prot · GG0923 · 1992-11-13 00:00:00 — Statsrådet sade att hon inte vetnågonting om departementsrådets samtal i telefon.Jag hoppas att statsrådet har talat med sittdepartementsråd och frågat vad personen ifrågaverkligen sade till den sökande. Enligt de uppgiftersom jag har var det skäl som angavs den närakopplingen till RFSL. Statsrådet borde åtminstoneha förhört sig om departementsrådets version avdet hela.Anf. 17 ():Fru talman! I likhet med blev ocksåjag ganska upprörd över statsrådets svar. Statsrådetsade att ingen har diskriminerats på grund avsexuell läggning. Men statsrådet har självmedverkat till att debatten har glidit över till atthandla om åsikter, vilka åsikter man får ha och vilkaåsikter man inte får ha för att få ett uppdrag i enstatlig utredning.På min fråga om den nya sekreterarens åsikt svararstatsrådet att det är en löjlig fråga. Det förstår jaginte. Vad är det för någonting löjligt med denfrågan? Om en person i det ena fallet kandiskvalificeras som sekreterare på grund av dessåsikter, är det klart att jag som kritiserarhandläggningen av detta måste ställa frågan: Hur ärdet då med den andra personen? Om en person --precis som sade -- uppger sinaåsikter, kan han diskvalificeras, men om han hållertyst, anses han som neutral. Vad personen sedangör på områden som inte märks är ointressant.I svaret står det att sekreteraren skall vara enperson som kan förväntas stå neutral och attsamtliga kommittéledamöter skall kunna känna fulltförtroende för sekreteraren och dennes sätt attarbeta. Man kan då fundera över hur det är när detgäller andra statliga tjänstemän och också över vadman öppet får framföra, vilka organisationer manfår vara med i osv. Jag tänker närmast påriksdagens utskott. Utskottens handläggare skallserva alla politiska partier, och det gör de medbravur. Handläggarna skriver reservationer frånbåde vänster- och högerkanten, ibland bättre änpartierna själva. Det är ingen som ifrågasätterhandläggarnas oväldighet. Får en tjänsteman i ettutskott eller i en utredning som sekreterare ha enpolitisk uppfattning? Får han eller hon framföraden offentligt? Hur mycket av ''aktivist'' får manvara för att inte diskvalificeras för det ena ellerandra uppdraget?Det är mycket anmärkningsvärt att statsrådetdriver frågan på det här sättet. I det aktuella falletkan man ställa sig frågan: Skall man ställa störrekrav på en sekreterare i en utredning som har attfölja en parlamentariskt sammansatt gruppsuppdrag, en grupp som har en ordförande somleder arbetet? Skall man ställa högre krav påsekreteraren än på en domare i en överrätt? Det ärvad det handlar om. Till det ena uppdraget dugerpersonen men inte till det andra.Jag vill också ta upp det som står på s. 2 i svaret, inte skall kunna ifrågasätta resultatet på annatän rent sakliga grunder, men det får jag återkommatill i mitt nästa inlägg.Anf. 18 c1 > Statsrådet (-):c0 > Fru talman! Jag tycker inte att jämförelsen med ettuskott är särskilt lyckad. Som jag tidigare sadegäller detta en kommitté med ett mycket speciellt,grannlaga uppdrag. För att klarlägga vad jag åsyftarvill jag göra en jämförelse med en annan typ avkommitté.Låt oss, bortsett från att frågan redan harbehandlats, anta att det handlar om en kommittésom har fått i uppdrag att överväga en eventuellavveckling av kärnkraften. Tror MargaretaWinberg att man skulle skapa förtroende för ensådan kommitté om den hade en kändkärnkraftsförespråkare som ordförande och ensekreterare som i den allmänna debatten energiskthade drivit sin åsikt att kärnkraften måste behållas?Det här var inte fråga om att välja en enstakaperson. Det var ett sökförfarande som pågick underen . När personen i fråga stod ensam kvarsom sökande, bedömde jag att det skulle gå ut enny förfrågan om intresseanmälan, vilket medfördeatt ytterligare intresserade anmälde sig. I slutfasenstod valet mellan tre personer. Alla tre varkompetenta, och det gällde då att utse den som varbäst lämpad för uppgiften. Min uppfattning är