prot · GF0983 · 1992-03-24 00:00:00 — Lagen skall väl gälla lika för alla.Anf. 174 Kulturminister ():Herr talman! Det finns ett undantag, nämligen omman gömmer i vinningssyfte. Det är det sommeningen om en generell kriminalisering härledstill.Anf. 175 i (m):Herr talman! Den person som drivs avett religiöst eller humanitärt engagemang och sominte vill tjäna pengar skulle således öppet kunnaannonsera om att de som har nekats asyl i Sverigeskall kontakta honom/henne på en viss adress. Denpersonen kan då baserat på svensk lagstiftningfortsätta att bedriva en verksamhet som obstruerarmot beslut fattade av . Är det enkorrekt uppfattning?Anf. 176 Kulturminister ():Herr talman! Dessa beslut fattas numera avinvandrarverket och , men detändrar naturligtvis inte innebörden i StenAnderssons i fråga. riksdag haransett att det inte skall vara kriminellt att gömmainvandrare som har fått ett beslut om att de skallutvisas ur riket. Därmed är det ingen brottsligverksamhet, och därför är det tillåtet att gömma.Myndigheterna och vi som offentliga personermåste dock ha uppfattningen att de beslut somfattas också skall kunna fullföljas. Jag är inte säkerpå att vill se något slags konflikt idenna fråga, utan han vill kriminalisera rakt uppoch ned. Jag ser svårigheter med det.Anf. 177 i (m):Herr talman! Avslutningsvis noterar jag bara attstatsrådet, som tillhör ett parti ingående iregeringen, här i mer eller mindreunderstödjer de som obstruerar mot -- somstatsrådet själv skriver -- lagakraftvunna beslut omavvisning. Det är förvånansvärt.Anf. 178 Kulturminister ():Herr talman! Jag har talat om för iMalmö att jag har haft många kontakter medmänniskor som gömmer. Jag har inte tagit kontaktmed dem, men de har tagit kontakt med mig. Vidvarje sådant samtal framhåller jag vikten av attbesluten verkställs och att det vore bra om dessamänniskor engagerade sig för dessa invandrare närde flyttar hem så att de får hjälp i sina hemländer.Anf. 179 i (m):Herr talman! Jag noterar att min och statsrådets synpå hur man skall följa svensk lagstiftning intestämmer överens.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1991/92:504 om utvisning avutländska medborgare som begår våldtäktAnf. 180 Kulturminister ():Herr talman! har frågatjustitieministern vilka åtgärder hon avser vidta föratt skärpa bedömningen vid utvisning av utländskamedborgare som begått våldtäkt. Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som skallsvara på frågan.Fråga om utvisning på grund av brott beslutas enligtutlänningslagen av den domstol som handläggersjälva brottmålet.En utlänning kan härvid utvisas om utlänningent.ex. döms för ett brott som kan leda till fängelse imer än och det på grund av gärningensbeskaffenhet och övriga omständigheter kan antasatt han kommer att fortsätta med brottsligverksamhet i eller brottet är sådant att haninte bör få stanna kvar.Domstolen har vid bedömningen att ta hänsyn tillutlänningens levnads- och familjeförhållandensamt hur länge han har vistats i . Harutlänningen t.ex. vistats i med permanentuppehållstillstånd när åtaletväcktes eller då var bosatt i sedan minst treår, får han utvisas endast om det finns synnerligaskäl. Exempel på sådana synnerliga skäl kan varasärskild allvarlig brottslighet som mord och dråp,svåra integritetskränkningar, organiseradbrottslighet, grovt narkotikabrott och grovvarusmuggling av narkotika.Särskilda begränsningar för utvisning på grund avbrott gäller vidare för dem som harflyktingförklaring.När domstolen dömer till utvisning på grund avbrott ges normalt ett lägre straff på grund avutvisningen. Domstolen skall här beakta eventuellahinder mot verkställighet. En utvisning fårnämligen aldrig verkställas till ett land om det finnsgrundad anledning att tro att utlänningen där skullevara i fara att straffas med döden eller medkroppsstraff eller att utsättas för tortyr.Verkställighet får inte heller ske till ett land därutlänningen inte är skyddad mot att sändas vidaretill ett land där han skulle vara i sådan fara.Föreligger