prot · GF0954 · 1992-01-21 00:00:00 — Jag vill tacka jordbruksministerns försvaret.Jag konstaterar att jordbruksministern beskrivningav utvecklingen stämmer med vad jag självhar erfarit. Men jag tycker att slutledningen av dethela tyvärr andas uppgivenhet, och det är beklagligtoch dessutom förvånande.Jag hade tillfälle att strax träffarepresentanter för biodlarna i södra ochsödra , men också från nordvästraSkåne. De kontaktade mig bl.a. på grund av kände en mycket stor oro inom näringen föratt de varroaangrepp som inträffade iMalmötrakten ännu inte klarats ut. Även om mandär av dödade 200 bisamhällen har smittanupptäckts i flera andra samhällen. Dock har manlåtit dessa samhällen finnas kvar, vilket förbiodlarna och mig själv verkar ansvarslöst motbakgrund av den stora risk för smittspridning tillandra delar av landet som föreligger. En förfolkhushållet viktig näring kan drabbas av renkatastrof.Nu har det hänt. Under gårdagen konstaterades imin egen hembygd att två bisamhällen på en bigårdi har drabbats. är det verkligen allvar.Det enda som gäller är snabba åtgärder.Menar jordbruksministern att man nu skall gå in förbekämpningsmetoder, där man tvingas användakemikalier och gifter och övergeavdödningsförfarandet? Är det inte en risk för då äventyrar den förnämliga etikett somsvensk honung har: naturproducerad och naturlig.Jordbruksministern talar om att använda andrametoder för bekämpning. Vilka?Jorbruksministern säger att binämnden är enig. Jaghar konstaterat att binämnden och ledningen förbiodlarnas organisation inte har fullt öra utepå fältet bland producenterna, dvs. Jagtycker att det är anmärkningsvärt.Anf. 161 Jordbruksminister ():Herr talman! Som nämner haravdödning av ett stort antal bisamhällen i Skåneinte lett till att man har fått död på kvalstret. Denradikala bekämpningsmetoden att avdödabisamhällen hade naturligtvis kunnat accepterasom man visste att den ledde till att man kundeutesluta fortsatt spridning. Tyvärr har vi smittankvar där varroakvalstret har bitit sig fast. Så har detvarit i andra länder där kvalstret förekommer.Enligt binämnden och enligt biodlarna på riksnivågör man bedömningen att utrotning är alltförkostsam och i praktiken omöjlig. Man får i ställetlära sig att leva med detta som en sjukdom isystemet. Det är den inriktning vi har.Jag är medveten om att det finns olikauppfattningar. Jag har också kontaktats av biodlarefrån vårt eget län och från , som harredovisat den uppfattning som härframför.Anf. 162 ():Herr talman! Jag kan ändå inte tycka annat än attdet är litet märkligt att man ger upp. Vi har haft ettbegränsat angrepp i , men manslutade att avdöda . Det tycker jag var fel.Nu har vi konstaterat ett angrepp också i nordvästraSkåne. Vad är det som säger att angreppen skullebehöva fortsätta i landet i övrigt om man lyckadesta kål på smittan i dessa två områden? Jag tycker attdet är uppgivet, och jag vädjar tilljordbruksministern att än en gång ta kontakt meden bredare grupp av biodlare för att skapa sig enuppfattning. Jag tror att det kan vara väl betänkt.Det har också uttryckts en positiv syn på detta attavdöda, som vissa odlare har gjort tidigare. beredd att hjälpa till att förnya odlingar sommåste avdödas.Anf. 163 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag tycker inte att det är att ge upp,att man funderar över olika sätt att bekämpa dettakvalster. Situationen i har visat att det ärmycket svårt att veta om man får med allabisamhällen. Det kan bli nödvändigt med enkolosalt omfattande avdödning, och man vet inteom man når målet ens då.Samtidigt kan jag gärna säga till attjag liksom tidigare kommer att lyssna på olikauppfattningar. Skulle det visa sig att det finns ettstöd för någon annan uppfattning än den man nuhar i binämnden är jag naturligtvis beredd att taintryck av det.Anf. 164 ():Herr talman! Det är riktigt att fundera, men tidenär knapp, jordbruksministern. Det är faktisktbråttom.Nu skall man undersöka de 2 000 bisamhällen somfinns i södra och nordvästra . Finnerman inte smittan där, vore det