attden person som anser borde hafått uppdraget inte var den som var bäst lämpad föruppgiften.Ni ifrågasätter om detta är saklig grund förtillsättande av kommittésekreterare. Jag vidhållerpå det bestämdaste att i det här fallet har man haften saklig grund. I en kommitté med ett uppdrag avden här typen bör man eftersträva att tillsätta ensekreterare som kan förväntas förhålla sig neutral.Anf. 19 ():Fru talman! Statsrådet gör en jämförelsemed en fiktiv situation, där det är fråga om enutredning om kärnkraftsavveckling. Om man följerde principer som statsrådet angav, skulle enkärnkraftsförespråkare inte kunna bli sekreterare.Uppriktigt sagt tror jag att det vore till fördel bådeför debatten och för arbetet i en sådan fiktivkommitté, om man klart visste var man hadesekreteraren. Det är då lättare att resonera,som man kan möta varandra med störrerespekt i kommittéarbetet.Jag vill återkomma till utredningen om registreratpartnerskap. En tanke som har slagit mig är att dennyutnämnde sekreteraren kanske är medlem i enfundamentalistisk frikyrkoorganisation. I sittdagliga arbete i kommittén kanske han ''mullvadar''på olika sätt för att bakvägen stoppa olika förslagoch för att försöka fördröja och förhindra arbetet.Det är ju därför det är bättre att veta vadsekreteraren har för åsikter, utan att det för denskull skall påverka om personen i fråga skall fåjobbet som kommittésekreterare eller inte. Det äranledningen till att både Marareta och jaghar frågat om statsrådet har hört sig för medsekreteraren. I det ena fallet var ju sekreterarensåsikter så viktiga, men i det andra fallet betyderåsikterna tydligen ingenting. Jag misstänker att dethär rör sig om en person som inte kommer attarbeta lika intensivt som jag tror att den sökandesom vi här talar om skulle ha gjort.Allt som utförs på ett departement faller understatsrådets ansvar. Om departementsrådet har haftett samtal, finns det väl anledning för statsrådet attförhöra sig om departementrådets version av dethela.Om det finns någon sanning i det som jag har förtfram här, borde man vidta åtgärder. Detta är ju i såfall något som statsrådet inte anser utgöra någotskäl i detta sammanhang.Slutligen, fru talman, kan jag bara spekulera. Mendet är väl ingen dålig gissning att denna fråga är såkänslig för den borgerliga regeringen, och framförallt för regeringspartiet kds, att man av det skäletvill skjuta på frågan, inte bara utan helst tillefter nästa val, eftersom frågan om homosexuellapar skall kunna få en legal form för sin samlevnadhar en sådan politisk sprängkraft. Jag tror inte attden borgerliga regeringen klarar av att hantera ensådan fråga. Risken är att regeringen spricker.Anf. 20 ():Fru talman! Jag vill också kommentera det somstatsrådet sade om enkärnkraftsavvecklingsutredning. Tänk om enförespråkare för kärnkraften, eller en motståndare,skulle bli sekreterare i en sådan. Det är egentligenointressant. Jag tror nämligen att de personer somär anställda inom statsförvaltningen är oväldiga.Jag tror att en person, oavsett om han eller hon ärför eller emot, skulle göra ett bra arbete.Man kan med relevans överföra detta till riksdagen.Näringsutskottet handlägger frågor omkärnkraften. Man kan som exempel tänka sig attregeringen överlämnade en proposition tillriksdagen om kärnkraftens avveckling -- vilket inteär att förmoda, men man kan teoretiskt tänka sigdet -- och att det i näringsutskottet blandtjänstemännen finns personer som vill ha den kvar.Hur skulle de kunna arbeta med frågan? För mig ärdet självklart att de på ett objektivt och oväldigtsätt skulle kunna arbeta med frågan.Lika självklart är det för mig att tjänstemän skullekunna skriva en mot sin egen uppfattning ståendereservation, därför att det är deras arbete. Här ihuset har vi sett otaliga exempel på att tjänstemänhar skrivit reservationer, från vänster till höger,med mycket gott resultat.Man kan då fråga sig var gränsen går för när det blirså kontroversiellt att man måste åsiktsgranskapersoner. är