ett sådant förhållande skall domstoleninte besluta om utvisning utan i stället dömautlänningen med tillämpning av sedvanligastraffmätningskriterier.Möjligheten att utvisa på grund av brott begränsasi första hand av konvention angåendeflyktingars rättsliga ställning och FN-konventionenmot tortyr och annan grym, omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning. Ilagstiftningen har gjorts en avvägning mellan de tvåintressena, nämligen att av humanitära skäl slå vaktom liv och kroppslig integritet och å andra sidanintresset att utvisa den som begår allvarliga brott ilandet. En skärpt bedömning måste därför ställasmot detta förhållande. och som jag inledningsvisnämnde ankommer det på domstolarna att i detsärskilda fallet ta ställning till frågan om utvisning.Anf. 181 ():Herr talman! Tack för svaret. Jag är naturligtvismedveten om att det är en mycket grannlagabalansgång att döma i sådana här mål. I det härfallet innehåller domens motivering attförhållandena i gör att våldtäktsmannen intekan utvisas. Detta riskerar då att ge varje irakiskflykting budskapet att det går bra att fortsätta attbegå brott i begränsad utsträckning utan att riskerautvisning. Det skulle då gälla alla utländskamedborgare från länder med liknande svåraförhållanden. De flesta flyktingar kommer frånländer med sådana svåra förhållanden.I praktiken skulle det därför sannolikt innebära attde flesta flyktingar som begår brott här får enfristad för vidare brottslighet. Ett sådant budskapbör man inte ge flyktingarna och framför allt inteallmänheten. Det vore att göra flyktingarna enotjänst.Det är därför bra att vi har fått det här svaret.Samtidigt är det svårt att bedöma om vederbörandebrottsling sannolikt kommer att fortsätta medbrottslig verksamhet. Kanske det bästa vore omnormalfallet var utvisning, dvs. att man vände pådet. krävs ju synnerliga skäl för att enutlänning skall utvisas, exempelvis mord eller grovbrottslighet, dvs. att det är fråga om mycket grovkriminalitet. Man kunde kanske vända på det istället och säga att flyktingen kan få stanna om detfinns synnerliga skäl. Det måste ju varalagstiftarnas uppgift att åstadkomma ett systemsom förebygger brott snarare än motsatsen.Finns det inga planer eller nya tankar på någraändringar eller justeringar på det här området?Anf. 182 Kulturminister ():Herr talman! Jag skall naturligtvis intekommentera den dom som ligger till grund förfrågan, men eftersom domen är offentlig kan manändå se vilka skäl domstolen har använt. Det är idetta fall fråga om en kvotflykting, som har tagitsemot i inom ramen för vår flyktingkvot.Invandrarverket har i ett yttrande till domstolenframhållit risken för att flyktingen avrättas om hanåtersänds till -- inte till ; det är fråga om enkurd från . Domstolen säger också att det fannsgrund för utvisning men att utvisningen inte kundeverkställas just på grund av våra åtaganden enligtinternationella konventioner. Så långt den domenoch bakgrunden till frågan.Enligt min bedömning är det inte alls fråga omnågon allmän uppmaning som säger att brottslingarär välkomna här i , tvärtom. Det skadarbara vår flyktingpolitik om vi tillåter grovabrottslingar att stanna i , som avgav ett betänkande förnågra år sedan, har begärt en översyn avbestämmelserna på detta område och att manborde överväga att göra det lättare att utvisakriminella utlänningar. Det är min avsikt att ta uppoch undersöka den frågan.Anf. 183 ():Herr talman! Det var ett mycket glädjande svar,och jag är faktiskt ganska nöjd med det. Jag villändå erinra om att frågan ställdes tilljustitieministern och att den så att säga gränsar tillbåda statsrådens ansvarsområden. Jag skulle därförvilja påpeka att konsekvenserna i detta fall harblivit att brottsoffret, nämligen kvinnan, inte längrevågar bo kvar på sin ordinarie adress. Det är honsom har tvingats flytta och inte förövaren. Det är enprincip som har tillämpats länge i det här landet attdet är offren som skall springa undan förövarna.Jag delar inte den uppfattningen, utan jag tyckerprincipiellt att det snarare är förövarnasrörelsefrihet som skall begränsas. Jag uppfattarstatsrådets svar som att statsrådet trots allt inte ärhelt främmande för att låta risken för utvisning ökai vissa fall när utländska medborgare begår brott,inte minst våldsbrott, i Sverige.Anf. 184 Kulturminister ():Herr talman! har uppfattatmitt svar på den punkten alldeles korrekt.