prot · GG0945 · 1992-12-15 00:00:00 — från ett samhälls- ellerkommunekonomiskt perspektiv kan vi allasäkerligen vara överens om att de olikaavgiftssystemen har ogynnsamma styreffekter.Även och tycksvara inne på samma tankar, men man orkar eller villinte fullfölja den tanken.Den genomsnittliga bruttokostnaden försjukhemsvård är dessutom högre än för vård påt.ex. ålderdomshem, vilket innebär att kopplingenmellan avgift och kostnad är negativ för sjukhem ijämförelse med åldersdomshem. Det måsteupplevas särskilt markant, om en enskildsjukhemsboende även har en bättreboendestandard. Detta kan vara fallet omsjukhemmet är nybyggt, medan ålderdomshemmetär gammalt men där man ändå får betala mer föromvårdnad och bostad.Från utskottets sida har vi dock särskilt markeratatt en enrumsbostad på ett ålderdomshem inte kanlikställas med en sängplats i ett fyrbäddsrum på ettsjukhem, något som också framhålls avAvgiftsutredningen och i propositionen. Viförutsätter att detta kommer att beaktas avkommunerna vid fastställande av avgifter förboendet liksom vid övergång till nya regler förbostadsstöd.Förslaget innebär också ett tillägg tillsocialtjänstlagen om att avgifter för hjälp i hemmetoch boende tillsammans med avgifter för hälso-och sjukvård inte får uppgå till så stora belopp attden enskilde inte förbehålls tillräckliga medel försina personliga behov. Detta är naturligtvis särskiltviktigt för de unga funktionshindrade som vill levaett socialt utåtriktat liv och umgås med sinajämnåriga kamrater. Detta kostar pengar och drarmerkostnader som självfallet måste påverkaavgiftens storlek. Utskottet vill speciellt framhållavikten av att kommunerna tar hänsyn till detta.Jag tycker att här har målat enskräckvision som jag inte anser har någonförankring i verkligheten. Jag tror också att vi kanförhindra att den skräckvisionen blir verklighet.En funktionshindrad persons familjesituation ocharbetssituation måste alltid finnas med ibedömningen av avgiftens storlek. Här måste denenskildes aktivitet ha förtur före kostnader somhänför sig till funktionshindret.Samma omsorg måste också ägnas makar som påålderns höst av hälsoskäl kan tvingas flytta frånvarandra. Samhället måste se till att man beaktardetta vid uttag av avgift för boende medhelinackordering när den ena maken flyttar och denandra bor kvar i det gamla hemmet. Så långt sommöjligt måste det sociala livet få fortgå. Jag vet attSiw i sitt anförande kommer att lyfta framdessa frågor.Utskottet behandlar även förslagen om ändringar iuttag av avgifter för läkemedel, läkarvård,kostnadsfria förbrukningsartiklar och resor. Dessaändringar är, som vi ser det, följdbeslut till ÄDEL-reformen, och de tillstyrks av utskottet.Avsikten med dessa förslag är att åstadkomma enkostnadsneutral avgift för de äldre, oavsett om debor på sjukhem eller på ålderdomshem. Så långtinstämmer även Socialdemokraterna, såvitt jag kanförstå. Vänstern vill ha en ny avgiftsutredning,något som utskottet avvisar. MenSocialdemokraterna anser att förslagen ipropositionen inte har beretts tilräckligt --konsekvenserna kan inte överblickas, anser de ochyrkar avslag på propositionen. Utskottettillbakavisar de socialdemokratiskareservationerna.Jag tycker att den kommunalekonomiskakommitténs bedömning förtjänar att citeras,nämligen ''att begränsade resurser samt krav påförnyelse och effektivisering nödvändiggör en ökadfrihet för kommuner och landsting att organiseraoch prioritera sin verksamet.'' -- Det är detta somdet här förslaget också handlar om.Den kommunalekonomiska kommittén skrivervidare: ''Staten bör med andra ord inte reglerautformning av och nivå på avgifter förkommunernas tjänster inom området service,omvårdnad och vård. ''föreslog ett statligthögkostnadsskydd. Varken propositionen ellerutskottet ställer sig bakom detta förslag. Fleraremissinstanser, bl.a. ,och ett flertal kommuner --t.ex. min hemkommun i --ställer sig tveksamma till förslaget. Någrakommuner anser att ett högkostnadsskyddbegränsar kommunernas möjligheter