prot · GG098 · 1992-10-16 00:00:00 — att det inte lönar sigatt höja sin lön.Det nya nätverket väntar sig också att vi kvinnor iriksdagen stöder dem i deras kamp mot enförsämring. Kan vi här gå samman och hjälpa dem?Ytterligare en stor fråga för många kvinnor ärpensionerna. Bara 20 av de nyblivnapensionärerna har 30 arbetsår. Medelpoängen förkvinnor är 2,84 och för män 4,13. Enpensionsberedning arbetar med dessa frågor, och vivet ännu inte vilket resultat den kommer till.Är vi beredda att samarbeta i den frågan för attskapa ett rättvisare system som gynnar justkvinnor?Precis som sade är det viktigt att fåveta hur krisuppgörelsen slår för olika personer.Det är klart att de fattiga kvinnorna drabbas av denuppgörelse som våra partier har gått samman om.Hur mycket de drabbas råder det delade meningarom. LO hävdar exempelvis att en ensamståendekvinna med ett barn och en inkomst på 133 000 krkommer att förlora . Det äroerhört viktigt för oss att få det här klarlagt. Jaghåller med om att det bara ärregeringen som kan ge oss ett officiellt besked påden punkten. Vi kan inte acceptera förslaget fråninvandrarministern -- som också har hand omjämställdhetsfrågorna --, nämligen en uträkning påhushållsbasis. Om man anser att kvinnor och mänär självständiga individer, skall det även gälla här.Jag tycker att vi skall gå samman.Anf. 8 ()replik:Herr talman! Mot bakgrund av det som MargaretaWinberg framförde är det förvånande attSocialdemokraterna inte ställde några särskildakrav på kommunbidrag i krisuppgörelsen.Jag har emellertid begärt ordet framför allt för attsvara på fråga om huruvida deandra kvinnoförbunden vill samarbeta. Det har vivisat att vi vill. Men det gäller vissa frågor. Ett braexempel är det ämne som tog upp.Horribla förslag om bordeller skall man frånkvinnohåll motarbeta så mycket det går. Vi fårtydligen också hjälp inifrån Ny demokrati.Våldsfrågor är det också bra att samarbeta om.Det finns dock ideologiska skillnader mellanModerata samlingspartiet ochSocialdemokraterna, oavsett om det är kvinnoreller män som debatterar. Över de ideologiskaskiljelinjerna kommer vi inte att samarbeta.Vi Moderater tycker att utbildningsinvesteringskall löna sig för både män och kvinnor. Det skalllöna sig att vara duktig i jobbet och sträva framåt.Om samhället inte utformas på det sättet kommerden ekonomiska utvecklingen inte att bli gynnsam.Det kommer att drabba de svagaste grupperna,som tyvärr utgörs av kvinnor.Vi kommer således inte att arbeta över deideologiska skiljelinjerna. Vi stöder inte heller denståndpunkt som Socialdemokraterna har intagit närdet gäller att sätta fackens intresse framförkvinnornas. I det valet håller vi på kvinnornasintressen.Anf. 9 ()replik:Herr talman! Jag måste rätta CharlotteCederschiöld på en punkt. Hon sade att vi inte harställt några krav på kommunbidraget. CharlotteCederschiöld vet nog, likaväl som jag, att dessa 7,5miljarder i statsbidrag till kommunerna var underdiskussion. Man diskuterade också den ytterligareindragning på 10 miljarder som den borgerligaregeringen har aviserat. Eftersom de borgerligapartierna i regeringen inte ville göra något åt detta,släppte man det. Därför ställde jag min fråga. Detär av ett vitalt kvinnointresse att kommunerna fårdessa pengar.Behovet i den kommunala sektorn kommer att ökamed . Volymen minskar med2 . Det är första gången på decenniersom volymen minskar. Det betyder att service, vårdoch omsorg kommer att reduceras. Det betyderockså att många kvinnor mister sina jobb.Kommunerna behöver dessa pengar. Det ville viåstadkomma i förhandlingarna, men det gick intede borgerliga partierna med på.Charlotte säger också att det skalllöna sig att vara duktig på jobbet. Visst skall detgöra det. Jag vet att många sjukvårdsbiträden,lokalvårdare m.fl. gör sitt yttersta och är mycketduktiga. Som tack får de nu se att löneklyftornamellan de låg- och högavlönade ökar ytterligare.Jag frågar därför om ärberedd att gå samman med oss andra och satsa påde