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1991/92:531 om förekomstenav demokratiskt intresse i tidningsutgivningAnf. 185 Kulturminister ():Herr talman! har frågat om jagförnekar att det finns ett demokratiskt intresse itidningsutgivning. Frågan föranleds av en artikel iDagens Nyheter den 17 mars.I tar jag bl.a. upp de skildaetableringsmöjligheterna för tidningar resp.radiostationer. Bakgrunden är dendepartementspromemoria om regler och villkor förprivatradio som jag har offentliggjort.Var och en som så önskar kan ge ut en tidning ochsprida den till en publik utan hinder av att det finnsandra tidningar som också sprids. Möjligheterna attstarta en radioverksamhet bestäms däremot avtillgången på frekvenser. Det är dessa skildaförutsättningar som nödvändiggör entillståndsgivning för privatradio som vore otänkbarför pressen. Friheten att starta och ge ut tidningar,utan andra begränsningar än marknadens villkor, ären grundläggande del av vår demokrati. Det ärtidningens framgång hos läsare och annonsörer somavgör möjligheten att fortsätta utgivningen. Statenkan ha skäl att stödja pressen för att på så sättbevara mångfald och pluralism i medieutbudet,men det kan aldrig bli tal om annat än relativtmarginella insatser.Svaret på frågan är alltså nej.Anf. 186 ():Herr talman! Jag vill tacka kulturministern försvaret. upprepar här i sinnågot säregna mening från . En frågasom genast infinner sig är naturligtvis om dettaverkligen är regeringens uppfattning.Den tredje statsmakten, dvs. media, kan lika litetsom den första statsmakten, , och denandra, regeringen, bara få utövas av dem som harpengar. Frihet och mångfald i opinionsbildningenär inte ett ekonomiskt intresse utan ett allmänt,demokratiskt intresse. Kulturministern anser attdet inte finns något allas intresse eller demokratisktintresse av att få en allsidig, oberoendenyhetsförmedling. Konsekvensen av hennesresonemang borde då vara att hela Radiosäljs ut till högstbjudande i stället för att, som nuplaneras, förstatligas.Birgit vill ta bort presstödet.Kulturministern ville, i konsekvens med sininställning, skära kraftigt i presstödet ibudgetpropositionen, men hon stoppades avklokare personer i regeringen, enligt uppgift frånCentern och kds. Helt ville hon emellertid inte gesig, utan hon förslog en minskning av presstödet,något som uppenbarligen har blivit svårt att bäraför många tidningar. har vi stoppat henne ikonstitutionsutskottet och enhälligtavstyrkt hennes proposition på denna punkt.Birgit vill alltså avveckla presstödet. Ärden uppfattning hon har gett uttryck förverkligen hela regeringens uppfattning? Ett tagtrodde vi att det var vanliga besparingskrav som varmotiven till neddragningarna, men har jagförstått att det inte var så, utan att att marknadens lagar -- vinst eller utslagning --skall gälla. Min fråga är alltså: Är detta en linje somskall föras hela vägen ut när det gäller alla media?Anf. 187 Kulturminister ():Herr talman! Jag vet inte om har haft tid att läsa vad som står i svaret.Svaret mynnar ut i att jag inte alls förnekar att detfinns ett demokratiskt intresse i tidningsutgivning.Hela vår tryckfrihet vilar ju på att det är viktigt kan ge ut tidningar och ha yttrandefrihet. Vårdemokrati vilar alltså på detta.Det står också i svaret att ett skäl att stödja pressenkan vara att bevara mångfalden. Vill förneka att det i huvudsak är marknadensvillkor som avgör om tidningar kommer ut ellerinte? Vill han förneka att det är annonsörer ochprenumerationer som i huvudsak bär upptidningarna? Menar att vi inteskulle ha en fri press, att vi inte skulle ha demokratii på grund av att det är nödvändigt att