prot · GF09127 · 1992-06-09 00:00:00 — 1 (egenavgiften för läkemedel)Först biträddes reservation 1 av m.fl.med 129 röster mot 15 för utskottets hemställanmed den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion Sf39 yrkande 1 av m.fl. 175ledamöter avstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 178röster mot 130 för reservation 1 av . 11 ledamöter avstod från att rösta.Mom. 2 (nya regler för prisnedsättning ochkostnadsfrihet)Först biträddes reservation 2 av m.fl.med 129 röster mot 12 för utskottets hemställanmed den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion Sf39 yrkandena 2 -- 4 av . 180 ledamöter avstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 191röster mot 128 för reservation 2 av . 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 6 (besparingar inom tandvårdsförsäkringen)Utskottets hemställan bifölls med 289 röster mot 32för reservation 3 av momentUtskottets hemställan bifölls.Socialförsäkringsutskottets betänkande SfU14Utskottets hemställan bifölls.Socialutskottets betänkande SoU21Mom. 1 (kontrollen av naturmedel ochantroposofiska medel m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 161 röster mot140 för reservation 1 av m.fl. 20ledamöter avstod från att rösta.Mom. 3 (barns medverkan i läkemedelsprövning)Utskottets hemställan bifölls med 180 röster mot141 för reservation 2 av m.fl.Mom. 8 (åtgärder mot läkemedelsberoende)Utskottets hemställan bifölls med 180 röster mot140 för reservation 3 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Socialutskottets betänkande SoU19Utskottets hemställan bifölls.Bostadsutskottets betänkande BoU23Mom. 1--4 (ett reformeratbostadsfinansieringssystem, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 178 röster mot143 för reservation 1 av m.fl. imotsvarande del.Mom. 5 (information till riksdsagen ombostadsfinansieringen)Utskottets hemställan bifölls med 288 röster mot 20för reservation 2 av i . 13ledamöter avstod från att rösta.Mom.6 (höjd garanterad ränta m.m. )Utskottets hemställan bifölls med 177 röster mot141 för reservation 3 av m.fl.Mom. 7 (avveckling av investeringsbidraget)Utskottets hemställan bifölls med 165 röster mot141 för reservation 4 av m.fl. 13ledamöter avstod från att rösta.Mom. 15 (stöd till byggande av gruppbostäder)Utskottets hemställan bifölls med 187 röster mot132 för reservation 10 av m.fl.Mom. 16 (bidraget till konstnärlig utsmyckning avbostadsområden)Utskottets hemställan bifölls med 175 röster mot143 för reservation 11 av m.fl. 3ledamöter avstod från att rösta.Mom. 17 (ramen för bidrag till fonden för fuktochmögelskador)Utskottets hemställan bifölls med 178 röster mot143 för reservation 12 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Bostadsutskottets betänkande BoU25Mom. 2 (bostadskostnadsgränserna)Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot143 för reservationen av m.fl.Mom. 4 (kretsen av bidragsberättigade)Utskottets hemställan bifölls med 302 röster mot 17för meningsyttringen av imotsvarande del. 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 5 (bostadsbidrag vid skilsmässa)Utskottets hemställan bifölls med 307 röster mot 12för meningsyttringen av imotsvarande del.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Meddelande om bordläggningsplenum den 15juniAnf. 111 FÖRSTE VICE anordnas ettbordläggningsplenum för anmälan och omedelbarremiss till utskott av motioner med anledning avproposition 1991/92:170 Europeiskasamarbetsområdet (EES).10 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogsbostadsutskottets betänkande1991/92:BoU24 Uppskov med behandlingen avvissa ärenden (prop. 1991/92:127).