prot · GF09125 · 1992-06-03 00:00:00 — Jo, attaktiekapitalet, som vi i motionen satt till 1,3miljarder, till bör ägas av dem sominbetalt löntagarfondskapitalet och som erhålleraktier till ett värde som är proportionellt mot derasinsats. Resten av aktierna bör fördelas till desvenska medborgare som ej vill delta i detsparpremiegrundande allemanssparande somanges i betänkandet, med en aktie var på nominellt100 kr. Det skulle ge medborgarna fullständigvalfrihet att välja mellan en sparpremie som kanlyftas 1997 eller en börsaktie i detta bolag som istort sett utgör nuvärdet av sparpremien.En ytterligare positiv effekt av betänkandetsinnebörd är att de nämnda fonderna privatiserasoch därmed effektiviseras. Det är nämligen viktigtatt behålla och även öka mångfalden i utbudet.Det är vidare mycket viktigt att bolaget snabbtbildas för att kunna vara i drift ochkunna bidra till en positiv utveckling framför allt förde små och medelstora företagen.Styrelsen skall utgöras av välmeriterade ocherfarna näringslivsrepresentanter som väl kännertill de små och medelstora företagens speciellabehov och arbetsvillkor.Investeringsaktiebolagets bolagsordning bör ävenutformas så att bolaget ges frihet att på olika sättkunna stödja kundföretagens egenkapital, vilketsamtidigt stärker företagens kreditvärdighet. Denbör även innehålla röstbegränsningsregler för attmotverka ett maktövertagande.I denna vackra kväll och vid denna sena tidpunkttar jag mig en personlig frihet att påpeka att minsedan många år framlidne far, som var företagare,skulle ha glatt sig åt detta beslut, då han precis i dagskulle ha fyllt 90 år.Slutligen, herr talman, vill jag yrka bifall tillhemställan i finansutskottets betänkande FiU21med undantag av mom. 10 där jag yrkar bifall tillvår reservation 8.Anf. 159 ():Herr talman! Det är ett dåligt förslag till utskiftningav löntagarfonderna som regeringen harpresenterat. Även de förändringar som utskottethar gjort i form av ett riskkapitalbolag är dåliga.Vänsterpartiet föreslår därför att regeringensproposition avslås, och särskilt när det gäller attlöntagarfonsmedlen skall användas till ettpremiegrundande allemanssparande.Om detta inte blir mening, föreslår vi iandra hand att hälften av löntagarfonderna läggsihop med AP-fonderna för att förstärkapensionssystemet och trygga pensionerna iframtiden. Den andra halvan föreslår vi skallanvändas till satsningar och utveckling av nyproduktion, t.ex. i en variant av riskkapitalbolag.Regeringens förslag innebär att helalöntagarfondskapitalet skall satsas på det som manknappast kan säga leder till någon större tillväxt isamhället -- premiegrundande allemanssparande,forskning och högre utbildning -- och sedananmäler man detta med små och medelstoraföretag.Vi från och många andra har sagt attdet inte kan vara angeläget att införa ensparpremie, att stimulera sparandet ytterligare, närman egentligen borde stimulera den inhemskakonsumtionen eller investera dessa pengar i någothelt annat. En sparpremie i detta läge är en heltfelaktig åtgärd och framför allt när det gäller att tasparpremien från löntagarfondstillgångarna. Det ärmöjligt att lösa frågan om den högre utbildningenkan man lösa på annat sätt än direkt över budgetenoch att se till att forskning och utveckling får deresurser som behövs.Frågan om den kommitté som regeringen skalltillsätta för de små och medelstora företagen harutskottet löst. Om jag förstår denna matematik rättär löntagarfonsmedlen på drygt 20 miljarder ochkanske upp mot 22 miljarder. Det som utskottet nuhar fått ihop -- 6,5 miljarder till dettariskkapitalbolag som Ny demokrati har fåttigenom, 10 miljarder till forskning och utbildning inågon form och 6--7 miljarder till dennasparpremie -- är en bra bit över 20 miljarder.Samtidigt lovar man att de som inte är med ochskall ta del av denna sparpremie också skall fånågot. Men detta går alltså inte ihop. Någonstansmåste man krympa om det skall var en brautskiftning eller det som regeringen har tänkt sig.Vad man redan nu kan misstänka är