ha ettvisst kapital för att starta tidningar i det här landet?Thage G kan naturligtvis mycket bättre änjag redogöra för vad som har hänt ikonstitutionsutskottet, men om jag har förstått dethela rätt har man genom en del omstruktureringarsparat i stort sett samma belopp som regeringenföreslog när det gäller presstödet, fast på litet andrakonton. Jag tänker inte ta någon stor match medkonstitutionsutskottet för den saken. Det är jualldeles uppenbart att det sker förändringar i frågaom presstödet, fastän de sker på ett annat sätt.Anf. 188 ():Herr talman! Å ena sidan anser hon att det ärnödvändigt att förhindra monopolbildning ochkommersialism när det gäller ägande ochproduktion av privatradion. Å andra sidan hävdarhon att det är marknadens lagar som skall gälla förtidningsutgivningen. Jag menar att det är ganskaallvarligt att har en kulturminister som harett så slappt förhållande till pressfriheten ochyttrandefriheten att hon menar att det ärnödvändigt att ta till tillståndsgivning eller, om manså vill, ransonering, eftersom antaletradiofrekvenser är begränsat. att tillståndsgivningen skall bygga påmarknadens principer, dvs. tillståndet att starta enradiostation skall auktioneras ut.Det skriver och säger äruppseendeväckande. Om man för överresonemanget på pressen kan man säga följande.Om det skulle uppstå brist på tryckpressar ellertidningspapper kommer den borgerliga regeringenatt på samma sätt sälja ut utgivningstillstånden tillhögstbjudande. Är det verkligen så, BirgitFriggebo, att tryck- och yttrandefriheten är till salui den borgerliga regeringens värld?Anf. 189 Kulturminister ():Herr talman! Det är inte på något sätt aktuellt attföra över eventuellt kommande bestämmelser frånprivatradion till pressen, som föra diskussion om. Tvärtom har min, denborgerliga regeringens och de borgerliga partiernasönskan varit att vi inommediepolitiken skulle kunna ha sammaetableringsfrihet som vi har när det gäller dettryckta ordet. Tyvärr finns det tekniskabegränsningar för det, eftersom det inte finnstillräckligt med frekvenser.Beträffande tryckpressar kan sådana beställas varsom helst och hur som helst i det här landet,förutsatt att man har kapital att starta en tidning.Är det det vill ta bort, så attstatsmakterna i stället skall ta över helafinansieringen av pressen? Menar att vi först då får en fri och demokratiskpress? Det är ju ett sådant resonemang som ThageG senaste inlägg för tankarna till.Anf. 190 ():Herr talman! fick vi alltså veta vad som gäller.Den som har pengar att starta en tidning kan göradet. Den som har pengar för uthålligtidningsutgivning tar över tidningsmarknaden.Men presstödet är ju till för att garanterayttrandefriheten och pressfriheten och för att detskall finnas en mångfald i fråga om justyttrandefriheten. Om håller fast vidsitt resonemang uppstår en intressant fråga,nämligen hur skall privatiseraetern, dvs. Jag tror inte att en annan uppfattning än att frihet och mångfaldär honnörsord för både mig och kulturministern.Det är enligt min mening möjligen litet enfaldigt atttro att utbudet riskerar att bli både begränsat ochstyrt om den ekonomiska friheten sätts föremångfalden. Det är på den punkten jag är orolig föratt tänker alldeles fel i den härviktiga yttrande- och pressfrihetsfrågan.Anf. 191 Kulturminister ():Herr talman! I svaret står att staten kan ha skäl attstödja pressen för att på så sätt bevara mångfaldoch pluralism i medieutbudet men att det aldrig kanbli tal om annat än relativt marginella insatser. VillThage G förneka verkligheten i , nämligen att det krävs ett visst kapital för attstarta en tidning, oberoende av om man fårpresstöd eller inte? Menar attdetta innebär att vi inte har demokrati i ?Sanningen är ju den -- och det har vi ju upplevtunder senare tid -- att det trots att vi har ett stortpresstöd finns vissa tidningar som inte klarar sigdärför att de av olika anledningar inte ärkonkurrenskraftiga och därför att de kanske harskötts på ett mindre bra sätt. Det kommer ju internkritik, inte minst