lågavlönade, som i det här fallet är kvinnorna.Anf. 10 () replik:Herr talman! Vi känner igen bidragslinjen och taletom att behoven ökar. Visst är det så att behovenökar. I dessa frågor, liksom i alla andra frågor, ärman dock tvungen att koppla möjligheterna tillresurserna. Mot behoven måste vi ställa definansieringsmöjligheter vi har. Det går inte attbara tala om behoven. Finansieringen är en viktigdel.Jag tror att det är ganska svårt för oss att nu här ikammaren föra en debatt om krisuppgörelsen. Viskulle säkert kunna sätta oss ner och göraändringar, men det skulle inte hjälpa så mycket. Vifår nog lämna den debatten.Jag tror att vi har mycket likartade uppfattningarnär det gäller sjukvårdsbiträdenas möjligheter tilllöneutveckling. Det duktiga sjukvårdsbiträdetborde få högre lön. Vi vill ha mer av individuelllönesättning och mindre av kollektiv lönesättning.Jag tycker att det mycket duktiga sjukvårdsbiträdetskall ha bättre betalt än en kollega som kanske ärmindre duktig.Anf. 11 ()replik:Herr talman! säger atthon vill lämna debatten om krisuppgörelsen, mendet var hon själv som tog upp den. Det var därförjag påpekade att hon hade fel.Jag konsterar att hon inte är intresserad av någondebatt om de lågavlönade, utan här gäller detindividuella lönesättningar. Vi har erfarenheterfrån och framåt som säger att individuelllönesättning inte gynnar kvinnor och delågavlönade.Förste vice talmannen anmälde att CharlotteCederschiöld anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till yttterligarereplik.Anf. 12 ()replik:Herr talman! Jag tycker också att yrken inom vårdoch omsorg och socialtjänst är gravtundervärderade i lönekuvertet. Det har varit såalltsedan 1800-talet, då brötväg. Man behöver göra något åt denna orättvisa.Politiker skall inte lägga sig i avtalsförhandlingar.Detta får därför stå som en meningsyttring.Likalönsprincipen måste gälla. Det finns storaorättvisor i olika yrken mellan män och kvinnor.Om man skall gå ifrån krispaketets besparingskravtycker jag att man har en skyldighet att komma medalternativa förslag. Vi har en regering som harkommit överens om ett krispaket. Jag har efterlystkonsekvensbeskrivningar så att vi i den framtidapolitiska verksamheten kan mildra åtgärdernanågot. Man måste då veta varifrån man skall tapengarna. Just nu är det ganska tomt i kassan.Jag sitter med i arbetsgruppen som arbetar medpensionerna. Utredningen syftar till att utjämna deorättvisor som finns i dagens system och att skapaett system som bygger på livsinkomst där obetaltarbete kan inräknas. Delning av pensionspoängskall vara en frivillig möjlighet. Det motsätter sigdock parti. Jag undrar vad nihar för skäl. Om man i ett parförhållande vill räknapensionspoängen som en gemensam tillgång ochdela på den, tycker vi att det skall vara möjligt. Detbidrar till jämställdheten.Anf. 13 ()replik:Herr talman! Det är bra att vårdpersonalens intressen. Den är lågtbetald och undervärderad. också att vi inte skall lägga oss iavtalsförhandlingarna. Jag vet det. Vad som behövsär emellertid en stark opinion, som kan bidra till attde fackliga organisationerna får igenom sina kravpå satsningar på de lågavlönade. Det är därförviktigt att vi här i kommer medmeningsyttringar. Jag förstår att vi har stöd avFolkpartiet och Centern.Hur är det egentligen med den solidariskalönepolitikens princip? Det är en sak att säga stöttar de lågavlönade, men sedan måste manta konsekvenserna av det. Hur ser BarbroWesterholm och på densolidariska lönepolitiken?Jag kan konstatera att , och viSocialdemokrater är överens om att det behövskonsekvensbeskrivningar av krispaketet. Jagmenar inte att det skall leda till att uppgörelsen görsom eller bryts upp. Det är dock viktigt att införframtiden veta hur sådana här uppgörelser slår förolika individer i en familj.Anf. 14 ()replik:Herr talman! För att återknyta till frågan omsamarbete över partigränserna kanske det voreklokt av oss att fundera över var framtidabesparingar bör göras för att mildrakonsekvenserna