tilltaxesättning.Det finns flera skäl att avstå från ett statligthögkostnadsskydd, bl.a. det förhållandet att denmodellen förutsätter ett enhetligt statligtbostadsstödsystem.Kommunerna ges nu möjlighet att utformaavgifterna med utgångspunkt i lokalaförutsättningar med bestämmelser om att denenskilde skall skyddas mot för höga kostnader.Majoriteten i utskottet har också tillstyrkt dettaförslag och uttalat att kostnadsandelenför den kommunala sjukvården enligt ÄDEL-reformen inte får bli föremål för differentiering.Därmed kan Socialdemokraternas påstående ireservationen i den delen helt tillbakavisas.Dessutom -- och det är viktigt -- kommerregeringen att ge både ochRiksrevisonsverket i uppdrag att noga följa omutvecklingen och utformningen av systemet av denenskilde uppfattas som orättfärdigt. Utskottettrycker också starkt på att de nya reglerna inte fårges en schablonmässig tillämpning utan att hänsynmåste tas till den enskilde individen.Kommunförbundet kommer dessutom att ta framunderlag för lokala överväganden om konstruktionav taxor. Inte minst av den anledningentillbakavisas påståendet från Socialdemokraternaatt kommunerna kommer att sakna vägledning.Inte heller påståendet om att frågan om dekvarboendes situation -- jag tänker på äkta makar --lämnas obesvarad är relevant. Det är kommunensom har ansvaret, och den bedömning som man görskall utgå från den enskildes situation.Överklagningsmöjligheterna är desamma som desom gäller för de boende på ålderdomshem --länsrätt, kammarrätt osv.Förslaget innebär en förändradkostnadsfördelning. Det är även klart uttalat attkommunerna som huvudmän för verksamheten fårett utrymme att ta ut ökade avgifter, nämligengenom den fria avgiftssättningen.Inkomstökningarna för kommunerna kan enligtpropositionen uppskattas till mellan 700 och 900miljoner kronor. Regeringen har också i en annanproposition föreslagit förändringar i detkommunala bostadstillägget, vilket innebär enkostnadsökning för kommunerna om 600 miljoner.Denna kostnadsökning kan finansieras ur detutrymme om 700--somförändringen inom äldre och handikappomsorgenskapar.Herr talman! Totalt bedöms statens utgifter i formav minskade intäkter och ökade kostnader öka med780 miljoner, medan landstingens inkomster ökarmed 114 miljoner och kommunernas med 702miljoner.Det kan väl knappast anses ohemult attåstadkomma ett neutralt betalningssystemoberoende av boende på ålderdomshem ellersjukhem, men med hänsynstagande till de faktiskaomständigheterna för individen. Såvitt jag förstårfinns här inga principiellt skilda åsikter om attkostnaderna för de boende bör bli neutrala.Men tydligen gäller konflikten verkställandet avdetta, trots att denna fråga har debatterats ochutretts under ett antal årtionden. Jag bedömer attSocialdemokraterna inte har modet att ställa sigbakom detta förslag.Utskottet har föreslagit en enda ändring iförhållande till propositionen. Vi hemställer attikraftträdandet av de nya lagförslagen skall ske den1 mars 1993.Herr talman! Det är slutligen ändå resurserna sombestämmer hur långt vi når i våra ambitioner. Fören bra äldreomsorg och omsorg om dehandikappade behövs både en stark ekonomi ochen grundmurad respekt för de äldres och dehandikappades behov och egna önskemål. Härmåste både samhället och vi enskilda hjälpas åt.Med detta yrkar jag bifall till socialutskottetshemställan och avslag på reservationen och densärskilda meningsyttringen.Anf. 173 () replik:Herr talman! Jag hoppas att hördeinledningen av mitt anförande, där jag sade att viegentligen fastslog principen när vi tog ÄDEL-reformen. Men det innebär ju inte att vi skall godtavilket förslag från regeringen som helst. Vi måsterimligtvis kritiskt granska de förslag som kommerfrån regeringen, och detta förslag innebärvisserligen principiellt att man skiljer boende frånvård och omsorg, men det innebär en mängdoklarheter för den enskilde.Ulla Orring sade att jag målade upp enskräckvision. Det må vara , men det som jag sade kom frånHandikapputredningen. Huruvida