prot · GF09114 · 1992-05-18 00:00:00 — Denna utbildning som har elever frånhela landet har slagit mycket väl ut, men fårproblem då elever tidigare gåttgymnasieutbildning.Liknande problem finns för elever påträdgårdsområdet, där sökande tillpåbyggnadsutbildningar som relativt flyttatfrån nu får nej från sinahemkommuner till en viktig påbyggnad till sinutbildning.För sökande till floristutbildningen i t.ex.Norrköping har jag hört liknande problem.En annan utbildning som från drivitsav i form av en fristående skola ärstallchefsutbildningen. Det är en tvåårig utbildningsom kräver genomgången gymnasieskola och harsökande från hela landet.Även på hantverksområdet hotas utbildningar avnedläggning. Det gäller t.ex.tapetserarutbildningen i Nässjö.Herr talman! Jag har gjort den här uppräkningenav några av de utbildningar där det nu har uppståttproblem för att visa på de svårigheter elevernaupplever när det gäller att få utbildningen betald avsin hemkommun. De åtgärder som har vidtagits ärbra. Men är det tillräckligt för att ge elever somönskar genomgå de här utbildningarna en rimligoch rättvis chans till utbildning? Tyvärr är jag intealldeles säker på det.Enligt uppgift håller på meden enkät till de landstingsdrivna skolorna för att fåen bild av läget. Min fråga till statsrådet är därför om ,eventuellt i samarbete med ,kan tänka sig att göra en sammanställning avresultatet av kommunernas hantering ochfinansiering av specialkurserna i gymnasieskolan.Om resultatet då skulle visa att många eleverutestängs från utbildningen -- det tror jag knappasthar varit lagstiftarens mening när fattadesitt beslut -- vilka åtgärder kan i så fallstatsrådet tänka sig att vidta?Anf. 31 ():Herr talman! Skälet till att jag deltar i den härdebatten är att det område som interpellanten hartagit upp är mycket viktigt. Jag vill närmastförstärka den frågeställning och det anförande sominterpellanten just har hållit. Det är mycket viktigtatt dessa ungdomar får möjlighet attkomplettera sin utbildning med en specialkurs ellerpåbyggnadsutbildning.Jag instämmer i att departementet har hanteratfrågan på ett skyndsamt och bra sätt. Men jag kaninte låta bli att tycka att det måste var något fel påförordningen om kommunerna inte har uppfattatsignalerna. Kanske kunde man ha gjort en tydligareskrivning. Jag vet inte om det är möjligt. Detframgår faktiskt inte hur angeläget det är att dessaungdomar får möjlighet att fortsätta sin utbildningi stället för att riskera arbetslöshet. harju i andra sammanhang betonat att utbildning skallgå före erbjudande om ungdomspraktik.Jag har samma exempel som härredovisat. Det finns en risk för att vissa av dessapåbyggnadsutbildningar försvinner. Det voremycket allvarligt i ett läge där vi står mellan engammal och en ny gymnasieskola, om jag uttryckerdet så, om vissa utbildningar skulle försvinna. Vitappar kompetens hos lärare, och man riskerar attinstitutioner läggs ner och försvinner ur systemet.Det är ytterligare ett skäl för att få kommunerna attta detta ansvar.Jag har också samma uppfattning omutbildningarna i hantverksteknik. Där har man hafttvååriga utbildningar och i många fall möjlighet tillett tredje påbyggnadsår. När inte kommunernaställer upp ges inte eleverna möjlighet att fullföljasin utbildning, utan får själva stå för kostnadernaför att gå in i något annat system. Med det rådandearbetsmarknadsläget kan detta inte vara rimligt.Det är inte heller rimligt med hänsyn till atteleverna i många hantverksutbildningar faktisktbehöver det tredje året. Inför införandet avhantverksprogrammet finns här ett liknandeproblem, nämligen att man riskerar att tappatempot