prot · GG0910 · 1992-10-20 00:00:00 — Det allvarligaste enskilda fall som vinyligen fått rapporterat om genom AmnestyInternational rör en sextonårig flicka, utgår ifrån att är informerad omdetta mycket upprörande fall.Det finns med andra ord all anledning att stödja desträvanden till demokrati som finns i , menvi får inte för underlåta att skarpt taavstånd från och fördöma de övergrepp som ägerrum.Anf. 95 Statsrådet ():Fru talman! Jag är helt överens med BerithEriksson när hon säger att sanningen är den attetniska grupper förföljs. Det sade jag också i mittsvar.Jag är också överens med om attförtrycket av mänskliga fri- och rättigheter harskapat terroraktioner och på sitt sätt drivit grupperin i en organisation som sedan ytterligare harpolariserats från båda håll genom nyttjande avvåld. Detta beklagar jag livligt.Hans Göran , jag har verkligen inte svårt attfördöma massakrer. Jag har heller inte på något sättsvårt att fördöma både tortyr och terror motenskilda. Det är vad regeringen har gjort och gör,menar jag. Jag kan inte tänka mig något annat änatt det ut ur det kanske långa svar som jag givit härkan utläsas entydigt att regeringen och jag somMR-minister icke kan göra något annat. Det är ensjälvklarhet för oss att understryka att Turkietmåste ta itu med förtrycket. De måste fortsätta endemokratisering. Jag vågar ändå påstå att det finnsen vilja till demokratisering.Som avslutade finns det allanledning att stödja de demokratiska strävandena.Det finns mycket än att vänta från den turkiskaregeringen, men jag vågar ändå hävda att det i denrelativt nya regeringen finns strävanden åt rätt håll.Låt oss försöka stödja dessa strävanden samtidigtsom vi självfallet inte får tiga om terror, våld ochtortyr!Anf. 96 ():Fru talman! Det var bra att sade dessaord. Jag tycker att det är viktigt vad vi sänder försignaler till den turkiska regimen och hur passmycket klarspråk vi talar när det gäller dessa saker.Sanningen är ju också att regering och riksdag intehar så stort inflytande över vad som händer där sålänge man har undantagslagarna kvar. Det senasteär att man även satte säkerhetsrådet ur spel ochtillkallade ett krigsråd med enbart militärer.Jag skulle vilja att vi från den här talarstolen fick enredogörelse för vilka initiativ vi i tar,huruvida regeringen är medveten om de initiativsom tagits av andra länder och i vilken mån vi avseratt stödja dessa länders initiativ till att fördömaTurkiet.Anf. 97 HANS ():Fru talman! Det skriftliga svar som givit kan missförstås. Det innehöll inte de klaraavståndstaganden som han sedan gjorde som svarpå mina frågor. Det är i och för sig bra att detta nuär sagt.Jag vill ställa ytterligare en fråga till för mänskliga rättigheter från Turkietkommer till . Kommer då attta upp dessa frågor, på samma sätt som sades i densenaste repliken?Europarådets ministerkommitté har ettsammanträde . Det ärangeläget att frågorna om övergreppen, ommassakern, om tortyren tas upp iministerkommittén. Enligt min mening finns ingenannan väg att gå för att hjälpa de krafter som verkarmot detta i , än att verkligen tala om hursakerna ligger till och inte släta över.Anf. 98 TALMANNEN :Jag får erinra om de tidsregler som gäller vidfrågestunder.Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror inte att lever iokunnighet om att regeringar -- jag vågar idet avseendet tala för fler regeringar än den jagsjälv sitter i -- har varit och är måna om att associeraoss med de internationella initiativ som tas, avandra regeringar och stater, för att understrykarespekten för mänskliga fri- och rättigheter. Jagtycker att vi i det avseendet har anledning attsträcka på oss. Många initiativ har tagits från vårthåll. Vi har också stött många initiativ som hartagits av andra inom detta frågekomplex.Jag vill också redovisa för attTurkiets MR-minister redan är i . Jag harhaft ett sammanträffande med honom . Jagfick höra i går att han var i riket, och såg till att jagfick ett sammanträffande med honom. Det har