prot · GF09120 · 1992-05-26 00:00:00 — Men redan innan vi har fått den,vet vi att vanlig skolforskning talar för detta sätt attutbilda lärare, dvs. att varva studierna.Margitta bekräftade egentligen att vi, om vilitet mer förutsättningslöst hade fått tillfälle attsätta oss ned och tala tillsammans, kanske hade vikunnat skapa en alternativ lärarutbildning, dvs. attvidga den ventil som finns för att ta in demsom har förutsättningar för det i sina ämnesstudiereller i sina tidigare yrkesgärningar. Jag är öppen fördet, och det verkar som om detsamma gällerMargitta Edgren.Men enligt propositionen skall en ny utbildninginrättas som särskilt hålls fram som den som skallge kunskap. Det handlar om 540 platser. 540 platserpå en gång är väldigt mycket. Förmodligen kommerman inte ens att kunna besätta dem. Men det ärändå detta som omhuldas som det nya och det somskall ge skolan väldigt mycket extra kvalitet just nu.Det är detta som jag vänder mig mot.Jag tycker att det finns stora skillnader mellanbetänkandet och propositionen. Just i begreppetalternativ lärarutbildning ligger det ganska mycket,att man har mjukat upp synen på det som PerUnckel har föreslagit. Man erkänner också ibetänkandet att den egentliga lärarutbildningenblir mycket kort. Det sägs att den är så pass kortatt man ber regeringen att särskilt uppmärksammafrågorna om att få in litet praktik, osv. tidigare.Man erkänner dessutom att det finns praktiskaolägenheter med att lärare har endast ett fåtalämnen i sin examen, som det står i betänkandet.Jag tycker att detta erkännande är mycket bra, ochdet är det som vi har pekat på. Man säger ocksåtydligt att högskoleämnena inte alltid har sinmotsvarighet i skolämnen och att detta kaninnebära problem. Det sägs även att man måstetänka på det så småningom.Detta bekräftar egentligen bara vår kritik. Men jagvälkomnar skrivningen i utskottsbetänkandet somär mer nyanserad än skrivningen i propositionen.Anf. 38 () replik:Fru talman! Det är ganska klart att om man i enproposition för fram ett nytt förslag är det dettaförslag som man beskriver. Därmed inte sagt nedvärderar eller är arrogant gentemottidigare förslag. Det är väl ganska självklart att mandå omhuldar det nya förslaget. Och detta är det nyaförslaget. liberalerna motsatte sig dennya lärarutbildningen redan när den infördes. Viansåg att de lärare som skulle undervisa påhögstadiet inte fick tillräckliga kunskaper i sinaresp. ämnen.Därför är det här inget nytt påfund. försöker ju att få detta att framstå som etthugskott från departementet. Nej, det här är välgenomtänkt.Ett led i strävandena att skapaEuropas bästa skola är ju att vi trycker på detta medlärarnas kvaliteter, inte minst de ämnesmässiga.En sak som jag glömde att tala om i mitthuvudanförande men som, tycker jag, vi nogöverlag skall vara ganska glada över är att vi haruppmärksammat och tagit intryck av Norrlandsinlands problem när det gäller lärarna. Därförplacerar vi, som framgår av vårt förslag, 30studieplatser inom den parallella lärarutbildningeni , i samarbete med Umeå.Sedan skulle jag vilja återge vad skrivit i en bok om sin skollärare , han somfick kartan att grönska av liv och som av diktarenräknas bland mänsklighetens store, jämteColumbus, , , Sitting Bulloch . Den läraren hade varkenvarvning eller pedagogisk-didaktiska kunskaper.Men han hade ämneskunskaper, och han kunde fåklassen och eleven att blomma -- hela livet igenom.Det finns alltså inte någonting som säger, jagupprepar det, att den utbildning som bedrivsär det enda alternativet. Den är bra, men den ärinte den enda möjliga.Anf. 39 Utbildningsminister ():Fru talman! Det förslag till ny lärarutbildning somLena och hardebatterat den senaste timmen här bygger på tvåviktiga utgångspunkter, båda baserade på en viktigiakttagelse beträffande vår omvärld. Vår omvärldförändras nämligen fortare . Och devillkor under vilka skolan arbetar och eleverna skallfostras förändras med denna.Den första av de två utgångspunkterna blir mot denbakgrunden iakttagelsen att