prot · GF0970 · 1992-02-26 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:70Onsdagen den 26 februariKl. 9.00--17.481 § Utökning av antalet suppleanter isocialutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommit protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i socialutskottet skulle utökas från 18till 19.Kammaren biföll denna framställning.2 § Val av suppleant i socialutskottetFöretogs val av en suppleant i socialutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i socialutskottetRoland ()3 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 20 februari.4 § Utrikespolitisk debattAnf. 1 TALMANNEN:Nu vidtar en utrikespolitisk debatt. Debatten ärindelad i tre avsnitt. I avsnitt I avgerutrikesminister enutrikespolitisk deklaration och därefter följertalare från de tre oppositionspartierna.Avsnitt I (allmän utrikespolitik)Anf. 2 Utrikesminister ():Fru talman! Sedan riksdagenförra gången samlades för att debattera vårt landsutrikespolitik har fundamentala förändringarinträffat som inte bara påverkar karta,utan också vårt sätt att betrakta omvärlden.Efterkrigstiden har gått in i ett nytt skede.Västeuropa har tagit ytterligare ett viktigt stegmot en europeisk union genom deklarationen frånEuropeiska rådets möte i . Den visionav europeiskt samarbete som kodifierades iRomfördraget har visat sin livskraft inte baragenom att skapa ekonomisk dynamik hos vårkontinent, utan också genom att verka som enmotor för frihet och demokrati i hela Europa.Genom vår medlemsansökan i Europeiskagemenskapen, som stöds av en bred majoritet iriksdagen, har vi gjort klart att vi fullt ut vill deltai den framväxande Europeiska unionen.EG och EFTA har avslutat förhandlingarna om attupprätta ett gemensamt europeiskt ekonomisktsamarbetsområde, EES. Inom detta områdeetableras fri rörlighet för varor,tjänster, kapital och personer inom världensstörsta enhetliga marknad på 380 miljonermänniskor. För svensk del innebär EES ett viktigtsteg på vägen mot medlemskap i har vi bevittnat en revolution.Sovjetunionen har upplösts och de republiker somdäri ingick har frigjorts med demokrati,marknadsekonomi och fredliga förbindelser medomvärlden som sin målsättning. De nya ellernyupprättade staterna i öster är på väg att blifullvärdiga deltagare i det europeiska samarbetet.Konturerna till en ny samarbetsochsäkerhetsarkitektur avtecknar sig i . Efteratt ha förlamats av det kan Förentanationerna äntligen börja fungera som detinstrument för fred och samarbete som stadganavser.Revolutionen i öster innebär att detsäkerhetspolitiska läget i avsevärtförbättrats. Risken för en stormaktskonfliktförefaller avlägsen. Hotet om ettkärnvapenkrig har kraftigt reducerats.Detta innebär inte att alla hot eliminerats. Kriget iPersiska viken har klargjort för envar vad somkan hända när en hänsynslös ledare förfogar övermassförstörelsevapen. Inbördeskriget i detsönderfallande har givit ett tragisktscenario för en konflikt på närmare håll.Även utanför har vi under senare årkunnat se en glädjande utveckling mot demokratioch marknadsekonomi. Jag tänker främst påLatinamerika, men också på delar av ochAfrika. Den andra världens sammanbrott kan fåpositiva följder för den tredje världen genom attideologiska motsättningar i mindre grad kommeratt hämma den ekonomiska och socialautvecklingen.Även om vi tycks leva i en bättre värld änbara , kvarstår en rad problem --regionala konflikter och globalaöverlevnadsfrågor. I sitt slutanförande påpekadeFN:s avgående generalsekreterare deCuellar att det dolt en rad andraverkligheter som är djupt rotade i mänsklighetensvillkor. Det är dessa verkligheter vi nu måste ta ossan med förnyade ansträngningar.Trots en ljusare politisk utveckling i världen ochbetydande ekonomiska och sociala framsteg imånga utvecklingsländer kvarstår det faktum attöver en miljard människor, var femte individ,lever i djup fattigdom. Befolkningen i dessa länderökar snabbt. Ekonomiska och kulturellaskillnader mellan olika regioner kan hota enfredlig utveckling.Sverige