för kvinnorna.Jag tycker att man skall värderas efter insats ilönepolitiken. Jag kan inte se att det finns någrauppgifter som är viktigare än att vårda och ta ansvarför andra människors liv och hälsa. Därför tyckerjag att vårdpersonalens arbete är undervärderat.Det ligger vid sidan av frågan om den solidariskalönepolitiken.Vi arbetar nu med morgondagens pensionssystem.Vi ser att systemet slår orättvist för dem sompensioneras enligt dagens system. Lågavlönadekvinnor som har arbetat sedan tonåren kan t.ex. habetalat in betydligt mera i pension än vad de får ut,jämfört med de högavlönade som har varit ute påarbetsmarkanden . Jag tycker attvi kvinnor över partigränserna bör återkomma tilldenna fråga för att se vad vi kan göra för denberörda kvinnogruppen.Anf. 15 ()replik:Herr talman! Det sista sade isin replik tycker jag är bra. Jag håller med om att vibehöver gå samman och diskutera det problemet.Däremot delar jag inte uppfattningen om delningav pensionspoäng. Jag har litet svårt att se vad dethar med jämställdheten att göra. Vi får ändåhoppas att vi skall kunna räkna varjeindivid i en familj som en person, och att varjeindivid har sin lön och sin pension.Barbro säger att vi skall värderaarbetet inom vård och omsorg. Men det är ju intevi som förhandlar, och vi vet vilka värderingar desom förhandlar har. har vi lyckligtvis kunnat seatt de fackliga organisationerna vill satsa på delågavlönade. De börjar nu kanske inse att arbetemed människor har stor betydelse och är värtmycket mera än vad man har tyckt tidigare. Det ärdär den solidariska lönepolitiken kommer in.Därför har jag mycket svårt att förstå motståndetmot att acceptera den.Förste vice talmannen anmälde att BarbroWesterholm anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jag välkomnar verkligen MargaretaWinbergs vilja att samarbeta mer överpartigränserna. Jag tycker att det är värt att noteraatt denna vilja är mycket större nu närSocialdemokraterna sitter i opposition än den vartidigare. Vi har tidigare gjort några sporadiskaförsök att samarbeta i vissa gemensammafrågeställningar. Vi lyckades i de fåtal frågor där vivar överens över partigränserna. kanske vikommer att få se flera resultat, eftersomSocialdemokraterna har en helt annan vilja tillsamarbete.Jag håller med om att vi måste sträva efter att detegna arbetet skall vara en självklarhet för kvinnor.Den egna inkomsten måste gälla, så att man kanförsörja sig själv.Vi måste få en mer rättvis lönesättning. Vi kan inteacceptera de löneskillnader som finns . Hurskall vi gå till väga med det arbetet? Jo, det gällernaturligtvis att driva den opinionen och påverka deavtalsparter som skall förhandla.Varför är det så självklart att säga att kvinnorna inteskall vara med och förhandla? Vi måste naturligtvisockså våga ta upp den kampen och se till att kvinnorsitter med i de beslutande instanserna ifackförbunden. Det måste också vara en gemensammålsättning för oss.Det skall vara individuell lönesättning efterprestation. Ett rättvist lönetänkande måstenaturligtvis ligga i botten även i ett sådant system.I våras förde vi en dikussion om kommunernasstatsbidrag. Vi måste tolerera och acceptera enindragning för att klara den svenska ekonomin.Dessa pengar finns egentligen inte. Kommunernafår stora delar av statsbidraget efter gjorda insatser.Margareta talade om rättvisa pensioner.Vi centerkvinnor säger att vi skall ha rättvisapensioner. utreder man ett nytt pensionssystem.Det är viktigt att det kommer att finnas en rejälgrundpension i botten. I annat fall kommerkvinnorna att få låga pensioner även ifortsättningen.Anf. 17 ()replik:Herr talman! Först till detta medkommunbidraget -- det statliga bidraget tillkommunerna. Det är konstigt att det inte finnsandra sektorer som man kan spara på, och det ärkonstigt att det alltid är för de områden där kvinnorarbetar som man hävdar att vi skall dra in. Detbetyder ytterligare frivilligarbete.Man skulle kunna roa sig med att tänka hur detskulle se ut om