de stora projektens tidär förbi. Det går inte att centralstyra ett samhälleoch det går heller inte att centralstyra en skola,därför att det centralstyrda samhället och dencentralstyrda skolan helt enkelt inte passar in i denföränderliga verkligheten.Den andra utgångspunkten är att kraven på godakunskaper i ämnena ökar i och med dennaföränderliga verklighet.Jag ber, fru talman, att få säga några ord om dessabåda utgångspunkter innan jag går över till attnågot kommentera den socialdemokratiskakritiken mot regeringens förslag.Först detta med de stora projektens tid såsom ensvunnen, gången, tid. Skolan är i allt störreutsträckning en angelägenhet för andra än dencentrala statsmakten. Kvar på staten ligger deviktiga uppgifterna att ange kraven på skolansinnehåll -- dvs. att ange de mål som skolan, oavsetthuvudman, skall sträva efter att nå för att därmedsäkerställa att alla elever får en utbildning av enkvalitet värd namnet.Men ansvaret för hur detta skall gå till ligger för denoffentliga skolan i allt väsentligt numera påkommunerna. Med introduktionen av denskolpeng som senare under vårterminenskall diskutera överflyttas dessutom i betydandeutsträckning makten över skolan till elever ochföräldrar.Att på detta sätt decentralisera ansvaret för skolantill dem som den verkligen berör är den avgörandebyggstenen i regeringens politik. Det innebär att viskapar en mångfald vägar när det gäller att nå demål som elever och föräldrar sätter upp för sig.Det här är en skola som bäst överensstämmer medde föränderliga krav som omvärlden innehåller --en skola som förmår att anpassa sig tillförändringen bättre än den skola förmår göra som iallt är beroende av centraliserade beslut i regeringoch riksdag.Det här får, fru talman, konsekvenser när det gällervårt sätt att se på lärarnas bakgrund och de behovav lärarkompetens som skolan innehåller.Som tidigare i debatten harframhållit skapar en skola med många olikainfallsvinklar självklart krav på lärare som kan levaupp till förväntningarna. En mångfasetterad skolakan inte ha en enhetslärare, för då blir skolan intemångfasetterad.Det är det, fru talman, som har gjort att regeringendragit slutsatsen att det är alldeles nödvändigt atttill skolans arbete välkomna medarbetare medannan bakgrund än bara dengrundskollärarutbildning som . Den mångfasetterade skolan behövermångfasetterade medarbetare.I detta sammanhang vill jag, fru talman, särskiltunderstryka en del av propositionen som ingenännu har berört, nämligen behovet av att blanddessa mångfasetterade lärare ha tillgång tillvetenskapligt meriterade lektorer. För att skolanskall förmå att klara de utomordentligakvalitetskrav som den ställs inför är tillgången tilllektorer en avgörande förutsättning.Jag måste medge, även om det ligger bortom minadomäner att ha synpunkter här, att jag blir orolignär jag hör att kommuner avstår från att anställalektorer bara därför att man sparar in någratusenlappar på lönesidan. I stället väljer man enlärare som är mindre kvalificerad. Jag tror att detär viktigt att skolan innehåller lektorer, som kan blinyttiga och stimulerande arbetsledare för kollegerinom skolan i stort.Den mångfasetterade syn på lärarna ochlärarutbildningen som regeringen förespråkar ledertill att fler kan attraheras till läraryrket.Socialdemokraterna försöker genom reservationeroch debattinlägg hävda att det nog skulle gå att göradet också med andra metoder. Men jag är inte såsäker på att det är möjligt.Bengt , som tidigarehär i debatten citerade, har ju tagit sig före att i denartikel som använde sig av ocksåkommentera denna del av den socialdemokratiskaargumenteringen. skriver: ''Attdäremot föreslå ''att en större generositet visas vidtillgodoräknandet av andra högskolestudier utanatt strukturen i grundskollärarutbildningen gårförlorad' kan i stället minska den breda bas somrekryteringen till grundskollärarutbildningen så välbehöver. Motionärernas förslag riskerar att öppnaför godtycke.'' Jag tror att i dennadel har alldeles rätt.Vad