klokt att avdöda detvå samhällen där smittan finns och kanske någratill i angränsande områden, för att visa att man intehar gett upp. När man har gett upp, då har vismittan i landet. Då är vi beroende av att iframtiden använda gifter och kemikalier. Detvärsta är att de kemikalier som är verksamma ärförbjudna i Sverige.Anf. 165 Jordbruksminister ():Herr talman! Smittan finns alltså i landet. Det ärett faktum . Det kan vi inte förändra. Vi kanbara se till att försöka bekämpa den med effektivastmöjliga metod. Det är min förhoppning att de somär initierade i denna fråga och som har enbetydande internationell kunskap i frågan gör denriktiga bedömningen. är det rätt, somIngvar säger, att man skall lyssna på bådeden ene och den andre. Det kan möjligen leda tillatt man gör ett nytt övervägande. Jag är inte ,med det underlag som finns, beredd att ha någonannan uppfattning än den som binämnden står för.Anf. 166 ():Herr talman! Jag vill tacka jordbruksministern förden sista, positivare delen av svaret, där han sägeratt han är beredd att lyssna om man kommer framtill en annan uppfattning. Jag är själv beredd attytterligare fördjupa mig i frågan. Jag hoppaskomma tillbaka. Men tiden är knapp, som sagt.Det är oerhört viktigt att vi även harkvar en binäring i . Det har en oerhört storbetydelse för folkhushållet. Pollineringen är viktig.Det vore en olycka för många i samhället om vi inteskulle lyckas med denna bekämpning som just nuär så viktig.Jag kommer tillbaka, herr jordbruksminister.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1991/92:294 om EritreaAnf. 167 Statsrådet ():Herr talman! har frågat omutrikesministern är beredd att medverka till attsådana relationer upprättas med den provisoriskaregeringen i att det går att inleda ettlångsiktigt och utvecklingsinriktat biståndsarbetemellan och . Frågan haröverlämnats till mig.Den 24 maj 1991 avgjordes kriget i genomatt regeringssidans armé lade ned sina vapen ochmotståndsrörelsen EPLF övertog makten iAsmara. Detta krig hade med varierande intensitetpågått och orsakat ett mänskligt lidande ochen materiell förstörelse av närmast ofattbaromfattning.Vad som därefter hänt i är att en provisoriskregering upprättats i för att leda landetfram till den folkomröstning om landets framtidastatus som planeras . Relationerna medregeringen i regleras underinterimsperioden i ett dokument, ''Principles ofCooperation between the Transitional Governmentof and the Provisional Government ofEritrea'', vilket antogs av den nationellakonferensen i . I dettafastslås det eritreanska folkets rätt att självt beslutaom sin framtid.Sveriges förbindelser med följer sammaprinciper. erkänner stater, inte regeringar.Detta hindrar på intet sätt att vi kan haarbetsrelationer med en provisorisk regering. Detinnebär också att vi kan bedriva hjälpverksamhet iEritrea. Det positiva i maktskiftet är just, och detvill jag särskilt betona, att en grund bör ha lagts fören samhällsutveckling i demokratisk riktning. Attmänskliga rättigheter fullt respekteras är därvidcentralt.Regeringens nya syn på framgår av åretsbudgetproposition, där regeringen klart signaleraratt man tänker sig såväl humanitärt somutvecklingsinriktat stöd till det eritreanska folketoch till den återuppbyggnad av landet som så välbehövs. Detta bistånd bör tills vidare kanaliserasgenom svenska enskilda organisationer samtgenom FN-systemet.Anf. 168 ():Herr talman! Jag har naturligtvis inget emot att AlfSvensson svarar på denna fråga, och jag tackar försvaret. Men jag kan inte låta bli att tycka att det kanförefalla något märkligt att det är biståndsministernsom svarar på frågor om relationer medandra länder. I detta sammanhang skulle jag ocksåvilja ha ett förtydligande av vad uttrycket''arbetsrelationer'' med den eritreanska regeringenbetyder.Jag har besökt och fått fullständigtklart för mig att ett internationellt erkännandenaturligtvis är mycket viktigt för den eritreanskaregeringen. Men ännu viktigare än det formellaerkännandet -- och det var också fullständigt klart --är