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.11 § Den kommunala ekonominFöredrogsfinansutskottets betänkande1991/92:FiU29 Den kommunala ekonomin (prop.1991/92:150 delvis och 1991/92:150 delvis).Kammaren biföll utskottets framställning om attbetänkandet skulle avgöras efter endast enbordläggning.Anf. 112 PER ():Herr talman! Det är ganska vanligt att de ärendensom tas upp till beslut och behandling i kammarengäller begränsade grupper i samhället elleravgränsade företeelser. Det ärende som vi nu skalldebattera och fatta beslut i är av enhelt annan karaktär. Det kommer ganska snabbt attge effekter för varje individ i det svenska samhället.Det är då intressant att studera vilketbeslutsunderlag man har inför dettaställningstagande. Vi vet att det fanns enkommunalekonomisk utredning som levererade ettbetänkande. Sammanfattningsvis kan man säga omremissopinionen att den inte var särskilt nådig.Det var därför med stor spänning som man väntadepå den proposition som också ladesfram. Låt mig inledningsvis konstatera att det intehar varit lätt att få något grepp om den härpropositionen. Den är inte särskilt pedagogisktupplagd. En alldeles speciellt besvärandeomständighet är det förhållandet att det under denlöpande motionstiden kom ett par tre omgångarrättelseblad. Det senaste kom så sent och innehöllsådana stora ändringar i propositionen attmotionstiden i praktiken begränsades till tre fyradagar.Det var därför med stort intresse som visocialdemokrater avgav vår motion. Den skulleuppfattas som en invit till en diskussion för att manpå ett konstruktivt sätt skulle komma fram tilllösningar på dessa mycket besvärliga frågor. Vi varöppna för diskussioner, men tyvärr förekom detinte något större intresse av att föra en diskussion isak. Trots detta blev det ändå en ganska intressantutskottsberedning. Om man trodde att man hadefått grepp om ett eller flera avsnitt avpropositionens innehåll, gav beredningstillfällenadet intrycket att den kunskap som man trodde sigha ersattes av en större grad av förvirring inför detsakområde som vi hade att hantera.Herr talman! Den oenighet som finns gäller inteallt. Man har uppnått en bred politisk enighet omvissa grundläggande väsentliga ting. Det gäller t.ex.principen om att införa ett samlat statsbidrag, vilketvi tycker är bra. Men det finns också svårigheterförknippade med att införa ett sådant. Vi har ireservationerna 5 och 10 tagit upp en del av deproblem som vi gärna skulle vilja se en fortsattanalys och ett snabbt klarläggande av. Det gällerrättstrygghetsfrågorna, den likformighet som manrimligen måste ha inom vissa avsnitt och demålkonflikter som kan uppstå mellan allmänna ochenskilda intressen.En fråga där majoritet och opposition inte är enigagäller nivån på statsbidraget. Vi ser ett alldelestydligt samband mellan å ena sidan de behov somskall tillgodoses och å andra sidan detgenomförande som på något sätt måsteorganiseras, ett samband mellan de inkomster somman måste ha för att kunna klara de utgifter som ettbra genomförande innebär. Tyvärr tvingas vikonstatera att den analys som finns ibeslutsunderlaget och de resonemang som har förtskring detta har fjärmat sig från detta samband. Detfinns inte någon egentlig redovisning av vilketmotivet är för att man föreslår en permanentneddragning på 7,5 miljarder av statsbidraget tillkommunerna.Denna neddragning kommer att slå mot målen,mot omsorgen, mot möjligheterna att organisera enbra skola och mot de kultur- och fritidsaktivitetersom de kommunala organen är med att stödja.Därutöver slår denna neddragning självfallet ocksåmot sysselsättningen i den kommunala sektorn. Vitycker att det är beklagligt att man inte har redoisatvad man egentligen är ute efter. En neddragning på7,5 miljarder rör sig om mycket pengar. Gör manom det till kommunala skattekronor motsvarardenna neddragning ca , vilket är ettbetydande belopp i sammanhanget, som skallelimineras i de resultaträkningar som kommunernahar att hantera.Vi har en annan mening, som vi har utvecklat ireservationerna 1 och 2, vilka jag härmed vill yrkabifall till.När man sedan har etablerat en nivå, som enligt vårmening är för låg, skall detta statsbidrag som ändåfinns fördelas ut till kommunerna. Därför har manskapat en fördelningsnyckel och till denna knutitvissa övergångsregler.Herr talman! Sammanfattningsvis är det