prot · GF09105 · 1992-05-05 00:00:00 — Jag skall inte beskylla enriksdagsledamot för att komma med lögner, mendet är viktigt att göra klart för sig att den härregeringen inte lägger fram några förslag tillneddragningar när det gäller stödet tillgrundskolan. Det har vi inte gjort, och det kommervi inte att göra.Likväl erkänner jag att det görs besparingar ute ikommunerna, därför att det sammantaget är ontom resurser. Men när det gäller intresset förundervisning och utbildning får man icke stirra sigblind på enbart kronor och ören, även om det ärcentralt. En rad av de förslag som regeringen harlagt fram syftar till att höja kvaliteten, till attstimulera skolan, lärare och föräldrar att söka olikaalternativ och modeller för undervisningen. Jag ärövertygad om att det är minst lika viktigt som attkräva mer pengar i en situation då det inte finnspengar. Vi måste försöka hushålla bättre, även omdet är besvärligt.Vi skall inte blunda för de akuta lokala bekymmersom tas upp i denna fråga. Det finns skolor som fårså stora klasser att det inte går. Det går i allmänhetinte av fysiska skäl, därför att eleverna inte ryms iklassrummen. Men här gäller det att hitta brafördelningsmodeller lokalt för de resurser somskolorna förfogar över.Anf. 24 ():Fru talman! Jag vill påminna statsrådet om ettförslag som hon själv var med om att lägga fram förnågra månader sedan om att dra ned stödet tillskolornas miljöupprustning för 300 miljoner. Det ärbara ett exempel. Det är inget tvivel om att denindragning som föreslås ikompletteringspropositionen också kommer attdrabba skolan, vars verksamhet utgör en stor del avden kommunala ekonomin. Förslaget innebär enganska rejäl neddragning.Vi kan inte använda pengar som inte finns, sägerstatsrådet. Nej, det kan vi inte, men det finnspengar. Ni har faktiskt redan använt en del av dem,men de gick till skattesänkningar förhöginkomsttagare och kapitalägare. Det är ocksåett sätt att göra priorieringar, det är också ett sättatt använda pengarna. Men det går inte att användadem två gånger, så man skall vara väldigt försiktiginnan man sätter pennan på papperet förstagången.Anf. 25 (m):Fru talman! Det ligger en väldigt stor betydelse i atten regering försöker föra en ekonomisk politik somger ekonomisk tillväxt. Det är en förutsättning föratt vi på lång sikt skall kunna lösa problemen.Argumentet med stimulansbidraget, som EvaJohansson hade, är helt befängt när det gällerklasstorlekarna. Stimulansbidraget till upprustningav skolmiljön kräver snarare att kommunerna skalllägga mer pengar på byggnader och lokaler än påden lokala organisationen. Det finns mångaargument till att man kan tycka att det ärbesynnerligt att minska på stimulansbidraget, mendet har ingenting att göra med det här. Dessutomfinns det ingenting som slår generellt eller särskiltberör de kommuner som har bekymmer medklasstorlekar, som togs upp i frågan. Här är EvaJohansson ute på väldigt hal is.Anf. 26 ():Fru talman! I så fall trivs jag ganska bra på den halaisen. Jag är inte så spiksäker på att det är jag somkommer att dras omkull , utan det ärkanske andra som kommer att ha det svårt att hållasig på benen.Visst skall vi ha en tillväxt i ekonomin, men den fårman inte genom att skapa arbetslöshet. Det är ingettvivel om att det är en helt och hållet galen väg.Kommunerna hotas av sådana besparingar inomskolan att elevmedeltalet kommer att öka till över30 elever i varje klass, oberoende av de siffror somlästes upp här förut.Det här är en allvarlig situation, som kommer attförsvåra för många i skolan, både personal ochelever. Men allra svårast kommer de elever att fåsom behöver extra stöd. Jag tycker att det här är ettrejält kliv tillbaka från det som nog är Europasbästa skola och som skulle kunna utecklas ännumer, om vi hade en regering som ville mer än så här.Anf. 27 (m):Fru talman! Om man skall diskutera en så seriösfråga som skolpolitiken och framför allt diskuteraklasstorlekar och elevmedeltal, skall man ändå intetala om klassmedeltal på över 30 eller 35 elever.Som jag påpekade har vi ungefär 10,6elever per lärare generellt sett. Vi har klasstorlekarpå mellan 19 och 25 elever. Det är en del kommuneroch kommundelar som får stora klasser, och det ärnog så besvärligt. Men det är viktigt att ändå hållaen viss saklig nivå i en diskussion som är så central.Jag påpekade också i mitt svar att det är viktigt attvia bl.a. följa upp hur dendecentralisering, som även Socialdemokraterna harmedverkat till, slår ute i kommunerna och hurkommunerna klarar av att leva upp till deambitioner som gäller för svensk utbildningspolitik.