prot · GG0941 · 1992-12-09 00:00:00 — ligger den på 0,3grader.Ett annat viktigt område, herr talman, behandladesvid den genomförda omförhandlingen avMontrealprotokollet i . Resultatet blevett steg framåt. Man beslutade där en skärpning ochtidigareavveckling av CFC, koltetraklorid, halonoch 1,1,1-trikloretan. Dessutom har man antagit enplan för avveckling av de s.k. mjuka freonerna. Dådessa gaser både bidrar till att förstöra jordensozonskikt och delvis bidrar till växthuseffekten, ärdessa skärpningar betydelsefulla. Detta är ettexempel på att det också i det vardagligainternationella miljösamarbetet fortgår en processefter . Allt började inte i och med konferenseni och allt kommer inte heller att sluta med Rio.Det gäller att driva utvecklingen framåt.Missar vi möjligheten att hejda utsläppen avväxthusgaser, hotas ju hela mänskligheten. Så passallvarligt är det. Kraftfulla program påklimatområdet är helt avgörande för fortsattameningsfulla insatser också inom områden somexempelvis biologisk mångfald. Det är därförnödvändigt att regeringen och alla andra ansvarigainstanser med största fart förverkligar --det skall ju ske också på nivå t.ex. -- ochatt man driver på arbetet för ytterligare steg när detgäller klimatfrågorna. Det handlar både om detinternationella arbetet och, inte minst, om att vi häri måste våga gå längre än vad vi hargjort.Anf. 144 MAJ ():Herr talman! Låt mig börja med att rikta en frågatill . Vi tydde alla de ord som vi fickhöra om det starka engagemang som finns hosregeringen så, att det blir en proposition omratificering av konventionen om biologisk mångfaldoch av klimatkonventionen . Ärdetta riktigt?Jag skall här tala om reservation 2 om sambandetmellan militär verkamhet och miljön, till vilken jaginledningsvis yrkar bifall. Bakgrunden är att jag harfått förmånen att för räkning leda ensärskild FN-studie om hur man bör använda deexisterande militära resurserna för att rädda ochåterställa en skadad miljö.Det finns ett stort antal områden på den militärasidan som kan användas för att gynna miljön. Därfinns industriell och teknisk kapacitet,organisationskapacitet med möjlighet att bådeutbilda och mobilisera trupper. Det finns nätverkinom den militära sektorn samt inom universitetoch andra sektorer som kan sprida information ochdata. Det finns satellitteknologi,forskningskapacitet, personal, kunskap och militärutrustning för katastrofinsatser.Självfallet kommer den dramatiska och drastiskanedrustningen, som har tagit fart, att innebäraatt miljontals människor, hundratusentalsanläggningar av olika slag och tusentalsindustriföretag inte längre kommer att nyttjas avden militära sektorn runt om i världen. En hel delav dessa resurser borde kunna utnyttjas för atträdda och återställa miljön.Detta var själva bakgrunden till denna studie, somledde fram till en enig rapport med en serie avförslag på vad som kan användas från den militärasektorn. Vi talade om satellitteknologi förövervakning av jordbruk, torka och miljö m.m.Vidare talade vi om skogsplantering och annanmarkvård i tredje världen, u-hjälpsinsatser i formav transporter och katastrofhjälp, kalkning av sjöaroch skogar med hjälp av militära flygplan ochfartyg, bekämpning av oljeutsläpp samt forsknings-och utvecklingsresurser för globala miljöinsatser.Efter att ha jobbat med detta , lämnade vi istudiegruppen en rapport. Den lämnades i god tidföre , i akt och mening att desskonkreta förslag skulle föras in vidRiokonferensen. Rapporten gav en mycket positivgenklang hos konferensens förberedandekommitté. Man sade: Utmärkt! Här kommeräntligen konkreta förslag. Förslagen riktades åt trehåll: , regeringarna ochRiokonferensen.Vi sade att FN bör tillse att alla miljödata, ocksådem som man får via militära satelliter och andramilitära informationssystem, skall göras tillgängligaglobalt. FN bör skapa en särskild internationellmiljöräddningsgrupp, ett slags gröna baskrar, somstår till förfogande för ett land som begär hjälp vidkatastrof eller nödsituation. Vidare