prot · GG095 · 1992-10-13 00:00:00 — Man är rädd för attavsaknaden av resurser och därmed möjligheter attindividualisera undervisningen skall göra att mångaelever helt enkelt faller ifrån. Det kan knappast havarit meningen med bästa skola. Om detär en skola för elever som kan ta sig fram på egenhand, ligger den mycket långt ifrån den skola somjag vill kalla bästa. Det är en skola för allaelever, en skola där alla barn har möjligheter att fåden hjälp och det stöd som de behöver för sinutveckling.Anf. 29 (m):Herr talman! bästa skola är den ambitionsom vi har, och det målet skall vi uppnå.Vi har en betydligt större vuxentäthet i skolan änman har i de flesta andra länder. Vid en jämförelsemed andra länder har vi också små klasser.Jag tycker naturligtvis att det är bekymmersamt närelevantalet ökar. Men jag anser fortfarande attproblemen är av den storleken att man lugnt kanlita på att kommunalpolitikerna skall kunna klaraav det hela. Som jag sade har jag intekunnat notera att Socialdemokraterna föreslagiteller är beredda att förorda någon kraftiguppskrivning av statsbidraget till kommunerna förskolväsendet. Så länge man inte har någonting atterbjuda, är det väl inte så mycket bevänt medkritiken heller.Anf. 30 medger att frågeställaren och statsrådet får göraytterligare ett inlägg vardera.Anf. 31 ():Herr talman! Jag tycker att det är bra attskolministern äntligen erkänner att hon tycker attdet är bekymmersamt att klasstorlekarna ökar.Men jag trodde att skolministerns ambitioner varstörre än att vilja sänka nivån till den man har imånga andra europeiska länder. Jag kan inte inseatt vi som förebild bör ha de jättestora barngruppermed mycket små personella resurser som man har imånga länder ute i . Vi borde i stället se tillatt vi åtminstone behåller den kvalitet som vi har påvår skola.Jag är ganska säker på att en utvärdering skulle visaatt vi har bästa skola. Den ärinte så bra att den inte kan förbättras, men om viförsöker uppnå något slags medeltal för ,anser jag att vi går en kräftgång. Detta är inte hellernödvändigt, för om vi gör en annan prioritering avresurserna har vi råd att hålla en hög kvalitet påsvensk utbildning. Det är det vi har talat för, och vihar ett alternativ.Anf. 32 (m):Herr talman! Det hade varit bra om hållit sig till sakfrågan. Det är ingen som hartalat om att sänka några nivåer. Däremot fann jaganledning att påtala att vi i faktiskt liggernågot bättre till när det gäller vuxentäthet i skolanän andra länder.Det är fel, , att påstå att harEuropas bästa skola, om man gör en bedömning avvarje enskild del av skolan. I är man t.ex.bättre än vi när det gäller läskunnighet. Vi liggerdärvidlag på andra eller tredje plats, och det är intedåligt det heller. Det finns alltså detaljer iskolverksamheten där vi inte är bäst. Regeringensambition är att vi skall lyfta oss ytterligare. Det kanvi göra om vi inte bara ser bekymmer.Jag tror emellertid att det är helt fel att gå den vägsom antyder, nämligen att övergeden decentralisering av ansvaret som vi i riksdagenoch på andra håll varit rätt överens om är den rättavägen till ett bättre beslutsfattande i skolväsendet.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1992/93:27 om effektivarestudier i skolanAnf. 33 (m):Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att öka elevernasmöjligheter att lära.Det är riktigt att regeringen har mycket högaambitioner när det gäller att skapa en bra skola. Vihar redan vidtagit en rad åtgärder, av vilkafrågeställaren själv nämner några. Reformarbetetkommer att fortsätta. ochbetygsberedningens förslag har skickatsut på en bred remiss.Den mål- och resultatorienterade styrning som nueftersträvas inom skolväsendet innebär attriksdagens och regeringens uppgift är att lägga fastövergripande mål och riktlinjer för skolansverksamhet och att utvärdera resultaten. Men detär de professionella i skolan, skolledning ochlärare, som har det fulla ansvaret för uppläggningenoch genomförandet av studiearbetet. Läxläsningoch hemarbete är en del av detta. I samband medatt skolans krav på elevernas kunskapsinhämtningökar, ökar också kraven på elevernas egna insatser.Denna utveckling har redan påbörjats i skolan.Anf. 34 ():err talman! Jag vill först tacka statsrådet försvaret på min fråga. Man kan av inlägg som gjordesi den föregående debatten få intrycket att svenskskola står inför avgrunden i ekonomiskt hänseende.Så är inte fallet, utan verkligheten är att ärdet land i som satsar mest på skolan percapita och i förhållande BNP.