prot · GF0993 · 1992-04-07 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:93Tisdagen den 7 aprilKl. 14.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 1 april.2 § LedighetSonja Rembo (m) hade ansökt om fortsattsjukledighet den 11--24 april.Kammaren biföll denna ansökan.Anita () skulle även i fortsättningen atttjänstgöra som ersättare för § Meddelande om svar på interpellationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1991/92:125Till riksdagenMed hänvisning till riksdagsordningens 6 kap. 1 §får jag meddela att jag på grund av utrikes resa intehaft möjlighet att besvara nr 125 om handläggningstiderna vidBITS inom föreskriven tid.Interpellationen kommer att besvaras den 27 april1992.Stockholm den 1 april 1992Alf SvenssonInterpellation 1991/92:160Fru talman! Jag vill anmäla att 1991/92:160 omEuroparådskommitténs rapport om svenskkriminalvård m.m. inte kommer att besvaras inomföreskriven tid på grund av interpellantensförhinder att ta emot svaret. Jag har kommitöverens med om att besvaradenna interpellation den 4 maj 1992.Gun Hellsvik4 § Svar på fråga 1991/92:624 om EG och detsvenska snusetAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att fullfölja det uppdrag somriksdagen gav om att regeringen skullemed kraft verka för att EG skall avstå från attgenomföra förslaget om saluförbud i för visstsnus.Regeringen har genom en rad åtgärder verkat föratt få gehör i EG för ståndpunkt. Tätakontakter har ägt rum med ,som tagit initiativet till förslaget om förbud.Samtliga ambassader i EG:s medlemsstater harinstruerats att uttrycka regeringens oro över dethandelshinder som skapas om förslaget antas.Saluförbudets diskriminerande verkan mot Sverigehar påtalats. Jag har också tagit upp snusfrågan närjag träffat företrädare för ,medlemsstaterna och Europa-parlamentet.De svenska ansträngningarna har påverkatdebatten i EG, men vi kan dess värre ännu interegistrera något genombrott.I det förslag som EG:s hälsoministrar enades om inovember 1991 anges i inledningsavsnittet attförbudet inte skall drabba de s.k. traditionellatobaksprodukter som används i munnen. Dennaskrivning, som möjligen kan sägas avse bl.a. detsvenska snuset, återspeglas dock inte särskilt klart idefinitionen av vilka tobaksprodukter som skallomfattas av förbudet. EG-parlamentet föreslog ettförtydligande av direktivförslaget på denna punkt.Ett förslag i EG-parlamentet om att undantaprodukter av traditionell europeisk typ som skulleha tillgodosett det svenska intresset uppnådde dockinte formellt erfoderligt antal röster, utan föll medknapp marginal när ärendet behandlades den 11mars.EG:s råd väntas fatta beslut i ärendet den 15 maj.Med anledning av främst de uttalanden som gjordesi samband med parlamentsdebatten arbetar vi nupå att söka få klarhet i om EG-kommissionenkommer att förändra sitt förslag vad gäller möjligtundantag för traditionella produkter eller om denskrivning som finns i direktivförslaget kan ansesundanta det svenska snuset. Om ingen av dessabåda vägar ger tillfredsställande lösningar försvensk del får frågan tas upp inom ramen förförhandlingarna om fortsattautbyggnad och senare imedlemskapsförhandlingarna.Fru talman! Regeringen avser därmed med kraftverka för att det svenska snuset, som är en produktmed gamla anor, inte skall omfattas av etteventuellt då genomfört förbud mot denna typ avprodukter.Anf. 2 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Jag är mycket tillfredsställd med innehålleti svaret och med vad som har gjorts.Orsaken till att jag ställde frågan var att en ganskastor oro har brett ut sig bland människor efter depressuttalanden som kommit om att den nyaregeringen kanske inte skulle driva frågan lika hårt.Detta svar borde lugna väldigt många på denkanten.Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan på den här punkten fatta migmycket kort. Som tidigare framgått är detuppenbart att den kommer attmed all kraft driva frågan om undantag för detsvenska snuset. Detta är ett väsentligt svensktintresse.Anf. 4 ():Fru talman! Det sägs ibland att vi i detta hus inteföljer vanliga människors bekymmer och behov.Jag tycker att detta är ett mycket bra exempel på kan lyfta fram en fråga i , få ettbeslut, och att regeringen oavsett färg fullföljerbeslutet på ett bra sätt. Jag tackar för detta.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1991/92:617 om socialtjänstenoch sekretesslagstiftningenAnf. 5 Statsrådet (-):Fru talman! har ställt en fråga till migmed anledning av uppgifter om att en socialnämndskulle ha gett en person socialbidrag med vetskapom att han var en förrymd mördare och att deskyddat honom med hjälp avsekretesslagstiftningen. undrar vilkaåtgärder jag tänker vidta för att detta inte skallupprepas.Först vill jag erinra om att jag givetvis inte kankommentera lagtillämpningen i ett konkret ärende.Men jag kan hålla med om att det förefalleregendomligt om det är på det sätt som BertKarlsson påstår. Rent allmänt kan jag också sägaföljande.För att skall kunna fullgöra sinauppgifter krävs i allmänhet ingående kännedom omden enskildes personliga förhållanden. Dessauppgifter kan vara långt mer känsliga än uppgifterom t.ex. en sjukhusbehandling, som ju av traditionomfattas av en sträng sekretess. Det krävs därföratt den som kontaktar känner ettförtroende för personalen och att han med