och tappa kompetens.Jag vill avslutningsvis fråga statsrådet om hon ärberedd att agera så att kommunerna på ett bättresätt tar sitt ansvar och om hon är beredd att på etttydligare sätt återigen påpeka för kommunernavikten av att ta detta ansvar. Går det att förändraförordningen och förtydliga den eller på någotannat sätt klargöra inställning i dennafråga, som ju är mycket tydlig?Anf. 32 (m):Herr talman! Jag vill först och främst säga att jag iallt väsentligt delar de bekymmer sominterpellanten framför. Det är ett stort problem attmånga s.k. smala utbildningar med mycket högkvalitet nu riskerar att försvinna. skall man iärlighetens namn säga att det delvis var syftet meddet riksdagsbeslut som fattades att allting skullegöras bredare och enhetligare. Men jag tror ändåatt det är mycket olyckligt när det får dessakonsekvenser.Vi har från departementets och regeringens sidaformulerat oss tydligt. Det finns alltid saker somkan göras utöver detta. Jag tycker att jag dagarna iända deltar i ett allmänt buller för att tydliggöra vadsom faktiskt avses. Jag har inte diskuterat fråganom att samverka med vad som har hänt och utifrån detta vidtaåtgärder, men det är en fråga som jag skall ta uppmed tjänstemän på departementet.Jag utgår ifrån, och det har jag gjort , attvi måste följa upp det beslut som fattades och vadsom händer. är det ett allmänt bekymmer medförändringarna på skolområdet att möjligheternainte är särskilt stora att med förordningar nå ändafram och få alla kommuner att följa beslutet, utandet allmänna opinionsbildningsarbetet är oerhörtväsentligt.Frågan om huruvida jag är beredd att vidta åtgärderkan jag besvara med ett ja. Jag accepterar inte attelever som har valt att påbörja en utbildning motett visst yrke eller område icke ges rimligamöjligheter att fullfölja denna därför atthemkommunen vägrar att betala interkommunalersättning. Det kan inte vara rimligt, eftersom endel av de yrken det här handlar om är sådana inte kan klara av utbildningen undermyndighetsålder, om jag uttrycker mig så. Skall viöver huvud taget ha den kompetensen i framtidenär vi tvingade att ge eleverna denna möjlighet.Det är också mycket väsentligt att görakommunerna och kommunpolitikerna medvetnaom sitt långsiktiga ansvar. En förutsättning för attden mycket långtgående decentralisering som vi nugenomför skall fungera är att kommunerna isamverkan ser sin utbildningspolitik i ett längreperspektiv. Självfallet kan inte varje kommmunanordna alla sorters program, specialkurser ellerannan utbildning, utan man måste ha en vissarbetsfördelning. Det ingår i en sådan process attavtala och diskutera ersättningar samt att ha dennaöppenhet. Fungerar inte detta kommer heller intedecentraliseringen att fungera.Jag är beredd att påpeka att så är fallet så oftatillfälle ges. Vi skall på departementet ocksådiskutera om det behövs särskilda åtgärder. Ävenom vi har begränsade resurser -- och det är välantagligen argumentet från kommunerna för att bliav med en och annan specialkurs -- tror jag ändå attsamordningen över kommungränserna är ett brasätt att få en mångfald i framför alltyrkesutbildningen och i annan kompetensgivandeutbildning för de elever som är något äldre än demsom går rakt in i gymnasieskolan.Skall vi nu skapa bästa skola -- och detskall vi göra -- är det nog nödvändigt att vi hellerinte missar i detaljerna.Anf. 33 BO ():Herr talman! Jag skall be att få tacka det kompletterande svaret, som jag tycker varmycket positivt.Statsrådet sade att det beslut som fattades i fjolsyftade till att vi skulle få en bredare och enhetligutbildning. Det är möjligt. Men jag undrar om detvar så alldeles