männen arbetade lika mycketfrivilligt som kvinnorna gör -- släckte bränder omde hade lust, lagade vägar, byggde dagis osv. Mendet är det aldrig fråga om, utan det är alltid på deområden där kvinnor arbetar som vi skall haytterligare frivilligt arbete. Det är en mycketkonstig logik, tycker jag.Ingen av de andra partiernas representanter harsvarat på frågan om bidragsförskottet, KarinStarrin. Då vill jag fråga: Hur ställer sig KarinStarrin till det förslag som cirkulerar, att manskall inkomstpröva bidragsförskottet? Kan KarinStarrin tänka sig att kämpa emot det förslaget, föratt på det här området behålla den generellavälfärdspolitiken?Sedan säger att vi måste vara med ochförhandla. Det bestämmer ju inte vi här iriksdagen. Vi arbetar mycket ihop med de fackligtverksamma kvinnorna för att stötta och uppmuntradem, så att de skall våga ta steget upp och bliförhandlare. Men vad de behöver är juopinionsstöd för att de skall våga satsa på delågavlönade.Under den tid då vi hade solidarisk lönepolitikvisade det sig att klyftan mellan hög- ochlågavlönade minskade. När man övergav denprincipen, ökade återigen klyftorna. Vill manminska löneklyftorna, så finns det alltså ettinstrument. Jag begriper inte varför inte ni i deborgerliga kvinnoförbunden vill använda detinstrumentet -- om ni nu värnar om de lågavlönadekvinnorna.Anf. 18 () replik:Herr talman! Som svar till till jag betona att vi tror på kvinnorna. Vi tror påderas egna möjligheter och egna sätt att visa är duktig i sitt arbete, så att man är berättigadtill en riktig, skälig lönenivå.Det är också viktigt att man håller ihop med ettökat engagemang i de här frågorna. Jag anser attdet är passiviserande att tycka att en rättvislönepolitik bara skall gå ut på att man tittar i enlönetabell och läser av att det och det arbetet skallge den och den inkomsten. Jag tror på kvinnorna,men jag tycker att vi nu kan göra viktiga insatsergenom att trycka på inför avtalsmarknadens parteroch verkligen få ökad förståelse för våra krav. Ochjag tycker att vi är på god väg därvidlag.Margareta kom in på en ny fråga -- hur viställer oss till bidragsförskotten. Fråncenterkvinnorna har vi i remissomgången svarat attdet är oerhört viktigt att vi hittar ett system som tid för barnen och föräldrarna -- i det här falletså att barnen skall få mer tid med både pappan ochmamman. Vi tycker inte att man hittar det systemetgenom att enbart inkomstpröva bidragsförskotten,och sedan kanske låta detta gå ut överbostadsbidragen. Jag tror att jag hyser samma stora skepsis inför det härförslaget som vi har sett . Vi önskar ettmer utvecklat förslag i den frågan.När det gäller statsbidragsstödet tycker jag att detär mycket viktigt att alla parter känner ansvar. Detgår inte bara, för att vi är kvinnor och för att denstörsta kvinnliga arbetsmarknaden har varit inomoffentlig sektor -- och inom kommunsektorn -- atttro att det går att hitta finansieringar genomstatsbidraget. Vi måste se på alternativa vägar. Ochdet som är viktigt när det gäller kommunernasuppgifter är ju de servicetjänster som hela tidenmåste utföras åt kommuninvånarna. Man kan hittaolika vägar att få dessa servicetjänster utförda. Detbehöver inte bara ske i regi.Anf. 19 ()replik:Herr talman! Till det senast anförda vill jag säga attjag vet att det kan ske i annan regi. Men pengarnavill ju ändå de ha som utför tjänsterna. Det handlaregentligen inte om en privatisering avverksamheter, utan det handlar om en privatiseringav våra skattepengar. Vi lämnar ifrån oss bidragettill aktiebolag, handelsbolag och allt vad det är,men vi tappar insynen och inflytandet.Det är ju också så, att det inte blir någon besparingpå 7,5 miljarder. De ca 35 000 kvinnor som 1993drabbas av den här åtgärden och blir arbetslösa --de ställs naturligtvis inte på gatan, utan de måste hasin försörjning. Och den försörjningen får de urarbetsmarknadsfonden. Där finns det inte hellerpengar, utan vi måste låna till den utgiften. Då ärman inne i en rundgång som kanske