prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Men detta ärnågonting annat än den bild som . Exakt hur den säkerhetsordning kommeratt se ut som är på väg att växa fram inom olikaeuropeiska organ och i en kontinuerlig dialogmellan olika europeiska organ kan vi inte se,jag får uttrycka hur jag som svenskutrikesmininster ser på det svenska intresset vill jagsäga att det är att vi skall få en så fast ochfungerande säkerhetsordning i sommöjligt. Det ligger i nationella intresse.Samtidigt skall vi, menar jag, behålla vår egenförmåga att värna vår egen säkerhet och vårt egetoberoende.Anf. 17 () replik:Herr talman! Det är inte så att jag förenklardebatten, utan vad jag efterlyser är en störretydlighet i ställningstagandena. Jag tycker att det ärväldigt otrevligt med dessa sliriga formuleringar --å ena sidan är det si och å andra sidan är det så, detär inte aktuellt , och man vet väl aldrig hur detgår , det får vi väl se, osv. Det finns fulltmed sådana luddigheter som förvirrar begreppen.Det är så att de beslut som fattades i Maastrichtmycket klart säger att WEU är och skall vara enintegrerad del av den europeiska unionensuppbyggnad och arbete. Jag har traktattextenframför mig. Jag kan läsa högt ur den. Det står t.ex.att unionen begär att WEU, som är en integreraddel av EU:s utveckling, skall utveckla och tillämpaunionens beslut och aktioner som harförsvarskonsekvenser.Det heter vidare: WEU skall utgöra en integreraddel i EU:s utvecklingsprocess och stärka sitt bidragtill solidariteten inom Atlantalliansen. Man ärockså överens om att stärka WEU:s roll i det längreperspektivet av en gemensam försvarspolitik i deneuropeiska unionen, som i sinom tid kan leda till ettgemensamt försvar, förenligt med Atlantalliansen.Det råder inga motsättningar om detta. NATO ärju införstått med den här utvecklingen, men får jupå det här sättet -- det måste vi väl ändå kunnasäga -- möjlighet att i WEU:s namn bedriva militärpolitik också utanför gränser. Det är jufinessen med det här -- ett NATO och ett WEU somtillsammans kan försvara sina s.k. intresen.NATO:s intressen har på det sättet också möjlighetatt verka utanför Europa.Detta står i klartext på papper. Detta är vad manhar beslutat, detta är vad man vill. Då går det välinte att säga att det är hypotetiskt eller att det ärförenklande resonemang? Det krävs en tydlighet idiskussionen som jag efterlyser, och jag tycker attdet är ohederligt att inte redan nu ta ställning i dehär frågorna.Anf. 18 Utrikesminister () replik:Herr talman! Jag finner inte utrikesutskottetsskrivningar otydliga. Jag tycker att de är tydliga ochklara och ger en god beskrivning av denutvecklingsprocess som vi i befinner oss i,en grundläggande, hoppingivandeutvecklingsprocess, om än med mycket svåraproblem att lösa. Där menar jag att vi kommer in påjust de frågor som jag delvis försökte belysa i mittanförande, nämligen hur det europeiska samfundetoch det internationella samfundet skall kunnautveckla inte bara en fredsbevarande utan även enfredsskapande förmåga. Det blir en av 90-taletsstora frågor, och är ju en fråga när vi servad som händer på gator.Jag tycker för egen del att jag uttrycker mig ganskaklart -- det måste jag säga -- när jag säger att det äri den svenska nationens intresse att vara med ochutarbeta och delta i en så fast och fungerandesäkerhetsordning som möjligt i och se tillatt denna kommer till stånd, som vibibehåller vår förmåga att värna om vår egensäkerhet och vårt eget oberoende. Detta tycker jagär mycket klart.Förste vice talmannen anmälde att GudrunSchyman anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 19 ():Herr talman! Jag skall strax återkomma till det somnu har diskuterats, fru utrikesminister. Jag vill förstsäga några ord om , ett land som vi nuser slitas i stycken. Nya stater har bildats, och andrastår på tur att få internationellt erkännande. I vissadelar, som i , kämpar folketför sin överlevnad.Tragedin i detta gamla fina kulturområde i Europaär obeskrivligt brutal: familjer splittras, barn dödaseller får svåra trauma, civila bombas och människordrivs från hem som har förstörts. upplever viefterkrigstidens största flyktingkris. 