bör FNupprätta en kunskapsbank för internationelltutbyte av aktuella nationella erfarenheter. FN böruppmuntra användandet av militär personal för attgenom utbildning och träning stödamiljömedvetenheten.Naturligtvis vände vi oss också till de nationellaregeringarna. Man kan aldrig nå resultatinternationellt om inte de nationella regeringarnaagerar ordentligt. Vi rekommenderaderegeringarna att arbeta för att alla miljökrav och allmiljölagstiftning som gäller det civila samhälletockså skall gälla all militär verksamhet, attmilitären skall återställa den miljö de skadat, attvarje land bör granska sina miljöbehov och vilkamilitära resurser som kan användas för miljön, attfastställa en nationell aktionsplan, att miljöteknisktsund teknologi utvecklas för förstörelse av vapen,att miljöhänsyn infogas i det militära forsknings-och utvecklingsprogrammet, att miljöbevarandehållbar utveckling integreras i varje landssäkerhetsbegrepp och att varje land arbetar förnedrustning eftersom militära aktiviteter görintrång i miljön i såväl freds- som krigstid. Slutligenföreslog vi också att alla dessa konkreta förslagskulle föras in i och i den s.k. Earthcharter vid i Rio.Vad hände då med vårt förslag underRiokonferensen? Inte särskilt mycket, tyvärr.Folkrörelserna bedrev både vid den förberedandekommitténs möte och i ett mycketintensivt lobby- och opinionsarbete för att påverkaskrivningarna i Riodeklarationen och i Agenda 21.Det är väl lika gott att nu få sagt att det fanns vissastora makter, bl.a. och dess dåvarande ochhittillsvarande regering, som sade nej till förslagetatt militären på något sätt skulle omfattas. Tyvärrvar heller inte den beredd attdriva frågorna särskilt kraftfullt.Vi i den socialdemokratiska gruppen i Riopresenterade ett resolutionsförslag, i vilket dessafrågor togs upp på olika sätt. Vi föreslog attfrågorna skulle föras fram i en särskild resolution.Regeringen använde emellertid inte någon av dessamöjligheter. höll i och för sig ett bratal, i vilket han nämnde frågorna, men han gav ingakonkreta förslag.Mycket mer än en tumme bidde det egentligen intei . Det intressanta är vad som har skett efterRio. Nuvarande regering har, till min besvikelse,naturligtvis inte heller tagit upp frågorna i FN ihöst, vilket jag hade hoppats. Däremot tas nuganska stora steg på andra sidan av Atlanten.Vid en stor uppföljningskonferens avRiokonferensen, som ägde rum i i Kanadai oktober månad, togs dessa frågor upp. Hanredogjorde i detalj för hur deras förvarsmakt nuägnar sig åt miljöarbete i alla dess olika delar. Jagvar litet misstänksam -- jag var ju intehundraprocentigt övertygad om att det vardetsamma som att folket tyckte att det var bra -- tillsen indianledare reste sig och sade: Vi är myckettacksamma, och vi stöder helt försvarsmaktensagerande i miljöarbetet med all dess praktiskaanvändning.Det som kanske är mest intressant i är desskongress. Där har ett förslag lagts av ,som är försvarsansvarig senator, och av ,som var den miljöansvarige senatorn förDemokraterna och som ärvicepresidentkandidat.Det är ett förslag där det krävs att man skallanvända och anslå resurser för att granska vad somkan användas på den militära sidan, framför allt påforskningssidan, för miljön. haravsatts för forskning i Försvarsdepartementet,och laboratorium.Man har tagit upp vissa prioriterade ämnen.Det är klart att man har ett ganska stort hopp närden blivande vicepresidenten har visat ett sådantpåtagligt intresse av att använda militära resurserför miljön. Därtill har också senare en särskildsenator, , som är demokrat, ochen republikansk kvinna i kongressen tagit upp ettlitet mer långtgående förslag, där de vill ha direktaöverföringar av både medel och personal frånmilitära ändamål till ett miljöforskningsinstitut. Deanser sig ha fått positiva signaler om att det finns ettintresse för detta av den valda presidenten hans vicepresident . Det tycker jag ärmycket positivt.Jag menar därför att det hade varit på sin plats omden hade visat en mycket