klokt i alla lägen. Vi riskerar attmista en del av den mångfald som vi behöver. Manbör nog fundera litet närmre framöver om huruvidabeslutet var alldeles riktigt och kanske vidta andraåtgärder.Det är positivt med den uppföljning som härutlovas och de åtgärder som nämnde.Det gäller inte minst det ansvar som kommunernahar på detta område. Jag tror attkommunpolitikerna måste ta ett mycket störreansvar för utbildningen än vad man har gjorttidigare.Jag vill sedan ta upp en helt annan fråga. Många avde elever som fått nej av sin hemkommun när detgäller finansiering av deras utbildning haröverklagat beslutet till skolväsendetsöverklagandenämnd. skrevnämnden att den fått inmer än 175 nya ärenden. Man säger vidare atthandläggningen av åtskilliga av dessa ärenden tyderpå att innebörden av den nya bestämmelsen inte ärtillräckligt känd i många kommuner, och det harverkligen visat sig.I anslutning till ett överklagat beslut skriveröverklagandenämnden att hemkommunensställningstagande att inte betala någoninterkommunal ersättning inte kan överklagas tillskolväsendets överklagandenämnd, eftersom detsaknas särskild föreskrift härom. Det är alltsåutbildningsanordnarens beslut som kan överklagas,men i praktiken blir ett nej från hemkommunenockså ett nej från utbildningsanordnaren, som kanvara kommun, landsting eller annan huvudman. beredd att närmare undersöka om detfinns skäl till någon sådan särskild föreskrift somomnämns i överklagandenämndens beslut?Även de långa handläggningstiderna i mångakommuner skapar osäkerhet för eleverna. Det vorerimligt att besluts- och besvärsfrågor kundehanteras så, att en prövning är genomförd innanintagning till den sökta utbildningen är avslutad.Eleverna hamnar annars i en orimlig situation.Dessutom kan elever för vilka hemkommunenbetalar komma att antas även om de inte är de mestmeriterade till den sökta utbildningen. Förutbildningsanordnaren är också den nyahanteringen mycket arbetstyngd och omständig.Det kan vidare uppstå osäkerhet om huruvidautbildningen över huvud taget kommer till stånd pågrund av den långdragna hanteringen, där det bliravslag från många kommuner.Kan statsrådet tänka sig en översyn även i dennafråga, till gagn för elever och utbildning?Anf. 34 ():Herr talman! Jag vill också uttrycka mintillfredsställelse med den positiva inställning somstatsrådet har till att gå vidare till kommunerna ochäven på andra sätt arbeta för att dessa ungdomarverkligen får sin utbildning. Det är ju vad dethandlar om sist och slutligen, att de skall kunnaslutföra sin utbildning även om de har passerat denmagiska 20-årsgränsen. Det finns skäl att koppladetta till de ekonomiska förutsättningar som kangälla för kommunerna, när det nu finns ekonomiför att ge möjlighet till platser inom komvux ellerpå annat sätt, som kan användas för dennaelevgrupp via komvux till gymnasieskolan. Mankanske kan markera det tydligare till kommunerna.De stackars kommunernas ekonomi behöver inteundergrävas ytterligare. Detta är ett gemensamtansvar som stat, kommun och landsting hartillsammans för elevernas utbildning.Jag delar inte uppfattning om attmångfalden begränsas. Vi kommer att se en nygymnasieskola växa fram, och så småningomkommer den att bli någonting ypperligt föreleverna. Men vi får göra så att utvecklingen tapparfotfästet . Det är vadjag vill betona mest i mitt deltagande i dennadebatt.Anf. 35 (m):Herr talman! Det är klart att vi skall se över ävenandra delar av den problematik som Bo Arvidsonhar tagit upp här. Jag tycker själv att detta är ettstort bekymmer. Det allvarliga just nu är att vi är påväg att bli av med dessa utbildningar.Kommunernas grunder