prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Den stora förändringsom startat i kom faktiskt i gång långttidigare.Det finns mycket i anförande somär intressant och som jag kan hålla med om, menjag vill bara poängtera att samarbetsformernabörjade ett bra tag innan den borgerliga regeringentog över. Inte minst är självagrunden för det samarbete som sedermerahar utvecklat, och vill utveckla, som grund förnedrustningen.I mångt och mycket är vi överens i det härbetänkandet. Även om vi med glädje hade settväsentligt mycket mer viljeinriktning frånmajoritetens sida, är det naturligtvis regeringensom avgör hur man vill agera. Som jag sade tidigarei mitt första inlägg fanns det ingen signal frånregeringen, varken i regeringsdeklarationen eller ibudgeten, om vad man avsåg att göra mednedrustningspolitiken. Därför har det varit bra attvi har kunnat driva fram en diskussion som pekar åträtt håll. Jag noterar också att klartmarkerade att det skall vara en fortsatt mycketkraftig aktivitet från svensk sida pånedrustningsområdet. Det är mycket viktigt att detsker.Jag skall inte ta upp diskussionen om WEU ochEG. Det kommer andra från vår sida att göra litetsenare. Låt mig ändå i diskussionen omförsvarsunionen säga att utskottets majoritet intebara slår fast att frågan saknar aktualitet för vår del,utan vi säger också tydligt och klart att den militäraalliansfriheten består alltjämt. Det är mycketviktigt att komma ihåg.När det gäller frågan om reservationerna är det inteså enkelt att regeringen måste ha möjlighet attagera av och till. Man gör ett klart avsteg från dentidigare nedrustningspolitiken när det gäller demarina kärnvapnen. Där är man inte längre bereddatt driva frågan om att säga nej till alla icke-strategiska kärnvapen. Den frågan har Sverigesregering tidigare drivit. Jag vill bara påpeka att detär en mycket stor skillnad mellan att föra i landkärnvapen utan att ens veta vilka som förs i land,utan att man redovisar det internationellt, och attförstöra dem. Vårt krav går ut på, och har helatiden gjort det, att aktivt skall arbeta för atten av de farligaste typerna av kärnvapen, detaktiska kärnvapnen till sjöss, skall förbjudas ochförstöras under internationell kontroll.Likadant är det när det gäller att flytta frampositionerna. Där är regeringen och majoritetenmycket passiv. När det gäller frågan om kärnvapensolaglighet kräver vi att man tar upp den frågan ,eftersom situationen har förändrats så kraftigt.Utskottets skrivningar är litet förunderliga. Manbehandlar egentligen inte vårt krav om att ta uppfrågan om att göra kärnvapen olagliga. Vi tror attdet är hög tid att göra det nu och att resa det kraveti internationella fora, att gå från en deklaration omicke-första-användning av kärnvapen till att ta uppfrågan om att förbjuda dem i internationell lag.Därmed skulle man omöjliggöra användandet avkärnvapen.Jag vill på nytt yrka bifall till våra reservationer tillbetänkandet.Anf. 6 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag ber att få erinra om den rekommendation somföreligger om att de ärade ledamöterna tarreplikerna från sin bänk. Detta för tids vinnande.Anf. 7 () replik:Herr talman! Jag hade inte begärt replik, meneftersom jag nu får ordet skall jag använda det tillatt säga att i det stora hela är detta ett betänkandesom hela utskottet står bakom. Jag anser att det ärmycket värdefullt.När det sedan gäller en del frågor kring vilkakonkreta initiativ som vi bör ta pånedrustningsområdet, vill jag upprepa att det ärolyckligt att i detalj binder regeringen förvissa bestämda åtgärder. Flera av de reservationersom Socialdemokraterna har lämnat gäller initiativsom den tidigare regeringen inte tog eller inte drevmed någon större kraft. När man nu har kommit iopposition önskar man se dessa förslag drivna.Jag tror för min del att det är olyckligt för riksdagenatt i detalj binda regeringens avgöranden. Att denallmänna inriktningen är att med starktengagemang driva nedrustningsfrågorna harklargjorts såväl av regeringen