litetsmärtsamt att kunna konstatera -- och dettakonstaterande vilar på en mycket bred opinion -- attdenna fördelningsnyckel har stora brister. Jag harsällan i de utskott som jag har haft förmånen attverka i upplevt så mycket inflöde av negativt slagfrån olika håll, som vi har fått i den här frågan. Denmesta kritiken gäller denna fördelningsnyckel ochnivån på statsbidraget som sådant.Jag vet inte riktigt hur resonemangen har förts, menför mig är det en intressant fråga hur t.ex. Centernkan ställa sig bakom ett sådant här förslag, sominnebär att sju av de rikaste kommunerna i landetställs utanför denna fördelningsnyckels effekter.Centern är ju det parti som mycket kraftigt harkritiserat den nuvarande ordningen för att varabristfällig. Jag är intresserad av att höra hurCentern ser på dessa frågor. Jag undrar hur manöver huvud taget kan ställa sig bakom ett förslag,som innebär att de sju rikaste kommunerna stårutanför och som så lite bidrar till regionalutjämning som det här förslaget gör.Uppenbarligen tror emellertid inte ensförslagsställarna själva på förslaget. somde lägger fram sitt förslag, lägger de fram förslagom övergångsregler som skall snäva in effekternaunder 1993 och 1994. Det är först som det helakommer att få full effekt. Det är möjligt att dettahar en taktisk betingelse i den meningen att dekommuner som försöker räkna på detta ochapplicera övergångsreglerna kan säga att detta intevar så farligt i och för sig. Men de räknar då kanskepå 1993 och glömmer 1994 och avstår helt från atttänka på den slutliga effekten som uppstår 1995.Jag förmodar att regeringen också har valt att i deinterna resonemangen säga att förslaget har sådanabrister och att det måste analyseras vidare. Därförknyter man till genomförandet en expertgrupp,som och parallellt med genomförandetskall granska och se hur det skall kunna görasbättre.Vi anser att det är en dålig ordning att politiskt fattaett beslut och sedan skapa expertgrupper,visserligen nu med en påhängd politiskreferensgrupp i slutändan, som skall följa detta. Vihar förordat en annan lösning -- en tvåstegslösning.Den innebär att vi skulle anta reformen som principoch använda de gällande reglerna förstatsbidrag minus kvittningar som underlag förbidrag , och sedan använda detta år, somvi på detta sätt skapar, för att via en parlamentariskberedning resonera kring de problem som de factofinns och komma fram till en bättre tingens ordningän den som vi nu tycks vara på väg in i.Vårt förslag skulle skapa en mycket bättre trygghetför kommunerna. Det skulle ge en överblickbarhetsom det av majoriteten föreslagna förslaget saknar.Det skulle förhoppningsvis också leda till en störrerättvisa, och det skulle dessutom, vilket inte ärminst betydelsefullt, rädda reformen med ettsamlat statsbidrag och få slut på den diskussion somnu kommer att handla om i grunden andra ting mensom klart kommer att smitta synen på det samladestatsbidraget.Vår syn på dessa frågor har vi utvecklat ireservationerna 3 och 6, vilka jag ber att få yrkabifall till.En sak som vi gillar i propositionen är förslaget tillnytt utbetalningssystem av kommunalskatt.Däremot är vi mycket kritiska till det sätt på vilketinfasningen kommer att ske. Utskottsbehandlingenhar visat att det i detta sammanhang finns en doldindragning på upp emot . Det ärsjälvfallet en besvärande omständighet att man intehade det klart för sig när propositionen skrevs.Detta klargjordes först under beredningen ifinansutskottet.Det som sker i kommunsektorn är alltså först denöppet redovisade indragningen på 7,5 miljarderkronor. Därtill kommer en dold indragning på . Det är svårt att i dagmatematiskt räkna ut hur den kommer att slå. Dethar givetvis förts en del diskussioner om detta. Detsätt på vilket majoriteten har löst problemet äregentligen ganska fantastiskt. Man för först ettresonemang som går ut på att kommunerna enligtgällande lag inte kan grunda någon rätt till visstframtida avräkningsbelopp av de kommunalskattersom de olika kommunfullmäktigeförsamlingarnahar fattat beslut om och som staten sedan i någonsorts entreprenörsroll har uppgiften att samla in.Den slutavräkningen kan man inte grunda någonrätt till, säger man. Alltså för man en diskussion omatt ta en del av dessa pengar.Utskottsmajoriteten säger att den ställer sig bakomregeringens förslag som likviditetsmässigt ärneutralt. Jag hoppas att någon i den fortsattadebatten skall reda ut vad som egentligen menasmed att förslaget är likviditetsmässigt neutralt. 