att de som inteär med och inte får någon sparpremie, de som intehar råd och som hamnar utanför, får stryk.Utan tvivel har Ny demokratis inhopp i dennadebatt vitaliserat debatten om hur fondmedlenskall användas, framför allt när det gäller de småoch medelstora företagen. En liten anknytning tillsjälva andemeningen i löntagarfondsdebatten finnsi Ny demokratis förslag, nämligen att dessa medelskulle bidra till investeringar och produktion avvaror och tjänster.Under lång tid av utskottsbehandlingen såg det utatt kunna bli ett intressant resultat, en uppgörelseom fondmedlen, som skulle kunna dra åt rätt håll,dvs, innebära att pensionssystemet stärktes och attresurser skapades till små och medelstora företagframför allt för utvecklande av nya jobb. Vad jag nukan förstå har Ny demokrati inordnat sig iregeringsunderlaget och inte bara gjort en sämreuppgörelse beträffande fondmedlen, dvs.riskkapitalbolaget, än nödvändigt, utan ävenbundit upp sig för att stödja regeringens alla förslagi kompletteringspropositionen, inkl. borttagandetav schablonavdraget och ett ökat skattetryck.Eftersom jag är mycket intresserad av att de småoch medelstora företagen skall ha en chans attutvecklas, skapa nya resurser och göra någontingpositivt, är min fundering: Vilken är skillnadenmellan det tänkta riskkapitalbolag som skisseras ibetänkandet och en bank? Vilken egentlig,kvalitativ skillnad finns där? Kommersiella villkoroch strikt affärsmässighet är honnörsorden, ochbolaget skall inte ägas av staten. Vilken ägare skallfå det kapital som är skisserat och sedan ta desärskilda risker som är förenade med utveckling avsmå och medelstora företag? Jag tycker att Nydemokrati skall redovisa vad det för skillnad,eftersom man i så hög grad hänvisar till detetablerade bankväsendets brister. Vilken blirskillnaden?Bankerna satsade på spekulation ochtog riskerna för det. För detta får bankkunderna,inkl. skattebetalarna, nu betala. Det var alltså inteproduktion av varor och tjänster som framför alltstod i centrum för risktagandet.Ny demokrati brukar också berömma sig för attvärna om fattigpensionärerna -- eller är det kanskebara som gör det? Ny demokrati harju nu haft chansen att förstärka pensionssystemetoch ge en grundplåt till en möjlig satsning i ettsystem för de pensionärer som har det sämst ställt.I stället satsar man pengarna på dem som har rådatt spara, på de pensionärer som har det bäst ställt.Det är faktiskt konsekvensen av ert förslag, Bo G.Jenevall. Det är knappast någon fattigpensionärsom kommer att delta i det härpremiesparsystemet. Har Ny demokrati genomdetta bara sett till en seger på den politiskacirkusarenan och till att man har fått regeringen tillförhandlingsbordet, medan sakfrågan egentligenhar fått ge vika? Jag misstänker att det är så.Löntagarfondena har i alla fall sin upprinnelse i engigantisk debatt , då mandiskuterade arbetslivets demokratisering. Decentrala frågorna var hur man bäst skulle kunnaskapa en motvikt till den privatakapitalkoncentration som finns i och harökat, hur man lokalt och regionalt skulle kunna fåinflytande över företagens investeringar för demsom arbetar i företagen. Tanken var att de anställdaskulle kunna ta till vara den utvecklingspotentialsom fanns i företaget och utveckla sitt engagemang,och man skulle se till att det blev samhällsnyttigainvesteringar.Det var egentligen grundtankarna i helafonddebatten. Det fanns också andra varianter avdebatten. Socialdemokraterna menade att dettaskulle utgöra en del av den solidariskalönepolitiken.För , som förde fram egnafondförslag i debatten, byggde idéerna på att deanställda skulle ha en ökad makt -- på bekostnad avkapitalägarna. Pengarna skulle tas av de medel somskulle gå till investeringar, de skulle styras denvägen, och främst skulle de gå till produktivainvesteringar, där social nytta och miljömässigahänsyn skulle stå i centrum.De här principerna är faktiskt mer aktuella nu ännågonsin. Ett av de problem som vi har upplevt iekonomin är just effekterna av den tredje vägensdevalveringspolitik