genomutrikesministern som av det enhälliga utskottet idetta betänkande.Anf. 8 MAJ () replik:Herr talman! Det sägs att vi har ett nytt förslag närvi kraftigare driver frågan om olagligheten. Jag villbara påminna om att redan under FN:s40-årsjubileum tog upp detta och sade att det är högtid att aktualisera frågan om ett folkrättsligt förbudmot kärnvapen.Det är inte så underligt om nya förslag kommer uppnär situationen förändras. Huvuddragen går ut påatt aktivt driva ett helt program för att omöjliggörakärnvapen. Det är det vi har pekat på i vårt förslag,som den borgerliga majoriteten till stora delar hartagit till sig. Man har dock inte tagit det till sig närdet gäller de kärnvapnen, kärnvapnensolaglighet som sådan, och inte heller när det gälleratt ställa kärnvapen under internationell kontroll.Jag medger gärna att det senaste är ett nytt initiativfrån vår sida. Det är ett gammalt USA-förslag fråntiden efter . Det är hög tid attaktualisera det förslaget igen.Vi är i huvudsak överens, även om jag gärna hadesett något mer aktiva formuleringar frånmajoritetens sida på de allra flesta områdena. Detär riktigt att det måste vara regeringen somfastlägger när och hur man för fram förslagen. Menom vi skulle acceptera att oppositionen inte skullelägga fram förslag, skulle mängder av de bogerligaförslagen aldrig ha kunnat läggasfram i riksdag. Så har alltid kunnat ske,och förslagen har antingen tagits upp av regeringenoch förts fram eller avvisats från majoritetens sida,när man inte har funnit dem relevanta.Riksdagen måste ha intentionen att väcka frågornaom kärnvapen till sjöss, olagligheten av kärnvapenoch om kärnvapen under internationell kontroll.Anf. 9 () replik:Herr talman! Det förhåller sig nog så, att åtskilligaav de frågor som tidigare drev iopposition mot den förra regeringen, driver hon nui opposition mot den nuvarande regeringen.Förste vice talmannen anmälde att Maj BrittTheorin anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 10 () replik:Herr talman! Det förvånar mig att varken DanielTarschys eller vill gå in idiskussionen om vad ett framtida eventuelltmedlemskap i unionen kan betyda förden svenska säkerhetspolitikens möjlighet till enegen profil. Jag förstår över huvud taget inte hurman kan säga att denna fråga inte är aktuell.Det rasar nu äntligen en debatt i om etteventuellt medlemskap i den Europeiska unionenoch om vilka konsekvenser det får för politikenssamtliga områden. Dit hör naturligtvis ocksåsäkerhetspolitiken. Det är en av de stora frågorna iden debatten. Att då i utrikesutskottet säga att maninte diskuterar den frågan, för den är inte aktuell,tycker jag är höjden av nonchalans mot envaknande och mycket medveten opinion, som villha besked i dessa frågor. Det är ju en avhuvudfrågorna i debatten om ett eventuellt svensktmedlemskap. Jag hoppas att vi kommer tillbaka tilldetta. Jag får väl ställa frågan till någon annan.Jag skulle vilja ha klara besked av utrikesutskottetsordförande. Är det så att orden ''i vårt närområde''är den nya definitionen på den svenskaneutralitetspolitiken? Är detta skillnaden mot dengamla? Det vore bra att få ett klargörande.Det vore ärligare om man från utrikesutskottetssida talade öppet om det faktum att WEU efterbeslutet i är en integrerad del iUnionens arbete. Man kommer att arbeta på att deskall slås ihop. Det går inte att förneka det och sägaatt det inte kommer att bli så. Man kan inte hellerförneka att allt fler länder och representanter inomEuropeiska unionen säger att det är omöjligtatt förena en neutralitetspolitik med ettmedlemskap i unionen.Det var senast ett seminarium i , där detmycket klart sades ifrån: Ingen kommer att släppasin som inte accepterar ochden framtida avsikten att nå en gemensamsäkerhetspolitik och försvarspolitik. Det var två avde hårda krav som ställdes vid seminariet. Dettahar rapporterat från ett seminarium,där också och företrädare för det svenskautrikesdepartementet fanns med. Detta är ingenhemlighet. Det är bättre att man talar öppet ochärligt och säger: Okej, det blir så här, men vi tyckeratt det är bra. Det vore mycket mer rakryggat. Talaklarspråk och säg: Vi tycker att det är värt att geupp den svenska neutralitetspolitiken. Vi får såmånga andra fördelar att vi tycker att det är okej.Säg det rakt ut!Anf. 11 () replik:Herr talman! Om man vill finna det nya i dettabetänkande, får man nog läsa hela betänkandet ochinte bara fästa sig vid någon enstaka rad. förklarar icke vara aktuellt ärmedlemskap i . Jag förklarade i mittanförande varför det inte är aktuellt. Det är av denenkla anledningen att WEU har riktat inbjudningartill två grupper av stater om olika former avengagemang. Ingendera av dessa grupperinkluderar . Följaktligen är frågan omWEU en akademisk fråga, eller en icke aktuellfråga, så länge icke är medlem i Europeiskagemenskapen. Den dag vi är medlemmar iEuropeiska gemenskapen kommer denna fråga attvara aktuell för oss, i den meningen att vi måste taställning till den. Det är självfallet viktigt att viunder tiden fram till dess på olika sätt arbetar inomde organ där vi är med för att utveckla dengemensamma europeiska säkerheten.Vi har möjligheter som inte fanns för några årsedan att skapa en fredsordning i , engemensam säkerhet. Utskottets mening är attSverige aktivt bör delta i den processen för atttrygga vår egen säkerhet och säkerheten för andrafolk i vårt område.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det står utrikesutskottets majoritetfritt att göra bedömningen att denna frågeställning,ett svenskt medlemskap i , inte är aktuell.Men för medlemsländerna och företrädarna förEuropeiska unionen är det en mycket aktuell fråga.Man har sagt att inga nya medlemmar göre sigbesvär om de har tänkt sig att hålla kvar vid enneutralitetspolitik som innebär att de inte kan deltai en försvarsallians, ett försvarspolitiskt samarbetemed sikte på att utforma ett gemensamt militärtförsvar.Det är vad de säger rakt ut: Några sådanamedlemmar göre sig icke besvär. Vi har tänkt ossatt bygga upp Europeiska unionen, som inkluderarett gemensamt försvarspolitiskt samarbete. Just nusker det samarbetet i WEU. 1996 skall vi ta uppdetta igen. Då kommer vi förmodligen att slå ihopdessa båda.Jag förstår inte varför man har skygglappar iutrikesutskottet. Jag tror mig dock vetaanledningen. Om man började tala klartext omdessa frågor i utrikesutskottet skulle enigheten intebestå. Vi har , som säger att man barakan tänka sig medlemskap under förutsättning attneutralitetspolitiken får vara kvar. Det kommerinte att bli möjligt. Det finns en stark opinion inomSocialdemokraterna som säger att de inte vill varamed i en försvarsallians. Det kommer man att blitvungen till. Det är för att täcka över sprickorna i deolika politiska partierna som man beter sig på dettamycket bedrägliga sätt, för en allmänhet utanfördetta rum.Anf. 13 () replik:Herr talman! talar klartext i dettabetänkande. Jag skulle vilja rekommendera helabetänkandet för noggrant studium. Det slås fast attSverige alltjämt är ett alliansfritt land, att vi måstebibehålla ett starkt försvar och att vi är beredda attdelta i det gemensamma europeiska arbete, som nuhar startat, på att finna grunderna för en nyfredsordning i . Jag tror personligen attdetta betänkande kommer att vara klargörande iförhållande till de stater med vilka vi hoppas kunnasamarbeta. Det kommer att eliminera en del av defrågor som har funnits kring Sverigesutrikespolitiska hållning. Det kommer att skapaökad klarhet om hur vårt land ser på den framtidasäkerhetspolitiken i Europa.Förste vice talmannen anmälde att GudrunSchyman anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 14 Utrikesminister ():Herr talman! Visserligen har inte gåttsedan järnridån föll samman och ett halvår sedanSovjetunionen upplöstes, men man kan ändå sägaatt avvecklingen av det kommunistiska systemetskett under relativt fredliga former. har inte uppstått.Detta visar väl tre saker: dels hur bräckligt dettasystem var trots den enorma militära apparat ochvittförgrenade säkerhetstjänst det förfogade över,dels hur angelägen befolkningen var attkommunismens avveckling skulle ske utan enupprepning av dess blodiga historia och dels hurangelägen omvärlden var att bistå vidomvandlingen till demokrati ochmarknadsekonomi.Det faktum att folk skjuts på gatoroch i de kaukasiska bergen erinrar oss omatt processen inte i alla delar varit framgångsrik.