söker med sitt bistånd i samverkan medandra länder främja en långsiktig utveckling somförmår höja de fattiga ländernas levnadsnivå.Samtidigt som vi står fast vid att en procent av vårbruttonationalinkomst skall gå tillutvecklingsbistånd lägger vi om biståndspolitikeni riktning mot ett väsentligt starkare stöd fördemokrati och marknadsekonomi. förbliren aktiv partner i utvecklingsländernasansträngningar att åstadkomma bättrelevnadsbetingelser för sin befolkning.Europapolitiken står inte i motsättning tillSveriges engagemang i andra delar av världen. Vikan inte avskärma oss från förhållandena i andraländer, vare sig de geografiskt befinner sig näraeller långt borta. Världens länder har ettgemensamt ansvar för att finna former attstimulera utveckling och minskavälståndsklyftorna.Hjälpen till utvecklingsländerna och till länder iCentral- och har både en materiell ochen icke-materiell sida. Dels handlar det omöverföring av pengar, varor och teknik, dels ommänskligt engagemang. Dessa två aspekter får intefrikopplas från varandra.Denna vinter har vi öppet konfronterats med svältoch nöd i våra egna grannländer. Genomkatastrofbistånd har vi försökt lindra den akutanöden. krävs emellertid en annan typ avåtgärder för att skapa ekonomisk och politiskstabilitet. Sovjetkommunismen har lämnat etttragiskt arv av ekonomiskt kaos, energikris,miljöskador och undertryckta etniska konflikter.Som vi redan bevittnat är övergången fråndiktatur och socialistisk ekonomi till demokratioch marknadsekonomi både smärtsam ochkomplicerad.Sverige kan och bör lämna ett väsenligt bidrag tillde befriade nationerna i Central- ochÖsteuropa i deras omvandlingsprocess.Regeringen föreslår därför att resurserna för dettasamarbete tredubblas . Inom denna ram avser vi attprioritera , , , och -- alla grannar vidÖstersjön.Vi känner ett särskilt ansvar för de baltiskastaterna. För att åstadkommma en rimligkoncentration av den svenska hjälpen söker vilägga tyngdpunkten på valutastöd,återupprättande av rättsstaten och demokratin,införandet av marknadsekonomin och dessinstitutioner, uppbyggandet av fungerandefamiljejordbruk, stärkandet av enskildföretagsamhet samt förbättrandet avkärnkraftssäkerheten.De största resurserna går till kunskapsöverföring.Denna bygger i hög grad på det mänskligaengagemang som spelar en avgörande roll för attbiståndet till och skall bliframgångsrikt.Under det gångna året har vi bevittnat hur mångaenskilda människor, organisationer, kommuner,företag och lärdomsinstitutioner tagit initiativ föratt hjälpa de baltiska folken och innevånarna i S:tPetersburg. Deras engagemang ger inte bara livoch blod åt samarbetet mellan våra länder. Detskapar också nära och stabila grannrelationer.Även om Oberoende Staters Samvälde i sig utgören övergång från ett system till ett annat, bestårdet till stor del av nationer som har en egenidentitet. erkändeSverige de självständiga stater som ingår i dettastatsföbund. Vi hoppas på goda förbindelser meddessa länder, av vilka några ligger i vårtgrannskap.Sovjetunionens sammanbrott skedde i stort sett ifredliga former, trots de stora latenta spänningarsom fanns inkapslade i denna konstgjordastatsbildning. Att efterträdarstaterna deltar i detinternationella samarbetet och vinnlägger sig omatt uppfylla ingångna avtal kommer att vara avstörsta betydelse för den fortsatta stabiliteten i vårregion.I kraft av sin stora befolkning, sitt väldigaterritorium och sina omfattande resurser förblirRyssland en militär stormakt. En ekonomiskreformpolitik som misslyckas och leder till ettåterfall i auktoritära mönster samt spänningarmellan delar av den f.d. sovjetiska krigsmaktenutgör de största säkerhetspolitiska hoten på kortsikt. Även om vi verkar för en positiv utvecklingmåste vi ha beredskap för bakslag.I de baltiska staterna finns fortfarande betydandef.d. Eftersom dennanärvaro inte regleras av bilaterala avtal utgör denen anomali i dagens . Vi förväntar oss attden nya kommer att verka för ettsnabbt och konkret resultat av de förhandlingarsom