30 finns det en mening som jag tror kommer attgå till historien och som jag tror kommer attinnebära att 286 chefekonomer i de kommunalaförvaltningarna och ett antal chefekonomer i ettantal landsting kommer att fundera mycket på ochföra många diskussioner om. Det sägs: ''Däremotleder det valda förfaringssättet till en engångseffektpå kommunernas balansräkningar vilken dock varesig 1993 eller framåt påverkar kommunernasverksamhet. ''På det sättet hanterar man en smygindragning påupp emot . Det får ingen effektpå verksamheten 1993. Det är enengångsföreteelse, och det får effekt bara ibalansräkningen. Jag vill ställa en fråga till minaborgerliga kolleger som skall delta i denna debatt.Är balansräkningen en helt isolerad företeelse somstår någonstans i ett hörn i den kommunalaverksamheten och inte har kontakt med någotannat, och påverkar inte det som man gör med denverksamheten?Man kan vara ännu mer spekulativ i sittresonemang och säga att den indragning som mannu gör är baserad på en matematisk formel där manhar använt en procentsats på . Om det nu ärsom ni säger, varför har ni då hamnat på omdet inte har någon som helst betydelse påverksamheten? Varför tar ni då inte eller 0 %i sammanhanget? Då skulle ni ju minska det statligabudgetunderskottet mycket effektivt. Det ni sägerär ju att det inte har någon som helst effekt på denkommunala verksamheten. I själva verket är detsom ni säger inte sant, men det skall bli intressantatt föra en diskussion kring detta.En annan i sammanhanget märklig sak är förslagetom skattestopp. Det finns ju en frivilligöverenskommelse som är aktuellt -- 1993.Det som majoriteten föreslår är att man skall bytaut denna frivilliga överenskommelse mot ett lagfästskattestopp. Det är märkligt från denutgångspunkten att det nya statsbidragssystemetskall eliminera alla skillnader utöver vad som äreffektivitet i den kommunala verksamheten ochkvalitetsnivån. Det man gör är att sätta någon sortsgräns. För vad kan man fundera på? Tror man intepå statsbidragssystemets inneboende egentligaeffekt, eller vad är man ute efter? Vem är det somman så att säga vill träffa med detta förslag omskattestopp? Är det kommunstyrelsens ordförandei , den borgerligakommunstyrelseordföranden i ellerkommunalrådet ,kommunstyrelseordförande i och några tillsom man inte litar på? Vilken avsikt har manegentligen? Frågan hänger i luften.Vi har utvecklat vår syn på skattestoppet, vilket vialltså säger nej till i reservation 13, som jag ber attfå yrka bifall till.Propositionen och finansutskottets förslag sätterenligt min uppfattning kommunerna i en mycketbesvärlig situation. De sätts i en rejäl knipa, delsekonomiskt därför att det handlar om enindragning på plus upp emot10 miljarder kronor, dels administrativt därför attdet regelsystem som skall fungera i sammanhangetfaktiskt inte är överblickbart och ännu inte klart.Det saknar långsiktighet. Det är inkomplett.Spelreglerna är inte klargjorda, och en översynstartar innan systemet egentligen har satts i gång.Bristen på långsiktighet är mycket besvärande. Dethar också låsningar genom skattestoppet.Det naturliga yrkandet vore därför, herr talman, attsäga att förslaget borde återförvisas tillfinansutskottet för fortsatt beredning, så att depunkter som är oklara i sammanhanget kunde redasut. Vi drar slutsatsen att en sådan diskussion bordeha kunnat föras. Vi har stått öppna för en sådan.Det är inte vi som behöver yrka på återremiss. Viär däremot beredda att stödja ettåterremissyrkande