merpåtaglig aktivitet här hemma och internationellt,att regeringen verkligen hade utnyttjat dettatillfälle och sagt att den är beredd att ta upp detsvenska förslaget, inte ett socialdemokratisktförslag utan det svenska ordförandeförslaget i , och driva detta mer aktivt. Det är enbesvikelse att så inte sker. Jag vill därmed yrkabifall till reservation 2.Jag vill ställa en fråga till . Nitalar så vackert i utskottets betänkande på s. 20 och21 om hur duktigt försvaret kommer att bli när detgäller miljöfrågorna. Det är bra. Sent skallsyndaren vakna. Men efter en hel del aktiviteter häri har också militären insett att den har ettansvar. Det tycker jag är mycket bra. Ni talar ocksåalldeles klart om att man kan förvänta sig ett bramiljöarbete. Men i betänkandet står det ocksånågot som jag måste få en förklaring till. Det står:''Som framhålls i finansieringskapitlet av Agenda21 kan nedrustningen lösgöra resurser för miljö ochutveckling. Utskottet utgår från att regeringenbeaktar dessa möjligheter i den fortsattaberedningen. ''Jag ställer mig helt bakom detta. Men hur skall detgå till? Denna regering har inte startat någonnedrustning nationellt. Den har ökatförsvarskostnaderna med 7,3 miljarder kronor.Sverige är ett av två länder i världen som ökarförsvarskostnaderna. Hur skall det praktiskt gå tillnär regeringen skall beakta möjligheterna attanvända frigjorda nedrustningsresurser förmiljöändamål?Anf. 145 () replik:Herr talman! Beträffande förstaoch konkreta fråga, får jag hänvisa till s. 12 iskrivelsen, där det mycket tydligt sägs attregeringen bereder frågor som gäller konventionenom biologisk mångfald med inriktningen att läggafram en proposition redan under innevaranderiksmöte.När det sedan generellt gäller frågan om militärenoch miljön, anser jag att det är berättigat att ta uppden som en viktig fråga. Det skedde för övrigt, herrtalman, års specialsession omnedrustning i , då dåvarandestatsministern höll ett mycketengagerat anförande med detta som huvudsakliginriktning. Det har också präglat mycket av detarbete som den dåvarande borgerliga regeringenbedrev när det gällde att fokusera mycket avmiljöinriktningen just på militärens påverkan.Jag förstår att har ett starktengagemang i denna fråga, och det är bra. Detframkom också under . Men alltsom sker vid en konferens är inte riktigt så enkeltsom vill påskina. Vi kännernaturligtvis till, milt uttryckt, den rapport som hontalar om. bedrev på diplomatiskt sätt ochpå många andra sätt ett mycket kraftfullt arbete föratt få in dessa frågor med berättigat stort utrymmei arbetet.Sedan kan man välja olika metoder. Det finns intemycket som talar för att om att lägga fram en resolution, på detsätt som den socialdemokratiska gruppen i Rioföreslog, skulle ha banat väg för någon störreframgång. Problemet att få andra länder att då överhuvud taget ställa upp på de slutsatser som ändåkommer att bli en del av var påtagligt.Man kan, som sagt, välja olika vägar. Jag tror attregeringen, och särskilt delegationen i , valdeden väg som av alla där, förutom densocialdemokratiska gruppen, uppfattades somframkomlig.När det gäller försvaret och försvarspolitiken är detuppenbart att man på militärt håll i harbörjat engagera sig i frågan om militären ochmiljön. ÖB har agerat på många olika sätt, både ibroschyrer och i planläggningen för perioden --1998 beträffande hur militären och miljön skallkunna få större utrymme som ett samband.Naturligtvis kommer dessa frågor att drivas avSverige även i internationella forum. Det kan gällaFN och det kan gälla ESK. Jag tror inte att manbehöver vara orolig för att dessa frågor inte skall fåett stort utrymme i denna regerings arbete ifortsättningen. Det är bara glädjande att det ärmånga som är engagerade i att frågan platsar, somdet heter, högt på miljödagordningen.Anf. 146 MAJ ()replik:Herr talman! Det var glädjande att höra attförslaget om att använda militära resurser förmiljön togs upp av 1982. Det varen nyhet för mig. Det är möjligt att han har