skall reglera tillbakadragandet.Till skillnad från sovjetimperiets förhållandevisfredliga avveckling kunde inteupplösas utan uppslitande etniska konflikter. Fören månad sedan erkände ochKroatien. Sedan ESK och EG trots intensivaansträngningar inte förmått vinna alla parter fören varaktig lösning av konflikten i stårnu förhoppningarna till en fredsbevarande FN-styrka. är ett av de länder som bidrar tilldenna.Medan vi bevittnar en uppsplittring av Östeuropafortsätter integrationen i . I Maastrichti tog ett viktigtsteg mot en fortsatt fördjupning av sin gemenskap.Färdriktningen stakades ut mot målet, ett alltfastare förbund mellan länder och folk.Bl.a. utformades ramarna för en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik. har ettstarkt intresse av att så snabbt som möjligt kunnamedverka i Europeiska unionens utveckling. Vi ärövertygade om att vi kan ge viktiga politiska ochekonomiska bidrag till Unionens, och därmed helaEuropas, framtid.Genom Maastrichtbesluten öppnades ocksåmöjligheten för snara medlemskapsförhandlingarmed Gemenskapen. Regeringen kommer att medkraft verka för att skall bli fullvärdigmedlem . Europeiska rådets möte iLissabon kan ge viktiga impulser tilldenna tidtabell.Den snabba utvecklingen i påverkarnaturligtvis också det nordiska samarbetet.Danmark deltar fullt ut i deneuropeiska integrationen. och snart ävenFinland söker medlemskap, medan man i Norgeintensivt diskuterar medlemskapsfrågan. HelaNorden utom kan således komma att ingå iEuropeiska unionen i mitten av detta årtionde.Detta innebär inte att förutsättningarna för ettnordiskt samarbete försvinner, snarare att detkommer att bedrivas också inom en europeiskram. De nordiska statsministrarna har tillsatt enutredning av det nordiska samarbetet, som underåret kommer att resultera i förslag till reformer.Ett vidgat samarbete mellan kuststaterna kringÖstersjön håller gradvis på att växa fram. Om envecka äger ett utrikesministermöte rum iKöpenhamn som skall ägnas det framtidaÖstersjösamarbetet. Därvid kommer bl.a. ettsärskilt Östersjöråd att upprättas. avseratt aktivt bidra till detta första, breda tankeutbytemellan marknadsekonomierna ochreformekonomierna bland Östersjönsstrandstater.Central- och närmande till väst och deallt starkare integrationssträvandena i Västeuropahar delvis gjutit liv i gamla samarbetsstrukturer,delvis skapat nya. avtecknar sig ett dynamisktmönster av multilaterala och bilaterala kontakter,som utgör det stoff med vilket den framtidaeuropeiska samarbets- och säkerhetsstrukturenkommer att vävas. Arten av dessa kontakter --ekonomiska, säkerhetspolitiska, sociala,kulturella -- demonstrerar med all tydlighet att detnya kommer att söka sin trygghet i ettvidgat säkerhetsbegrepp.Grundvalen härtill lades vid inovember 1990, då deltagarna undertecknade''Parisstadgan för ett nytt ''. I dennaförband sig alla parter att verka för demokrati,mänskliga rättigheter och en frimarknadsekonomi. Därmed bekände sig allaEuropas stater till gemensammavärderingar. Därmed blev också ett verkligtsamarbete möjligt.Efter Parismötet har ESK sedansin tillkomst utvecklat egna institutioner, av vilkaden viktigaste är ministerrådet. Dess andra möteägde rum i i slutet av ochnästa går av stapeln i . Dettainnebär att blir ordförandeland efterTjeckoslovakien. Mot denna bakgrund känner viett särskilt ansvar för att ytterligare intensifieravåra insatser i ESK-processen.Vid i , sominleds , kommer att aktivtdelta i ansträngningarna att förbättraorganisationens beslutsförmåga och utöka desskonfliktlösande verksamhet. ESK är det endaeuropeiska forum som har ett allomfattandemedlemskap och en allomfattande dagordning. Enhelt annan sak är att andra organisationer förnärvarande står bättre rustade att handlaoperativt. som ESK håller på att stärkasina egna mekanismer och beslutsformerförbättras också samarbetet med dessaorganisationer.Inom ramen för Europeiska unionen kommer ettantal länder att bedriva ett försvarspolitisktsamarbete i VEU, Västeuropeiska