Även om den övervägande delen av befolkningen ide berörda länderna är inriktad på att söka trygghetoch välstånd, som förvägrats den i det förflutna,finns det grupper som utnyttjar möjligheterna attsöka fördelar på bekostnad av sina grannar.Gamla, olösta rivaliteter, som undertryckts ellerhållits på sparlåga av kommunistregimerna, haråter kunnat stiga upp mot ytan, till synesotillgängliga för den typ av konflikthantering somutarbetas av FN och de europeiskasamarbetsorganen.Det finns två skäl till att omvärlden hittillsmisslyckats med att hejda konflikterna på Balkanoch i . Den ena är att FN, ESK och EG --de organisationer som deltagit ifredsansträngningarna -- saknat adekvata politiskamekanismer och militära resurser för att ingripa ien konflikt av den här typen utan tillräckligt stöd avde stridande parterna.Det andra är att parterna i dessa konflikter förfogaröver stora arsenaler av tunga vapen, i Kaukasushuvudsakligen härrörande från Sovjetarmén och idet f.d. från den federala armén. Denjugoslaviska folkarmén, som kontinuerligt brytermot ESK:s och folkrättens principer, harhänsynslöst använt sig av tunga vapen mot städeroch byar i icke-serbiska republiker, nu senast iBosnien-Hercegovina.Liksom andra medlemmar av ESK har de nordiskaländerna manat de stridande parterna i att återgå till att använda fredligamedel för att lösa sina konflikter och understrukitatt det internationella samfundet inte kommer attacceptera en situation som åstadkommits med våld.Mina nordiska kolleger och jag har också framhållitatt vi ser utvecklingen i det tidigare somen bekräftelse på att ESK:s operativa förmåga börstärkas och att ESK i samverkan med andrainternationella organisationer bör få enfredsbevarande och kanske en fredsskapande rollpå den europeiska kontinenten. Under ESK:spågående uppföljningsmöte i verkar viför att detta skall bli en realitet.Med Parisstadgan för ett nytt , som antogsav ESK , fick medlemsländerna engrundval av gemensamma värden, som tjänar sombas för det nya säkerhetssystem som håller på attväxa fram i -- ett säkerhetssystem som påsikt förhoppningsvis skall kunna förhindrakonflikter av den typ vi ser i Bosnien-Hercegovina.Vi talar om ''sammanflätadeinstitutioner'' och ''samverkande säkerhet''. ESK,, , VEU och EG överväger förnärvarande hur man bäst kan bidra till dettavittomfattande och allsidiga säkerhetssystem.Arbetet inom EG på en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik (GUSP) är av stor betydelse ävenför . Som medlem av Europeiska unionenkommer vi att fullt ut medverka i detta arbete.I sitt första gemensamma säkerhetspolitiskauttalande framhöll de femnordiska utrikesministrarna i början av dennamånad att vi alla deltar i detta breda ochframåtsyftande samarbete och är beredda att aktivtsöka fördjupa det i den nordeuropeiska regionen.Europas historia lär oss att en sådan samverkan äroundgänglig. Om länder i nuvarandehistoriska omställningsperiod skulle söka sinsäkerhet i isolering eller i gamla former av grupp-och blockindelning, skulle detta medverkatill uppkomsten av nya spänningar. Det kan noterasi detta sammanhang att ett antal f.d.Warszawapaktsstater förutskickat att man på siktavser söka medlemskap i riksdag debatterade huruvidavi skulle delta i , uttrycktes påsina håll en betydande tveksamhet. Mångariksdagsmän, både till höger och till vänster,pekade på det nya systemets brister och framhöll attden traditionella typen av neutralitet givit tryggheti det förflutna.Men förespråkarna för ett svenskt deltagande i deninternationella freds- och säkerhetsorganisationenlyckades övertala en majoritet av sina kolleger omatt säkerhet måste, såvitt det är möjligt,sökas