tagitupp frågan om militärernas miljöförstöring.Det är naturligtvis inte så enkelt att driva dessafrågor. Nej, jag har iUtrikesdepartementet lärt mig att det inte är lätt attdriva dessa frågor och att ställa krav. Men om maninte ställer kraven, har man inte heller någonmöjlighet att förhandla om dem.Det lades fram ett konkret resolutionsförslag, därde viktigaste delarna fördes upp. Det togskontakter med andra regeringars representanter.Men inte någonstans eller ville densvenska regeringen fullfölja detta, därför att densjälv bedömde att det inte skulle varaframgångsrikt. Men det kan man inte veta förränman har försökt sig på detta. Och det gjorderegeringen tyvärr inte. Den nöjde sig med, sommånga andra regeringar, att acceptera att ladelocket på. Det som uppnåddes var egentligen intesärskilt mycket. Det var fråga om tämligensjälvklara konstateranden i principerna 24 och 25 iRiodeklarationen att krig är destruktiva för enhållbar utveckling och att staterna därför måsterespektera internationell miljölag vid väpnadekonflikter samt att fred, utveckling och miljö ärberoende av varandra och odelbara. Man fick ocksåmed i om miljöfarligt avfall en paragrafmed innebörden att militären skall lyda undersamma miljöregler som den civila verksamhetenoch skall röja upp efter sin egen miljösmutsning.Man fick också med en skrivning om att frigjordaekonomiska resurser kan användas för miljö ochutveckling. Det var egentligen allt som manuppnådde vid Riokonferensen.Jag är övertygad om att man hade kunnat nåmycket längre om man hade varit berdd att drivadessa frågor. Jag tar det som självklart, nu närLennart har deklarerat detta, att denborgerliga regeringen kommer att driva det svenskaförslaget vidare och inte bara låta detta blimunväder. Jag har nämligen hört både i och ihöst här hemma att regeringen skall driva dettavidare, men jag har inte sett några konkreta förslag.Det är litet olyckligt om man skall låta andra gå förenär man själv kan göra något.Jag frågade om det var som vi skulle fåpropositionen. Men jag fick reda på att det blirunder detta . Det är klart att det kan dröjaett bra tag till. Jag säger som parlamentarikerna vidparlamentarikerkonferensen i att ju snabbareman får en ratificering, desto större tyngd får bådakonventionerna. Jag hade hoppats på att få svaretatt propositionen kommer att läggas fram senast ijanuari.Jag fick inget svar på min fråga hur det skall gå tilli att använda frigjorda resurser eller omregeringen skall beakta dessa möjligheter i denfortsatta beredningen. Om man ökarförsvarskostnaderna, blir det såvitt jag förstår, medenkel logik och med enkel matematik, inga pengaröver för miljön.Anf. 147 () replik:Herr talman! Får jag först säga att Maj BrittTheorins engagemang i dessa frågor inte behöverleda till att hon tar ifrån andra möjligheten attockså ha insikt och engagemang, bl.a. på det sättsom den tidigare statsministern vid FN-förhandlingarna i för merän sedan.Jag har all respekt för , men det finns även andra som kan haengagemang i denna fråga.Det kan inte vara någon ny information för MajBritt , som uppenbarligen borde ha lästskrivelsen, att inriktningen är att ratificeringen avkonventionen om den biologiska mångfalden skallske under innevarande . Det framgick,som sagt, av skrivelsen och informationen.Herr talman! Det finns en väsensskillnad i hur manser på frågorna. Det framkommer också av densocialdemokratiska reservationen, där man uttalar''att ansträngningar vid konferensen interönte större framgångar när det gällde att vinnastöd för ''. Det är detta som är detsymptomatiska. Man talar om att vinna stöd förFN-studien, medan utskottets majoritet berättigattalar om att det är fråga om ''att rikta ökaduppmärksamhet på möjligheterna att användamilitär teknik och kunskaper för miljöändamålsamt på vikten av strikta miljönormer för militäraaktiviteter i fredstid''. Detta arbete måste rönaframgång.Det är just det som är skillnaden. Man behöver intevara fixerad vid den här studien. Det finns andravägar