det är enskräckvision eller ej vill jag låta vara osagt, men detpekar på att vi har betydande klyftor mellanfunktionshindrade och icke funktionshindrade, inteminst på det ekonomiska området.Min bedömning är -- och det är också bedömningeni slutbetänkande -- attdessa klyftor håller på att ökas. Min egenbedömning är dessutom att de ökar snabbare ännågonsin på grund av avgifterna på det socialaområdet.Också jag kan läsa innantill ur propositionen ochbetänkandet om de 700--900 miljonerna, men minafrågor gällde vad de 700--900 miljonerna innebärför de enskilda som får betala dem. Var finnsunderlaget för det, ? Det är ju det somär det intressanta. Vad innebär de 700--900miljoner som skall tas från kommunerna, vilkasedan förväntas höja hyror och avgifter, för denenskilde? Tala om det!Jag tycker att och hennes borgerligakolleger har lyssnat mycket dåligt på den kritik somkom från personer som besökte utskottet.Anser vidare att ett boende på ettfyrbäddsrum egentligen är ett boende? Är det attbetrakta som ett boende som skall behandlas enligtbruksvärdesprincipen osv. vid hyressättningen?Vilka råd vill ge dem som skallfastställa hyrorna? Hur väl stämmer detta med deintäktsökningar som jag talade om?Anf. 174 () replik:Herr talman! För att börja med det sista som JanAndersson sade torde vara välmedveten om att under hela 80-taletmycket starkt drivit frågan om ett eget rum. Vi villatt de gamla som bor på sjukhem ellerålderdomshem skall ha ett eget rum, och denborgerliga regeringen har också under senare årsatsat pengar på en utbyggnad för att skapamöjligheter till detta. På den punkten kan jag alltsålugna uppehöll sig vidare mycket vidHandikapputredningen, men det är inte den som vidiskuterar . Dess resultat läggs fram i enproposition , och vi får ta den debatten då.Vad vi nu diskuterar är avgifterna inom äldre- ochhandikappomsorgen.Jan frågar var underlaget finns. Jagtrodde att var intresserad av dennafråga och hade tagit del av den utredning somframlagts och som heter ''Avgifter ochhögkostnadsskydd inom äldre- ochhandikappomsorgen''. Där finns ett rikligt materialatt ösa ur. Där finns också beräkningar från 13kommuner beträffande avgifterna på sjukhem ochålderdomshem.Jag har varit verksam inom sjukvården inom mitthemlandsting, och frågan om de olikaavgiftssystemen har varit en ständig trätogrund. 65kr med allt inberäknat har inte på någotsätt motsvarat de faktiska kostnaderna. Vi skallkomma ihåg att människor som bor på sjukhem ochålderdomshem faktiskt har en pension att betalamed.År 1952 togs frågan om kostnader inomåldringsvården upp , och ensärskild lag tillkom. var frågan omvårdavgiftens nivå ånyo uppe till bedömning. År1963 föreslog regeringen ingen reglering av avgifterpå grundval av Socialpolitiska kommitténs resultat.Frågan fick fortsatt behandling under 70- och 80-talen.Jan tillhör ett parti som suttit iregeringsställning under större delen av ,men som inte har vågat ta tag i den här frågan.Tycker verkligen att det nuvarandesystemet är rättvist? Jag kan inte inse det. Jag troratt avgiftshöjningen, som säkerligen kommer attske, noga kommer att följas av de instanser som jagtidigare har räknat upp.Anf. 175 () replik:Herr talman! Det är inte fråga om mod utan om attta hänsyn till den enskilde. Jag tycker att man skallgöra det när man fattar beslut i omförslag som faktiskt påverkar den enskilde, och detkommer detta förslag att göra.Jag vet vidare hur har talat om egetrum, men det gäller inte bara att tala. Det haravsatts medel till detta i samband med ÄDEL-reformen, och det har använts ganska mycketpengar till gruppboende, men mycket litet förförändring av sjukhemmen.Det här hade faktiskt varit ett tillfälle att klargöraboendebegreppet och att sätta press påkommunerna, om man ville förbättraboendestandarden på sjukhemmen.Uppenbarligen har de stimulansbidrag som vi harbeslutat om inte räckt till, eftersom utvecklingengår så sakta.Jo, , det är så att vi här diskuterar delarav resultat.Handikapputredningen hade denna