regeringen med sitt förslag däremotåstadkommer är att elever/studenter som inte hadetänkt sig att gå lärarbanan lockas till denna utanonödiga och krångliga omvägar.Bengt kritik mot densocialdemokratiska lärarutbildningspolitiken ärord och inga visor. Rubriken på hans artikel lyder:''Varför är ni så låsta? ''försökte i sittinlägg så att säga argumentera runt det hela genomatt säga att det var därför som hon argumenteradesom hon gjorde i sitt ursprungliga inlägg. Men sålätt går det nog inte att komma undan BengtGöranssons kritik, !Med tanke på den ideologiska strid somSocialdemokraterna nu blåser upp kringlärarutbildningen är det ofrånkomligt att fråga: Varfinns i den striden enligtSocialdemokraterna själva? Kan det verkligen varaså, att alla år underBengt ledning leddes av en högerman iförklädnad? Är det omdömeom syn på skolan ochlärarutbildningen? Det vore rasande intressant attsenare här få höra en kommentar från i denna fråga.Behovet av mångfasetterade lärarutbildningar föratt tillgodose ett mångfasetterat samhälles krav äralltså en första viktig ingrediens i regeringenspolitik.En annan sak är, som jag antydde inledningsvis, attdet föränderliga samhället, som är själva basen fördet regeringsförslag som vi nu diskuterar, ocksåställer nya och särskilda krav på ämneskunnandet.Var och en av oss kommer sannolikt att byta yrkemånga gånger i livet. De elever som utbildas iskolan kommer att göra byten åtskilliga gånger förepensionsåldern. Mot den bakgrunden blir detsjälvklart viktigt att lära eleverna att lära sig mera.Men det blir också till synes möjligen paradoxalt attge eleverna fastare krokar, på vilka de kan upphakasin förändringsbenägenhet.Jag tror nämligen att en människa som skall varaberedd att anta de utmaningar som förändringar förmed sig måste vara säker och stark i fråga om detsom ändå är relativt oföränderligt över tiden. Detär ett viktigt motiv för att nu skärpa kravet pålärarnas ämneskunnande för att dessa i sin tur skallvara bättre skickade att ge eleverna de nödvändigaverktygen för framtiden.Detta, fru talman, innebär minst av allt attregeringen sätter pedagogiken på undantag. I frågaom det förslag till lärarutbildning som regeringenpresenterar är det pedagogisk-praktiska inslagetlika stort som i den utbildning som företräder. Det är bara det att det kommerpå ett annat ställe i utbildningen -- ofrånkomligenär det så, eftersom utbildningen bygger på tidigareinhämtade ämneskunskaper.Låt mig därtill säga, fru talman, att från minutgångspunkt sett kunskaper i ämnet är den kanskeviktigaste förutsättningen för pedagogisk trygghet.I den meningen kommer den nya, parallellalärarutbildningen att i ett hänseende vara lik denandra, dvs. i vad gäller omfattningen av pedagogik,och i ett annat hänseende sannolikt bättre, därföratt det innebär en skärpning i vad gällerämneskunskaperna.Inte heller leder den kommande lärarutbildningenfram till att vi plötsligt skulle få lärare med bara ettenda ämne i sin utbildning. Den nyalärarutbildningen innebär däremot att vi avstår frånatt i detalj reglera hur många ämnen vederbörandelärare skall ha i sin utbildning, precis som vi avstårfrån att reglera allsköns likartade ting för andrayrkeskategorier.Självfallet är det så, att staten såsom ytterstansvarig för skolan har skäl att förvänta sig attkommunerna genomför sin personalplanering påett sådant sätt att lärare är kompetenta attundervisa i de ämnen de sätts att undervisa i.Lena säger att kritiken från alla håll iskolsamhället har varit hård, varefter hon citerar enelev på . Jag vet att kritiken på denuvarande lärarhögskolorna har varithård. Kritiken är däremot inte entydig, och den ärframför allt ohörbar i alla de sammanhang där manmed liv och lust nu engagerar sig i att ge verklighetåt den nya utbildningen. Har varit i eller i ? Där förberederman nu entusiastiskt introduktionen av den nyalärarutbildningen, för att på ett alternativt sättkunna lyssna till och se på verkligheten. Jämfördetta med det som står för.Socialdemokraterna