Även om man måste ta internationellautvärderingar med en nya salt, visar Sverigeemellertid vid sådana jämförelser medelmåttigaresultat. Det finns en del områden där vi är bra,men också områden där vi är sämre.Jag anser att det i regeringens skolpolitik har någraviktiga komponenter som är på väg att genomföras.Det gäller fristående skolor, rätten att välja skolaoch en ny lärarutbildning. Det är också bra att vi fårett nytt betygsystem och en ny läroplan. Allt dettaär viktigt för att vi skall nå bättre resultat i skolan.Vad vi också måste titta på är hur det inre arbetet iskolan fungerar, dvs. hur vi använder vår tid. Mankan konstatera att hör till de länder som harde kortaste skolåren. När så är fallet måste man setill att skolarbetet bedrivs effektivare och att detblir mer av läxor och hemarbete.När man tittar i den rapport som jag refererar tillvisar det sig att även där ligger lägst. Manmåste trots allt se till att det framöver blir mersjälvstudier och läxor för att vi skall uppnå en bättreskola.Jag kan hålla med statsrådet om att det naturligtvisär viktigt att skolledning och lärare ärprofessionella. Det är vi överens om. Men när mannu ser att exempelvis läxor utgör en mycket litendel har vi liksom skolministern ett ansvar för attsända signalen: Här måste vi skärpa oss. beredd att vidta de åtgärder jag nämnde?Anf. 35 (m):Herr talman! Jag är beredd att säga att vi skall hamer läxor i skolan. Det är ingen konst.Under minskade mängden läxor i svenskskola. Det är naturligtvis allvarligt, eftersomläxorna är en del av skolarbetet. Skälet till att detblev så här är att man i Lgr 69, läroplanen från1969, sade att huvuddelen av arbetet skulle ske iskolan, vilket av många tolkades som att läxor ochhemarbete var fel. har man kommittill insikt om att att den uppfattningen är felaktig. ILgr 80 påpekas att läxor är en del av skolansarbetssätt, och det börjar nu sakta åstadkommaresultat.Vi vet av de senaste undersökningarna attläxläsning har ökat markant. Vi kan inte se den nivåpå läxläsningen som vi har annat än om vistuderar siffror från t.ex. 60-talet. Här sker enförändring. Trots detta ligger vi i lågt iförhållande till andra länder, vilket och läsläsning är en väsentlig del avstudierna. I bl.a. sammanfattningom läxor, där han har samlat många erfarenheterfrån svensk forskning, nämns en hel del positivaeffekter som man vet att vi får av läxläsning. Dethandlar om att förstärkakunskapsinhämtningen hos eleverna. Det visar sigatt eleverna blir bättre på studieteknik och attkunskaperna mer fördjupas. Läxläsning ökar ocksåintresset för studier på fritid, vilket är nog så viktigtom man ser det i perspektivet av ett livslångtlärande.Anf. 36 ():Herr talman! Det är bra om det är som statsrådetsäger, dvs. att man har ökat antalet läxor ochhemarbetet i skolan. Jag är kanske böjd att hållamed om att det har skett en viss ökning. De siffrorsom jag refererade till är kanske gamla.Men jag tror att andra länder inte harminskat på sina ambitioner utan snarare höjt dem.I det framtida samhälle som vi kommer att stå införkrävs det större kunskaper hos både barn ochvuxna. Skall vara en toppnation måste vi setill att vi har en bra skola. Läxor och hemarbetestimuleras utan tvivel inte speciellt mycket. och jag har ju själva barn, och vi vet omhur mycket läxor barnen får i låg- ochmellanstadiet, då barnen verkligen är vetgiriga. Deskäms ju nästan när man frågar dem: Har ni fåttnågon läxa den har veckan? Nej, svarar de, men devill hemskt gärna ha en läxa.Det är viktigt att statsrådet