unionen. Ettutbyggt samarbete med de nya demokratierna iCentral- och är en viktig del av dessuppgifter. Också NATO håller på att få en ny rollgenom det säkerhetspolitiska samarbetet med dessforna fiender inom det nyetableradeNordatlantiska samarbetsrådet, NACC. Många avde central- och östeuropeiska ländernaeftersträvar medlemskap i som denyttersta garantin för sin säkerhet.EG:s och EFTA:s utvidgade ekonomiskasamarbetsrelationer med är också avutomordentlig vikt för den framtida stabilitetenoch säkerheten i regionen. Detsamma gällerEuroparådets verksamhet för att stärka dendemokratiska processen, de rättsligainstitutionerna och respekten för de mänskligarättigheterna. All denna verksamhet står påParisstadgans grund.Exakt hur detta övergripande europeiskasamarbete kommer att forma sig underinnevarande omställningsperiod efterblockmotsättningarnas upphörande är svårt attbestämt uttala sig om . Vad vi kan angeär ett antal utgångspunkter för vårsäkerhetspolitik. Dess hårda kärna är fortfarandeden militära alliansfriheten med skyldighet attupprätthålla en betryggande självständigförsvarsförmåga för att vi skall kunna varaneutrala i händelse av ett krig i vårt närområde.Det finns ingenting i dagens europeiska processsom fritar oss från vårt ansvar att med ettoberoende försvar självständigt skydda vårt storaluft-, sjö- och landterritorium. Härigenom bidrarvi också till stabiliteten i Nordeuropa.Eftersom vi inte vet vad framtiden kan innebärahar vi ingen anledning att stänga några dörrar.Det är ett starkt svenskt intresse att fullt ut delta iutbyggnaden av det utrikes- och säkerhetspolitiskasamarbetet inom såväl Europeiska unionen somESK i syfte att bygga upp en fungerande europeisksäkerhetsordning. Detta innebär att deneuropeiska identiteten i vår utrikes- ochsäkerhetspolitik gradvis kommer att bli av alltstörre betydelse.Som ett utslag av den ökade säkerhetspolitiskasamsynen i kommer ett europeisktsäkerhetsforum att inrättas efter ESK:suppföljningsmöte i . Detta blir ettforum för dialog och förhandlingar omrustningskontroll och andra säkerhetsfrågor, somi många fall kommer att avse ett geografisktområde som sträcker sig från tillVladivostok.Sannolikt kommer dagordningen för detta foruminte bara att omfatta traditionella ESK-frågor somförtroendeskapande åtgärder och nedskärning avkonventionella stridskrafter. Frågor om icke-spridning och internationell vapenhandel kommertroligen att spela en allt större roll.Detta är problem som är centrala för svenksäkerhetsoch nedrustningspolitik. Regeringenundersöker nya möjligheter att isamarbete med andra länder och berördainternationella organisationer förhindraspridningen av kärnvapen, kärnvapenteknologioch klyvbart material samt andramassförstörelsevapen. De mest angelägnaåtgärderna rör utformningen av svenskt stöd tillde f.d. sovjetrepubliker som söker eliminerakärnvapen och kemiska vapen på sitt territoriumoch ökade svenska insatser för att åstadkommabättre säkerhet hos kärnkraftsanläggningarna iBaltikum, och . Vi kommerockså att verka för att ett heltäckande avtal omförbud mot kemiska vapen sluts ochför att stärka existerande kontrollregimer för allakategorier av massförstörelsevapen.Inom FN-systemet fortsätter regeringen att drivaen aktiv politik på nedrustnings- ochrustningskontrollområdet. när den bipolärablockuppdelningen upphört har Förentanationerna avsevärt bättre möjligheter attgenomföra stadgans principer och syften att skapaen säkrare värld. ökade intresseför att förhindra spridningen avmassförstörelsevapen visar att FN kan spela enviktig roll i centrala nedrustningsfrågor, även omstormakternas kärnvapennedskärningar sker ibilaterala eller unilaterala former.Som en demonstration av FN:s ökade betydelseefter det slut samlades medlemmarnaav till ett toppmöte i sista januari . Vid detta möte antog de endeklaration som betonade vikten av FN:sfredsskapande verksamhet och uppdrog åtgeneralsekreteraren att undersöka hurvärldsorganisationens kapacitet på detta områdekan stärkas.Många av deklarationens