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:704 omskolbetygenAnf. 28 (m):Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att tillmäta skolsköterskornas kunskaperoch erfarenheter stor vikt när betygsfrågornabereds.Den betygsberedning som arbetar har i uppdragatt utarbeta ett kunskaps- och målrelateratbetygssystem. Detta skall ersätta det nuvaranderelativa betygssystemet, som alla varit överens ombör avskaffas. Betygen skall vara skolansbekräftelse -- riktad till eleverna -- på hur elevensarbete och studieresultat bedöms i förhållande tillvad läroplanerna och kursplanerna föreskriver.Betygen skall mer ha en funktion av återföring averfarenheter än utgöra urvalsinstrument vad gällerfortsatta studier. För en mer ingående redovisningav riktlinjerna för betygsberedningens arbetehänvisas till direktiven.I sammanhanget vill jag endast understryka att jaginte är oroad över att betygsberedningen kommeratt lämna ett förslag som äventyrar elevernas hälsa.Anf. 29 ():Fru talman! Jag tackar även för det här svaret.Jag hajade faktiskt till är jag läste Kommun-Aktuellt för sedan. Där säger ordförandenför skolsköterskornas riksorganisation så här:''Den dag då det är kö av gråtande ungdomar tillskolsköterskans mottagning är avslutningsdagen.Låga betyg kan vara den definitiva knäcken för enung människas självförtroende.--Får en elev ett betyg med bara ettor är det ju svartpå vitt på att han eller hon inte duger - - -. Ettsamtal med läraren där eleven får muntligaomdömen och även alltid får veta något man är brapå är en annorlunda sak. ''Jag tycker att det här är viktiga kunskaper som viskall ta vara på, kunskaper om barns ochungdomars utveckling och deras situation överhuvud taget. Jag tror att skolsköterskorna tillhör --även om de inte är ensamma om det -- depersonalkategorier i skolan som har en väldigt braöverblick.Jag vet inte riktigt hur jag skall tolka svaret. Jag vetbara att skolministern ofta uttalar sig ganskatvärsäkert om betygens välsignelse. Dess värreförefaller det som att hon har flerakommunledningar i moderatstyrda kommuner medsig som t.o.m. vill gå fortare fram än skolministern.De vill inte vänta på vare sig betygsberedningeneller beslut, utan de är beredda attinföra någon form av betygssystem redan nu.Är beredd att lyssna, om inte på oss,så åtminstone på de sakkunniga i skolan somfaktiskt har sagt ett och annat varningens ord? TrorBeatrice att det finns risker med att återigenöka betygens betydelse? Finns det bara fördelar?Varför skulle i så fall en så viktig grupp somskolsköterskorna varna? De har knappast kunnatses som något slags revolutionärer ute på skolorna.Anf. 30 (m):Fru talman! Först vill jag säga att det nog inte baraär moderata kommunalråd som är intresserade avett nytt betygssystem. Framför allt föräldrar ochelever delar i mångt och mycket de synpunkter somregeringen har på dessa frågor.Den signal som kommer från skolsköterskornaom köerna på avslutningsdagen är någonting somSocialdemokraterna borde ha lyssnat till för längesedan. Det är ju Socialdemokraterna som har införtde relativa betygen, som går ut på att elevernajämförs med varandra och att elevernasprestationer bara skall vägas och läggas inom någotslags normalkurva. De relativa betygen har väldigtlitet att göra med vad eleverna faktiskt har lärt sigeller vilka ambitioner man har för resp. elev.Det enda parti som var emot det relativabetygssystemet