om ett eller flera borgerligapartier skulle stanna för att vilja fortsättadiskussionen. Vi bara konstaterar att ansvaret fördetta förslag, som kommer att försättakommunerna i stora besvärligheter och somkommer att minska möjligheterna att utföra en brakommunal verksamhet inom vård, omsorg, skola,kultur och fritid, tar borgerligheten nu på sig. Detansvaret anser jag att vi socialdemokrater inte skallvara med och bära.Anf. 113 ():Herr talman! En mycket stor del av den generellavälfärden finns i kommuner och landsting. I denaktuella EG-debatten är den mest akuta frågan intefrågan om medlemskap i eller EU utan enanpassning av politiken till det som är förhärskandei EG, alltså nedmonteringen av välfärden, vilkendenna regering sätter i högsätet. Dennanedmontering av vård, omsorg, kultur, skola ochservice, alltså allt som finns i kommunerna, fårenligt mening inte ske i skydd av enEES- eller EG-debatt. I och med det beslut somfattas kanske det blir mycket klart förkommuninvånarna att det handlar om ennedskärning av välfärden.Kommunsektorn är nu en krisbransch. Regeringenföreslår en systematisk neddragning avstatsbidragen. Detta sker i ett läge då kommunernaser fram emot vikande skatteintäkter. Vid enoförändrad verksamhetsnivå kommer, enligtlångtidsutredningen, underskotten ikommunsektorn att uppgå till 30 miljarder anser att dettaär helt orimliga konsekvenser och att de kommeratt leda till stora uppsägningar.I den kommunala sektorn och landstingssektorn ärde flesta anställda kvinnor. Av 1,3 miljoneranställda är kvinnor. I dagensmansdominerade värld, med egoismen och de vassaarmbågarnas tid, kommer kvinnorna att drabbastrefalt av de beslut som vi fattar i , om viföljer utskottsbetänkandets förslag.För det första är det kvinnorna som arbetar ikommun och landsting som får avsked.För det andra kommer en del kvinnor inte attkunna ta arbete på grund av sämre service ellerdyrare service.För det tredje drabbas också kvinnan i dagensmansvärld av en sämre och dyrare service genomett ökat dubbelarbete.Därför är linje klar. Statsbidragenmåste värdesäkras, och vi avvisar bestämtregeringens förslag till indragning av 7,5 miljarderfrån kommunsektorn . Att säga nej tillregeringens nedrustning är att sätta kvinnornasintressen i centrum.Vänsterpartiets krav på värdesäkrade statsbidraginnebär att framtidsutsikterna skulle ljusna någotför kommuninnevånarna. Omfattandenedskärningar och uppsägningar skulle kunnaundvikas.Hela detta förslag är grundat påkommunalekonomiska kommitténs förslag. Nuföreslår regeringen en indragning på 7,5 miljarder.Det ingick också i kommunalekonomiskakommitténs själva grundidé att man skulle minska påutrymmet. skall det bli restriktivt framöver. Detföreslås ett helt nytt statsbidrag -- ettutjämningsbidrag.Kommittén misslyckades i sin uppgift att förverkligade kommittédirektiv som givits, nämligen attstatsbidragen skulle ge likartade villkor och attskillnaden i utdebitering i kommunerna skulleavspegla skillnader i service och avgiftsnivå. Detkan vi glömma. Det är ingen som talar omdetta i det här läget. Det har inte gjorts någonkonsekvensutredning av det som kommer att ske iframtiden.Det som är politiskt intressant är att dekommittédirektiv som kommittén hade att följa varutformade av förre finansministern ändrades inte av den borgerliga regeringen.Man kunde med de direktiven lägga fram detförslag som ligger på bord. Det ärregeringsskiftet som har räddatsocialdemokraterna från att göra en riktig fadäs.De kan ställa upp på att vi inte skall dra 7,5miljarder från kommunerna. Men det satt långtinne. Det dröjde ända tillkompletteringspropositionen innan detställningstagandet kom.Med dessa system kommer den kommunalasjälvstyrelsen att minska avsevärt. En kritik som framfördes motutredningen var, att det med den gemensammapåse som införs skapas ett smidigt sätt förstatsmakterna att kunna strama åt kommun- ochlandstingsverksamhet. Jag kan ta mitt hemlän somexempel.Enligt utredningen skulle hela mitt