möjligheterna att upprätta sådana relationermed regeringar i andra länder att det blir möjligtmed ett framtidsinriktat utvecklingsbistånd tilllandet.Det är, precis som sade, ett land somär sönderslaget av krig och en långockupation. behövs stora och långsiktigautvecklingsinriktade insatser. Det handlar omvägbyggande, järnvägsbyggande, dammar förbevattning av jordbruket och sådana stora insatser,som jag dess värre tror att det kan vara ganska svårtatt hitta enskilda organisationer som orkar och kanengagera sig i. Därför är det enligt min meningnödvändigt att upprätta sådana kontakter mellanregeringar att det går att prata direkt med varandraoch också ge den eritreanska regeringenmöjligheter att vara med och påverka inriktningenav detta bistånd. Det är viktigt att vi följer derasprioriteringar och inte prioriteringar som görs här ilandet.Vad finns det för planer på dessa områden och harde diskuterats med den eritreanska regeringen?Anf. 169 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill understryka att man i detdokument som antogs i gickmed på att uppskjuta folkomröstningen två år.Genom folkomröstningen skulle alltså regionensframtida status läggas fast. Det kan naturligtvis densvenska regeringen inte bortse från vid sittagerande. Vi baserar vårt agerande visavi Eritreapå de principer som fastlagts i överenskommelsenmellan övergångsregeringen i ochden provisoriska regeringen i . Där finnsuttryckt att det är det eritreanska folkets rätt att ien internationellt övervakad folkomröstningbesluta om sin politiska framtid.Jag vill också berätta för att ensvensk grupp skall besöka -- jaghoppas att jag säger rätt tidpunkt. Den kommer dåatt ta upp med företrädare för vad vi kangöra. Jag vill också gärna säga att när jag hade nöjetatt besöka träffade jag den 28 november1991 president . Jag underströkmycket entydigt för honom att vi kommer att hjälpaeritreanerna och , tills vidare via enskildaorganisationer. Han var inte alls negativ till det.Anf. 170 ():Herr talman! Jag vet också att det inte finnsnågra motsättningar mellan ochregeringen i . De är ganska överens om attfolkomröstningsresultatet skallrespekteras. Det råder inte heller, enligt minmening, något som helst tvivel om vadfolkomröstningen kommer att stanna vid.Det viktiga för nu är inte detformella erkännandet, utan att det upprättassådana arbetsrelationer, eller vad vi nu skall kalladet för, som gör det möjligt för attsamtala med regeringar världen över omåteruppbyggnadsbistånd och ett utvecklingsbiståndför landet. Det finns en sådan överenskommelsemed t.ex. , som är på väg att upprätta någonform av konsulat i , vilket gör det möjligt attdiskutera. Har den tittat pådetta och resonerat om en liknande arbetsrelationmed ?Anf. 171 Statsrådet ():Herr talman! Vi har verkligen tittat på det. Våravsikt är, som jag har sagt, att hjälpa eritreanernautan att bortse från den överenskommelse somfinns mellan och Asmara.Det kanske är en något för enkel beskrivning atttala om relationen mellan och om den vore helt utan komplikationer. Jagönskar inget högre än att fred och försoning skallråda. Men vi måste respektera deöverenskommelser som finns.En grupp från skall åka till ochförsöka få till stånd en utvidgad humanitär hjälp tilleritreanerna. Vi är positiva till att utvecklarelationerna oss emellan.Anf. 172 ():Herr talman! Såvitt jag förstår har inte regeringeni några som helst ambitioner attföreträda i dessa frågor, varken nationellteller internationellt. Regeringen i att det finns en regering som har fullkontroll över och den respekterar denregeringen. Regeringen i har ocksåsagt att man fullt ut kommer att respekteraresultatet av folkomröstningen. Detta gör manäven om många i skulle glädjas över enframtida tätare relation mellan ochEtiopien.Kan vi förvänta oss att vi kommer fram till enrelation mellan och liknande densom har upprättats mellan och ? Detskulle vara ett välkommet besked att ge till deneritreanska regeringen, som söker allt stöd den kanfå och verkligen är värd det.Anf. 173 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan faktiskt inte verifiera att detfinns någon upprättad relation av det slag mellanUSA och som här påstår.Vad jag däremot kan understryka ytterligare engång är att vi skall göra allt vad som står i vår maktutifrån den juridik som råder våra folk emellan atthjälpa eritreanerna.Anf. 174 ():Herr talman! En sådan relation är upprättad. Dethar skett en skriftväxling, och i varje fall har deneritreanska regeringen sagt att det vore ett bra sättatt gå vidare på i relationerna med världen i övrigti avvaktan på folkomröstningsresultatet.