redan när det infördes varModerata samlingspartiet. Sedan har denna insiktvuxit, och har även Socialdemokraternasagt att man skall försöka införakunskapsrelaterade betyg, dvs. något slagsbetygssystem som visar vad en elev kan iförhållande till de mål som har uppsatts vidterminens början. Jag tror att ett sådant systemvore mycket mer avstressande än det system somtillämpas . Dessutom har man med densocialdemokratiska utbildningspolitiken hamnat iett läge där betyg ges första gången i slutet avhögstadiet, när det börjar bli dags att fundera övervidare studier. Jag är inte ett dugg förvånad över attmånga elever känner sig otroligt stressade av dennasituation. I stället för att tidigt få tydliga signaler omhur skolarbetet fortskrider, så att åtgärder kansättas in direkt när man märker att det har uppståttbekymmer och i stället för att ge föräldrarna en brainformation väntar man tills den obligatoriskaskolgången nästan är slut. Då blir det fel.Jag tycker att skolsköterskornas ordförande snarastbelyser någonting som möjligen är sant när detgäller dagens situation. Det är precis detta som vi iregeringen vill ändra på genom att försöka hitta ettförslag.Anf. 31 ():Fru talman! Tänk, jag har inte fått ett enda svar idenna kammare av skolministern där hon inteskyller allting som det är något dumt och snett medpå den förra socialdemokratiska regeringen. Jagtycker att det är ett fattigdomsbevis. Nog om detta.Det finns både elever och föräldrar som vill habetyg. Det vet också jag, för jag har träffat sådana.Och det finns många som inte vill ha betyg. Detfinns även många andra som har kunskaper ocherfarenheter som det är viktigt att ta till vara. beredd att lyssna också på dem som sägerett varningens ord?Självfallet är det bra med viktig information tillhemmen. Men jag har aldrig någonsin fått någon nyinformation med betygslappen. Den informationenhar jag tack och lov fått vid deformella föräldrasamtalen, men också vid mångaandra kontakter med skolan. Det är dennainformation som har varit nyanserad och viktig,inte det som står på betygslappen.Anf. 32 (m):Fru talman! Det finns många sorters betyg, varavmånga är väldigt bra när det gäller att förtydligaden information som ges vid kvartssamtal.Självfallet är svaret på frågan som ställdes ja. Vilyssnar på alla synpunkter. Det är bra att även kritikoch oro över olika förslag belyses. I mitt svar tillEva påpekade jag att mitt intryck, efteratt jag hade läst artikeln och frågan, är att detta ären signal om hur det ser ut . Den bekräftarnödvändigheten av att finna ett nytt betygssystemoch ett annat angreppssätt än vad man harhaft.Jag vill gärna ha det sagt att om det är någonyrkesgrupp i skolan som jag har mycket stortförtroende för och som vi lyssnar för litet på --framför allt kanske inte i pedagogiska frågor utan imånga andra frågor -- är det just skolsköterskorna.Jag har i ett annat svar här i kammaren sagt att förmig är skolsköterskorna en yrkesgrupp som jaggärna ser att vi värnar om. Vi skall framgent ocksådiskutera hur detta bäst kan ske.Anf. 33 ():Fru talman! Om det som statsrådet avslutade medkan vi säkert vara eniga. Jag har precis sammauppfattning. Det är bra att är bereddatt lyssna på den här typen av synpunkter, men detvore kanske lättare om hon från början intog ennågot mera ödmjuk, lyssnande attityd i stället föratt vara så tvärsäker på att betygen innebär att alltgott kommer att vederfaras skolan, medan detgamla betygssystemet och alla andra synpunkterdäremot kommer att rasera skolan. Det är inte sålätt att nå fram med sina synpunkter till en ministersom redan vet allting.Det är bra att de här synpunkterna nu har kommitfram, och det vore intressant att få reda på hur dettaskall manifesteras i utredningsarbetet och därefter.Anf. 34 (m):Fru talman! De synpunkter som kommer tilldepartementet eller till mig i form av brev ochtelefonsamtal vidarförmedlas tillbetygsberedningen. Jag läser allting och försökerockså i mån av tid -- ibland dröjer det för länge --svara på