1,3 miljonermedborgare i det gamla är på flykt, ochman räknar med att ytterligare 100 000-tals är detinom kort. I har man officiellt tagit emot200 000, men det rör sig säkert om en kvarts miljon,sårade, hungrande, förtvivlade och sjukamänniskor utan hem.I det läget behövs medmänsklighet mer ännågonsin. Det är i sådana lägen länder skall levaupp till och visasolidaritet, och det gör . Men det är också isådana lägen av ofattbar fasa och obeskrivlig terrorsom Ny demokrati visar sitt sanna och rätta jag ochtalar om att det är turistresor som organiseras frånett område där FN-soldaterna säger att det intetidigare varit med om någonting liknande. Sverigevisar solidaritet med gamla folkgenom att ta sin del av de behövande i nöd.Men vi kan också göra annat. Det gälleromfattande flyktinghjälp på platser näraflyktingarnas hem, det gällerfredsansträngningarna inom ESK:s ram och inomBrysselkonferensen för fred i . Vi måstei det sammanhanget fördöma den jugoslaviskafolkarméns övergrepp och övervåld i , en stat som är en självständigmedlem av ESK. Vi måste kräva dessa truppersuttåg omedelbart.Ett erkännande av Bosnien-Hercegovia ochMakedonien bör komma snart från svenskt håll.Däremot bör självfallet erkännandet av federalarepubliken vänta till dess aggressionenmot grannstaterna har upphört och till dess manfullt ut har anslutit sig till Parisstadgans regler omfred, mänskliga rättigheter och demokrati iEuropa.Kosovo är nu också på allvar hotat av utvecklingen.Sverige kan och bör som medlem av ESK-trojkanuppmana ESK att skicka en delegation till Kosovoför att informera sig på platsen men också för attvisa solidaritet.Vidare tycker jag att borde ta initiativet internationell återuppbyggnadsfond förDubrovnik, denna anrika stad som klassats som delav världens samlade kulturarv. Vi skulle kunnagöra det som ett uttryck för den medkänsla och detengagemang vi känner för alla folken i den gamlaJugoslavien och så också visa dem som kommerdärifrån och lever i vårt land att vi bryr oss.Det sägs i den här processen att ESK, deneuropeiska säkerhetskonferensen, inte har någratänder. Men vem har egentligen det, om man inteär redo att gå så långt som ochUSA gjorde i --. ESK ärviktigt för säkerhet, och ett betydandeansvar kommer att falla på , somordförande , och fruutrikesministern.Man kan säga att utan att EG:s roll som en växandestabilitetsfaktor i försvagas har ESK sittvärde genom att man inte ställer orealistiskaförväntningar på organisationen. Vi får inte låta vårbesvikelse över vad som händer i det f.d.Sovjetunionen och f.d. Jusgoslavien slå över ibesvikelse mot ESK också. Det är bättre att haESK som det är än att inte ha det alls.ESK är inte något utvidgat EG där bara välartadeländer hör hemma. ESK är ett redskap för attförsöka åstadkomma fred, demokrati ochekonomisk utveckling inom ESK-området så somdet nu ser ut.Läget i det gamla , liksom kriget iAzerbajdzjan berör oss alla i . Sökandetefter en stabil all-europeisk fredsordning måstefortsätta, trots bakslagen.Mycket flyter nu i . Det gamla har dött, mendet nya har ännu inte fötts. Halva vår kontinenttycks vila på något slags kvicksand. Urpostkommunismens krater väller lava av nya,obehagliga överraskningar, verkar det. I detta lägeär det viktigt att har en klarsäkerhetspolitik. Tyvärr, menar jag, har det vilat ettdrag av osäkerhet kring regeringen -- om ni känner honom -- har talatom att neutralitetspolitiken är död. Det gjorde hanutomlands. verkar ha svårt både i språkoch kroppsspråk att ens använda ordetneutralitetspolitik, däremot -- somockså ingår i regeringen -- säger att dennaneutralitetspolitik är tidlös. Inte undra på att manbåde i och utomlands undrar: Vad äregentligen linje?Utrikesutskottet har i detta osäkra läge hjälptregeringen genom att strama upp politiken och geden klara konturer. Det står att den militäraalliansfriheten, som är den