tankar kring stärkandetav FN:s konfliktförebyggande förmågasammanfaller med vad de nordiska ländernatidigare rekommenderat, senast i ett gemensamtuttalande vid det nordiska utrikesministermötet iReykjavik . Om får stöd för sinkandidatur till en plats i säkerhetsrådet 1993--94kan vi där aktivt verka för att omsätta de nyaåtgärderna i praktiken.I en enhälligt antagen resolution har 1990-taletutropats till Förenta nationernasfolkrättsårtioende. och de övriga nordiskaländerna har definierat några hörnstenar förarbetsprogrammet, såsom respekt för rättsstatensprinciper och villighet att lösa internationellatvister med fredliga medel.Den svenska utrikespolitiken skall vara en klarröst för mänskliga rättigheter, frihet ochdemokrati i världens alla delar. Frågan om ettlands utveckling kan inte skiljas från den ombefolkningens mänskliga rättigheter. Sverigeverkar för att FN skall spela en växande roll ifrämjandet av de mänskliga rättigheterna ochvälkomnar en utveckling i denna riktning. Vidsidan av naturkatastrofer och svält är krig,massivt våld och rättslöshet orsaken till de storaflyktingströmmar vi bevittnat under senare år.Trots att säkerhetsrådet på senare tiddemonstrerat en ny anda av samarbete ochhandlingskraft, kvarstår alltjämt ett antalkonflikter på den internationella dagordningen.Jag tänker bl.a. på , ,och . Gemensamt för demalla är att FN kan spela en betydelsefull roll förderas lösning. Den avgående generalsekreterarensintervention i den utdragna konflikten i ElSalvador, liksom de pågående ansträngningarnaatt lösa konflikten i Cambodja, utgör exempel påkreativa, fredsskapande insatser.Sydafrikas omvandling utgör en dynamisk och isina huvuddrag löftesrik process. Den har hittillslett till att apartheidsystemets grundlägganderasåtskiljande lagar avskaffats. Å andra sidan ärden konstitution som förvägrarbefolkningsmajoriteten rösträtt fortfarande ikraft. En svensk parlamentarisk delegation harjust besökt med uppgift att geregeringen ett fördjupat underlag förutformningen av den svenska Sydafrikapolitiken.Händelseutvecklingen i landet avgör när Sverigekan börja upphäva sina sanktioner.I vissa fall är beklagligtvis FN:s möjligheter tilleffektivt handlande av olika skäl begränsade. har världsorganisationen,särskilt generalförsamlingen, länge betraktatsmed misstänksamhet av en av konfliktens parter.Förhoppningsvis kan de nya strömningarna ivärldsorganisationen bidra till att skingra dennamisstänksamhet och öka FN:s möjligheter att spelaen konstruktiv roll i sammanhanget. Den drivandemotorn bakom den regionala fredskonferensen förMellanöstern har varit Förenta staterna.Sverige stödjer den bräckliga fredsprocess somäntligen har kommit i gång. Varje nyttförhandlingsmöte innebär ett litet steg i riktningmot fred och försoning mellan parterna.Den europeiska säkerhets- ochsamarbetskonferensen är den första riktigtframgångsrika regionala samarbetsordning avden typ som uppmuntrar i sitt åttondekapitel. är ett område som skullekunna dra stor nytta av ett liknande regionaltarrangemang. Den stödjersträvandena till multilateralt samarbete inomramen för fredsprocessen och är uppmärksam påmöjligheterna att bidra till denna utveckling.Mellanöstern är granne med , ochinstabilitet i detta område innebär ett hot motstabiliteten i vår egen region. Ett starkt och brettsamarbete mellan regionerna kan bidra till enfredlig utveckling.Vad vi kommer att se är troligen enstarkare integration av regionerna och ettstärkande av länkarna mellan dem. DåEuropeiska unionen genom integration ochsamverkan tillväxer i kraft kommer den ocksåmera effektivt att kunna fungera som motor vadgäller att överbrygga klyftorna till de fattigaredelarna av världen. vill verka för ettEuropa som är öppet mot sin omvärld.Frihandeln har en avgörande betydelse för tillväxti alla länder. Det internationella handelssystemet,som bygger på allas fördelar av konkurrens ochhandel, måste därför försvaras ochvidareutvecklas. deltar aktivt iansträngningarna att föra de internationellaförhandlingarna