hemlän bli enenda stor vinnare. Bäst skulle det gå för minhemkommun , som skulle bli en av destörsta vinnarna. Men hur blir det? I verklighetenkommer det knappt att gå jämt ut i , somju är den största vinnaren. Hur kommer det då attvara för de andra kommunerna, vilka intebetecknades som vinnare? Alla är förlorare i dethär systemet.Kommunerna har egentligen en viktig roll när detgäller infrastrukturen. I vardagligt tal och iallmänna ekonomiska debatter är infrastrukturenen mycket helig ko. På den kan man satsa hurmånga miljarder som helst. Nästan vilket parti somhelst är villigt att låna upp medel och satsa, utomregeringspartierna just nu i detta läge. När de var iopposition var infrastruktur oerhört viktigt. Dågällde det vägar och kommunikationer av annatslag.Men när det är fråga om den delen avinfrastrukturen som gäller utbildning, omsorg, vårdoch service är det inte lika viktigt att stärkainfrastrukturen och göra så att blir ettkonkurrenskraftigt land. En sådan politik ärmycket litet tillväxtbefrämjande. Det kommer attskapas många problem i svensk ekonomi om manlägger grunden för infrastrukturen i träda.Det är egentligen inte situationen 1992/93 som ärakut, utan det är vad som kommer framöver i ochmed att intäkterna minskar under de närmasteåren. Kommunerna kommer att få mycket storaproblem. Regeringen föreslår att det skall blimycket restriktivt för kommunerna.Långtidsutredningens prognoser pekar på attkonsumtionen kommer att vara oförändrad, menintäkterna blir avsevärt lägre. Man talar mycket omatt man skall rationalisera i den här sektorn.Samtidigt pekar man på de beslut som redan ärfattade av riksdag, och som egentligenkräver en expansion -- utbyggnad avbarnomsorg och gymnasieskolan samt tidigareskolstart. Det blir fler som är gamla, ochvi får fler barn i föreskoleåldrarna. Det kräver enökad verksamhet.Lägger man ihop detta, kommer det att fattas 30miljarder . Egentligen skulle det behövas 30miljarder till, och det är mycket grovt räknat. Detär en stor grop på 60 miljarder som fattas i dennasektor, om man skall räkna utifrån de behov och deresurser som finns. finns det säkert en del attgöra när det gäller effektivisering. Men ingen kaninbilla mig att den stora gropen går att täcka medeffektivisering. Här kommer det att bli storaproblem i kommunerna framöver. Det är framförallt den sociala servicen för de svaga som kommeratt få bära det största lasset.För är en bra offentlig verksamhetoerhört central. Den skall vara ändamålsenlig,effektiv och ingå i en demokratisk process, där manskall se till att både de som är brukare och deanställda har ett ordentligt inflytande. Onödigbyråkrati i hela den offentliga verksamheten skalleffektivt bekämpas. De resurser som kan ställas tillförfogande genom detta skall gå till denkommunala sektorn. Men så är inte fallet meddagens uppläggning av den ekonomiska politiken.Med detta förslag från regeringen till denna typenav statsbidragssytem, pekar man mycket försiktigtoch dolt, både tidigare i utredningen och ipropositionen och betänkandet, på möjligheten tillavgiftsfinansiering. Det föreslås också skattestopptill 1993, och man har utformat ett djävulsktsystem -- om jag får använda det uttrycket -- sominnebär att man framöver kommer att reglerastatsbidragen i förhållande till vad kommunerna tarut i kommunalskatt. Om man inte lagfästerskattestoppet , kommer regeringen,vilket utredningen också tänkte sig, att minskastatsbidragen och straffa kommunerna.Statsmakterna har alltså en gripklo överkommunernas verksamhet, deras självständighetoch möjlighet att själva bedriva en verksamhet medhög ambitionsnivå.Vad har man då kvar? Vad är egentligen tillåtet? Jo,det är avgiftsfinansieringen, något som vi frånVänsterpartiet ser med stor oro på. Det är det somkommunerna framöver kommer attanvända sig av. Därmed sorterar man också utverksamhet som en del menar inte behövs. Detspelar ingen roll vad den producerar, utan det ärden offentliga finansieringen det kommer atthandla om.