från olika aktörer inom A-pressen, mot att tidningarna harskötts så dåligt.Man är alltså på en marknad beroende avannonsörer och prenumeranter. Vill avskaffa det systemet och införastatsbidrag till alla kostnader för tidningsutgivningi det här landet? Är det demokrati att man för attkunna ge ut tidningar måste bli beroende avstatsbudgeten och regeringar och riksdagar?Anf. 192 ():Herr talman! Kulturministern ville avveckla helapresstödet, men klokare krafter i regeringenhindrade henne från det. har hon också fåttbakläxa på den yttersta punkten vad gäller justneddragningen av presstödet.Men mångfald syftar just till att alla åsiktsriktningarskall kunna och få komma till tals och inte baraberoende på om de har en ekonomiskt bärkraftiglyssnar- eller läsekrets. Jag beklagar att BirgitFriggebo har den inställningen att det inteföreligger ett demokratiskt intresse av att hålla allakanaler öppna eller av att ge ut tidningar.Att förhindra monopolbildning inomtidningsutgivningen ligger i demokratins intresseoch i allas intresse. Den uppfattningen har inteBirgit . Jag bara noterar att hon vill ha entidningsmarknad som till slut bara kommer atthandla om ekonomi och inte om pressfrihet ochdemokrati.Anf. 193 Kulturminister ():Herr talman! Jag skulle faktiskt uppskatta omThage G lyssnade på vad jag sade ochläste det svar som jag har givit i stället för att läsaupp färdigskrivna manuskript oberoende av vadsom sägs från kammarens talarstol. Att ha en såöppen debatt tycker jag tillhör demokratin.Jag vet inte vad har förbuggningsutrustning i regeringenssammanträdesrum, eftersom han vågar påstå attjag har haft en viss uppläggning i arbetet när detgäller presstödet. Jag tänker inte heller referera deinterna överläggningar som förekommit, men jagkan säga att har helt fel. Kvar stårfrågan till om han förnekar attverkligheten i är att tidningarna ihuvudsak verkar på en marknad och är beroende avi första hand sina annonsörer och prenumeranterför att kunna komma ut.Anf. 194 ():Herr talman! Det är givet att jag inte förnekar attmassmedia i högsta grad är beroende avmarknaden och av att bli första- ochandrahandstidningar ute i regionerna. Menkonsekvensen av det är sedan att jag anser att viskall ha ett presstöd kvar för att garanteratidningsutgivning.Jag har faktiskt läst allt som harskrivit i detta ämne och även lyssnat på henne. Ochju mer jag lyssnar på henne och ju mer jag läser,desto dystrare blir jag. Det finns ingen konsekvens ihennes budskap, varken när det gäller kulturpolitikeller när det gäller tidningsutgivning. Med denmotivering som hon här framfört kan man faktiskthävda att även partipolitiken skall bedrivas på denfria marknaden och att endast den som har pengaroch kan få pengar för att klara sina valrörelser skallfå löpa hela linan ut. Det finns så mycket avinkonsekvens och håligheter i kulturministernsbudskap att jag blir litet förundrad och dyster av alltjag har läst och hört.Anf. 195 Kulturminister ():Herr talman! Jag begär inte att förstå den öppenhet som finns i ett liberaltbudskap och ett önskemål om så stor frihet som detöver huvud taget finns möjlighet till, där det intefinns tekniska begränsningar, så att vi i detta landfår en fri och öppen debatt.Anf. 196 ():Herr talman! Jag trodde inte att det liberalabudskapet innebar att vi inte skulle ha press- ochyttrandefrihet i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1991/92:509 omanvändningen av de medel som anslagits förarbetsmarknadspolitiska åtgärderAnf. 