sänder en signal så verkligen ger läxor i grundskolan.Anf. 37 (m):Herr talman! Produktivitetsdelegationensbetänkande bygger på statistik som är några årgammal. Jag försökte inledningsvis säga att man avden statistiken kan se en kraftfull förbättring, menatt den ändå tydligt visar att i förhållandetill andra länder har mycket mer att göra på dettaområde. Detta får vi arbeta vidare med.En av de viktigaste delarna i de direktiv somskickats till läroplanskommittén var att elevernasansvar för sina studier skall öka. Det gör det rättnaturligt att dra slutsatsen att även hemarbetet kanöka. Dessutom vill jag passa på att till även andra föräldrar till skolbarn säga, attläxläsning är något som också befrämjarföräldrarnas kunskaper om vad barnen lär sig iskolan. Det kan vara ett trevligt sätt att utbytaerfarenheter. Om man tycker att barnen får för litetläxor bör man som förälder se till att barnens läraredirekt får den informationen, eftersom riksdagenhar gett lärarna stor frihet vad gäller uppläggningav arbetet.Anf. 38 medger ytterligare ett inlägg från vardera sidan.Anf. 39 ():Herr talman! Jag kan hålla med statsrådet att detockså är bra för föräldern själv. Det är alldelesriktigt. Det gäller även de få läxor som mina barnhar fått. Men enligt mitt sett att se det gör vieleverna en björntjänst när vi inte ser till att de fårläxor tidigare. Kraven ökar sedan i gymnasieskolanoch i högskolan när de väl kommer dit, och då harvi gjort dem en björntjänst.Det är bra att läroplanskommittén har kommit framtill detta, och det är bra att statsrådet säger att denhär frågan skall bevakas. Om vi går från enregelstyrd till en målstyrd skola är det viktigt att viser till att målen också uppnås. Min sista fråga tillstatsrådet är: Om det nu inte sker någon förändringjämfört med andra länder, enligt det material vi fårframöver, är då statsrådet beredd att vidta åtgärderså att vi får i gång denna process i svensk skola?Anf. 40 (m):Herr talman! Det är väl alldeles uppenbart att omvi inte inom de tidsramar som skolan förfogaröver kan åstadkomma förbättrade resultat måsteman här i och på andra håll i samhälletdiskutera hur vi kan öka den tid som är tillgängligför studier. Det handlar om läsårets längd menockså i mycket stor utsträckning om mängdenhemarbete.Det är ju så med studier att de tyvärr inte går atteffektivisera hur mycket som helst, och man hinnerinte med hur mycket som helst under en begränsadtid. Det krävs återkommande studier och att manlåter insupandet av kunskaper ta litet tid. I den meningen är jag naturligtvisberedd att vidta åtgärder om vi inte når fram på denväg vi nu går.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1992/93:5 om ubåtsjaktenutanför OxelösundAnf. 41 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat mig vad jagär beredd att göra för att ubåtsjaktstyrkan skall fåde vapen och de eldtillstånd som behövs för att ökachanserna till framgång i jakten på främmandeundervattensverksamhet.Det är värt att på nytt framhålla att ubåtsjakt iskärgårdsmiljö är mycket svårt. Uppgiften ställerstora krav på såväl personalen som på sensorer ochvapen.Sedan undervattenskränkningarna konstaterades ibörjan av 80-talet, har därför regeringen anvisatmedel för utveckling och anskaffning av bättresensorer och vapen.Det har visat sig att sådan materiel som är anpassadför våra speciella förhållanden inte har funnitsomedelbart tillgänglig. Utvecklingsuppdrag hardärför getts till svensk försvarsindustri.Marinen har en avsevärt ökad förmåga attupptäcka, följa och identifiera främmandeundervattensverksamhet jämfört med tidigare.På vapensidan har redan tillförts antiubåtsgranater,och anskaffningen av en svensktillverkadubåtsjakttorped har forcerats. Då denna inte bliroperativ , beslutade regeringen att ettmindre antal torpeder skulle inköpas från utlandet.Dessa tillförs nu ubåtsskyddsstyrkan. Denna typ avtorped, av vilken en användes vidOxelösundsincidenten, är inte helt anpassad föranvändning i våra kustvatten, men bedöms ändå geett betydande