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1991/92:269 om biståndet tillAfrikaAnf. 175 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om detär regeringens avsikt att minska biståndet tillAfrika, trots att försörjningsläget och utvecklingenav ekonomi och demokratiska strukturer kräverfortsatt stöd.Många har gjort storaansträngningar att ta sig ur 1980-talets ekonomiskakris, framför allt genom ekonomiskaåterhämtningsprogram. För att dessa skall beståoch leda till förbättrade levnadsförhållanden för defattiga krävs fortsatta reformer, bl.a. genomeffektivare jordbruk och stimulering avsmåföretagsamhet. Det krävs också långsiktigasatsningar på en rad områden, bl.a. investeringar iinfrastruktur, utbildning och hälsovård. I mångaafrikanska länder sker också en utveckling motpluralism och ökad demokrati.Regeringens biståndspolitik utgör ett stöd för ensådan utveckling. Tyngdpunkten i det svenskabiståndet kommer även i fortsättningen att ligga påAfrika. Jag vill dock betona att landramarnasstorlek inte är avgörande vid bedömningen avbiståndet till ett visst land. Det svenska samarbetetmed enskilda länder kan omfatta många olika typerav bistånd, och det ges genom olika kanaler. En stordel av biståndet genom SIDA går utanförlandramarna. BITS, SAREC och SWEDECORPförstärker bredden och mångfalden i biståndet.I budgetpropositionen föreslår regeringen kraftigaökningar av stödet till demokratifrämjandeverksamhet -- en ökning med 150 milj.kr. -- och ekonomiska reformer ochskuldlättnader -- en ökning till 700milj.kr. Länder som genomför politiska ochekonomiska reformer kan få stöd för dessa. Jag villockså peka på stora satsningar på enskildaorganisationers biståndsverksamhet -- en ökningmed 125 milj.kr. till 875 milj.kr. Dessa satsningar kommer att istor utsträckning tillfalla länder i . Totalt settkommer biståndet till att öka.Jag vill försäkra att vårtengagemang i och för kommer att fortsätta.Anf. 176 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag tycker attbiståndsministern här ger ett mycket viktigt beskedsom också är förpliktigande för framtiden.Jag var rädd när jag läste budgetpropositionen pådenna punkt att innehållet där skulle ses som ensignal om att vårt programbundna bistånd tillAfrikas länder kommer att minska. Jag var rädd föratt det skulle kunna ses som en signal också förenskilda organisationers framtida satsningar på vadvi anser vara viktigt för vår biståndspolitik.Budgetpropositionen ger ju utan tvivel ett intryckav minskat stöd till de afrikanska länderna.Jag kan hålla med om att det finns sannolika skälför omdisponering av stödet mellan olika länder.Men fortfarande tillhör världens absolutfattigaste områden. Det finns allt skäl för oss attfortsätta stödet. Biståndsministerns svar ger ändåen fingervisning om att det också är meningen.Jag har sett det som särskilt oroande mot bakgrundav den debatt som förs just nu om en omläggning avden svenska biståndspolitiken så att den skulle få eninriktning att i första hand hjälpa dem som bor näraoss, som ser ut och tänker ungefär som vi. Jagtycker att det vore olyckligt om vi med tanke påinnehållet i biståndsbudgeten skulle gå sådanaintressen till mötes. Jag tycker inte att vare sigbostadsort, utseende eller sedvanor och bruk ilivsföringen egentligen har ett skvatt medbiståndspolitiken att göra. Vi måste ständigt se tillatt hjälpa de länder där behoven är störst. Jag vill än en gång fråga: Kanbiståndsministern garantera att vårt