det fråga om dennautredning. Vad blir det nästa gång? Vad ministernär inne på är att trampa på principer som jag troddevar ganska givna i detta sammanhang.Jag vill ställa en fråga. Var går gränsen för detkontroversiella, och vem skall bestämma vad somär kontroversiellt eller inte? För mitt parti är dennafråga inte längre särskilt kontroversiell. Man jagförstår att den är det för andra partier.I svaret står det: ''Samtliga kommittéledamöter frånde olika riksdagspartierna skall kunna känna fulltförtroende för sekreteraren och dennes sätt attarbeta.'' Men man måste kunna skilja på privataåsikter, politiska åsikter, och tjänstemannaoväld.Självfallet skall en sekreterare vara lojal mot deolika personer som finns i en kommitté och skrivaett majoritetsbetänkande men också kunna ställaupp och skriva reservationer åt de andra ikommittén.Vi har så många bevis på att detta är möjligt att jagtycker att det är fantastiskt konstigt att det inteskulle vara möjligt i detta fall. Precis som KentCarlsson beklagar jag detta. Det har nämligeninneburit en försening. Jag sade , men detkanske t.o.m. blir mer. Men till syvende och sist ärdet de homosexuella, som så hett har sett framemot denna reform, som drabbas.Anf. 21 c1 > Statsrådet (-):c0 > Fru talman! Detta, och , är inte alls fråga om någonåsiktsgranskning som ni påstår, utan det här ärnågot som har tagits upp i vederbörandesintresseanmälan och anförts som en särskild merittill att han skulle få denna anställning. Det är ocksåen stor skillnad på att ha åsiktsgranskning i denformen att man faktiskt frågar ut människor omvilka åsikter de har och att de själva talar om att dedeltar i offentliga debatter med tillspetsade artiklar.I slutänden var det, som jag har sagt, trepersoner att välja mellan. Den person somMargareta åsyftar ansåg jag inte vara densom var mest lämpad att få detta uppdrag.Det är inte detta förfarande att utse ny sekreteraresom har varit det som har försenat kommitténsarbete, utan det är helt andra saker.Sammanfattningsvis skulle jag, liksom tidigare,vilja säga att det är självklart att förordnande avkommittésekreterare alltid skall ske på sakligaurvalsgrunder. Någon typ av diskriminering ärutesluten. Men man har ettförhållandevis formlöst förfarande medintresseanmälan, vilket ger stora möjligheter att tahänsyn till varje kommittés speciella behov, och detär vad jag har gjort i detta fall.Talmannen anmälde att ochKent anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1992/93:22 omsanktionspolitik gentemot och demokratistöd tillCubaAnf. 22 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig hurregeringen ser på sanktionspolitik gentemot ochdemokratistöd till Cuba.Cuba är en av de få kvarvarande kommunistiskadiktaturerna i världen. sker brutalaövergrepp mot grundläggande mänskliga ochpolitiska rättigheter. Det finns inga tecken påpolitiska reformer i en demokratiserande riktning iCuba. Omvärldens försök att påverka denkubanska regimen i demokratisk riktning harhittills varit förgäves. De fängelsestraff som utdömsför kubanska dissidenter är fortsatt hårda.Regeringen har mot denna bakgrund funnit detangeläget att lägga om den kubavänliga politik somfördes av den föregående socialdemokratiskaregeringen. En av skiljelinjerna i utrikespolitikenunder den socialdemokratiska regeringens tid varju just synen på den kommunistiska regimen iCuba.Riktlinjerna för det svenska biståndet tillLatinamerika innebär en satsning på länder sombedriver en utvecklingspolitik som främjarmänskliga rättigheter, demokrati och ekonomiskareformer. Regimen i bedriver inte en sådanutvecklingspolitik.Regeringen har därför beslutat attutvecklingssamarbetet med skall upphöra itakt med att ingånga åtaganden avslutas. Styrelsenför u-landsforskning kommer alltså att fullföljapågående avtal om forskningssamarbete. Dessaavtal löper ut sommaren 1993.Regeringens politik har utformats i syfte att bidratill en demokratisering i och att värna ochförbättra situationen