jaghaft , . Vi har gått igenomdenna problematik frankt -- om jag får använda detuttrycket.Jag håller med om att det intefinns någon anledning att polera dessa frågor. Detär så förfärligt för dem som drabbas av tortyr, terroretc. Det är min mening att allt framgent inte tiga,utan ta de kontakter som är möjliga för mig att ta.Anf. 100 ():Fru talman! Från har lagts fram ett förslagom att skicka en undersökningsdelegation frånESK till de kurdiska republikerna i , för attundersöka vad som hände när en stad anfölls och såmånga tusen människor fördrevs därifrån. Jagundrar om är berett att stödja det förslaget.10--15 miljoner kurder kan knappast varaterrorister. De nio journalister som har skjutitsunder detta år kan väl inte heller kallas förterrorister.Det är att uttrycka det lindrigt, att säga att stridernahar trappats upp. Sanningen är att ävengick över gränsen till på tre ställen ochhåller på att upprätta en säkerhetszon där.Situationen liknar den som var i . Det härmåste åtgärdas.Anf. 101 HANS ():Fru talman! Jag vill avslutningsvis understrykavikten av att vi tar upp detta i samtal med turkiskapolitiker. Jag skall själv träffa ministern förmänskliga rättigheter, på hans eget önskemål. Mendet är också viktigt att vi tar upp detta i de olikainternationella instanserna. Jag har själv tagit uppdet i . Det behöver tas upp i ESK. i harmindre att säga till om. Det är ministerkommitténsom är den avgörande.Alf svarade inte på min fråga. Jag villuttrycka önskemålet att denna fråga tas upp också iministerkommittén.Jag vill också understryka att vi bör vädja om attalla politiska fångar friges. Det finns fortfarandesådana i Turkiet.Anf. 102 Statsrådet ():Fru talman! sade att kurderna intealla är terrorister. Nej, det var just det jagunderströk i mitt svar. Låt mig dessutom görabekant, om det inte är känt, att MR-ministern somär här, , själv är kurd.Jag vill starkt betona att man inte kan dra allakurder över en kam. Jag hoppades att det hadeframgått mycket klart av mitt svar.Jag håller med om det som har sagts. Detta bör igörligaste mån tas upp i internationellasammanhang, i ministerkommitté.Jag kan, ärligt talat, inte svara påden fråga hon ställer om det holländska initiativet.Jag känner inte till det. Jag skall ta reda på vad somligger i det.Anf. 103 ():Fru talman! Jag måste säga att jag tycker att det ärirrelevant i sammanhanget att påpeka att vissa högtuppsatta personer i landet är kurder. Det har påintet sätt medfört att förtrycket mot hela detkurdiska folket blivit mindre. Det har framförtsbåde av utrikesministern och av biståndsministern.Jag protesterar på det bestämdaste mot attdebattera på det sättet.Jag vill säga som säger i sin bok: Duvet, och jag vet. Det är inte kunskap som saknas,utan modet att se och dra konsekvenser av det vivet.Konsekvenserna är att ett helt folk, 10--15 miljonermänniskor, grovt förföljs i sitt land, och övrigaEuropa tillåter det.Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! Jag sade i början av mitt svar att''många kurder har assimilerats och integrerats i detturkiska samhället tillsammans med övrigafolkslag''. Jag nämnde där en del prominentapersoner i som är av kurdisk härkomst. Nunämnde jag också MR-ministern. Jag tycker inte attdet är irrelevant. Jag tror att de känner mycket försina landsmän.Jag vill dessutom tillägga att MR-ministern, somjag hade ett givande samtal med , talade om attde ligger i för att komma till rätta med enlagstiftning som de sedan orkar implementera isamhället. Strävan finns där. Avslutningsvis vill jaggärna upprepa vad sade, att vihar all anledning att stödja de krafterna.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1992/93:51 omenergiförsörjningen i de baltiska staternaAnf. 