och av att kredit- ochvalutaregleringen avskaffades under 80-talet.Strategiskt viktiga och nödvändiga investeringar iproduktionen av varor och tjänster har fått ge vikaför spekulation. Det är en orsak till de ekonomiskaproblem vi har i Sverige.Jag är helt övertygad om, att om de anställda hadehaft ett annat inflytande över företagens tillgångar,hade det skett fler investeringar av den karaktärsom jag har skisserat i stället för den spekulationsom förekom på 80-talet.Från borgerligt håll älskar man att skylla påsocialdemokratin och den tredje vägens politik. Jagdelar uppfattningen att den tredje vägens politikhade enorma brister. Men besluten om spekulationoch förskingring av investeringskapital fattades avdem som utövade ägaransvaret över de uppkomnadevalveringsvinsterna. Det talar man väldigt tystom, och det tycker jag är mycket viktigt att erinraom i det här tidevarvet, när regeringen riktar inhela sin politik på att stimulera just dem som under80-talet inte tog något ansvar för strategiska,produktiva investeringar.Samtidigt kan man konstatera att detta skeddeunder då vi hade löntagarfonder, vilketbevisar att de var krångliga, utslätade och hademycket litet att göra med idéerna iursprungsdebatten. De arbetande hade väldigt litetinflytande över det hela. Löntagarfondernamotsvarade inga förväntningar, de skapade inteentusiasm hos någon, de blev egentligen enbelastning för hela arbetarrörelsen. Detta visarockså att man inom socialdemokratin intekänner någon större saknad över fonderna. De blevju i stället en symbol för motstånd frånborgerligheten, av vilket vi bör dra vissa lärdomar.Löntagarfonder i socialdemokratisk tappning haralltså inte varit någon särskilt bra väg till ekonomiskdemokrati och förnuftig produktion, utan de varalltså den återvändsgränd som vi nu ser.Men som sagt: principer och detankegångar som fonderna egentligen byggde på ärfaktiskt ännu lika viktiga. Vi för fram dessatankegångar i vår meningsyttring. Vi menar attlöntagarfondernas tillgångar är de arbetandespengar. De är tagna ur det tillgängligalöneutrymmet, och de borde därför rättmättigt gåtillbaka till dem som har skapat dem. Ett sätt attgöra detta, som jag redovisade tidigare, är att låtadem gå till pensionssystemet. Det är i gungning,och därför bör hälften av tillgångarna tillföras AP-fondssystemet. Det är fullt möjligt, och det är rätt.Den andra hälften bör gå till skapandet av nyajobb, framför allt genom olika typer avriskkapitalsatsningar i små och medelstora företag.Vår meningsyttring stämmer väl överens med deprinciper och tankegångar som först kom från Nydemokrati. Jag är därför litet besviken över att maninte ordentligt vill utveckla den här delen av densvenska ekonomin, om man nu är intresserad av attgöra det. I stället blev det en uppgörelse, i vilkenjag fortfarande inte vet vilken som är skillnadenmellan bankväsendet och detta riskkapitalbolag.Detta är nämligen så kringgärdat av kommersiellaregler, affärsmässighet och en sparandeform.Någonstans måste det gå ihop, och alla vi som harkontakter med små och medelstora företag vet attbanken säger nej om du har en idé och vill utvecklanågot som innebär en stor risk. Det är inte bara engång som jag i styrelse har sett hurbankerna behandlar sådana ansökningar. Kommerdetta riskkapitalbolag att agera annorlunda?Jag tror därför att den skiss jag har lämnat i minsärskilda meningsyttring är en mycket merframgångsrik väg att använda dessalöntagarfondsmedel, och det stämmer väl överensmed det huvudsyfte som en gång var tanken.Med det yrkar jag bifall till meningsyttringen.Anf. 160 BO G. JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag vill för det första passa på tillfälletatt vända mig speciellt till , somju -- tyvärr, måste jag säga -- skall lämna riksdagen.Han är en god representant för sitt parti, och hanhar varit en mycket värdefull medlem avfinansutskottet.Jag delar i mångt och mycket , lika väl som jag i mångt och mycketdelar Socialdemokraternas syn på vad man skullegöra av de här