att gå än att på plats i försöka få till stånden resolution som entydigt stöder just den härstudien.Diplomater -- och det har man också gjort i olikaförhandlingar -- har på ett mycket bra sätt försöktatt så mycket som möjligt få med den gemensammasvenska ambitionen, att konstruktivt kopplasamman frågor om miljö, nedrustning och militäraaktiviteter, i Rioarbetet. Det vore en orättvisbehandling, och det vore även en otjänst mot detsvenska engagemanget, att hävda att det skulle varafråga om ett misslyckande just därför att den härstudien inte fått den plats i arbetet som Maj BrittTheorin eftersträvar.Anf. 148 MAJ ()replik:Herr talman! Jag fick inte heller nu svar på fråganhur man i i en upprustningssituaion skallklara av att frigöra resurser för miljön.Nej, jag skall inte alls frånta någon hans ellerhennes engagemang, tvärtom. Ju fler som arbetarför detta, desto lyckligare blir jag. Men då måsteman arbeta konkret för detta.Vi lade inte fram ett konkret förslag om att manskulle följa studien i . Vi tog upp några viktigapunkter i studien, som vi lade fram ett konkretförslag om. Vi ville att man skulle förhandla om detoch försöka att nå framgång med det. Vi t.o.m.ordnade kontakter med andra regeringar för detändamålet.Det är inte alls fråga om att man skall vara rigid ochfölja det som sägs, utan det är fråga om detkonkreta agerandet. Det är inte de många vackraorden som gäller. Det är således det konkretaagerandet från regeringens sida som jag väntar på.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 149 (-):Herr talman! hölls alltså om miljö och utveckling i hölls Forum Global -- en sammansattprocess av utställningar, seminarier, debatter ochandra engagemang, där väldigt många aktörer frånhela världen redovisade sina uppfattningar om deglobala miljöproblemen och om lösningarna på dehär problemen.Världens miljöproblem är många och komplexa.Men i alla de processer av miljöengagemang somstrålade samman i fanns det en gemensam ochgrundläggande insikt: miljöproblemen och desociala problemen är oupplösligt förbundna medvarandra. Orsaken till miljöproblemen i fattigaländer är mycket ofta just fattigdomen, medanorsaken till miljöproblemen i rika länder är justrikedomen. Jag är naturligtvis medveten om attdetta är en förenkling.Det är stor skillnad mellan och ,även om båda är industriländer. Det är också storskillnad mellan t.ex. och ,även om båda räknas till vad vi brukar kalla tredjevärldens länder.Själva kärnan i budskapet från är ändå att viinte kommer att kunna lösa de globalamiljöproblemen, om vi inte också hanterar desociala problemen i varje land och länder emellan.Därför var det beklagligt att man vid inte förmådde konkretisera beslutenom resursöverföring från rika till fattiga länder.Handelspolitiken berördes, men utan tydligtformulerade krav. Ändå är en förändring avvärldshandeln i riktning mot mera rättvisa villkoren absolut förutsättning för en förändring av deglobala relationerna mellan rika och fattiga länder.Målet, att de utvecklade länderna skall avsätta0,av sin bruttonationalprodukt i bistånd, slogsåter fast. Men man sade inte när målet skall varauppnått. skulle behöva satsa 600miljarder dollar för att kunna genomföra detsom föreslås i . Om alla i-länder avsatte0,av sin BNP, skulle de bidra med 125miljarder dollar till den här processen. Men iverkligheten är bidraget mindre än hälften.Därför är det beklagligt att just , när viskall börja förverkliga de höga ambitionerna frånRio, går åt motsatt håll och minskar sitt biståndmed . Kronans fallande värde reducerarbiståndet med . Jag har yrkat avslagbeträffande krispaketsminskningen av biståndet.Detta kommer att hanteras i en annan ordning häri kammaren.Det har stor betydelse vad vi gör, dels mycketkonkret -- pengarna behövs --, dels därför att vimed vårt handlande ger signaler till andra länder.Tyvärr är bristen på precisering när det gällerresursöverföring inte något unikt, utan den ärganska kännetecknande för alla Riodokumenten. Istort sett tas allt