i om ett förbättrat ochutvidgat internationellt frihandelssystem till enlyckosam avslutning.När det gäller de fattiga ländernas utveckling finnsen växande medvetenhet om den fria marknadensmöjligheter att maximalt nyttiggöra tillgängligaresurser. Flera har demonstreratatt det går att bryta fattigdomsspiralen genom ettökat deltagande i världsekonomin. Den tungaskuldbördan i många kan emellertidutgöra ett allvarligt hinder för ekonomisk ochsocial utveckling.Det förbättrade internationella klimatet har ökatFN:s möjligheter till insatser också på detekonomiska och sociala området. krävsvissa organisatoriska förändringar för att FN skallkunna spela den ledande utvecklingspolitiska rollsom ligger i linje med stadgans syften. Sverigedeltar aktivt i ansträngningarna att förbättravärldsorganisationens förmåga i detta avseende.Fru talman! Allt fler frågor kräver etteffektivt internationellt samarbete. Vi lever i envärld av växande ömsesidigt beroende. På miljönsområde framstår det ömsesidiga behovet särskilttydligt. Regionala och globala miljöproblem måstelösas i mellanstatligt samarbete. Dessa frågor stårhögt på regeringens dagordning. FN:s konferensom miljö och utveckling i i sommarkan få stor betydelse för ansträngningarna att lösaakuta miljöproblem som växthuseffekten ochuttunningen av ozonlagret. Dessutom skall ettkonkret handlingsprogram utformas med syfte attsäkerställa världens ekologiska bas för kommandegenerationer.Det blir vår gemensamma förmåga att handskasmed de långsiktiga problemen inom det globalasamarbetssystemets ram som avgör omkommande generationer skall kunna leva i vårvärld under drägliga förhållanden.Sverige kommer att axla sitt ansvar. Vi har enmycket intensiv utrikespolitisk period framför oss,både regionalt och globalt, genom vårmedlemskapsansökan i EG, genom vårtkommande ordförandeskap i ESK och genom vårkandidatur till FN:s säkerhetsråd.Anf. 3 ():Fru talman! De senaste årensrasande snabba förändringar är bara början på envärldsomspännande omvandling, vår tids verkligarevolution.En ny världsordning kommmer att ta form.Antingen låter vi den ordningen bestämmas avolika makters godtycke eller formar vi den -- vi,världens länder och folk -- gemensamt ochmedvetet så att den svarar mot människans behov.Tre principer måste styra arbetet för enmänniskovärdig världsordning.--Den måste grundas på gemensam säkerhet.--Den måste genomsyras av en demokratiskkultur.--Den måste präglas av en strävan till allas välfärd.I en värld av allt starkare ömsesidiga beroendenmåste vi finna sätt att leva -- inom våra länder,med andra länder och på global nivå -- som ärsocialt och ekonomiskt hållbara och som står iharmoni med naturen.Människan -- i detta begrepps fulla filosofiskabetydelse -- måste bli den nya världsordningensmått.Efter glädjen över det slut, överfrihetens och demokratins seger i ochöver de nya öppningarna inser vi att vi nu barastår i början av en världsomspännandeomvandling.Det gamla har dött, men det nya har ännu intefötts.Detta nya kommer inte av sig självt. måstefortsätta att föra en aktiv nedrustnings- ochutrikespolitik. Våra ambitioner måste sträcka siglängre än till t.ex. kontroll av kärnvapen. Demåste gälla förstörelse av dessa domedagsvapen.Freden återstår att säkras, nedrustningen attfullföljas och resurserna att frigöras.Demokratins landvinningar måste säkras, dessinstitutioner förstärkas och dess räckviddutsträckas.Vi måste möta de gränsöverskridande utmaningarsom kommer av miljöförstöringen, avbefolkningsutvecklingen och av de tilltagandemigrationsströmmarna.Bakom oss har vi ett årtionde av sjunkandelevnadsstandard i stora delar av världen. NärWilly bildade sin Nord/syd-kommission1980 gick från i-länderna inord till i syd. , varflödet omvänt: gick från syd tillnord. För många i tredje världen innebär denhumanisering som vi i sett inomvärldspolitiken en brutalisering avvärldsekonomin.Ur den osäkerhet som tilltar växer ocksåspänningar. Det finns en växande otålighet medorättvisor och ojämlikhet.