fredstida benämningenoch praktiken av neutralitetspolitiken, består. Såsäger alla partier i utrikesutskottet, utom Nydemokrati. Det är bra.Samtidigt -- och det är viktigt -- förklarar vi oss ,som tidigare, villiga att aktivt verka för att hitta enalleuropeisk säkerhetsordning. Vi måste i det nyaläget i , som också påverkar oss kraftigt, haen helhetssyn i säkerhetspolitiken och söka ettvidgat säkerhetsbegrepp.ESK är för oss den ideala ramen, men den har ännuinte nått målet, vilket vi kan se i ochBosnien-Hercegovina. Men ESK är det endaforumet med allomfattande medlemskap ochallomfattande dagordning. Det är där vi i förstahand måste finna formerna för krishanteringen, förfredsskapande och fredsbevarande verksamhet iEuropa.När det gäller den västeuropeiska unionen skrivervi i utskottet -- och det är också en uppstramning iförhållande till vad statsministern har sagt i dessafrågor -- att medlemskap i unioneninnebär möjlighet, men ej skyldighet att bli medlemi WEU. Beslut fattade inom WEU är bindandeendast för dem som ingår i den organisationen. Detär först vid ett medlemskap i som ett ställningstagande för svensk delkan bli aktuellt. saknar frågan omWEU för svensk del aktualitet, skriver vi ochtillägger att den militära alliansfriheten består.Det är en uppstramning, och det är nyttigt.Herr talman! Även i fråga om säkerheten i Nordentycker jag regeringen har skapat osäkerhet.Anders , igen, har i samband medflygplansaffären med sagt att vi nu intelängre bör ta hänsyn till i detsäkerhetspolitiska sammanhanget här uppe iNorden. Det är ett sammanhang där vi alltid räknatmed och tagit största hänsyn till våra grannar.Nu brukar han tala vitt och brett om olika saker ochofta tala fel. Men även här har gjortliknande uttalanden. Jag undrar vad som menas.Att hoppa på och till synes hoppa avhänsynen till , är det att ge den impuls tilldet nordiska samarbetet som det står om iregeringspropositionen? Jag hoppas attutrikesministern kan bringa reda i denna soppa.Till slut, herr talman: hade just besök avpresident från . Han fickbrådstörtat avbryta sitt besök i och åkahem, därför att ryska trupper flögs in i . Nyaryska trupper in i det självständiga motLitauens vilja! Det är förstås fullkomligtoacceptabelt. Detta får inte passera, tycker jag,genom att vi i bara säger att vi protesterar.Jag har tidigare i denna kammare frågatstatsministern om han är beredd att skicka enemissarie till president -- med vilken nuockså har dålig kontakt, verkar det --för att understryka för den ''demokratiske hjälten'',som kallat president , att detta ärfullkomligt oacceptabelt?Jag skulle gärna vilja att utrikesministernkommenterade mitt förslag att hon själv eller någonemissarie på hög nivå gärna åker till presidentJeltsin och säger att det är otillständigt ochoacceptabelt i det nya att man för in nyautländska trupper mot ett självständigt lands vilja.Anf. 20 Utrikesministern ():Herr talman! Jag måste konstatera att ävenriksdagsarbetet är fyllt av överraskningar. Jag seratt inte finns med på talarlistan. Hanär dock välkommen i debatten. Det är myckettrevligt.Som gammal ledamot av utrikesutskottet gillar jagmycket de eloger ger utskottet. Jaghar alltid funnit att det är en mycket viktiginstitution i förandet av den svenskautrikespolitiken.För övrigt tyckte jag verkadedebattera med en mängd rubriker i massmedia. Jagtycker inte det är så särskilt meningsfullt att föra endialog i de frågorna.Jag tycker dock det kan vara värt att understrykaatt det har skett en mycket viktig utveckling i dennordiska samverkan. När de nordiskautrikesministrarna var samlade i antogde ett uttalande om nordiskt samarbete försäkerhet och utveckling i den nordiska regionenoch den norra delen av inom ramen för deteuropeiska samarbetet. Det är första gången underefterkrigstiden. Jag vill gärna understryka att dettaär en mycket viktig utveckling och mer att noteraän den litet pikanta debatt som förs i en del spalter.Jag delar gärna både upprördhet ochönskan att vi skall fortsätta att arbeta