105 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkenberedskap har för att snabbt och effektivtbistå de baltiska staterna vid en befarad energikrisunder vintern.Jag följer uppmärksamt utvecklingen i Baltikumspeciellt vad gäller energi-, livsmedels- ochsjukvårdssituationen. Tyvärr pekar allt på ännu enmycket svår vinter, till stor del beroende påsvårigheter för de baltiska staterna att fortsättahandeln med Ryssland.Redan i nästa vecka kommerUtrikesdepartementets katastrofsamordnare attbesöka bl.a. för att göra en allmänbedömning av behoven av katastrofinsatser. PåSIDA:s inköpsbyrå har man beredskap att agerasnabbt och effektivt i en katastrofsituation.Givetvis kommer lärdomar från förra åretskatastrofsändningar till nytta om liknande insatserblir nödvändiga i år.Anf. 106 ():Fru talman! Jag ber att få tacka biståndsministernför svaret på min fråga. Anledningen till att jag harställt frågan nu är den rapport som kom för envecka sedan om att energikrisen redan är ett faktumi . Som framhålls i svaret måste man räknakallt med att det blir en allvarlig försörjningskris påbl.a. energiområdet i alla de tre baltiska staterna tillvintern.Det är glädjande att det finns en beredskap försnabbt ingripande. För ganska precis sedanhade jag motsvarande frågedebatt -- jag tror att detvar med utrikesministern. Jag varnade då för denkris som var i antågande i och pekade påbehovet av snabba insatser. Det dröjde sedan någramånader innan det kom några svenska insatser.Även om de inte var obetydliga, var de ganskaotillräckliga i förhållande till behovet.Vi kan nu konstatera att svenska insatser kommeratt behövas. Det finns ett litet frågetecken ibiståndsministerns sätt att uttrycka sig. Planeringenborde utgå från att insatser kommer att behövasoch att de måste sättas in änförra året. Helst bör de också få en betydligt störreomfattning än . Jag skulle vilja frågabiståndsministern om man kan räkna på att dessaönskemål kommer att uppfyllas.Anf. 107 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror också att insatser kommer attbehövas. När det gäller snabbheten sedanvill jag likväl ha sagt att var före någonannan nation med bilaterala insatser. Jag tror attPär mycket väl känner till komplexitetennär man skall arrangera denna typ av bilateralainsatser, från stat till stat. Jag skulle i och för sigkunna rekapitulera åtskilligt från , mendet skall jag låta bli att göra nu.Jag håller helt med om att omfattningen avinsatserna borde ha varit större. Men det finns snartinte någon vrå av världen där omfattningen avinsatserna inte borde ha varit större. , som prominent ledamot av utrikesutskottet,utomordentligt väl underkunnig om allt detta, såjag behöver inte dra den litanian.Vi skall göra allt vad vi kan. Vi har folk där redannu för att ta reda på vad som verkligen önskas ochvad vi kan bistå med. Men det finns en gräns för vadvi mäktar med. Den insats vi gjorde , medoljan, räckte . Vad som behövs ärinsatser som icke är av den karaktären att deförbrukas. Vi vet att det tar tid. Men vi skall inte geupp.Anf. 108 ():Fru talman! Jag känner naturligtvis till allakomplikationer som inträdde . Att de dåledde till förseningar kanske inte var så konstigt,eftersom det så att säga var första gången. Nukänner vi till svårigheterna, vilket framhålls isvaret. Det innebär också att det finns allaförutsättningar för en tidsmässig framförhållning,så att de komplikationer man kan förutse intebehöver leda till samma typ av tidsutdräkt som viråkade ut för förra gången.Det är riktigt att man skulle behöva göra insatsersom inte går ut på att sända förbrukningsmaterialsom olja. Det påpekade också biståndsministern.Det behövs insatser för isolering osv. Det har jagtagit upp i tidigare debatter. Jag tycker att Sverigeborde göra mer för att hjälpa till att få fram enbättre struktur för energiförsörjningen. Det kan viinte göra för att rädda denna vinter. gäller detatt vi med hög prioritet gör snabba och kraftfullainsatser för att klara en akut kris.Anf. 109 Statsrådet ():Fru talman! och jag har inteavvikande uppfattningar. Jag tycker att vi skall göraallt vad vi kan. Vi kan helt säkert räkna medsvårigheter denna vinter, bl.a. beroende på attmottagarna behöver så mycket och själva kommeratt ha svårt att prioritera det de önskar mest. I ochmed demokratiseringen förs nu naturligtvis ocksåen rejäl intern debatt om vad man verkligen skalluttala som mest angeläget. Det är värdefullt i sig attden debatten får föras. Det kommer säkert inte attgå alldeles som på räls, eller väloljat, men vi skallgöra allt vad vi kan.