tillskott intill dess att den svenskaubåtsjakttorpeden är tillgänglig.Någon ytterligare tidigareläggning av den svenskaubåtsjakttorpeden är inte möjlig.Regler för ingripande mot utländska ubåtar sompåträffas i undervattensläge inom svenskt inrevatten och svenskt territorialhav finns i den såkallade IKFN-förordningen (1982:756).Där föreskrivs bl.a. att en ubåt som iundervattensläge påträffas inom svenskt inre vattenskall hindras från att bedriva fortsatt verksamhet.Därvid får vapenmakt tillgripas utan föregåendevarning och om det behövs får sådana vapenanvändas som medför risk för att ubåten sänks ellergörs manöveroduglig på annat sätt.Överbefälhavaren har sålunda de tillstånd somkrävs för att ingripa mot främmandeundervattensverksamhet i syfte att hindra fortsattsådan verksamhet.Anf. 42 ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern för ettutförligt svar. Eftersom mina frågor är en smulakritiska, vill jag säga att jag har stort förtroende förpersonalen i vår ubåtsjaktsstyrka. Jag har förvissostort förtroende också för försvarsministern, som ärmycket handlingskraftig.Svenska folket och dess värre också omvärlden haremellertid fått uppleva ännu en misslyckadubåtsjakt, trots att det klart ifrån bl.a. ledandemilitärt och politiskt håll har sagts att det fannsminst en främmande ubåt i vattnen utanförOxelösund. Uppenbarligen fanns då bara en endamålsökande torped tillgänglig. Av någon anledningblev den felapterad. Detta är en av anledningarnatill att jag ställde dessa frågor till försvarsministern.Räcker nu pengarna till att få fram resurser så att vifår verkligt effektiva vapen?Vi har hållit på i . Själv har jagsuttit i försvarsutskottet , där vi alltidvarit positiva till att anslå medel till ubåtsjakt, iförsta hand åtminstone till vapen. Däremot har detvarit sämre ställt under tidigare majoriteter då dethar gällt fartygen.I detta sammanhang vill jag nämna ytterligare enfråga som handlar om eldordern som kom bort.Helt klart är, vilket försvarsministern också säger,att ÖB har mandatet att ge order om verkanseld. kunde vi alla läsa attÖB ville skjuta mot ubåt utan varning. Den ordernkom bort. Klart är att svenska folkets förtroende ärallvarligt naggat i kanten.Anf. 43 Försvarsminister ():Herr talman! Jag förstår ochandras oro över att vi ännu inte har lyckats få uppen ubåt till ytan eller på annat sätt lyckatsoskadliggöra någon. Detta beror bl.a. på att vi intehar tillräckligt effektiva vapen i förhållande till deuppgifter som här föreligger. Jag är själv iblandnågot förvånad över detta med tanke på att vi sedan1980 genom olika beslut har tillfört dennaverksamhet med dagens penningvärde närmare 2miljarder kronor.Enligt min mening är det nu viktigt att i första handkoncentrera sig på att använda de nya vapen, sombörjar bli operativa, . Detgäller alltså den nya s.k. ubåtsjaktstorpeden. Det ärvidare viktigt att se till att nya och effektivare vapenutvecklas så långt det är möjligt.Herr talman! Dessutom vill jag tillägga att det närdet gäller eldorder finns enligt min meningtillräckliga möjligheter att snabbt och effektivtingripa genom den s.k. IKFN-förordningen ochövriga tillämpningsföreskrifter. Regeringen kanknappast gå längre i fråga om att ändra debestämmelser som finns. Det finns en långtgåendedelegation, och så skall det också vara. Jag vill dockunderstryka att insättandet av stridsladdadetorpeder i fredstid mot vad man tror vara enfrämmande ubåt kan innebära att ett ickeobetydligt antal människoliv kommer till skadaeller förloras. Det är alltså ett stort ansvar somåligger dem som har dessa befogenheter.Anf. 44 ():Herr talman! Jag instämmer naturligtvis helt iförsvarsministerns konstaterande att människolivkan komma i fara, men det är ju inkräktarensansvar. Det är de facto en krigshandling somvederbörande begår genom att med t.ex. ubåt ellerminiubåt gå in på svenskt territorium utan att ge sigtill känna, trots att det skjuts ett antalvarningsskott. Fanns det då verkligen bara en endatorped tillgänglig i ubåtsjakten vid ? Vihar ju, som försvarsministern säger, sedan 1980anslagit närmare 2 miljarder till ubåtsjakten.Låt mig också passa på att nämna, att varje gångsom jag har frågatvilken plattform som är den bästa för ubåtsjakt, såhar jag, såväl i som i utlandet, fått sammasvar: Det är ubåtar. Ubåtarna ingår ju iubåtsjaktsstyrkorna, varför använder man då inteubåtarna för verkanseld?Anf. 45 Försvarsminister ():Herr talman! Jag delar helt att inkräktaren tar på sig ett väldigtstort ansvar; det kan knappast finnas någon tänkbarinkräktare som inte är medveten om vad somkan hända.Det finns dock en annan aspekt: Man kan inteskjuta stridsladdade torpeder eller annat utan attvara absolut säker på att man icke skadar oskyldigafartyg som kan befinna sig i området.Det fanns vid det aktuella tillfället en torpedtillgänglig. Självfallet fanns det flera. Regeringenkan dock inte gå ut och bestämma hur mångatorpeder som skall finnas på olika fartyg. Självfalletfanns det också andra vapen.Vad slutligen gäller ubåtar som bekämpar andraubåtar kan jag försäkra att vadgöras skall allaredan är gjort.Anf. 46 ():Herr talman! Det sista är intressant. Det är såvittjag vet första gången som en försvarsminister haruttalat att ubåtarna som ingår i ubåtsjaktsstyrkanockså har eldtillstånd -- jag tolkarförsvarsministerns ord som ett konstaterande avdetta. Detta är som sagt också den bästaplattformen för ubåtsjakt enligt all internationellexpertis. Om det bara finns en enda målsökandetorped som kan kastas i väg från ett ytfartyg, är detju väldigt bra om man tar till de torpeder somubåtarna har, även om det naturligtvis är en förSverige ovanlig handling.Låt mig ställa ytterligare en fråga tillförsvarsministern: det att eldordern frånÖB kom bort på vägen, att den blev tre dygngammal innan den operative chefen i flottan, i dettafall amiral , fick beskedet?Anf. 47 Försvarsminister ():Herr talman! Exakt vad som hände med dennaeldorder håller vi på att utreda. Jag vill inteföregripa denna utredning, eftersom det ärallvarligt att komma med beskyllningar åt det enaeller andra hållet innan alla parter har fått ge sinversion av saken. Jag befann mig själv vid dettatillfälle ute på ubåtsjakten, och jag kan försäkra attdet fanns möjligheter att snabbt gripa in. Underden senaste ubåtsjakten utanför gjordesockså vapenverkan . Man satt alltsåinte och väntade på att gripa in.När det gäller användning av ubåtar i det härsammanhanget kan jag självfallet inte gå in på hurdet är upplagt, men jag kan försäkra att allatillgängliga resurser används, inkl. ubåtar, somsjälvfallet har skarpladdade incidenttorpeder.Anf. 48 ():Herr talman! Det här blir sannolikt mitt sista inläggi den här debatten. Jag vill tacka försvarsministernför åtskilliga klarlägganden. Det är bara för mig attännu en gång konstatera att vi har enutomordentligt duktig personal inom marinen somsysslar med dessa frågor. Men det är ju enfrustrerande situation för dem att gång efter annanbehöva invänta eldorder, dvs. order om verkanseld,att de skall behöva kasta i väg knallskott, somnaturligtvis leder till att den främmande farkosteneller farkosterna drar i väg.Jag förstår att försvarsministern nu kommer attskynda på arbetet med detta, som han redantidigare har gjort i andra sammanhang. Vi hoppasnu att inte besparingarna på försvarsbudgeten skalläventyra den ubåtsjakt som i fortsättningen måstebli effektfull, dvs. att inkräktaren identifieras påplatsen, precis som den ryska ubåten U 137.Anf. 49 Försvarsminister ():Herr talman! Jag delar att vi har en mycket kunnig ochprofessionell personal, som bl.a. den härsommaren, med de många många indikationer somhar förekommit, har slitit väldigt hårt och gjortgoda insatser. Ansvaret för att vi inte har haft bättrevapen ligger definitivt inte hos försvarets personal.Slutligen måste jag dock säga att besparingar påförsvaret inte går att trolla med. Det finns alldelesklart en risk för att även mycket mycket nödvändigaoch akuta verksamheter direkt eller indirekt kankomma att drabbas. Min bedömning är emellertidatt vi skall göra vad vi kan för att vässa deubåtsjaktsstyrkor som vi har, inte minst påvapensidan.