fråga på sittbord, men lade inte fram något förslag. Den hardock gjort åtskilliga av de bakgrundsanalyser sombeskriver situationen i verkligheten. Dessutom harman diskuterat förslag,bl.a. utifrån de synpunkter som jag har tagit upphär och som handikapporganisationerna har förtfram när de kritiserat denna utredning.Jag har också läst . Denär inte lättläst utan synnerligen krånglig. Jag hardär inte heller sett siffrorna 700--900 miljoner, utandem har jag sett först sedan propositionenframlades.Jag har också sett att man har gjort en delskattningar i kommuner. Den första fråga som jaghar ställt mig när jag har vänt mig till kommunernaom detta gäller det underliga urvalet av kommunernär man har försökt få underlag för enhyressättning. Jag tycker att det vore rimligt när man i propositionen lägger fram förslagetom de 700--900 miljonerna skulle beskriva vilkakonsekvenser som det får, men det finns ingenkonsekvensbeskrivning i propositionen. Inte hellerhar gett mig någon beskrivning avkonsekvenserna för den enskilde, och det tyckerjag är allvarligt.Anf. 176 () replik:Herr talman! Det är faktiskt så att både Folkpartietoch den borgerliga regeringen verkligen lägger viktvid den enskildes situation. Det är vi som för framden enskildes situation och ser till möjligheterna förden enskilde att få ett gott boende med en godsjukvård. Då måste resurserna fördelas mellan deboende.Jan har ännu inte anvisat någon väg föratt utjämna den stora skillnaden mellan boendet påsjukhem och på ålderdomshem. Jag hänvisar än engång till utredningen. Det finns mycket braräkneexempel på s. 123 i den, där man har räknatut konsekvenserna av förslaget.Det kan väl inte vara avsikt att jagpå skall kunna åstadkomma enkonsekvensutredning. Det finns material att tafram och läsa.Jag vill än en gång påminna om att vi nu frånregeringens sida har satsat 1 miljard på boende ieget rum och för att få en kraftigare utbyggnad avboende i eget rum. Vi menar att det är en mycketviktig reform. Men faktum är att detta under ettantal år varit ett försummat område undersocialdemokratiska regeringar, och manåstadkommer inte någon stor förbättring på någraår.Vi vill också få en ekonomi i landet som verkligentillåter att vi kan ge de handikappade, defunktionshindrade och de äldre ett bra boende. Detär därför som vi nu gör denna omfördelning mellande olika boendeformerna. Jag tycker att JanAndersson skulle gå hem till sin kammare ochfundera över varför ni socialdemokrater inte haråstadkommit detta.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 177 MY ():Herr talman! Proposition 129 behandlar avgifterinom äldre- och handikappomsorgen. Utskottet är,som har framgått här , ense om behovet av enenhetlig taxesättning vad gäller boendeformer föräldre och funktionshindrade -- något som faktisktfordrar lagändringar. Detta är ytterst tekniskafrågor, och propositionen kan därför synas främstberöra ekonomiska och lagtekniska regleringar.Men bakom de beslut vi kommer att fatta i morgonfinner vi enskilda människor -- den vårdbehövandeunga, kanske yrkesarbetande, funktionshindradekvinnan med man och barn, liksom den gamlasenile mannen i fyrbäddsrummet på sjukhemmetmed en hustru som inte vet om hon kommer att haråd att bo kvar i den bostad där de båda framlevtsitt liv.Många remissinstanser har haft synpunkter påpropositionens innehåll. Bitvis har de varit starktkritiska, och i vissa stycken har kritiken varitbefogad -- men allt har skett i akt och mening attvärna just deras medlemmars intressen. Utskottethar även fått motta ett antal uppvaktningar, vilkaockså de velat lyfta fram vikten av att hänsyn tas tillvarje enskild berörd individ. Detta förtjänar, enligtmitt förmenande, mycket stor aktning.