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1992/93:70 om ökadsamordning av biståndsprojektAnf. 110 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omdet finns några planer på att se över sambandet ochfå till stånd en samverkan mellan olikabiståndsprojekt som bedrivs av enskildaorganisationer och som får bidrag av SIDA.Dessutom ställs frågan om det finns några planerför att öka samband och kontakt mellan olikaländers myndigheter och enskilda organisationersbiståndsprojekt. Frågan ställs efter en utskottsresai Latinamerika.Margareta berör betydelsefulla frågor,som handlar om att säkerställa ett effektivt biståndi en föränderlig biståndsmiljö. I harenskilda organisationer arbetat under ettdecennium då relationerna mellan regeringar ochenskilda organisationer liksom mellan mångaenskilda organisationer präglats av misstro ochbrist på förtroende. För samverkan, utbyte avinformation och samarbeten i konkreta projektkrävs att förtroendet gradvis ökar. Så sker också,inte minst genom ett försiktigt och framsyntagerande av svenska enskilda organisationer.Hur de enskilda organisationerna skall samverka äri första hand en fråga för dem själva. Vadregeringen och SIDA kan göra är att uppmuntraoch stödja sådant samarbete. Det sker också.I har statliga biståndsmedel undermånga år använts av svenska enskildaorganisationer för att stödja s.k. nätverksarbeteoch erfarenhetsutbyten mellan lokala enskildaorganisationer. I har underen följd av år varit drivande i flyktingfrågor medsikte på att öka förtroendet dels mellan olikaenskilda organisationer, dels mellan enskildaorganisationer och myndigheter.Svenska biståndsorganisationer har aveffektivitetsskäl ofta utvecklat en informellarbetsfördelning för att inte agera på sammaområden, eftersom det inte är effektivt attkanalisera statliga biståndsmedel till sammaprojekt genom flera kanaler.I finns ett väl utvecklat informelltsamarbete mellan ett antal enskilda organisationermed verksamhet i . Såväl företrädareför SIDA som kallas ofta tilldessa samråd. I samband med president besök anordnarUtrikesdepartementet ett samtal mellannicaraguanska ministrar och svenska enskildaorganisationer med verksamhet i . Det ärett exempel på hur arbetarför att utveckla det goda samarbetsklimat somMargareta efterlyser.Därtill sker ett regelbundet samråd mellanUtrikesdepartementet och större enskildabiståndsorganisationer inom ramen förFolkrörelserådet.Anf. 111 ():Fru talman! Först vill jag tacka biståndsministernför svaret.Jag vet att biståndsministern, , SIDA ochmånga andra gör stora ansträngningar i arbetet föratt få en bättre och rättvisare värld. Det är ocksåatt bra att man arbetar på att samordna sig och attsamverka. Men särskilt nu när regeringen i sittkrispaket har dragit ner på u-landsbiståndet är detviktigt att biståndet blir så effektivt som möjligt;kvantitet behöver inte alltid vara lika med kvalitet.Som jag nämner i min fråga kom jag bl.a. påutskottsresan i kontakt med många representanterför frivilliga organisationer, och efter vad jag kanförstå gör de ett fantastiskt arbete. Det är oftastarkt besjälade människor, som vill ge av sig självaför att kanske kunna hjälpa de mest utslagnamänniskorna i världen.Ibland arbetar olika organisationer med likartadeprojekt och har dålig eller ingen samverkan när detgäller planering, uppläggning och innehåll, vare sighemma i eller ute i det främmande landet --och detta trots nätverk och annat, som ministernbeskriver i sitt svar. Det här kan skapa underligasituationer, eftersom befolkningen kan ha svårt attförstå gränsdragningen mellan olika huvudmäns,olika organisationers, projekt och möjligheter.Jag tycker att det är