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1992/93:30 omförsvarsbeslutetAnf. 50 Försvarsminister ():Herr talman! har ställt till mig enfråga om vilka säkerhetspolitiska bedömningar somlåg till grund för regeringens uppgörelse medSocialdemokraterna.Regeringen kommer för attredovisa de förslag till besparingar m.m. somomfattas av de aktuella krisuppgörelserna,däribland åtgärder inom det militära och civilaförsvaret.I ett läge då det ansetts nödvändigt att ävenförsvaret bidrar till besparingar har det bedömtsmöjligt och nödvändigt att lägga ner F 6 och vidtaytterligare åtgärder i kostnadsreducerande syfte.Några nya säkerhetspolitiska bedömningar har inteinverkat i samband med utformningen av nuaktuella åtgärder. De bedömningar som låg tillgrund för försvarsbeslutet så sent som iår är självfallet alltjämt giltiga.Anf. 51 (nyd):Herr talman! Det beslut som vi fattade här ikammaren för nu ungefär sedan ochsom så fantasifullt kallades femårigaförsvarsbeslut grundade sig till väldigt stor del påsäkerhetspolitiska bedömningar och det faktum attvår omvärld inte är så lugn som man många gångervill låta påskina och tro. Såvitt jag vet har vi ännuinte fått några signaler om att man i våragrannländer håller på att plantera blommor i sinakanonpipor. Ubåtskränkningarna fortsättertydligen, och oroligheterna i det flyttarsig ständigt västerut, dvs. i riktning mot oss. Trotsdetta kommer tydliga signaler om att man skallfortsätta att dränera på offensivförsvarskraft.Jag måste fråga försvarsministern: Hur kan mankomma på en sådan idé som att lägga ner ytterligaretvå flygflottiljer, vilket tydligen är aktuellt? Att F 6skall läggas ner är klart, och det kommer också attbli aktuellt med ytterligare en, ännu ickenamngiven.Naiv som jag är har jag trott att flyget är ett av demest operativa instrument som vi har, likaväl somubåtarna, som talade om.Kuwaitkriget har ju i andra länder visat att dettydligen förhåller sig på det sättet.Jag frågar därför försvarsministern: tänkande vara allenarådande iplaneringen av vårt framtida försvar, eller skall detavgörande vara behovet, som det styrs avutvecklingen i vår omvärld? Jag tycker faktiskt attregeringen i det här fallet litet grand handlar likanaivt som den villaägare som säger upp sinbrandförsäkring med motiveringen att det aldrighar brunnit förr.Anf. 52 Försvarsminister ():Herr talman! Jag delar uppfattningatt någon förbättring i det säkerhetspolitiska lägetinte har inträtt sedan den 3 juni.Det är väl inte heller någon större hemlighet att detvar varken från min eller från regeringspartiernassida som förslaget om besparingar inom försvaretfördes fram. Det bedömdes emellertid somnödvändigt att göra besparingar också inomförsvaret för att vi över huvud taget skulle få enkrisuppgörelse. Inriktningen blev då självfallet attgöra besparingar som så litet som möjligt påverkardet försvarsbeslut som vi fattade här i kammarenden 3 juni.Vad gäller flyget är det därför inte antaletflygflottiljer som är avgörande utan antalet flygplanoch antalet divisioner. Flottiljer är en fredstidaorganisation, som spelar mindre roll i krig. Mininriktning är att vi skall fullfölja det beslut somfattades om 16 divisioner. Vad som kommer attske är inte att vi avbryter den här policyn -- detingick i försvarsbeslutet att reducera antaletflottiljer, som väl kommer ihåg --utan vi kommer av besparingsskäl att någottidigarelägga neddragningen av antaletfredsflottiljer för att på så sätt få ut en ökad effekti krigsorganisationen.Problemet är att vi tvingas göra detta tidigare änplanerat, vilket innebär påfrestningar för demänniskor som drabbas. Detta är naturligtvisingenting som vare sig eller jagönskar, men det blir på grund av den krisuppgörelsesom har träffats nödvändigt, eftersom man ansågatt olika sektorer i samhället behövde bidra till attvi fick ordning på svensk ekonomi, något som jagsjälvfallet ställer upp på.Anf.