breven och ta till mig de synpunkter somkommer fram. Hur dessa synpunkter tas till varaoch vilka argument som väger tyngst får vi se iseptember när betygsberedningens förslag läggsfram.När det gäller det här med tvärsäkerhet har jag ilikhet med ställt upp i val på ettpartiprogram. Det hade jag inte gjort, om jag intehade varit övertygad om att det var ett brapartiprogram. Det är klart att man med stor glädjedå konstaterar att det i en fråga som just den ombetygen över patigränserna finns likartadeuppfattningar. De direktiv som till betygsberedningen om en förändringav betygssystemet överensstämmer i mångt ochmycket med de uppfattningar som vi moderatermycket länge har drivit. Det är alldeles riktigt attdet finns punkter där vi skiljer oss åt. Jag vet inteom jag är så tvärsäker, men jag är övertygad om attvi är på rätt väg. Jag hoppas att vi kan utgå ifrån attbetygsberedningen, som innehållerparlamentariker från alla partier, kommer att läggafram ett bra förslag, som vi kan ha som underlag förett beslut i höst.Anf. 35 ():Fru talman! Det hoppas jag också, men vi ärabsolut inte överens om betygsberedningens nyadirektiv. Direktiven ändrades ju ganska radikalt.Nu vill man ha betyg i lägre klasser, vilket jag tyckerär allvarligt. Det skulle förvåna mig om en sådangrupp som skolsköterskorna tycker att det voresärskilt bra. Man vill t.o.m. ha betyg i ordning ochuppförande.Till sist hoppas jag att kommer attuppfylla den här delen av sitt partiprogram likadåligt som hon har uppfyllt den punkt som talar ommindre klasser.Anf. 36 (m).Fru talman! Till min glädje är det inte EvaJohansson som skall göra betygssättningen på hurjag fullgör mitt uppdrag som statsråd, utan det ärväljarna. Så får vi väl se hur det går vid nästa val.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1991/92:127 till bostadsutskottetMotionernaN53--N55 till näringsutskottet9 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkande 1991/92:KU34Finansutskottets betänkande 1991/92:FiU26Lagutskottets betänkanden /92:LU29--betänkanden1991/92:UbU13--UbU17 och betänkande 1991/92:NU20Bostadsutskottets betänkanden /92:BoU17,BoU19--BoU21 och BoU2610 § BordläggningAnmäldes och bordladesTrafikutskottets betänkanden1991/92:TU15 Vägväsende m.m.1991/92:TU16 Fast förbindelse över betänkanden1991/92:AU7 Skadestånd på grund av olovligstridsåtgärd1991/92:AU12 Arbetslivsfrågor1991/92:AU16 Anslag till åtgärder förarbetshandikappade11 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 30 april1991/92:190 av () tillstatsministern om åtgärder motkoldioxidutsläppen:Utsläppen av koldioxid visar inga störreförändringar i . Det är tveksamt om detfastställda målet för utsläppen skall kunna uppnås:frysning . Det som behövs ärminskningar av utsläppen med 60--80 %.Kunskaperna om effekterna av den ökandekoldioxidhalten i atmosfären blir alltmeromfattande och precisa. De inger mycket stor oro.Det är troligt att vi inom ett fåtal år kan konstateraatt människans massiva förbränning av miljontalsårs lager av fossila bränslen under drygt ettårhundrande leder till klimatpåverkan -- medförödande effekter på både naturen och demänskliga samhällena.Därför är det viktigt att effektiva åtgärder vidtas föratt nedbringa koldioxidutsläppen. har somett rikt och tekniskt välutvecklat land ettinternationellt ansvar att bidra till lösningar pådetta problem. Inte minst inför RIO-konferensenär det viktigt att kunna redovisa både kraftfullabeslut och positiva resultat, som ett bidrag till detinternationella miljöarbetet.Landets största regeringsparti har i partimotionertill -- med bl.a. och som undertecknare -- föreslagit höjdakoldioxidskatter och ambitionen attkoldioxidutsläppen skall minska med minst 20 %till år 2005 (Mot. 1990/91:Jo105). De andraregeringspartierna har inte avvisat förslagen.Varför agerar inte regeringen i enlighet med dekrav man tidigare i opposition ställt? Var finnshindren?Förslagen om ändrad energibeskattning, baseradepå den utredning som gjorts av LennartHjalmarsson, leder