pengarna. Jag är ibland litet påtaladför att jag vill ha en diskussion i utskottet, och jagfår väl säga att jag har blivit ganska vältillgodosedd. Jag tycker att man behöver behandlasaker och ting mer i utskotten än vad manegentligen gör i dag.Jag skulle personligen gärna ha sett att man hadefått en consensus i utskottet. Jag tycker det hadevarit bra med en uppdelning av dessa pengar så atten tredjedel kunde gå till forskning och utveckling,en tredjedel till vad vi tycker är intressant medriskkapitalet och en tredjedel till pensionerna. Jagtycker vi borde kunnat uppnå den situationen iutskottet, men var det tyvärr inte möjligt.Man kan ha vilka synpunkter som helst beträffandelöntagarfondspengarna och fondens tillkomst.Personligen skulle jag gärna ha sett att dessa pengari stället satsats i resp. företags egen verksamhet. Jagtror det skulle ha gynnat samtliga.Men har vi den situation vi har. Jag vill motiveralitet närmare -- om talmannen godkänner att jagdrar ut , eftersom jag var mycket sparsam imitt anförande . Jag tycker man borde varalitet mera pragmatisk i synsättet på dessa pengar.Vilken åsikt man än har är det så att såväl företagensom de anställda har avstått från sin del i det hela.Det var därför som vi i vår motion utvecklade atthälften av kapitalet borde gå till vad vi harföreslagit och den andra hälften till något vi villediskutera i utskottet.Vi hade en valsituation. Varför valde viregeringssidan? Vi kunde ha nått ett bättre bättreresultat genom att gå tillsammans medsocialdemokraterna och få ett par miljarder till.Men vi valde denna väg. Jag tror att det hade varitvärdefullt om vi hade kunnat enas.Anf. 161 ()replik:Herr talman! Bo G. Jenevall håller med RolandSundgren, han håller med mig och så gör han uppmed och de övriga iregeringspartierna.Min fråga var ganska konkret: Är det någonskillnad mellan det riskkapitalbolag som nuskisseras i utskottsbetänkandet och en bank närriskbedömningen görs vid lån till små ochmedelstora företag? Man har ju kommersiellaintressen, strikt affärsmässighet och man skallt.o.m. spara i detta riskkapitalbolag. Minerfarenhet är att under sådana förhållandenkommer det långsiktiga risktagandet, somverkligen sker i de små och medelstora företagendär det verkligen känns, inte till stånd. Det blir somhos vilken bank som helst. Jag är ganska besvikenöver denna utveckling.Dessa fondmedel kunde ha använts till ett störrerisktagande, med vilket vi verkligen hade kunnatutveckla svenskt näringsliv. Jag har inte fått svar påden frågan.När det gäller pensionärerna och tanken att delapengarna med dem har ändå Ny demokrati mycketenvetet talat om detta med fattigpensionärerna.Här hade man chansen att visa en sak, men mangjorde upp någonting annat.När man gjorde upp om det man inte riktigt vill ståför, eftersom man håller med bådesocialdemokratin och mig, så svalde man därmedockså regeringens hela ekonomiska politik, fastman uttryckte att man kanske var litet skeptisk.Man tyckte att man inte skulle öka skattetrycket,och man sade att schablonavdraget var besvärligtför dem som hade långt att pendla. Men har manköpt alltihop och inordnat sig ordentligt iregeringsunderlaget framöver vad jag förstår.Sakfrågorna har kommit vid sidan om. Men manfick till förhandlingsbordet. Ärdet syftet så är alltsammans bara cirkus, och då blirjag ännu mer besviken.Vi kanske får höra av någon senare på talarlistanom någon mer kan hålla i ingången till manegen påcirkusen och berätta om det är på det här viset ellerinte.Anf. 162 BO G. JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag har förståelse för dessasynpunkter. Våra åsikter sammanfaller i stort medregeringens ekonomiska politik. Vi vill kanske gålitet snabbare fram.Varför har vi då valt den här vägen? Vi tror att 9miljarder trots allt kan gynna marknaden bättre än11 miljarder, och varför?Hade vi fattat ett beslut om 11 miljardertillsammans med oppositionen, hade regeringenkanske obstruerat mot detta. har vi i stället intebara övertygat regeringen, vi har fått regeringenmed