för de mänskligarättigheterna.Regeringen stöder den demokratiska rörelsen påCuba framför allt genom att rikta generell kritikmot MR-situationen i . Vi har agerat tillförmån för ledare i olika dissidentgrupper. Somexempel kan nämnas en nordisk protest, på svensktinitativ, när de båda MR-aktivisterna dömdes till tioresp. De nordiska länderna harockså agerat gemensamt till stöd för andra MR-aktivister, t.ex. i samband med en fängelsedom motpoeten . För några dagarsedan nåddes vi av beskedet att den kände MR-aktivisten dömts till fängelse i fyraår och för ''fiendepropaganda''. Dettaär ytterligare ett exempel på att övergreppen motoppositionen på fortsätter. Fängelsedomen ärett klart brott mot den självklara rätten tillyttrande- , åsikts- och föreningsfrihet.I detta sammanhang vill jag ta tillfället i akt attframhålla det svåra arbete som under besvärligaförhållanden görs av den svenska ambassaden iCuba till förmån för kubanska demokrater ochmänskliga rättighets-aktivister.Regeringen ser positivt på kubanska medborgaresmöjligheter till ökade kontakter med omvärlden.Dessa kontakter kan ge stimulans samt verka somett stöd till de demokratiska krafterna i landet. Viför därför en regelbunden dialog med företrädareför dissidentrörelsen. Utbyte inom kultur ochvetenskap förekommer, så länge detta inte är attbetrakta som ett biståndssamarbete med regimen.Vi har inte funnit det ändamålsenligt att medstatliga medel finansiera stipendiater som utsetts avregimen i . Däremot vill vi självfallet ävenfortsättningsvis ge kubaner, fristående frånregimen, möjlighet att söka t.ex. gäststipendiergenom Svenska institutet.Den dag det sker en efterlängtad förändring i Cubatorde vår nuvarande politik ha lagt grunden förgoda relationer. En förändring i önskvärd riktninginnebär att förutsättningarna för bilateraltsamarbete förbättras.Det är regeringens uppfattning att dialog ochkontakter i allmänhet är bättre medel för attåstadkomma förändringar, än avskärmning ochisolering. Detta gäller såväl inom kultur, vetenskapoch idrott som på handelns område.Den för alltså inte någonsanktionspolitik gentemot . I olikasammanhang har vi protesterat mot det utvidgadeamerikanska handelsembargot mot Cuba.Sverige har anslutit sig till EG:s bedömning attlagen står i strid med folkrättsliga principer ianspråken på att utöva jurisdiktion i tredje land.Denna vår uppfattning har framförts till denamerikanska regeringen.Målet för den förda politiken är att bidra till endemokratisering och en politisk och ekonomiskreformering av . Det är vår bedömning att enkombination av kontaktutbyte med företrädare förden kubanska demokratiska rörelsen och kritik avden officiella kubanska politiken, bäst gagnar dettamål. Så länge den kubanska regimen inte erkännersig till grundläggande demokratiska ideal, ochupphör med förtrycket av MR-aktivister och andraföreträdare för det demokratiska , kommerregeringens politik att ligga fast.Anf. 23 ():Fru talman! Det är kanske en betydande nyhet somutrikesministern för fram här. Nyheten är inte atthon utdelar partipolitiska giftpilar. Den är inteheller att hon håller fast vid en politik som förkastasav demokraterna på . Och den är inte helleratt hon, som jag menar, uppvisar en okänslighetoch okunskap inför de villkor som dendemokratiska oppositionen på har.Nyheten skulle i så fall vara att man nu säger är emot sanktionspolitik, som harskärpts gentemot Cuba.När det gäller detta med att man har framfört sinkritik till undrar jag, fru utrikesminister, hurdetta har gjorts, på vilken nivå det skett. Man haranslutit sig till EG:s bedömning att lagen står i stridmed internationella principer. Vilken lag?Torricellilagen, som det här gäller, är ett brott motinternationell rätt och mot GATT-regler. Även enmoderat borde uppröras så till den grad att denegna protesten framfördes litet tydligare. Det härär ju ett hinder för fria kapitalrörelser. Det är eninskränkning av marknaden och världshandeln. Jagmenar, fru