med fråganom ett tillbakadragande av trupper från de baltiskastaterna. Det ser jag som en av våra viktigauppgifter. Jag kan försäkra att vifortsätter att arbeta med denna fråga.Anf. 21 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Ärade ledamöter! Det är för podiet obegripligt attdet tydligen finns två olika talarlistor distribuerade.Här på podiet finns en lista framför talmannen ochkammarsekreteraren, där namn stårpå den plats där han nu har fått ordet. Tydligenfinns också listor med annat innehåll.Hur detta gått till har jag ingen möjlighet attbedöma, men vi skall självklart undersöka sakensedan.Anf. 22 () replik:Herr talman! Det har delvis sin förklaring i att vihar besök av i landet. Jag förståratt det inte är något som gillar,men så är det.Fru utrikesminister! I den tid vi lever i är det så atthälften av ett budskap räknas när det framförs ochden andra hälften när det kommer ut i media. Det finns många som tror att det som ståri tidningarna om utrikes- ochsäkerhetspolitik gäller, särskilt när en statsministerciterar det rakt av utav en statsminister. Det vardärför jag ville att utrikesministern skulle bringareda i detta: Hur ser på idet nordiska säkerhetspolitiska mönstret? Är detinte som förr? Skall vi hoppa av våra gamlatraditioner på grund av att köpte ettamerikanskt plan i stället för ett svenskt? Det vorerätt bra att få veta.När det gäller vet jag att man iutrikesdepartementet arbetar med detta. Det sadeockså statsministern för sedan gjorde. Men jag menar att vi måstedramatisera vår oro och förbannelse genom att tillpresident -- som inte läser eller hörutrikesministern här i kammaren -- direkt tala omvår upprördhet över det fullständigt unikaförhållandet, att man för in främmande trupp motett självständigt lands önskemål.Jag upprepar därför min fråga: Är utrikesministernberedd att ta några extra ordinära grepp här för attförklara för president att vi, grannfolket tillBaltikum, inte gillar detta handlingssätt?Anf. 23 Utrikesministern ():Herr talman! På ser vi som en nära vän ochgranne med vilken vi vill följas åt på den europeiskavägen och bli medlemmar i den europeiskaunionen.Jag tror inte andra fråga vinner på attdrivas med upprördhet. Jag tror att den vinner påatt drivas med sans, klokhet och envishet.Anf. 24 () replik:Herr talman! Jag begärde replik av det skälet att jaginte delar uppfattning om attutrikesutskottets betänkande innebär ettförtydligande och en uppstramning av den tidigareoklara synen på neutralitetspolitiken.Jag har tidigare här i debatten frågat: Är denavgörande skillnaden det faktum att våralliansfrihet utsträcker sig enbart till vårtnärområde och inte längre?Är detta uppstramningen och förtydligandet? Skallman i så fall tolka den uppstramningen och detförtydligandet så att det i och med den definitioneninte finns något hinder för att delta iförsvarspolitiskt samarbete inom ramen för deneuropeiska unionen?Jag är nämligen övertygad om att det kommer attbli ett sådant. Jag är dessutom alldeles övertygadom att också är övertygad om att detkommer att bli ett sådant, att WEU som institutionkommer att inkorporeras med den europeiskaunionens övriga organisationer och institutioner.Anledningen till detta är att det står på pränt efterbesluten i . Det finns en klar och tydligavilja att det så skall vara.Den här hypotetiska beskrivningen om ett Sverigesom medlem i den europeiska unionen, menstående utanför det försvarspolitiska samarbetet är,som sagt var, mycket hypotetisk.Men om nu det är grunden förSocialdemokraternas synsätt på ett medlemskap,då skulle jag vilja veta svaret från påen annan fråga. Om ett medlemskap i deneuropeiska unionen också innebär ettförpliktigande försvarspolitiskt samarbete,kommer då Socialdemokraterna att säga nej till deneuropeiska unionen?Anf. 25 () replik:Herr talman! Utan att i detalj gå in på GudrunSchymans fråga så kan jag säga att jag inte delarhennes bedömning. Jag har också studeratdokumenten från och vet ocksåbakgrunden till det hela. Jag har också, liksomGudrun , umgåtts med många inom EGoch undersökt hur man tolkar detta och vad manser framöver.Men det som står i utrikesutskottets betänkande ärhelt klart: Detta är icke en fråga som Sverigebehöver ta ställning till. Det blir aktuellt först vidett medlemskap.Jag är inte heller övertygad om att WEU kommeratt inkorporeras på det sätt som det.Detta är inte ett sätt att smyga runt frågan, utan dethandlar om att sätta en stoppkloss fram till dettillfälle då vi vid ett eventuellt medlemskap behöverta i frågan.Anf. 26 () replik:Herr talman! Skall vi vara realistiska, ,kan ett medlemskap för bli aktuellt kanskeallra . tyder mycket på att det inteblir aktuellt förrän senare, eftersom det eventuelltkommer att vara många länder som vill blimedlemmar. Detta kräver ytterligare beslut frånEG:s sida om hur utvidgningen av institutionernaskall gå till. Men vid det laget lär det också varaklart att den försvarspolitiska delen finns inom deneuropeiska unionen.Jag frågar igen: Om det är så -- vilket de allra flestaär helt övertygade om, inklusive EG:s egnatalesmän och taleskvinnor från olika ställen -- attmedlemskap för är sammanfogat med ettförpliktigande militärt samarbete, säger dåSocialdemokraterna nej? Det måste gå att ha enåsikt om den frågan.Anf. 27 () replik:Herr talman! Den frågan är redan besvarad i vårmotion där vi vänder oss emot att delta i ettförpliktande militärt samarbete. Punkt och slut.Förste vice talmannen anmälde att GudrunSchyman anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 28 ():Herr talman! Jag tänker i mitt inlägg hålla mig tillfrågan om allmänna säkerhetspolitiskaorientering. Övriga frågor relaterade tillnedrustning och liknande kommer att behandlas avBirgitta längre fram i debatten.Som många har vitsordat genomgår enväldigt stark förändring på det säkerhetspolitiskaområdet. Det är slut, och det ärförmodligen på sitt sätt lika betydelsefullt för densäkerhetspolitiska strukturen i som andravärldskrigets slut var, även om det kalla krigetlyckligtvis har varit oändligt mycket lindrigare änandra världskriget. Detta innebär också att vi iSverige måste ta upp vår säkerhetspolitiskaorientering till en ingående analys. De gamlariktmärkena finns kvar. Det är ocksånaturligt att vi står inför en period av osäkerhet,eftersom vi inte vet hur säkerhetspolitiskamönster kommer att utvecklas.Gudrun beklagade i sitt anförande attnågra klara och entydiga linjer inte fanns. Man kannaturligtvis med en viss saknad se tillbaka på detkalla krigets dagar, då vi hade ett mycket tydligtmönster som det var lätt att orientera sig efter. Jagtror ändå inte att det är något att längta tillbaka till.Det nya i är just föränderligheten, och detställer krav på flexibilitet.Sveriges säkerhetspolitik har karakteriserats avalliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Detär dock viktigt att slå fast att den svenskaneutralitetspolitiken inte är en produkt av det kallakriget. Den har betydligt djupare rötter än så ochmer långtgående motiv. Den kan i varje fallhärledas tillbaka till slut. Syftetmed den svenska neutralitetspolitiken har helatiden varit att hålla utanförstormaktsmotsättningarna ochstormaktskonflikterna i , oavsett vad dethar varit för stormakter. Som regel har den enaparten varit i olika skepnader. Den andraparten har varit och USAoch NATO. Det är just strävan efter att hålla sigutanför stormaktskonflikter i ett präglat avstormaktskonflikter som har varit det viktiga.Det slut har självfallet inte inneburitslutet på den svenska neutralitetspolitiken eller attbehovet av en svensk alliansfrihet skulle haupphört. måste vi naturligtvis räknamed risken för stormaktskonflikter i vårtnärområde i och att har ett behovav att kunna hålla sig utanför sådana konflikter.Detta kommer också tydligt till uttryck i utskottetsbetänkande, där vi slår fast att den svenskaalliansfriheten består och att syftet är att vi skallkunna hålla oss neutrala om det skulle bli en sådankonflikt i vårt närområde.Långsiktigt måste naturligtvis målet vara