mellan himmel och jord upp, dockutan en konkretisering och precisering avnödvändiga åtaganden. Därför finns det uppenbararisker att uppföljningen försvåras.Jag delar inte riktigt uppfattning attregeringsskrivelsen är en god grund för det fortsattaförverkligandet. Om vi skall kunna hantera dennaväldiga materia, behövs det preciseringar.I min motion tar jag upp frågan om behovet av ettfortsatt och intensifierat internationellt samarbetenär det gäller beskattningen av koldioxidutsläpp.Alla vet att koldioxidutsläppen och utsläpp avandra s.k. växthusgaser måste reduceras kraftigt --50--, skriver t.ex. Naturvårdsverketi sin senaste rapport.Alla inser att den klimatkonvention som öppnadesför undertecknande i är helt otillräcklig. Allaborde också inse att vi inte kan vänta 10--pånästa stora globala konferens. Vi måste gå vidarenu.USA, tillsammans med en del oljeproducerandeländer, bromsade försöken till preciseringar. Menden nya amerikanska regimen har dokumenterat enhelt annan inställning till miljöproblemen. AlGore, den nye vicepresidenten -- som också MajBritt hänvisar till -- skriver i sin bok ''Theearth in the balance'': ''I am convinced that aCO2 tax which is completely offset by decreases inother taxes is rapidly becoming politically feasible. ''(''En jord i balans'': Jag är övertygad om att enkoldioxidskatt, som helt är en kompensation förminskningar av andra skatter, snabbt håller på attbli politiskt möjlig. )I har vi en koldioxidskatt. ,, och har också ensådan. Även på många andra håll diskuterasfrågan. Det gäller t.ex. och, i viss mån,. Inom EG finns det ett färdigt förslagsom inte vågade förverkliga föreviktiga konkurrentländer som och . Härfinns det alltså stora möjligheter att gå vidare, t.ex.genom ett samordnat nordiskt initiativ från deländer som redan har en sådan här skatt och genomatt hänvisa till den överenskommelse som finnsmellan EG och EFTA om en reduktion avkoldioxidutsläppen.Jag måste säga att jag är mycket besviken över attjordbruksutskottet inte velat tillstyrka mitt yrkandeom svenska initiativ på det här området. Överhuvud taget tycker jag att både regeringens ochjordbruksutskottets ambitionsnivå är låg. Man ärrätt nöjd med miljöpolitiken. Jag delar inte derasuppfattning.Ett förverkligande av bygger i myckethög grad på att man på lokal nivå, i blir detdå kommunerna, förmår att omsätta de vackraorden i handling. Därför kan diskussionen omuppföljningen av UNCED inte isoleras fråndiskussionen om de problem som den alltmerträngda kommunala ekonomin ger upphov till.Under senare tid har vi fått upprepade rapporterom hur de ekonomiska problemen i kommunernaleder till nedprioriteringar av justmiljöverksamheten. En alldeles ny undersökningvisar att risken är uppenbar att man i dåliga tider --av förståeliga skäl -- är så benägen att behållasysselsättningen att miljökraven ute på företagenfår vika. Även inom näringslivet minskarmiljöengagemanget i takt med att ekonominförsämras.Ändå finns det också i tider av lågkonjunkturmöjligheter att vara offensiv.Arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan t.ex.utformas med en miljöprofil. Miljöskyddet är inteen lyx som vi kan ägna oss åt när vi har det riktigtgott ställt, utan det är alltid en absolutnödvändighet om vi skall överleva. Vi bordekanske besinna att många andra länder, som viförväntar oss större miljöinsatser av, ständigt levermed en ekonomi som är långt sämre än vår just nu.I propositionen skriver man pliktskyldigast omkvinnors betydelse i miljöarbetet, men man skriverpå ett sådant sätt att åtminstone jag blir upprörd.Utgångspunkten är nämligen att man genom olikaåtgärder skall få kvinnor att intressera sig förmiljön. Men problemet är ju ett helt annat.Kvinnor världen över är i hög grad miljömedvetnaoch verksamma i konkret miljövårdsarbete.Jag hade tillfälle att resa till , inte till denofficiella konferensen men väl till Forum Global.Där gavs det från världens alla hörn väldigt mångaexempel på konkret miljöskyddsarbete utfört avkvinnor.