197 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig hurjag tänker säkerställa en god hushållning av de förarbetsmarknadspolitiken anslagna medlen.I statsmakternas prioritering inomarbetsmarknadspolitiken av svaga grupper liggerett kostnadseffektivt tänkande. Denna inriktininggrundas bl.a. på forskningsresultat. Dessa visar attdet framför allt är samhällsekonomiskt lönsamt attstödja grupper som handikappade, ungdomar samtinvandrare och flyktingar. Alternativet är mångagånger att dessa grupper slås ut frånarbetsmarknaden.Statsmakterna ställer för varje budgetår upp ettantal mål, som bl.a. berör de prioriteradegrupperna, för den arbetsmarknadspolitiskaverksamheten. Dessa mål inarbetas iarbetsmarknadsverkets verksamhetsplanering.Måluppfyllelsen analyseras genom attarbetsmarknadsstyrelsen till regeringen redovisarett antal resultatindikatorer. Dessa indikatorerbehandlas vid regelbundet återkommande mötenmellan ocharbetsmarknadsstyrelsen. Resultaten av dessamöten ligger till grund för det fortsatta arbetet medatt utveckla arbetsmarknadspolitiken vad gällerdess effektivitet och träffsäkerhet.Här bör även de av regeringen föreslagnapraktikplatserna nämnas. Det föreslagna systemetär ett bra exempel på ökad kostnadseffektivitet,dels på grund av att systemet är mycket enkelt attadministrera för arbetsförmedlingen och företagen,dels på grund av att kostnadsökningar undviksgenom att bidragskostnaderna är fixerade till ettfast krontalsbelopp.Förutom att arbetsmarknadspolitiken löpande följsupp görs även djupare analyser inom området avbl.a. expertgruppen för arbetsmarknadspolitiskautvärderingsstudier.Avslutningsvis vill jag understryka attarbetsmarknadsmyndigheterna är väl medvetna omvikten av att tilldelade resurser i nuvarande,ekonomiskt ansträngda läge utnyttjas optimalt.Anf. 198 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Jag vill från början också säga att jag tycker att detär mycket bra att arbetsmarknadspolitiken förnärvarande har en stor volym och att denexpanderar snabbt som ett svar på den växandearbetslösheten.Men just därför att arbetslösheten nu är stor ochväxande blir det dubbelt angeläget att se till att depengar som anslås verkligen används på ett såeffektivt sätt som möjligt, dvs. i det här fallet på ettså sysselsättningsskapande sätt som möjligt.Erfarenheten -- både när det gäller statliga organoch när det gäller privata företag -- talar för att detär lätt att de inblandade, när man befinner sig i såexceptionella expansionsfaser somarbetsmarknadspolitiken nu befinner sig i, blirfartblinda och tappar känslan för kostnadskontrolloch att de inte är tillräckligt engagerade för attfinna lösningar som innebär en god hushållningmed tillgängliga medel. I det här fallet drabbar detde arbetslösa, eftersom man har en given summa --åtminstone på kort sikt -- och det gäller att skapa såmycket jobb som möjligt med denna summa.Jag betraktar nog ändå de åtgärder som räknas uppi det svar jag har fått som relativt regelbundnainslag i politiken i en ganska normal situation. Dettalas t.ex. om att utvecklaarbetsmarknadspolitiken. Men jag menar attsituationen är exceptionell -- det tror jag inte attBörje invänder emot i och för sig -- medmycket snabbt växande utbetalningar. Vi har, kanman säga, en överhettad arbetsmarknadspolitik.Då måste man också, menar jag, ta tillexceptionella utvärderingsåtgärder från AMSsida -- man måste ställa ytterligare krav på AMS attgöra utvärderingen.Anf. 199 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Låt oss som ett exempel taungdomspraktikplatserna för 18-- 19-åringarna. Deär ett sätt att få mycket hög volym inom i principsamma ram. Där får man ut väsentligt mer förpengarna.Jag är övertygad om att de unga där kommer att gåtill de yrken som de sedan tänker verka i. Tidigarehar de i stort sett till gått in påkommunens verksamhetsområde. Det är inte enbra väg. På arbetsmarknaden framöver kanske ca70 % går in i näringslivet. Därför skall man underarbetslöshetsperioden där släppa fram deungdomar som behöver praktik inom de områdenaoch inte så att säga köra alla åt ett håll.Det var ett av de stora misstagen med de s.k.ungdomslagen -- gick alla in påkommunernas verksamhetsområden. Närkonjunkturen sedan tog sig fanns inte arbetskraftentillgänglig i näringslivet, och det vill jag intemedverka till att upprepa. Man måste fråga sig vartdessa ungdomar är på väg, om praktikplatsen är ettled i deras utbildning, om den är meningsfull, osv.Jag tror att överväganden av den typen är väldigtviktiga.Anf. 200 ():Herr talman!