inte till den nödvändigautsläppsminskningen. Tvärtom -- företag somanpassar sig till miljökraven, genomförenergieffektivisering m.m. missgynnas. Detta är attgöra industrin en björntjänst. Med den växandeinternationella miljömedvetenheten ökar kravenpå att industrin skall bli energisnål och hushållande.Vi behöver ett modernt, miljöanpassat,kunskapsintensivt och energieffektivt näringsliv,men riskerar nu att konservera föråldradestrukturer. Regeringen har inte redovisat någraförslag som leder till ökad stimulans för näringslivetatt effektivisera energianvändningen.Inte heller när det gäller andra samhällssektoreranvisar regeringen några vägar som leder tillminskade koldioxidutsläpp. Olikaregeringspropositioner har under tidtalat väl om sådana åtgärder utan att det haftmärkbara effekter i praktiken. Någon utvärderingav de kommunala energiplanernas kvalitet ochinriktning har inte gjorts. Några krav på att dessaplaner skall leda till minskad energianvändning harinte ställts. Satsningar på energirådgivning ochinformation från statens sida har upphört.Trafiksektorn är en inhemsk sektor där det finns enrelativt stor potential att minska utsläppen, mendär utsläppen ändå ökar. I andra delar av världenhar kraven från samhället drivit på den tekniska ochövriga industriella utvecklingen. Så har t.ex.kraven på att införa hybridfordon i letttill en renässans för elbilen. Men den svenskaregeringen tycks inte ha för avsikt att bidra till ensådan utveckling.Inom bl.a. EG förs en diskussion om höjda avgifterpå miljöstörande vägtransporter, omkoldioxidskatt, och det pågår diskussioner om att ihögre grad gynna de förnyelsebara energislagen.Sverige måste -- oavsett associationsform till EG --delta i dessa diskussioner och driva på så attmiljökraven skärps. I stället tycks regeringen viljaanvända den internationella diskussionen sombromskloss. Passivt väntar man på vad som kommaskall, för att sedan anpassa i enlighet mednäringslivets kortsiktiga krav.Sedan förslaget om sänkta energiskatter lades framhar sänkta ambitioner på miljöområdetnoterats och kritiserats utomlands. Svek är ett slitetord i den politiska debatten, men här är det på sinplats.Jag vill med anledning av ovanstående frågastatsministern:1. Har regeringen övergett sina ambitioner när detgäller koldioxidutsläppen?2. Om inte -- när har man för avsikt att redovisa hurmålen skall nås?3. Vad ämnar regeringen göra åt trafikenskoldioxidutsläpp?4. Kommer regeringen att skärpa kraven påkommunernas energiplaner?1991/92:191 av () till statsrådet om de politiska fångarna i Chile:Efter militärkuppen i har bådeofficiellt och med starkt folkligt stöd stött kampenmot diktatur och för demokrati i Chile.När militärdiktaturen föll och demokratiska valägde rum , var det en stor seger, inte bara fördet chilenska folket utan för alla människor somarbetar för ett demokratiskt samhälle.Trots detta stora framsteg är demokratin i Chilebräcklig, och det finns stora brister. Ett allvarligtexempel är förhållandet att det i finnsnärmare 60 fångar som med säkerhet kan sägas varapolitiska fångar, vilka fängslades och torteradesunder militärdiktaturen. Några av dem har suttit ifängelse . Vissa av dem har ännu intefått sin sak juridiskt prövad. Flera hungerstrejkerhar ägt rum. I vissa fall kan, enligt dekret 575, desom har dömts få utbyta fängelsestraffet motutvisning, om något land erbjuder dem visum.Ett antal fångar har frigivits villkorligt i avvaktan pårättegång. Det är sällan möjligt att förutse om ochnär dessa rättegångar kommer till stånd. De harinte rätt att lämna landet och kan inte heller utbytastraffet mot utvisning. I denna grupp finns flera somhar sina familjer i Sverige.För samtliga frigivna fångar gäller, att de har storainskränkningar i sina medborgerliga rättigheter,såsom rösträtt i allmänna val och rätt att fåanställning inom den offentliga sektorn.I finns ett statligt projekt, PRAIS, somarbetar med integration av de f.d. politiskafångarna i den allmänna sjukvården. Stödet