förefaller att tro att det medforskning som bas går att ge ett entydigt svar på vadsanning är. En betydande ideologisk potentiat på1800-talet försökte sig på en likartad bedrift, medmycket uselt resultat. Värderingar är värderingar,och skolsamhället mår bra av att olika värderingarfår stå mot varandra. Låt oss inte med hjälp avforskning efterfråga sanningen om hur enlärarutbildning skall se ut, utan låt oss erkännabehovet av variation och mångfald.Fru talman! Till slut finns det, som framhöll i sitt anförande, i vart fall mellanhenne och mig en betydande ideologisk konflikt.Den handlar emellertid inte om tilltron tillfolkskolans utbildningsideal, utan om synen påenskilda människor och om tilltron som vi ärberedda att sätta till dem.Min enkla utgångspunkt när jag försöker ge ungamänniskor råd är att man bör tänkaefter själv. Jag råder dem att själva bestämmainnehållet i deras framtidsväg och i derasutbildning. Enligt uppfattningnär det gäller lärarutbildningar finns det bara enenda väg som leder till att bli en bra lärare -- säger.Visserligen gäller detta påstående med devariationer som lärarhögskolorna inom denna vägmöjligen kan komma sig före att iaktta, men iprincip är det en väg som vi skall följa och som ledertill lyckan. Jag tror inte att det är på det sättet.Jag tror inte att våra barn mår väl av en skola somstyrs med en sådan filosofi. Jag tror i stället att demår väl av en skola i vilken det finns lärare som harsökt sig fram till sitt yrkeskunnande på en väg somde själva har funnit mest angelägen.Om några veckor kommer vi i regeringen attpresentera förslag till en förändrad relation mellanstaten, i mening regering och riksdag, ochuniversitet och högskolor. I den tidigare debattenhar socialdemokraterna gärna velat hävda att deminsann är lika angelägna om en frigörelse av denhögre utbildningen som någonsin regeringen. Densocialdemokratiska attityden till den första lilladelen av frigörelsen av den högre utbildningen,nämligen lärarutbildningen, ger inte direktvittnesbörd om att socialdemokraterna i denkommande högskoledebatten kommer att ståöverst på barrikaderna.Anf. 40 ()replik:Fru talman! Först vill jag nämna något om det härmed lektorerna i gymnasieskolan. I och för sig ärdet inte det som vår debatt handlar om, menjag vill ändå påpeka att det var på initiativ frånSocialdemokraterna som vi i utskottet lyfte framockså lektorsfrågan. Vi är nämligen mycket oroadeöver att de brister som finns när det gällerlektorstillgången ytterligare skall komma att tillta.Bengt som är en god vän och tidigarekollega till mig känner jag mycket väl, och jag kanförsäkra Per inte alls harsamma åsikter som vare sig i de härfrågorna eller i andra. Vi, ochjag, har åsiktsskillnader oss emellan -- det hade viäven när vi arbetade som kolleger -- men räkna förden skull inte in honom bland er. Det är helt fel ochpå den punkten skulle självkunna säga ifrån.Den här debatten handlar ju inte om någon endaväg att bli lärare, såsom Per säger. Någonenda väg att bli lärare finns inte. Däremot måste vita till oss vad erfarenhet och forskning visar om hurman uppnår lärarkompetensen bäst. Då är det allraviktigaste att man både har djupa ämneskunskaperoch lär sig att lära ut dessa kunskaper, förstår eleveroch vet hur inlärningsprocessen är. Det är här somdet blir brister med Per förslag.Vi säger i vår reservation att goda ämneskunskaperär en nödvändig men inte tillräcklig förutsättningför verklig lärarkompetens. tycker jag attutbildningsministern i många sammanhang harvisat att han inte har särskilt mycket till övers fördet pedagogiska kunnandet, även om han just i daguttrycker sig litet mer nyanserat. Jag vill erinra omen debatt som vi hade här iriksdagen. Jag beskrev då vad jag tyckte varförutsättningarna för den goda läraren, och PerUnckel sade att han kunde göra det också. Hangjorde det i en enda mening: ''Den goda läraren ärden lärare som kan sitt ämne.'' Därmed hade PerUnckel uttömt ämnet. Jag kan notera att han i daghar litet mera att säga, att