Även utskottets majoritetsskrivning har sammainriktning. Vi betonar bl.a. vikten av enavgiftssättning som garanterar att var och en somomfattas av dessa regler skall tillförsäkrastillräckliga medel för sina behov -- och detta utifrånvars och ens speciella levnadsförhållanden. Härmåste bl.a. stor hänsyn tas till de yngrefunktionshandikappade.Vi betonar betydelsen av att kvarboendeskyddet ärtillräckligt starkt. Det är tragiskt nog att efter ettkanske livslångt äktenskap tvingas uppge dengemensamma tillvaron, utan att också oro för omman själv skall ha råd att bo kvar skall förmörkatillvaron för en kanske gammal och skröpligmänniska.Vi betonar även vikten av att stor hänsyn tas till denboendestandard som avgiften, hyran, kommer attberäknas på.Detta är en proposition som till stor del bygger påboendebegreppet. Det har sagts , ochdet är helt riktigt. Därför vill jag uppehålla mig vidden problematik som utskottet pekar på och somhar sin grund i att vi i vårt land inte har någonenhetlig definition av boendebegreppet inom äldre-och handikappomsorgen.Vi rör oss med begrepp som servicebostäder,ålderdomshem, gruppboende och sjukhem. Ävenmånga andra benämningar på äldreboende står attfinna. Detta skapar en begreppsförvirring som intebara ger upphov till svårigheter vid avgiftssättning.Hur skall man rättvist kunna beräkna hyran för ensäng i ett fyrbäddsrum på ett sjukhem i relation egen lägenhet i det modernaålderdomshemmet? Denna brist på konsensus vadgäller boendebegreppet är, enligt min mening, tillnackdel när man har att planera för äldreboendet iframtiden. Utan en definition av vad de olikaboendeformerna inom äldreomsorgen innefattaroch hur de kompletterar varandra kan man aldrig,vare sig på eller statlig nivå, fattalångsiktiga och ekonomiskt kloka beslut införplanering och byggnation av äldrebostäder.I stället tenderar man att styras av trender, så somhar varit fallet vid nedläggningsvågen avålderdomshem , eller som , när ettenligt mitt förmenande alltför kraftigt och ensidigtsatsande på gruppboende sker. Mycket sker tillföljd av förmånliga statsbidragsregler och en tilltrotill den nya trend som säger att gruppboende är detallena saliggörande. Dagens satsning pågruppboende sker på bekostnad av de iframtiden allt viktigare sjukhemmen för våramycket gamla. Att sjukhemmen behövs är någotsom alla med kunskap om vård och omsorg av äldreväl vet. Vid en fråga till överläkare vid socialutskottets äldrehearing i oktoberbekräftade hon detta entydigt. Hon sade: ''Detbehövs ett differentierat vårdutbud, om vi skallklara vården . ''Jag skulle vilja gå så långt som att påstå, att när manplanerar ålderdomshem borde man samtidigtplanera för sjukhemsboende i närheten. Med ensådan integration skulle man ta ett viktigt steg iriktning mot att skapa en trygghetskedja kring dengamla människan.Denna proposition har tydliggjort att det nu är högtid att skapa konsensus kring boendebegreppetinom äldreomsorgen -- både för att kunna tillämparätt avgiftssättning i denna propositions anda,liksom för att vi i vår planering av de äldres boendeskall kunna agera så att vi förmår erbjuda var ochen den bostad som ger just henne en värdig tillvaro.Herr talman! Jag vill se denna proposition som enkonstruktion inom vars ramar varje kommun haratt tolka begrepp som boende,grundgarantibelopp, kvarboendeskydd och tillsynpå sådant sätt att varje enskild berörd människabehandlas rättvist. Jag har den uppfattningen attden som anförtros en uppgift också har ambitionenoch viljan att rätt förvalta den. Alltså anser jag attnär nu staten vill ge kommunerna rättigheten attsjälva bestämma över regleringen av avgifter inomäldre- och handikappomsorgen, skall dennarättighet inte naggas i kanten av ett halvhjärtatförtroende. Lika illa som det vore om staten gav sigtill att vilja råda över den penningpåse somkommunerna nu själva har fått förtroendet atthantera, lika illa anser jag att det skulle vara omstaten nu skulle gå in och i denna fråga exempelvisskriva kommunerna på näsan vilka avgifter somskall råda i de olika boendeformerna eller anbefallastorleken på ett eventuellt högkostnadsskydd. Detär hög tid att myndigförklara vårakommunpolitiker.Samma förtroende som jag hyser för kommunernasvilja att uppfylla propositionens intentioner, hyserjag också för regeringens