inte är så bra.Karin säger att vi tror på kvinnorna -- ochutifrån det skall kvinnorna själva kämpa sig fram tillhögre löner. Men vi måste ändå komma ihåg vemsvärderingar det är som styr och i vilkenmaktstruktur de här kvinnorna, som vi alla tror på,skall kämpa för en högre lön. Det är ju värderingarsom under århundraden har präglats av männen,och det är uppbyggda strukturer som inte allsgagnar kvinnor och kvinnors arbete. Det är därförsom jag tycker att det är så väsentligt att mangenom påtryckningar och genom att drakonsekvenser av viljan att satsa på de lågavlönade,dvs. kvinnorna, också bejakar en princip -- densolidariska lönepolitiken, som har varit verksamtidigare men som inte finns längre.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 20 ():Herr talman! Jag vill tala om arbetsmarknaden iStorstockholm. Inte är det lättare att bäraarbetslöshet om man bor i ett storstadsområde änom man bor i glesbygd eller på en liten ort.Ibland tror jag att det finns de som tror det. Varförskulle annars de arbetspolitiska medlen fördelas såsom skedde t.ex. när regeringen ansåg att detre storstadsområdena tillsammans kunde klara sigmed i stöd, medan Norrlandkunde kvittera ut 600 miljoner?Och skall vi komma ihåg att vi bara i Stockholmslän har lika många arbetslösa som finns från Gävleoch uppåt. Jag missunnar inte norrlänningarnaarbetsmarknadspolitiskt stöd, men den härperioden med arbetslöshet ser helt annorlunda utän vad tidigare konjunkturnedgångar gjort. Då hardet trots allt funnits vissa möjligheter att få jobb istorstadsområdena -- och många flyttade ju faktiskthit av den anledningen -- men är det slut meddet.Jag skall nämna några exempel på vad jag menar:Det gäller den totala avindustrialiseringen iStockholms län -- vi har i stort sett ingaindustriarbetsplatser kvar i vår region.Margarinbolaget, varv, Vin & Sprit, föratt inte tala om de stora företagen som AtlasCopco -- allt är borta eller på väg att flytta.Det gäller också den mycket storakontorsarbetsmarknaden i vår region. Varjekontor, från det lilla bokföringsföretaget till destora försäkringsbolagen och bankerna,rationaliserar och datoriserar. Det är nödvändigt --produktivitetsutvecklingen i den privatatjänstesektorn har varit urdålig -- men i sambandmed att det sker i den här svåra lågkonjunkturenblir effekterna för tusentals kontorister, särskilt ifyrtioårsåldern och däröver, alldeles fasansfulla.Vidare gäller det den i de flesta fall ideologisktbottnade slakten av kommunerna. Ett exempel ärHuddinge, en av länets 24 kommuner -- jag bortserfrån , som ju är den 25:e. IHuddinge har man dragit in 643 tjänster -- nästanalla i kommundelsnämnderna. Det är alltsåomsorgspersonal och i viss mån lärarpersonal somfår gå. Jag behöver inte nämna vilket kön det oftastär fråga om.Till detta kommer byggarbetslösheten. Den ärallmänt omvittnad och mycket omtalad också här ikammaren. Vi räknar med man här i Stockholmslän exporterar 2 000--4 000 arbetslösa byggjobbaretill andra län. Dessa har jobbat i ,men går de arbetslösa i sina hemlän.Herr talman! Med förlov sagt: Det som har häntmed det kanske största byggprojekt på decenniersom vi har planerat i vår region är inte något annatän en skandal. Det är en skandal när det gäller deansvariga politikerna.Arlandabanan var i princip igångsättningsfärdig närden nya regeringen tog över. Då satte man i gångmed dogmatiska -- jag kan inte använda någotannat ord -- privatiseringsutredningar. Dessaresulterade inte i något annat än en katastrofalfördröjning av det här projektet. antyder vissaregeringspartier att det kanske inte skall vara någonbana alls. Detta är mycket mycket oroande.Det budskap jag skulle vilja skicka vidare tillregeringen är att arbetsmarknadsministern ochkommunikationsministern nu måste lära sig att draåt samma håll och få i gång det här bygget, somborde ha varit i gång för . Allt annatär nämligen oacceptabelt och får katastrofalakonsekvenser.Sammantaget var 62 700 personer arbetslösa iStockholms