han medger att det finnsandra dimensioner i lärarutbidningen också. Menfortfarande har hans förslag väldigt mycket av deninställning som han redovisade den 10 december.Anf. 41 Utbildningsminister ():Fru talman! Det gläder mig att vi är överens omrektorerna. Uppriktigt gläder mig detta, därför attdet innebär att det i så fall finns en bred bas blandvåra partier för att i kommunerna se till att manfullföljer de intentioner som regering och riksdaghärmed avger.Nej, , jag räknar väl inte in BengtGöransson i min ideologiska kamratkrets. Men idenna fråga har jag svårt att tolka honom på ettannat sätt än att vi är ense till sista kommatecknet.Får jag citera:''Litet förenklat och tillspetsat kan de bådautbidningarna beskrivas sålunda: Den enda ärutmärkt för den student som lockas avundervisandet varvid det är under utbildningensom intresset utvecklas för det han eller hon skallundervisa om. Medan den andra varianten kanlocka den som väljer att studera ett eller fleraämnen att även intressera sig för att undervisa idessa.Att den senare modellen därutöver erbjuder godamöjligheter för äldre studerande som harämnesutbildning och som först efter annanyrkesverksamhet söker sig till lärarbanan, ger denett särskilt värde. Morgondagens grundskolabehöver nämligen rekrytera lärare utifrån enväsentligt bredare bas än vad den nuvarandelärarutbildningen kan åstadkomma. Därför anser viatt den framtida lärarutbildningen bör ha ett flertalingångar medan slutmålet skall vara konkret ochväldefinierat. ''Exakt så förhåller det sig. När jag framför dennaBengt och min identiska ståndpunkt,åkallas alla tänkbara andar över denna typ av åsikt.Jag tror att det förhåller sig så att kort och gott har lett Socialdemokraterna påvillovägar.De pedagogiska kunnandet är ingenting för PerUnckel, säger . Det var väl ändåatt ta i! Som jag sade i mitt anförande fråntalarstolen understrykerregeringen att själva villkoret för att kunna varalärare är att man har sin 40 poängs praktisk-pedagogiska utbildning. Det gäller för alla, såvälför dem som går igenom som för dem som tarpedagogikutbildningen efter ämnesutbildningen.Civilingenjörer och civilekonomer som senare ilivet väljer lärarbanan avser vi att tvinga gå igenomden praktisk-pedagogiska utbildningen för attkomplettera sitt ämneskunnande. Om detta skulleanses vara att jag är ointressernad av pedagogisktkunnande vet jag inte hur man skall definieraintresset för sådant.De är sant, , att jag anser att engod lärare är den som kan sitt ämne. Men en godlärare är nödvändigtvis inte det enda krav manbehöver ställa. Det är som bekant så att bara därföratt alla åsnor har svans är inte alla som har svansåsnor. Vad jag hävdade är att ämneskunnandet ären oavvislig del av kompetensen hos den godaläraren. På den punkten går det inte attkompromissa.Anf. 42 ()replik:Fru talman! Om det senare, att lärare skall ha ettgott ämneskunnande, är vi överens. Det är dock ennågot falsk marknadsföring när man hävdar att dennya utbildningen skulle ge så mycket mer avämneskunnande. handlar det om 140poäng. Det gör det i det socialdemokratiskaförslaget och i det borgerliga förslaget. Talet om attdet ena skulle vara så överlägset än det andrastämmer inte. Det som är överlägset vad gäller dennuvarande grundskollärarutbildningen är just denintegrerade utbildningen, som gör att man kan tatill sig både ämneskunskaper och kunskaperna omhur de fungerar i skolsamhället. Det är ofta en vissskillnad på högskolans ämnen och sättet att fungeraoch hur dessa sedan skall omsättas i skolsamhället.Det är därför som jag betonarlärarprofessionalismen, där det högskoleaktigamåste vävas in i erfarenheter från skolarbetet ochdärmed ge det fullständiga yrkeskunnande som enlärare behöver.Det är inte någon enda väg som vi förespråkar närvi vill slå vakt om grundskollärarutbildningen. Denär i sig flexibel och har en stor mångfald. Också jagvälkomnar en bredare bas för sökande tillhögskolan. Därför vill jag, till skillnad från PerUnckel, ha kvar en viss möjlighet