utrikesminister, att protester som inteförs fram på tillräckligt hög nivå eller som inte hörseller syns offentligt kan ifrågasättas.Utrikesministerns kollega i har sagt attStorbritanniens regering, inte ,beslutar om den brittiska politiken gentemot Cubaosv. Vi vet ju också att flera andra regeringar harprotesterat så att det har hörts.Utrikesministern säger i sitt svar att man har lagtom den Cubavänliga politik som föregåenderegering förde. Då undrar jag om man verkligenhar tagit av sig hörselskydden från det kalla kriget.Menar utrikesministern med denna omläggning attni inte -- jag tror inte att ni har gjort det ialla fall -- kommer att verka för att få loss politiskafångar på , något som förra regeringen och jagsjälv hade förmånen att vara engagerade i och somvi också lyckades med?Menar utrikesministern med sin omläggning atthon inte heller i samtal med företrädare för denkubanska regeringen kommer att kräva attinternationella Röda korset skall få tillträde tillfängelserna på , vilket vi och utrikesministerSten gjorde med lyckatresultat?Vill utrikesministern med sin omläggning hellerinte verka för att skall fåbesöka fängelserna, såsom vi gjorde och ocksålyckades med? Självfallet gör man inte det ,därför att man inte vill ha några kontakter. Det ären politik som inte uppskattas av oppositionen påCuba heller.Vad är det då det handlar om? Jo, det handlar omhur man bäst främjar övergången till demokrati påCuba på fredlig väg.Vill man veta hur man bäst främjar, måste manrimligtvis gå till dem som befinner sig mitt iverkligheten, dvs. oppositionen, demokraterna, påCuba.Jag skulle vilja citera en nyckelmening i ett av demånga uttalanden som de samladeorganisationerna för mänskliga rättigheter på Cubahar gjort -- senast med anledning av attBushadministrationen ytterligare ville skärpasanktionerna mot . Det här uttalandet -- jagskall överlämna en kopia till utrikesministern, förjag är inte säker på att hon har sådana uttalanden --är undertecknat av den mest kände av alla MR-aktivister på , Elizardo . Han är denende som inte nämns i utrikesministerns uttalandehär . Han har själv skrivit under, och han ärordförande i de samlade MR-organisationerna iCuba. Men han är också ordföranden iNationalrådet för civila rättigheter på och avordföranden i föreningen av advokater somförsvarar politiska fångar. Man säger så här:''I den aktuella kubanska konjunkturen, avoåterkallelig ekonomisk kris, politisk isolering ochfortsatta allvarliga och upprepade kränkningar avde civila och politiska rättigheterna för allt fler skikti vårt samhälle är det mest korrekta, kloka ochangelägna, att öppna alla kanaler för samarbetemed som är möjliga för att normalisera ochstabilisera den interna och externa situationen i vårtland. Endast i ett klimat av internationelltsamarbete kan man, med moralisk rätt, kräva avKubas regering, att den överger sitt totalitärahandlande och främjar den demokratiskaöppningsprocess som den överväldigandemajoriteten av folk önskar. ''Detta är vad den samlade kubanska demokratiskaoppositionen vill, och så lyder dissidenternasbudskap, fru utrikesminister! Till den minoritetsom inte vill ha en sådan öppning -- alltså öppnakanaler av alla slag -- tillhör extremhögern i ,republikanska partiet i samt flock.Detta är inte att stödja demokrati och fred påCuba. Det är att sabotera dissidenternas strategiom man går emot deras önskningar och vädjanden.Detta är inte att slå ett slag för frihet. Det är attlägga ytterligare en byggsten till det kalla krigetsBerlinmur i Karibien.Anf. 24 ():Fru talman! Det finns åtskilligt att protestera motnär det gäller den kubanska regimens bristanderespekt för mänskliga fri- och rättigheter.På finns det ett antal MR-organisationer.Flera av dessa organisationer trakasseras avmyndigheterna. Många organisationsmedlemmarspärras in. Detta är oacceptabelt. Jag tror attsamtliga här är överens om det. Men trorjag inte att den amerikanska embargopolitikenbidrar till en demokratisering. Jag