i samverkan. Jag tror att denna insikt ocksåhåller på att växa fram , som imycket påminner om perioden efter förstavärldskriget.Jag har uppehållit mig vid framväxten av enny säkerhets- och samarbetsordning i ochSveriges bidrag till denna. Dessa regionalaansträngningar i ett historiskt skeende ståremellertid inte i motsättning till ansträngningarnaatt skapa en effektivare samarbets- ochsäkerhetsordning i världen i dess helhet medFörenta Nationerna och dess stadga som grundval.Den internationella samarbetsorganisationen blir isjälva verket betydligt effektivare när Europaförmår lösa sina egna grundläggande problem.Supermaktskonflikten mellan öst och väst var tillsin kärna en europeisk konflikt. Det var genomEuropa järnridån löpte. Det var här världensstörsta vapenarsenaler byggdes upp. Dennautveckling har drastiskt förändrats. I Europasker nu genom unilaterala åtaganden ochinternationella avtal en successiv reduktion avkärnvapen, konventionella vapen och militärastyrkor.Men det finns också oroande inslag i bilden. Frånsvensk sida ägnar vi stor uppmärksamhet åt fråganom ett snart tillbakadragande av de f.d. sovjetiskatrupperna från , och . Detär angeläget att en tidtabell härför upprättasomgående, så att ett tillbakadragande i ordnadeformer kan inledas. Ett viktigt symboliskt steg voreett tillbakadragande av de trupper somfinns i huvudstäderna, eftersom deras närvaro därså tydligt inkräktar på de baltiska staternassuveränitet.CFE-avtalet har ännu inte ratificerats avSovjetunionens efterträdarländer i detta avseende.Vi delar förhoppningen om att detta skall kunnaske före avslutningen av iHelsingfors. Vi har också framhållit betydelsen avatt medlemmarna av Oberoende Staters Samväldeansluter sig till icke-spridningsavtalet och, iförekommande fall, ratificerar . Detförhållandet att upplösts får inteleda till att undergräver gjordaåtaganden på detta område.Det är emellertid inte bara handhavandet avkärnvapnen i det f.d. som väckeroro. En annan oroskälla är förekomsten av såmånga kärnkraftverk som är bristfälliga ursäkerhetssynpunkt. På detta fält har vi på svensksida större möjligheter att agera. I februari i årtillsatte jag en expertgrupp med uppdrag att föreslåoch bereda svenska insatser till stöd för nedrustningoch kärnsäkehet i OSS och Baltikum.Ett resultat av expertgruppens arbete är att vikommer att bidra till upprättandet avinternationella forskningscentra för kärnfysiker iRyssland och . Dessa centra syftar till att genya uppgifter åt de f.d. sovjetiska kärnfysiker sominte längre kommer att ägna sig åtkärnvapentillverkning. kommer att lämnaett bidrag på sammanlagt 33 milj.kr. till deinternationella forskningscentra som sättsupp i och ; 24 milj.kr. till och 9 milj.kr. Detta ärunder förutsättning att verksamheten ocksåkommer att inkludera civil kärnsäkerhet. Vårmedverkan är ett uttryck för intresse föratt kunskapen om kärnvapen används till fredligaändamål.Statens kärnkraftsinspektion och har vidare inlett ett närakärnsäkerhetssamarbete med motsvarandemyndigheter i , och Litauen.Experthjälp planeras även till , Ukrainaoch för att bygga upp nationellakontrollsystem för klyvbart material.Expertgruppen förbereder vidare konkretaåtgärder för att bistå till upprättandet avgränskontrollsystem som kan hindra spridning avmateriel och teknologi för framställning avmassförstörelsevapen från OSS-länderna.Men kärnsäkerhets- och icke-spridningsproblemenär ingalunda begränsade till det f.d. Sovjetväldet.Många av länderna i har sannoliktutvecklingsprogram för kemiska vapen, och vissaländer på olika håll i världen vägrar fortfarandeansluta sig till avtalet om icke-spridning avkärnvapen. Förhoppningsvis kommer arbetet på enkonvention mot kemiska vapen att kunna slutföras iår och den nukleära icke-spridningsregimen kunnaskärpas på viktiga punkter före 1995.Herr talman! I den översyn av svensknedrustningspolitik som gjordes på mitt uppdragunder hösten diskuterades bl.a. denparlamentariska förankringen avnedrustningspolitiken. De kontakter jag tagitunder