enalleuropeisk säkerhetsordning, men i det nuförutsebara säkerhetspolitiska perspektivet äralliansfriheten fortfarande viktig och bidrar tillstabilitet i . Detta måste naturligtvisrelateras till frågan om svenskt medlemskap i i den europeiska unionen.Den bedömning vi har gjort är att det bör varamöjligt för att vara med i den europeiskaunionen och dess utrikes- och säkerhetspolitiskasamarbete under vissa förutsättningar. En sådanförutsättning är att ställningstaganden avutrikespolitisk betydelse skall kräva enhällighet,dvs. att vi inte tvingas in i ställningstaganden ochpositioner som vi inte själva har valt. En annanförutsättning är att vi inte behöver delta i ettförpliktigande försvarssamarbete och militärtsamarbete. Dessa förutsättningar uppfylls av debeslut som har träffats i . Det utrikes-och säkerhetspolitiska samarbetet där bygger påenhällighet när det gäller de politiskaställningstagandena. Det militära samarbete sommånga EG-stater önskar sig förläggs till denvästeuropeiska unionen, och medlemskap i kräver inte att man också är med i denvästeuropeiska unionen.För mig är det ganska självklart att vår vilja attbibehålla alliansfriheten innebär att vi sommedlemmar -- om vi blir det -- i den europeiskaunionen står utanför den västeuropeiska unionen, ivarje fall så länge som den svenska alliansfrihetenfortfarande behövs, och den behövs i varje fall intilldess att man har lyckats skapa en verkligalleuropeisk säkerhetsordning. Det är framför alltinom ESK:s ram som förutsättningar finns attutveckla detta.Målet är naturligtvis just denna alleuropeiskasäkerhetsordning, som skulle göra också densvenska alliansfriheten obsolet. Det är det som göratt jag inte bedömer att målsättningen iMaastrichtbeslutet att nå fram till en gemensamförsvarspolitik är oacceptabel. Förutsättningen föratt vi skall kunna delta i en gemensamförsvarspolitik är som sagt att den är en del av enalleuropeisk säkerhetsordning och inte kan bli endel i en europeisk situation präglad avmotsättningar mellan block eller stormakter. Det äralltså viktigt att se det här perspektivet när vidiskuterar hur vi kan förhålla oss till olika tänkbarautvecklingar.Situationen präglas alltså av vissa svårigheter attbedöma framtidsutvecklingen. Jag noterar attGudrun gör vissa bedömningar, andra görandra. Det vi har att hålla oss till är debeslutsordningar som finns inom den europeiskaunionen. Man kan då konstatera attMaastrichtbeslutet i sig inte tvingar oss in i någotförsvarsmässigt samarbete och inte heller tvingaross in i utrikespolitiska positioner som vi inte självahar valt. Vi kan också konstatera att varjeförändring av detta förhållande, exempelvis skulle vilja göra medlemskap i eller förvandla den europeiskaunionen till en organisation som också inkluderarett gemensamt försvar, kräver enhällighet blandmedlemsstaterna och också ett godkännande avalla medlemsstaters parlament. Vi kan alltså intetvingas in i en situation som vi inte själva finneracceptabel när det gäller den fortsatta utvecklingeninom den europeiska unionen. Det är också viktigtför bedömningen att Maastrichtbeslutet i sig ärförenligt med vår vilja att bibehålla våralliansfrihet. Detta har gjort att vi för vår del kanstödja den här utvecklingen.Vi kan också konstatera att den bedömning som vihar gjort i inte alls är unik. är intedet enda alliansfria land som söker medlemskap iden europeiska unionen. Detsamma gäller ,och . I dessa länder har man gjortsamma bedömning som vi, nämligen att det börvara möjligt att förena medlemskap med enbibehållen alliansfrihet. Man kan också notera attdet inte saknar betydelse för den framtidautvecklingen av den europeiska unionen om antaletalliansfria stater som är medlemmar ökar från en tillfem. Det är klart att också det kommer att påverkaden framtida utvecklingen.Med detta, herr talman, vill jag för min del yrkabifall till utskottets hemställan i betänkandet.Anf. 29 () replik:Herr talman! Det är alldeles riktigt, ,att vi gör olika bedömningar om den framtidautvecklingen.