tror snarare attden är skadlig för det kubanska folket och fördemokratins möjligheter.I likhet med kan jag säga att jagtycker att det är en väldigt svag protest frånutrikesministern mot den senaste amerikanskaembargopolitiken. Det behövs nog litet klarareuttalanden på den punkten. EG, ja, nära nog en helvärld, har betraktat detta som en grov inblandningi bl.a. andra länders egna angelägenheter, och detär ganska allvarligt.Utrikesministern säger nu att vi när det gällerkultur och vetenskap skall ha ett fortsatt utbyte,under förutsättning att det inte sker på dencubanska regimens villkor.Jag skall anföra ett konkret exempel på något somär litet märkligt, som inte stämmer med vadutrikesministern säger i sitt svar. Vartannat åranordnas det en körfestival på , i deCuba. Körer från hela världen är med. Även fleraolika svenska körer har deltagit. Dels har dessabetalat med pengar ur egen ficka, dels har de fåttstöd från Svenska institutet.I år har flera körer i försökt att ''ragga''pengar. Men alla utom en har backat ur. Det ärnämligen bara som finnskvar. Man fortsätter och försöker att besöka denhär körfestivalen. Det är studenter som är med iden här kören. Var och en av dem skall satsa 2 000kronor av egna pengar. Men fattas.Man har därför gått till , somtidigare har ställt upp och hjälpt till medfinansieringen av detta, som man ansåg, viktigakulturutbyte. Svaret från blevemellertid att regeringen uttryckligen beslutat attinte en enda krona skall gå till cubanskt stöd.Hur kan en körresa betraktas som stöd till denkubanska regimen? Sådana här kulturkontaktermåste väl ändå välkomnas, bl.a. för att man skallkunna bryta kubanernas isolering. Jag vet inte vemsom har rätt här, . Betraktarutrikesministern det här som ett kulturstöd till dencubanska regimen eller inte? Någonstans bristerdet i kontakterna. Har från regeringen rätt? Eller har man fel?Margaretha säger i sitt svar:''Riktlinjerna för det svenska biståndet tillLatinamerika innebär en satsning på länder sombedriver en utvecklingspolitik som främjarmänskliga rättigheter. ''Det är bra, och det är riktigt. Men det gäller ocksåandra delar av världen. Jag måste fråga när detgäller u-krediterna till om det var att premieraett land som främjar MR och demokratin. u-krediterna till -- det är då fråga ombiståndspengar -- eller exporten av vapen tillIndonesien.Jag tycker att den här MR-politiken litet grand ärett selektivt MR-främjande. Jag anser att man görskillnad här. Det är inte riktigt konsekventhandlande. Jag kan anföra flera exempel.Styrkan blir bättre om man är konsekvent i de härfrågorna. Man kan väl inte påstå att främjarMR-frågorna. Förtrycket där är nu lika stort somdet var 1989, 1990, 1991 och 1992. Ändå får manbiståndspengar. Är handelspolitisktintressantare än ? Eller vad är orsaken?Anf. 25 ():Fru talman! Jag tycker att det svar somutrikesministern har givit är ett mycket viktigt svar.Det skickar en viktig signal till alla dem som harkämpat mot förtrycket på . Dethar också skickat en viktig signal till Latinamerika.Vi skickar signalen att äntligen med fullkraft också är berett att bekämpa diktaturen påCuba.Jag minns själv när den kubanska revolutionenskedde. Det var en kamp mot en lång, hård ochgrym diktatur som ledde till en revolution. Jagminns själv, även om jag var en ung grabb , med vilken glädje man hälsade revolutionen.Äntligen skulle få frihet och demokrati.Jag minns också den enorma besvikelsen när detvisade sig att det inte blev så. Det blev en ny hård,grym och korrupt diktatur. Det kändes extra hårtför folk, eftersom man hade haft en mycketlång diktatur . Besvikelsen var enorm.Den proletariatets diktatur som inleddes innebaratt i praktiken blev en lydstat tillSovjetunionen. kom att som sin främstaexportartikel få legosoldater och experter förhemlig polis, som hjälpte torterare i många länderatt utföra sitt vidriga hantverk. Det generösabistånd som interpellanten frågade om var till storutsträckning betalning för just detta.