bistånd i likahög grad som kommer att vara tillstöd?Anf. 177 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan inte tro annat än att EvaJohansson studerar at budgetförslaget så pass nogaatt hon vet östbiståndet är lyft ut ur ramarna, attden här regeringen faktiskt ger ett ökat biståndjämfört med den tidigare. Det finns ingenanledning att frukta att de pengar som ingår ienprocentsramen skall användas i vårt närområde.Där är vi helt överens om att det är ointressant ommänniskor bor oss nära eller fjärran, för det är defattiga som skall ha hjälp. Det är också för övrigt enhjälp för vår egen del. Vi kommer aldrig till sans,måtta, trygghet och fason på det norra halvklotet,om vi inte begriper att den största utmaningen ärnord--syd-dialogen. Det är vilset att bara titta pålandramarna när man bedömer hjälp som går till etteller annat land. Det är jag övertygad om att EvaJohansson väl känner till.Anf. 178 ():Herr talman! Vi är överens om att det är detfattigaste på vår jord som bäst behöver vårt bistånd.Men frågan uppstår: Vad är det som har hänt iAfrika som motiverar att man faktiskt skär nerländerramarna? Kan biståndsministern garanteraatt detta faktiskt inte skall uppfattas som signalertill alla de organisationer som är beroende av att fåett effektivt bistånd?Anf. 179 Statsrådet ():Herr talman! Om man vill göra en procentuelluträkning av de satsningar som görs kan mankomma fram till att demokratibiståndet,katastrofstödet och satsningar på NGO:sekonomiska reform, dvs. betalningsbalansstödet,kommer att öka för del, likasåaidsbekämpningen, satsningar på att hejdabefolkningsökningen osv.Jag är angelägen om att i detta sammanhang ocksåfå säga att vi måste skicka signaler till de länder somtror att de år har vårt bistånd som i en litenask. Det finns helt klart korruption. Därför måstevi ge signaler, för korruption innebär ju attpengarna tas från de fattiga och hamnar i vissaandras fickor.Anf. 180 ():Herr talman! Jag sade inledningsvis att jag tror attdet finns anledning att göra omdisponeringarmellan olika länder. Men jag tror definitivt inte attdet finns sakligt underlag för att minska det totalabiståndet till . Jag har förståttbiståndsministern på det sättet att det inte heller ärmeningen. Det är jag tacksam för.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på frågorna 1991/92:312 och 329 omskolans fysiska miljöAnf. 181 (m):Herr talman! har frågat mig omvilka konkreta effekter regeringen eftersträvar attuppnå med förslaget om att slopa det statligabidraget till förbättringar av den fysiska miljön iskolan.Margareta har frågatarbetsmarknadsministern om han, mot bakgrundav den ökande byggarbetslösheten, avser att vidtaåtgärder för att ompröva borttagandet avstatsbidragen till förbättringar av den fysiska miljöni skolorna.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall besvara även är den konkreta effekten att statensparar 300 milj.kr. för /93 och pålång sikt . Slopandet avanslaget är en del i den stora besparing på 15miljarder kronor som var sparmålet i den gångnahöstens budgetarbete. Även om har fått en märklig formulering, antar jag atthon menar vilken effekt besparingen får ute iskolorna.Det slopade anslaget var utlovat under entioårsperiod, och kravet för bidrag var bl.a. atthuvudmannen själv stod för halvaåtgärdskostnaden. En åtgärd som kan anses tillhöranormalt fastighetsunderhåll borde däremot intevara bidragsberättigad. Genom den särskildasatsningen som ett led motbyggarbetslösheten kan bidrag beviljasinnevarande budgetår för sammanlagt 900 milj.kr.Riksdagen beslöt ju om detta . Medkravet på motsvarande satsning frånhuvudmannens sida betyder det en koncentreradsatsning för förbättrad skolmiljö på sammanlagt 1,8miljarder kronor. Till detta skall läggas normalkostnad för fastighetsunderhåll. Utan att sia omkvarstående behov måste man nog ändå anta attdenna satsning inneburit ett rejält lyft för skolansfysiska miljö.Min bedömning är också att -- i rådandekonjunktur- och arbetsmarknadsläge -- åtskilligaresurser ändå kommer att