för detta är mycketkortsiktiga. Det beror också på att olika kommunerinte samverkar tillräckligt. har här ettmycket stort ansvar.Smala utbildningar löper alltid risken att försvinnanär man gör utbildningssystem mer enhetliga.Tyvärr är enhetligheten inte alltid till gagn förkvaliteten i utbildningssystemet. Det kan ta olikalång tid att nå olika kompetenser. Vi vet att det inteminst inom de konstnärliga utbildningarna ochhantverksutbildningarna krävs en ganska långskolning för att eleverna skall nå de verkligahöjderna. Dessa offras nu i viss mån påenhetlighetens altare. Vi får försöka att hjälpas åtatt ta bort de onödiga hinder som finns.Jag delar uppfattning att detgäller att se till att de resurser som finns tillgängligai detta arbetsmarknadspolitiska läge används tillallt de kan vara bra för. Ingen skall hindras från attgenomgå en speciell yrkesutbildning på grund avnågon byråkratisk regel som inte är berättigad. Vifår hjälpas åt att signalera när vi hittar sådana.Systemet är tillkrånglat. Vi måste också hitta regleroch principer som kan gälla på lång sikt och få tillstånd en attityd hos kommunalpolitiker, som harhuvudansvaret, som innebär medvetenhet ombehovet av långsiktighet och helhetstänkande närdet gäller vad utbildningsapparaten producerar pånivåerna under högskola och universitet.Från statligt håll, både från regering och riksdag,har vi ett ansvar för att arbeta i det kortaperspektivet, för att lindra de verkningar vi nu serav förändringar i systemet . Men vi harockså ett ansvar för att lägga grunden för att vi skallha ett mångfasetterat utbildningsväsende iframtiden. Jag tar gärna emot förslag eller fakta omfall där det uppenbart blir bekymmer. Jag ärövertygad om att vi från regeringens sida kommeratt arbeta i positiv anda för att försöka rätta tilldetta.Anf. 36 BO ():Herr talman! Jag skall be att få tacka för deupplysningar som lämnade här. Jagtror liksom hon att det är viktigt att vi tillsammanskan hjälpas åt att få till stånd den långsiktighet, deattitydförändringar och det helhetstänkande som ärnödvändiga i kommunerna. Det är viktigt att slåvakt om många av dessa utbildningar och atteleverna har möjlighet att genomgå dem även iframtiden.Jag vet inte om min tankegång om mångfald. Jagmenar att det är viktigt att man inte pressar in allautbildningar i programmen. Det är inte säkert attdet alltid är det bästa. Man kanske kan hitta någonannan lösning. Det var så jag menade.Jag hoppas att denna debatt skall kunna ge enbelysning av dessa problem och att vi på det sättetskall kunna föra ut till kommunerna att de har ettansvar i och med decentraliseringen. Om dennainterpellation kan ha gjort någon nytta i det falletär jag tacksam.Andre vice talmannen anmälde att ChristinaLinderholm anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Beslut om förkortad motionstid förproposition 1991/92:132Föredrogs och hänvisadesProposition1991/92:132 till utrikesutskottet.Beträffande denna proposition hade regeringenföreslagit att skulle besluta attmotionstiden förkortades till fem dagar.Kammaren beslöt förkorta motionstiden till attutgå onsdagen den 20 maj.11 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkande 1991/92:KU30Finansutskottets betänkanden /92:FiU24 ochFiU25Trafikutskottets betänkanden /92:TU18 ochTU19Näringsutskottets betänkanden /92:NU29,NU31 och betänkande1991/92:AU1412 § BordläggningAnmäldes och bordladesJordbruksutskottets betänkanden1991/92:JoU17 Avfallsfrågor1991/92:JoU19 Uppgiftsskyldighet på jordbruketsområde1991/92:JoU21 Ändring i miljöskyddslagen m.m.13 § Kammaren åtskildes kl. 13.52.Förhandlingarna leddes av andre vice talmannen.