län . Till detta kommervarsel som gör att prognosen för eftervintern visaratt närmare 100 000 kvinnor och män i Stockholmslän kommer att beröras.Vad skall man göra åt det här eländet -- för det ärett elände?Jag tänker t.ex. på , som jag känner väl.Hon är och kontorist sedan 15 år tillbaka.Dessförinnan var hon kassörska i . Honflyttade till och kom hit frånÖstergötland tillsammans med sin man, som fickjobb i . skilde de sig. MenMarianne kunde behålla radhuset, för hon hade ettjobb som kontorist. Jobbet var visserligenlågavlönat, men hon räknade med att det skullevara tryggt fram till pensionen. Barnen håller på attflytta hemifrån. Det är nu som drabbasav det hemska. På hennes jobb skall man nämligenhalvera personalen. Trots allt kände sig Mariannerätt så optimistisk , när hon skulle börja påen AMU-utbildning. Äntligen, sade hon, skall jaglära mig modern datahantering ochkontorsadministration. Jag skall komma igen medny kraft och nya kunskaper, sade Marianne.Nu är läget det att iStockholms län minskar antalet beställdautbildningsplatser från 6 000 till 2 000 på ett bräde.Marianne och tusentals andra kvinnor och mänkommer inte att få sin utbildning. De kan intekomma igen när konjunkturen vänder. Detta ärgrymt och cyniskt. Dessutom är detsamhällsekonomiskt vansinnigt att slösa bort såmycket av lärarkompetens och bra utbildning.Herr talman! Taletiden är snart slut. Men jag skullevilja säga att jag, om arbetsmarknadsministern varhär, hade velat avkräva ett löfte av honom. Hanmåste komma ihåg att det, för att hela skallleva, krävs att också och andra somflyttat hit till får en chans till utbildningoch jobb också . Det tycker jag att manskall komma ihåg i samband med den nyapropositionen. Det gäller att fördelaarbetsmarknadsmedel och investeringsmedel så,att de också kan komma den här regionen till godo.Anf. 21 ():Herr talman! En avgörande regionalpolitisk frågaför stockholmarna och stockholmarnas framtid ärden uppgörelse som har träffats mellan moderater,socialdemokrater och folkpartister om det s.k.Dennispaketet. Jag tvekar inte att använda ordetkatastrof när det gäller effekterna av uppgörelsen.Den är en katastrof för både miljö ochskattebetalare. Såväl miljöxperter som ekonomerhar helt underkänt den analys somStockholmsleder AB presenterat och som beslutetgrundar sig på.Kommunikationsminister jublade näravtalet var klart. skulle bilismen minska med35 % i , och därmed var sakenklar. Blir det så? Det har vi ju ingen aning om.Bilismens utveckling är lika okänd som allt annatsom berör framtiden. Men en sak vet vi, och det äratt trafiken ökar när fler vägar byggs.Några ungdomar -- bl.a. min son -- satthäromkvällen och diskuterade hur det skulle bli iframtiden. , deras stad, skulle förstörasav politiska 40-talister med storhetsvansinne ochbehov av att bygga monument över sig själva.Ungdomarna undrade om det inte fanns någotnytänkande hos politiker. Är bilismen och bilarnasframkomlighet viktigare än luft, vatten ochkänsliga grönområden? Vad har de för rätt attförstöra vår stad? De kändeinte alls någon tilltro till de subjektiva värderingarsom Dennispolitikerna står för.De här ungdomarna -- de flesta av dem ärstuderande vid universitet och högskolor iStockholm och alla är uppväxta i -- varmycket undrande över att politiker inte har enaning om teknikens utveckling och om att det finnsandra trafiklösningar som är bättre i stora städer.Tänk om vi kunde ligga först med att utveckla ochanvända modern teknik i stället för att användagammaldags lösningar som inte fungerar och somförkastas av mera framsynta politiker i andraländer! Det var ungdomarnas slutsats.Centern förstår de här ungdomarnas vrede ochställer upp på deras önskemål. Gör ni andrapolitiker det? ''Hotet mot '' heter en skrift somSocialdemokraterna givit ut. Jag tog för givet attdet handlade om trafiklederna. Men det handladeom oron för nedskärningar inom barn- ochäldreomsorg, om höjningen av avgifter och taxorsom drabbar de som har låga inkomster.