vilja till en rättvisekonomisk reglering mellan stat och kommun idenna fråga.Herr talman! Med detta vill jag och mitt parti yrkabifall till utskottets hemställan vad gällerproposition 129.Anf. 178 (nyd):Herr talman! Mycket av det jag hade tänkt att sägahar redan framförts av och My ,varför jag kommer att underskrida mina tilldelade10 minuter.I den proposition vi diskuterar anförs att en friareavgiftssättning har sin utgångspunkt i en inriktningatt minska den statliga regelstyrningen och att gestörre frihet för kommuner att själva bestämma hurålagda verksamheter skall skötas. Jag tycker att detär viktigt att slå fast denna målsättning, dvs. i ställetför att ha en detaljreglerad verksamhet börverksamheten i kommunerna följas upp avSocialstyrelsen och för att pådet sättet få en feedback.Både och My har sagt attdet är viktigt att definiera boendebegreppet. Iskrivelsen står det att ett klarläggande avboendebegreppet är viktigt. En enrumsbostad påett ålderdomshem går ej att likställa med ensängplats på en fyrbäddssal eller ett tillfälligtboende på ett sjukhem. Det framgår också attutskottet utgår från att detta kommer att beaktasvid hyressättningen. Jag tror att kommunerna skallklara av detta.En annan sak som är viktig att diskutera är denspeciella situationen med de dementa patienterna.Det finns ca 100 000 dementhandikappade, varavca 50 000 är placerade på sjukhem, 25 000 ärplacerade på ålderdomshem och 15 000 ärplacerade i gruppboende. Men drygt 50 000 borfortfarande hemma. De anhöriga gör en storuppoffring och en stor insats för dessa patienter. Jagtycker att prissättningen av vården för dessapatienter skall vara liberal. Det är också något somjag hoppas att kommunerna skall ta tag i.Jag tänkte nu diskutera de mekanismer somkommunerna har för att få ekonomin att gå ihop.ÄDEL-reformen innebär att landstingen har blivitav med en del patienter till kommunerna -- s.k.klinikfärdiga patienter. Med detta menas attpatienterna är i sitt habitualtillstånd, dvs. det gårinte att göra något mer åt dem. Då hänvisas de tillkommunen. Men det betyder inte att dessapatienter inte har något behov av vård. De har iallra högsta grad behov av vård. Läkare skall intebara bota, utan de skall också lindra och trösta.I och med ÄDEL-reformen kan sjukhusets resurseri ökad omfattning användas för botbara patienter.De klinikfärdiga patienterna hänvisas då till denkommunala sjukvården och omsorgen. Eftersomantalet äldre personer successivt stiger, är det heltklart att vårdbehovet ökar somresurserna minskar.Vi måste finna ett sätt att lösa den gordiska knuten.Kan vi höja skatterna? Nej, det går inte. Vi har nåtttaket, . Sedan får vi inte ta mera. Den vägenär stängd.Kan vi höja priserna på sjukhemmen? Ekonomisktsett är det inte bra. Då slår vi knut på har visati utredningar att omvårdnaden av en patient som äri behov av vård på sjukhem är i genomsnitt 100 000kr billigare jämfört med om patienten borhemma. Dessutom mår patienten mycket bättre.Jag talar då givetvis bara om de patienter somönskar bo på sjukhem. De som vill bo hemma skallfå göra det. Här finns en mekanism som gör attändamålet motverkas om man höjer priset förmycket. Då blir det billigare i andra ändan, dvs.patienterna får skötas hemma för att det blir fördyrt om de bor på sjukhem. Inte heller det innebäralltså någon bra ekonomi.Däremot skall vi försöka att öka antalet sjukhem.Det skulle vara alldeles utmärkt nu i enlågkonjunktur, då det är ont om jobb. Man kundeskicka ut litet trevliga byggnadsarbetare, somsnabbt kunde bygga upp sjukhem där patienternakunde tas om hand.Kan priserna höjas? påpekademycket riktigt att priserna för den kommunalasjukvården enligt ÄDEL-reformen inte får bliföremål för differentiering. Det är helt klart. säger att det skall ske i alla fallär det i strid med lagen. Det går heller inte.Man kan då tänka sig att kommunen tycker att detgår att fuska litet trots ÄDEL-reformen, och skickain en patient till sjukhuset. Då tar det innan patienten kommer tillbaka.