våren har gjort att en sammanslagenfolkrätts- och nedrustningssdelegation med ettutvidgat mandat är den lösning jag förordar. Minförhoppning är att den nya samrådsdelegationenskall kunna hålla sitt första möte i början av hösten.Jag är förvissad om att vi med denna nyaorganisation kommer att gemensamt kunna drivavidare frågor som givits en stark prioritet frånsvensk sida. Ett totalförbud mot kemiska vapen,som jag tidigare talat om, kan tjäna som ettexempel.Sverige deltar aktivt i arbetet på att skapa ensäkrare värld, inte bara genom de bilateralainsatser jag nämnt utan även genom internationelltsamarbete med likasinnade länder i G 24-gruppen,i , i , i nedrustningskonferenseni , i ESK och i FN. Om vi för stöd för vårkandidatur till en plats i säkerhetsrådet för nästamandatperiod kommer vi också att kunna vara medom att genomföra den utbyggnad av FN:sfredsbevarande och fredsskapande verksamhetsom förbereds.Vid i idecember övertar ordförandeskapet frånTjeckoslovakien för en period av 6--10 månader.Mot den bakgrund jag nu tecknat är det uppenbartatt vi kommer att ställas inför mycket stora anspråki ett , där vissa stater genomgår svårakonvulsioner, där nedrustnings- och säkerhetsavtalalltjämt återstår att genomföra och där nyastrukturer måste byggas. ger det ossökade möjligheter att påverka utvecklingen på ettantal områden som är av avgörande betydelse förvår egen säkerhet, vårt eget välstånd och vår plats idet nya Europa.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja försöka ställa några avde frågor jag inte fick svar på av utrikesutskottetsmajoritet till utrikesministern i stället -- det kanvara intressant att se om man har samma åsikter.Det gäller utvecklingen av samarbetet i ochett eventuellt svenskt medlemskap i den europeiskaunionen. Utrikesministern sade att vi sommedlemmar, om vi nu blir det, kommer att fullt utdelta i unionens arbete. Jag undrar: Är det dåutrikesministerns mening att fullt ut skalldelta också i den europeiska unionens allainstitutioner och även i ett förpliktigande militärtsamarbete, som -- enligt vad jag kan utläsa av allabeslut som har fattats och alla utfästelsersom har gjorts -- är det långsiktiga politiska målsom man har inom den europeiska unionen och somman som medlem ju förbinder sig att verka för; detsade också regeringen i sin regeringsdeklaration attSverige skulle göra. -- Det var det ena.Det andra gäller beskrivningen av den s.k.traditionella neutralitetspolitiken som -- som jaguppfattade utrikesmininstern -- någonting mycketnegativt och i termer av isolering och grupp- ochblockbildningar, någonting som är förlegat ochgammaldags. Det kan man väl hålla med om, menjag undrar om inte just grupp- och blockbildning ären mycket bra definition av just den europeiskaunionen, som genom sin karaktär av att tala med enröst bygger upp ett mycket gediget ochogenomträngligt block i just . Hur serutrikesmininstern på det i förhållande till andraländer och eventuella konflikter med utgångspunkti ett mer globalt synsätt? Är inte den europeiskaunionen ett sådant mycket traditionellt ochgammaldags block?Anf. 16 Utrikesminister () replik:Herr talman! förenklar sinafrågeställningar genom att själv ha en mycketbestämd uppfattning om hur kommer att seut mot slutet av 90-talet.Gudrun brukar också föra sina debatterpå det sättet att de som lyssnar till henne måste utgåfrån att det är en militärallians som skallingå i när söker medlemskap i deneuropeiska unionen. Såvitt jag vet finns det en endafungerande militärallians där en hel del europeiskaländer är med, och det är NATO. Det är ocksåså att en hel lång rad Warszawapaktsländer gärnaskulle vilja vara med i denna fungerandemilitärallians.Sverige söker medlemskap i den europeiskaunionen. Vi säger fullt ut ja till den europeiskaunionen såsom den avtecknar sig i Maastricht-överenskommelsen och såsom den är formuleraddär. Vi säger också fullt ut ja till de politiskamålsättningar och strävanden sommedlemsländerna i EG och deneuropeiska unionen ger uttryck för.