oss på att detta är bra. Vi har även fåttetablissemanget och bankerna med oss, vilket vitror är väldigt viktigt för de positiva signalerna uttill näringslivet.Vi menar också att detta med riskkapital är viktigti så måtto att vi kan tillföra egenkapital tillföretagen, vilket i sin tur kan gynna dem så att dekan bli så att säga kreditvärdiga i förhållande till sinegen bank.Vi vill dessutom behålla mångfalden. Vi hjälper tillatt privatisera hela riskkapitalmarknaden genomdenna åtgärd. Vi tror att i förlängningen kommerdet att bli mycket gynnsamt för företagen.Vi har kvar våra åsikter om fattigpensionärerna.Tyvärr har vi inte majoritet i kammaren för attåstadkomma någonting annat än en utredning,vilket vi beklagar. Vi anser att man måste förstärkapensionskapitalet. Den saken kommer upp ,och vi har våra synpunkter som vi vill återkommatill.Vi tror att vi i valet mellan blocken -- vilket vi i ochför sig beklagar -- har gjort det rätta valet för att påbästa sätt tillgodose de små och medelstoraföretagens försörjning av kapital och riskkapital.Anf. 163 ()replik:Herr talman! Denna argumentation stärker mig iuppfattningen att detta endast är någonting påytan. Det är inget genomgripande. Det äruppvisande av ett cirkusnummer.Den signal som ges skall ges tillsammans medregeringen, menar . Men då lämnar visakpolitiken, som skulle vara Ny demokratiskännemärke. Ny demokrati skulle ta ställning i sakoch inte ingå i något block.Jag vet inte vad socialdemokratin egentligen hartänkt sig att komma med här, men för min del hadejag kunnat tänka mig en uppgörelse som gåttväldigt långt när det gällt att använda de 11miljarderna till att verkligen utvecklamöjligheterna för små och medelstora företag attbörja någonting nytt. Man kunde även stärka dengoda produktionen, den goda verksamhet somfinns i dag.Om ett företag inte är kreditvärdigt hos enbank kan det inte bli mer kreditvärdigt hos dettariskkapitalbolag, som har samma kriterier som enbank. Det förefaller mig ologiskt.Ett riskkapitalbolag måste ju kunna ta risker. har skrivit bort dessa risker ganska rejält i denhär satsningen.Jag beklagar verkligen denna utveckling. Man kansäga att man värnar om fattigpensionärerna. Menman hade chansen att lägga 11 miljarder tillsystemet, och vi vet att det skall förändras. Kanskevi tillsammans kunde lägga tyngdpunkten hos demsom har det sämst ställt framöver. Det gäller ju intebara fattigpensionärerna , utan även framledes.Men har Ny demokrati faktiskt gett de bästställda pensionärena möjlighet att få en premie.Det är en politisk skandal!Anf. 164 ():Herr talman! Kvällen är sen, och jag skall försökabegränsa mig i mitt anförande.Vid årsskiftet gick löntagarfonderna i graven. Detvi har att besluta om är hur tillgångarna skallfördelas vid utskiftningen. Jag tycker att det finnsanledning att titta på motiven för att införalöntagarfonderna.De var meningen att fonderna skulleunderlätta den solidariska lönepolitiken, dämpalöneökningstakten, bidra till en jämnareförmögenhetsfördelning, öka utbudet avriskkapital, öka sparandet i ekonomin och stärkapensionssystemet.Herr talman! Med facit i hand vet vi attlöntagarfonderna inte har bidragit nämnvärt tillnågot på de här områdena. Verkan har ibland varitden motsatta. Hushållens totala sparande minskadeunder senare och var under fleraår negativt i förhållande till hushållens disponiblainkomster. Fondernas bidrag till förstärkning avpensionssystemet var likaså obetydligt.Inte heller har företagens tillgång på riskkapitalförbättrats i någon större utsträckning, därför attstörsta delen av fondmedlen har använts föromfördelning av aktieägandet. Endast avmedlen har använts för köp av nyemitterade aktier.Det har inte saknats idéer i fråga om vilka områdensom pengarna skall gå till vid utskiftningen. Det harhandlat om infrastruktursatsningar, det har handlatom företag, det har handlat om pensioner, det harhandlat om brottsofferjourer, m.m. m.m.Vid utskiftningen av löntagarfondernas pengarfaller det sig ganska naturligt att stimulera ett