riktigt att lägga över en stor delav biståndet på frivilliga organisationer. Det är bra.Men det är också viktigt att det i biståndslandetfinns en mottagande organisation, som tillsammansmed givarorganisationen kan vidareutveckla,fördjupa och föra projektet vidare.Det är viktigt att de olika projekten, där det ärmöjligt, har sanktion hos den statliga myndighetenoch hos statliga organ i det land där projekten ägerrum, men det är också viktigt att detta inte gerbiståndsländerna alibi för att inte ta över ansvaretför projekten, vidareutveckla dem och låta helabefolkningen ta del av det resultat som har kommitfram i själva projektarbetet. Det måste finnaskonsensus och samverkan i praktiken.Anf. 112 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror inte att det råder några somhelst delade meningar mellan mig. Jag tycker att det är utomordentligtangeläget att vi får biståndet så effektivt sommöjligt. Det är en strävan vi arbetar med om intedag och natt så i varje fall . Det ärangeläget med tanke på opinionen ute i det svenskasamhället. För att villigheten att ge bistånd skallhållas på nuvarande höga nivå och gärna öka är detangeläget att man får se att biståndet är effektivt.Dess värre är det ju ofta så att man lyfter fram detsom är mindre lyckat, mindre effektivt och de falldå biståndet slår slint. Jag vet inte om detta är någottypiskt svenskt -- jag tror väl inte det -- eller om detär något som särskilt ofta drabbar just biståndet.Det är naturligtvis angeläget att påpeka attbiståndet väldigt ofta fungerar utomordentligt väl,i synnerhet om man också beaktar att det är frågaom en relation mellan ett stabilt demokratiskt landsom och en svag, ofta utomordentligt svag,administration, som inte har haft särdeles mångamöjligheter att öva sig i organisationstänkande,demokratiska strukturer, osv.Detta är emellertid inte något försvar förmisslyckanden, fru talman. Jag tycker att manenvetet skall arbeta vidare, och jag är ocksåöverens med om att kvantitetinte alltid är lika med kvalitet. Vår strävan är att blibättre och bättre, och jag tror också att vi i dagkanske mer än någonsin är måna om att få att få enrejäl samordning till stånd när det gäller vårtbilaterala givande och, inte minst, när det gäller detmultilaterala.Anf. 113 ():Fru talman! Jag håller med biståndsministern omdet här. Jag vill egentligen inte kritisera någraprojekt. Jag såg på min resa väldigt många projektsom var mycket bra, och jag såg inget som vardåligt. Men jag förstår ändå att man skulle kunnagöra detta mycket bättre.Jag anser att ett lands alla biståndsprojekt medsvensk anknytning skall komplettera varandra ochbilda en helhet med en klar målsättning; det varkanske det som saknades . Man skulle t.ex.kunna ha heltäckande kort- och långsiktiga planerför vad man genom frivilliga organisationers arbetevill och kan göra för att hjälpa ett land. Den härplanen skulle bl.a. kunna utgå från det enskildalandets behov och möjligheter. SIDA eller UDskulle t.ex. tillsammans med olika organisationerkunna göra en sådan plan. Den skulle sedan kunnadelas i olika sektioner, och så skulle man låta olikafrivilliga organisationer svara för en bit i den storahelheten så att man på så sätt ändå kunde få tillstånd en helhet i biståndsarbetet i mottagarlandet.Anf. 114 Statsrådet ():Fru talman! Det är naturligtvis angeläget att manhar en rejäl målsättning och vet vad man vill och samverkar. Jag vill påstå att det också är vadsom sker. Det är alltså inte så att vi på u-avdelningen på något sätt planlöst bedriverbiståndsverksamhet i något enda land. Enskildaorganisationer etablerar sig ju emellertid oftautifrån vad de själva anser vara rätt och riktigt ochklokt, och först därefter kommer de in medönskemål om stöd till de projekt som de redan harsatt i gång. Väldigt ofta är det nog rätt och riktigttänkt, och man kan nog säga att behoven är så passstora att det är långt ifrån alltid som det blir någonkollission mellan organisationernas verksamhetoch vad vi på