frånregeringen för social återanpassning är obefintligtoch bidrag utifrån till olika frivilligorganisationerminskar.Jag vill med anledning av ovanstående frågabiståndsministern:1. Vilka ansträngningar gör för att Chileskall frige de återstående politiska fångarna?2. Avser regeringen att genom biståndsinsatserstödja den sociala återanpassningen av f.d.politiska fångar i ?3. Avser regeringen att genom andra insatserstödja uppbyggandet av politisk demokrati i ?1991/92:192 av () tillsocialministern om utsatta barn i Sverige:I november 1989 antog enkonvention om barnets rättigheter. Ett knappt årsenare trädde konventionen i kraft. Den hade dåratificerats av 20 stater varav var en.Samma år, 1990, hölls också ett toppmöte i . 70 av världens stats- och regeringscheferantog där ett aktionsprogram rörande barnsöverlevnad, skydd och utveckling. Staterna åtog sigatt ''lämna ett förbättrat stöd åt barn om lever isärskilt svåra förhållanden och angripa debakomliggande orsakerna till sådana situationer''.Man deklarerade också att all kraft, i tider avåtstramning, måste ägnas åt att upprätthållaverksamheter som har barns skydd, överlevnad ochutveckling som mål.Konventionen delar upp barns rättigheter i två slag:dels absoluta, dels sådana som kan variera med ettlands ekonomiska och sociala möjligheter atttillgodose behoven. Till de absoluta, som måsterespekteras oavsett ett lands utvecklingsnivå, hörmedborgerliga och politiska rättigheter; ett barnmåste t.ex. ges rätt att framföra sin mening iangelägenheter som berör barnet. Till de merrelativa rättigheter hör hälsovårdens ochutbildningens omfattning.Barn i har det gott om vi gör en generelljämförelse med levnadsvillkoren för barn i andradelar av världen. I skickas inte barnsoldaterut i krig. Barnarbetare förslavas inte, som i mångaandra länder. Men också i vårt land finns det utsattabarn. Vi vet att sexuellt våld och annan misshandelförekommer. Vi vet att flyktingbarn tas i förvar. Vivet att barn överges -- också i finns det barnsom lever sina liv utan stöd från familj, andra vuxnaeller samhället.Genom Rädda Barnens försorg har en rapportutarbetats, som redovisar att inte lever upptill . Det är framför allt villkorenför fyra grupper av utsatta barn som granskats:övergivna barn, flyktingbarn, sexuellt utnyttjadebarn och barn i fängelse. I rapporten konstateras attvår lagstiftning är i enlighet med vad konventionenkräver, men det brister i efterlevnaden.Rapporten pekar på flera problem. För det förstafinns ingen samlad kunskap om hur många ochvilka barn som är utsatta. I vårt annars statistiskt såväl genomlysta samhälle har inte en inventering avbarns villkor och levnadsförhållanden gjorts. Fördet andra så satsas inte tillräckligt med resurser påde barn som lever i särskilt svåra förhållanden.Detta tar sig många uttryck: De vuxna i barnensomgivning underlåter att reagera, även sådanapersonalgrupper som har anmälningsplikt enligtsocialtjänstlagen. När väl kopplatsin, så saknas ändå ofta de aktiva insatserna. Brist på personal och resurser kan göra inskränker sitt arbete till akutingripanden,t.ex. i situationer där barn måste omhändertas. Detförebyggande arbetet åsidosätts. Personal som haratt möta utsatta barn saknar ofta adekvatutbildning och också kunskap om barns rättigheterenligt konventionen.-- De flesta sexuellt utnyttjade barn får enligtrapporten inte nödvändig rehabilitering.-- Många barn som behöver kvalificeratomhändertagande av samhället får det inte därföratt platser saknas på behandlingshem.-- Ofta ges inte flyktingbarn möjlighet att yttra utredningar om asyl.Dessa alarmerande uppgifter redovisas i rapportenoch slutsatsen som dras är att inte lever upptill det man åtagit sig enligt barnkonventionen.Detta är oerhört allvarligt. Även i lågkonjunktur såär våra förutsättningar att ge barn och ungdomargoda villkor för sina liv oändligt mycket större änmånga av världens fattiga länders. Om inte ett landsom lever upp till konventionen, vad är dendå värd i verkligheten?