i gång?Det är ju ni som inte blir färdiga med någonting.Här har en kommunikationsminister lovat att viskall göra investeringar i infrastruktur för 8miljarder. Nästa gång kommer man ner till 4miljarder -- och det har inte blivit någonting än.Varför sätter ni inte i gång byggandet -- ochbostadsbyggandet -- ? Ni vill välinte att det skall vara oppositionen som beslutar omdet? Det räcker väl att vi ber er attgöra någonting. Jag vände mig till och sade: Be regeringen sätta i gång, ochgör det nu! Vi har inte råd att låta folk gåarbetslösa, när det finns vettiga saker att göra.Vem skall bo i bostäderna? Om han hade lyssnat på sin partiledare,så hade inte behövt ställa frågan.Olof stod i den här kammaren ochskällde som en bandhund för att vi inte byggdetillräckligt många lägenheter. Och att ställer man upp, med en meters lucka, alladem som vill ha en lägenhet, så räcker kön frånStockholm till . Han gick alltså an somattan för att vi inte byggde tillräckligt med bostäder.Nu, säger , är det för mycketbostäder. Hur är det i ? Att ni inte vetvad ni vill kan jag förstå. Men ni vet inte omvarandra heller.Och vem är det som har sagt att det inte skallrationaliseras och förnyas i den offentliga sektornnu, ? Aldrig har vi sagt det. Vi harhållit på med att förnya både den statligaoffentliga sektorn och den kommunala sektorn.Det arbetet måste få fortsätta.Det är alldeles riktigt att det finns en hel del kvaratt göra på den här punkten. Men dessarationaliseringar räcker inte för att dels klaraförändringar när det gäller antalet äldre i landet,och andra krav som ställs på den offentliga sektorn,dels ge pengar till att sänka skatterna -- och till attregeringen skall kunna sänka statsskatter genomkommunala pengar. Det kommer inte att gå. Detkommer att innebära att man raserar välfärden.Och det är ytterligt beklämmande att höra dereportage som kommer, bl.a. från Malmökommun, om hur man försämrar äldreomsorgenoch sänker skatterna i stället för att ta ansvar förmedborgarna.Jag skall återkomma till den andra frågan.Anf. 6 () replik:Fru talman! Jag tycker att Socialdemokraterna ståroch väntar och inte har insett att vi behöver gripatag i de strukturella problemen i den svenskaekonomin.Jag skulle vilja efterlysa mer av engagemang frånSocialdemokraternas sida, att man deltar i arbetetmed att reformera samhällsekonomin och se överde system som ibland automatiskt bidrar till attskapa de ekonomiska problemen -- de automatisktverkande utgiftssystemen.Socialdemokraterna gör det alldeles för enkelt försig. Visserligen är gammalbostadsminister. Men att fixera den ekonomiskapolitiken vid bostadsbyggandet och hävda attbostadsbyggandet skall vara ett medel för att få fartpå -- det är fel väg.Jag vet inte om tror på SCB. Menenligt SCB:s uppgifter står ca 40 000 lägenhetertomma . Det är dubbelt så många som enligttidigare beräkningar. Mot den bakgrunden finnsdet ingen anledning att satsa pengarna på justbostadsbyggandet. Regionalt kan det förstås finnasett behov, men totalt sett för hela landet finns detinte något sådant behov.Under slutet av 80-talet medverkadeSocialdemokraterna till att bygga dyrakontorslokaler, som gapar tomma istorstäderna -- och inte bara där. Denna byggandetsväg, som Socialdemokraterna anvisade tidigare,håller inte på 1990-talet.Jag delar uppfattning ombehovet av att snabbt komma till skott för att få fartpå investeringar i vägar och järnvägar. Där behövsdet åtgärder. som går utan att vi vidtaråtgärder på den punkten är en förlorad dag.Därför utgår jag från att ansvarig minister iregeringen medverkar till att snabbt få framresurser på det här området. Det finns ocksåanledning att med tillförsikt se framtiden an.