att låtaarbetslivserfarenheten utgöra poäng i olikasammanhang. Det har inte Per ställt uppför.Om Per lyssnar till vad jag har att säga ochser på vad vi säger i reservationen om möjligheteratt få in en mångfald av nya sökande, tror jag inteatt han behöver ta till så väldigt djupa brösttoner idet avseendet.Det är inte fråga om några villovägar när jag talarom hur hela skolsamhället i stort sett har sett på PerUnckels proposition. Båda lärarorganisationerna,och , ställerupp för den lärarutbildningsstruktur som vi har . Lärarutbildare gör det, liksom studerande ochfolket ute i skolorna. Alla kan inte ha läst fel i PerUnckels proposition. Annars blir nog betyget påden ''underkänd''.Anf. 43 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag tror att är litetovarsam med orden. Att hela skolsamhället skulleha ringt till henne och meddelat att Per harfel är nog med förlov sagt en överdrift. Åtminstonehar de som har ringt till mig omöjligen ringt tillLena och meddelat detta.Jag tycker att själva ansatsen att hävda att just denutbildning som man själv står för är den som hyllasav precis alla andra faktiskt är en smulaenkelspårig. vet att det inte ärsant. Är det inte då bättre, , attsäga precis som det är, nämligen att ni inte villmedge studenterna möjligheten att välja denutbildningsväg som de själva önskar. För det är detsom är grundlinjen i den politik som ni förespråkar.Ni vågar inte låta studenterna själva avgöra vilkenutbildningslinje som de själva föredrar. Jag hademöjligen kunnat förstå , om det hade varit så att regeringenhade velat avveckla den utbildningslinje som själv tycker är så utomordentligtförträfflig. När nu situationen är som den är,lämnar regeringen bokstavligen värderingen avLena Hjelm-Walléns och min debatt till destuderande själva.När jag har varit ute på en del lärarhögskolor harjag ibland attackerats för att jag har velat ha en A-och en B-lärarutbildning. Då har jag frågatstudenterna: är det som är A, och vilket ärdet som är B? Då har det krupit fram en rädsla attdet är den lärarutbildning som som de plötsligt känner inte ärkonkurrenskraftig. Mitt svar till dem har varit:Jobba med er lärarutbildning, visa att den är bra,men förmena inte andra som tror på en annanlärarutbildningsfilosofi att lyckas i sina strävanden.Vi behöver alltså inte välja, är fördelen med ett liberalt synsätt. Vi behöverinte i denna kammare ha en enda uppfattnnig.När det gäller kravet på ämneskunskaper är det fruHjelm-Wallén sade felaktigt, att kraven på lärarnainte skärps i propositionen. 60 poäng i huvudämnetoch 40 i de övriga undervisningsämnena, sägs deti propositionen, för gymnasielärare 80 resp. 60/60poäng. Det är entydiga besked. Minst ett årsutbildning i ämnet skall den lärare som står framföreleverna ha med sig i bagaget.Sist och slutligen: oroar sig föratt vi i efterhand skulle råka ut för iakttagelsen attdet här inte håller kvalitetsmåtten. Jag tror att denoron är obefogad. Men för säkerhets skull finns detmekanismer inbyggda i regeringens högskolepolitiksom kan korrigera också sådant. I denexamensordning som till slut kommer att gälla förall lärarutbildning anges kraven på lärare i olikahänseenden. Ett särskilt utvärderingssekretariat --det har redan fattat beslut om -- skallutvärdera all utbildning inom högskolor ochuniversitet. Jag är förvissad om att detta kommeratt leda till goda resultat.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik.Anf. 44 ():Fru talman! Det betänkande som vi nu behandlartycker jag ger exempel på politik när politik är sombäst, dvs. att vi kan resonera med varandra, lyssnapå varandra och rent av komma överens om saker.När vi gör så tror jag att vi gör det som människornautanför det här huset förväntar sig att vi skall göra,nämligen lyssna på varandras argument. Tyvärrinnehåller betänkandet förstås också exempel pådet omvända, när politik är som sämst, när det blirlåsningar och fråga om prestige. Vi kan självfalletinte vara överens om allting. Vi har olikaideologiska utgångspunkter.