antalområden i samhället där man kan få en betydandeeffekt. Regeringen har föreslagit att fondernastillgångar skall användas till för attstimulera ett ökat sparande, med senareanknytning till ett individuellt pensionssparande,till att främja utveckling av små och medelstoraföretag och för att främja forskningen samtutdelning till dem som av olika anledningar inte kaneller vill delta i det premiegrundande sparandet.I det betänkande som vi nu behandlar och skall taställning till föreslås en utskiftning avlöntagarfondspengarna som ligger i linje medregeringens förslag, alltså sparande,företagsutveckling och forskning.Behoven av åtgärder för de små och medelstoraföretagen är stora. Det är omvittnat av tidigaretalare och också i många andra sammanhang. Demindre och medelstora företagen har enbetydelsefull roll i arbetet att åter få fart på hjuleni den svenska ekonomin. Genom en mera kraftfullsatsning på mindre och medelstora företag kan viskapa arbetstillfällen och trygghet över hela landet.Det bidrar också till en nödvändig konkurrens, tillgagn för hela samhället.Därför är det tillfredsställande att en majoritet iutskottet har funnit det angeläget att ytterligareprecisera insatserna för de mindre och medelstoraföretagen. Den åtgärd som utskottet har stannat förär en vidareutveckling av de tankegångar somredan fanns i propositionen, med en ytterligareprecisering.När vi nu stärker resurserna till riskkapital, skall debidra till finansieringen av små och medelstoraföretag och kan vara en betydelsefull resurs förresten av detta sekel.Centern och övriga regeringspartier har vidupprepade tillfällen, bl.a. i motioner här iriksdagen, i program och skrifter understrukitbehovet att öka tillgången till riskkapital för småoch medelstora företag. Därför är vi positiva till dettillskott till företagens riskkapitalförsörjning somutkvittning av löntagarfondernas medel nu kan ge.Socialdemokraterna kritiserar förslaget om ökaderesurser för riskkapital. Jag tycker att det ärförvånande, mot bakgrund av att de själva både imotioner och i andra sammanhang har pekat justpå behovet av att främja de mindre företagen.Jag läste också att en högt uppsatt företrädare försocialdemokratin, ingen mindre än ledamoten iverkställande utskottet , i pläderade mycket tydligt föratt pengarna från löntagarfonderna uteslutandeskulle gå till småföretagen.Nu satsar vi inte alla pengar påsmåföretagsutveckling men en betydande del, ochjag tror att ledamoten i det socialdemokratiskaverkställande utskottet är till en betydande deltillfredsställd med finansutskottets förslag.Sedan måste vi också stimulera det enskildasparandet. Socialdemokraterna har ju alltid valt attprioritera sparandet i kollektiva former. Att läggaäggen i samma korg har ökat sårbarheten i detfinansiella systemet. Socialdemokraterna talar omAP-fondssystemet, det kollektiva ägandet, osv.Därför är det förslag som finns i propositionen omsparstimulanser motiverat. Det vidgar ochstimulerar det individuella sparandet. Det blir enväldigt viktig bit i att som nästa steg stärka detindividuella pensionssparandet.Det råder också en bred samsyn i utskottet ombehovet av att satsa offensivt på kompetens- ochkunskapsuppbyggnad. Det tillhör de meststrategiska uppgifterna för framtiden. Forskningoch utveckling är av stor betydelse för ett land somSverige och för att skall kunna inta enbetydande roll på den internationella arenan.Att använda en del av löntagarfondernas medel tillinsatser för forskning är därför ett mycket braförslag. Regeringen avser att senare i höståterkomma med en närmare precisering av vilkaområden forskningspengarna skall anslås till. Vihar då anledning att ytterligare diskutera den biten.Herr talman! Låt mig säga attlöntagarfonderna har varit en politisk stridsfråga i20 år. De har utgjort en vattendelare mellanpolitiska partier i . Det är bra att frågan omlöntagarfonderna nu kan avföras fråndagordningen, och jag är mycket tillfreds med attfem av partier har kunnat enas om påvilket sätt medlen skall utskiftas.