u-avdelningen hade tänkt ochplanerat.Till detta skall emellertid läggas att förändringarsker också i mottagarländerna. Jag återkommer imitt nästa inlägg till detta.Anf. 115 ():Fru talman! Jag tror i alla fall att man skulle kunnagenomföra en större samordning när det gällerbiståndet. Jag tror nämligen att det också skullekunna ge en ökad stabilitet och innebära att vi ficken starkare motpart till biståndsländernasmyndigheter. Jag tänker på eventuellaförhandlingar vid övertagande, osv.Avsikten med alla projekt är väl ändå att de såsmåningom skall kunna fortsätta på egen hand,med eller utan stöd från den mottagande staten,kommunen eller andra myndigheter i landet. Det ärdärför också viktigt att man utgår från vilka behovsom finns, att man utgår endast från de behov sombefolkningen säger sig ha och önskar få täckta ochtillgodosedda.Jag vet att det här är ett stort problem, att det somjag har tangerat och som vi diskuterar är ett oerhörtstort fält. Jag vet också att det inte går att hjälpahela världen, även om vi skulle vilja det. Därför ärdet enligt min mening väldigt viktigt att det arbeteoch de resurser som vi lägger ner får största möjligaeffekt och utdelning. Jag tror att det finns en hel delatt göra på samverkansområdet.Anf. 116 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig avslutningsvis säga att detaldrig är annat än så, att vi på alla tänkbara sättförsöker ta hänsyn till landets egna behov,möjligheter och önskemål.Mottagarländer förändras emellertid. Vi har justbesök från . får en tredjedel avsitt bistånd från . har för närvarandefrusit sitt bistånd till , varvid Nicaraguasjälvfallet vädjar till oss, som är en givarnation, föratt höra om inte vi kan omstrukturera vårt biståndför att hjälpa ur den mycket svårasituation som landet befinner sig i.Jag vill med detta ha sagt att vissaomstruktureringar och förändringar krävs på grundav att verkligheten förändras.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1992/93:61 om vårdnaden avbarnAnf. 117 Statsrådet (-):Fru talman! har med hänvisning ändring i som trädde i kraft den1 uppgivit att föräldrar numera har ettansvar för att barn har rätt att vårdas av båda sinaföräldrar. Mot bakgrund härav har han ställtföljande fråga till justitieministern: Om en avföräldrarna inte tar detta ansvar, varför överförs dåinte vården av barnet till den förälder som bättrekan tillgodose barnets behov av en nära kontaktmed båda sina föräldrar och andra för barnetviktiga personer?Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.De ändringar i som trädde i kraftden innebar bl.a. att domstolarna fickökade möjligheter att förordna om gemensamvårdnad när ett barns föräldrar bor på skilda håll.När det inte är aktuellt med gemensam vårdnadankommer det på domstolen att bestämma åt vemav föräldrarna vårdnaden skall anförtros. Omförhållandena ändras, kan domstolen ändra vadsom har bestämts om vårdnaden. Liksomförut skall domstolen alltid besluta efter vad som ärbäst för barnet. I lagen infördes en särskildbestämmelse, som innebär att rätten vidbedömningen av vad som är bäst för barnet skallfästa avseende särskilt vid barnets behov av en näraoch god kontakt med båda föräldrarna.Reglerna är alltså utformade så, attdomstolen skall välja den lösning som är bäst förbarnet i det enskilda fallet. När domstolenbestämmer vem av föräldrarna som skall havårdnaden, skall domstolen, som jag sade, tasärskild hänsyn till en förälders vilja och förmågaatt främja umgänget mellan barnet och den andraföräldern.Om en förälder saboterar barnets möjlighet till ennära kontakt med den andra föräldern, kandomstolen enligt gällande rätt besluta så som StenSöderberg föreslår. Jag kan därför inte se att detskulle behövas någon lagändring eller någon annanåtgärd från min sida.Talmannen konstaterade att frågeställaren inte varnärvarande i kammaren och förklaradeöverläggningen avslutad.25 § Svar på fråga 1992/93:69 om en översyn avreglerna om vårdnadAnf. 118 Statsrådet (-):Fru talman!