satsas på dessa ändamål.Jag tror att i det nuvarande konjunkturlägetkommer de reala kostnaderna förbyggnadsinvesteringar av olika slag att minska. Detkommer kommunerna även att kunna dra nytta avför t.ex. upprustning av skolor.Jag anser dock inte att man bör skapa enspeciallösning för skolsektorn. Därtill är detmöjligt att anordna beredskapsarbeten av olikaslag. Länsarbetsnämnderna disponerar medel fördessa ändamål. Det finns inte anledning att vidsidan av detta anvisa särskilda medel tillskolbyggnader.Anf. 182 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret. Jag tycker intealls att den här frågan är märklig, utan det är enfråga som varje ansvarig borde ställa sig innan detfattas viktiga beslut som helt och hållet ryckerundan den planeringsgrund som kommunerna har.Frågan borde ställas också av varje ansvarig i denarbetslöshetssituation som råder. Det vore däremotmärkligt om regeringen inte har ställt sig dessafrågor.När det gäller de konkreta effekterna tar BeatriceAsk upp besparingen. Visst sker det en besparingi budget, men man kanfråga sig om den totala effekten verkligen blir enbesparing om man inberäknar den arbetslöshetbland byggnadsarbetare som på det här sättet spädspå, vilket också kostar pengar. Varjebyggnadsarbetare genererar jobb för ett par treandra anställda någonstans inom industrin ellerinom tjänstenäringen.En annan konkret effekt blir att många påbörjadeförbättringsåtgärder kommer att stoppas,samtidigtsom andra som är planerade inte kommer till stånd.Jag vet att de pengar som förefallertro finns ute i kommunerna är ytterligt begränsade,vilket också skolministern nog borde varamedveten om.Den konkreta effekten blir sannolikt en minimaleller ingen besparing alls för statsbudgeten, men vifår en ökad arbetslöshet och fortsatta storamiljöproblem ute på skolorna.Hade ni verkligen gjort någon helhetsbedömning,innan ni lade fram detta förslag? Hur mycket kankommunerna räkna med att disponera avarbetsmarknadsmedel till förbättringsåtgärder iskolorna?Anf. 183 ():Herr talman! Också jag ber att få tackaskolministern för svaret, även om jag inte riktigtförstår varför arbetsmarknadsministern inte kundetala om att man inte vill göra insatser för de i mitthemlän 1 059 arbetslösa byggnadsarbetarna.När jag läser svaret, konstaterar jag att det finnsmöjlighet att i stället anordna beredskapsarbeten.Jag tror inte att det är mycket till tröst för dessamän att de i stället skulle satsa på ett sådantområde.I motsats till vad statsrådet svarar finns det mycketkvar att göra på skolorna. Jag har med migansökningarna från länet och kan redovisa för de 77milj.kr. som man från har ansöktom för att kunna göra insatser som bidrar till attminska allergier, att förbättra miljöer osv. Vilka ärdet som i stället skall åstadkomma det här?Åtskilliga resurser kommer ändå att satsas på dessaändamål, sade statsrådet. Inte tror jag att denmoderata partikamraten kommer attgöra dessa insatser. Han har fullt upp med att sänkaskatten i kommunen. Jag tror inte att han kommeratt ha utrymme för att göra några insatser på dettaområde.Sedan blir jag litet orolig när statsrådet säger attkonjunkturläget kommer att göra så att de realakostnaderna sänks. Det är väl inte så att nispekulerar i sänkta löner för byggnadsarbetare?Det där oroar mig litet.Avslutningsvis sade statsrådet att man inte skallskapa speciallösningar för skolsektorn. Det kännerjag igen från yrkanden iutbildningsutskottet. anslår ni 300milj.kr. för insatser i lokaler på högskolan. Är detmöjligtvis så att miljön är viktigare för högskolanselever och lärare än den är för ?Anf. 184 (m):Herr talman! Det var många frågor ochsynpunkter.Miljön på högskolan är naturligtvis inte viktigare änmiljön i någon annan skolform. Men om man ökarantalet utbildningsplatser i den omfattning somregeringen planerar och har lagt fram förslag om,krävs det också vissa bygginvesteringar. Det finnsdessutom allvarliga brister inom högskolan sominte har åtgärdats.Jag tycker att man har visat litet okunskap om hurstatsbidragen fungerar.