trygghetkan anförtro dem sina problem. Grundtanken ärgivetvis att ingen skall behöva dra sig för att sökaupp av rädsla att uppgifter omhonom lämnas vidare till utomstående. För atttillgodose detta skyddsbehov gäller inomsocialtjänsten samma stränga sekretess som inomhälso- och sjukvården.Enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen gäller därför attuppgifter inom om någons personligaförhållanden får lämnas ut endast om det står klartatt det kan ske utan att den enskilde lider men.Sekretessen gäller såväl mot allmänheten som motandra myndigheter.Men det finns flera undantagsbestämmelser somgör det möjligt för myndigheter att lämna uppgiftertill varandra i större omfattning än till enskilda.Som ett exempel kan jag nämna att sekretesseninom inte hindrar att uppgifterlämnas till polis och åklagare angående misstankarom brott med ett minimistraff fängelseeller misstankar om vissa allvarliga brott motminderåriga.Det finns också flera bestämmelser omuppgiftsskyldighet som ålägger bl.a. socialtjänstenatt oavsett sekretessen lämna uppgifter till andramyndigheter.För finns det inte något undantagfrån sekretessen för uppgifter om någon som rymtfrån ett fängelse. Det finns heller inte någonuppgiftsskyldighet för i dessa fall.Jag kan ha stor förståelse för att ett fall som detaktuella kan framstå som upprörande. Det kandärför finnas goda skäl att se på behovet avlagändringar. JO utreder nu fallet, och jag kommeratt bevaka resultatet av den utredningen som jubl.a. skall klargöra vilka de närmareomständigheterna har varit.Då , som framställt frågan, anmält atthan var förhindrad att närvara vid sammanträdet,medgav talmannen att i ställetfick delta i överläggningen.Anf. 6 (nyd):Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret och berom ursäkt å vägnar för att han inteär här och själv kan ta emot det.Om man läser vidare i den lag som statsrådetrefererar till, 7 kap. 4 § sekretesslagen, står det:''Sekretessen gäller dock inte beslut omomhändertagande eller beslut om vård utansamtycke.'' Där slutade statsrådet referatet litettidigt. Detta är en annan del av det hela.I står: ''Hjälper man den som ärintagen på kriminalvårdsanstalt eller som är häktadeller anhållen eller som annars är med laga rättberövad friheten att komma lös eller främjar man,efter det att han avvikit, hans flykt genom att döljahonom eller genom annan sådan åtgärd, döms förfrämjande av flykt till böter eller fängelse . ''Det är en ganska allvarlig sak att undanhålla någonom man är medveten om att denna person är enförrymd mordåtalad.Jag tackar för svaret. Det kan säkert visa sig attutredningen leder till att det i fortsättningen blir ettbättre förfarande så att detta inte händer igen. Jagskall nu inte upphålla denna välfyllda kammaremed fler frågor.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1991/92:625 omsäkerhetsåtgärder vid försvarsmaktensvapenförrådAnf. 7 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig vilkatillfälliga säkerhetsåtgärder vid försvarsmaktensvapenförråd jag är beredd att vidta i avvaktan på attöverbefälhavaren lämnar sitt förslag med anledningav ett givet regeringsuppdrag.Inledningsvis vill jag ånyo betona att jag ser mycketallvarligt på det som har inträffat.På mitt initiativ beslutade därför regeringen itorsdags -- -- att uppdra åtöverbefälhavaren att i samråd med försvaretsmaterielverk och efter hörande av polisväsendet seöver rutinerna för bevakning och bestämmelser förförrådshållning av vapen. Överbefälhavaren skallredovisa uppdraget i september 1992.Ansvaret för vapenförråden vilar i första hand påde militära myndigheterna. Dessa har också redanbörjat att vidta vissa åtgärder, bl.a. harbevakningen förstärkts. Av lätt införstådda skälkan jag inte lämna några närmare detaljer.Förrådshållningen av försvarsmaktens vapenrymmer flera aspekter. En är säkerhetsåtgärderna.En annan är beredskapsaspekten. Jag förutsätteratt överbefälhavaren kommer att behandla dessaoch andra frågor i sin redovisning.Mot denna bakgrund anser jag inte att regeringenför närvarande bör vidta några ytterligare åtgärder.Självfallet kommer jag att hålla mig kontinuerligtunderrättad om läget. Om t.ex. överbefälhavarenhos regeringen aktualiserar åtgärder eller det iövrigt uppstår behov av åtgärder från regeringenssida är jag beredd att ta ställning tilldet.Anf. 8 ():Fru talman! Jag vill först av allt säga attförsvarsministern enligt min och säkert också enligtallmänhetens uppfattning har reagerat och handlatutomordentligt snabbt och föredömligt. Jag tackarockså försvarsministern för svaret.Anledningen till att jag ställt frågan om vad somkan hända är naturligtvis attdet finns en risk att ingenting händer under den tidsom utredning pågår. Jag vill inte påstå att detskulle bli fallet, men så är det på en del andraområden.Mobiliseringssystemet har lett till att mob-förrådenär utplacerade på oändligt många platser i Sverigeoch som regel avsides från bebyggelse. Det är nogså, att det som möjligen var rätt tänkt ändå blev fel.Dessa förråd, och i synnerhet de som innehållervapen, skall vara placerade så nära bebyggelse sommöjligt så att det sker en viss tillsyn.Nu är emellertid inte detta alltid en garanti. Jag harsjälv upplevt fall på nära håll därmobiliseringsförråd som legat alldeles intillbebyggelse har blivit utsatta för inbrott. Detta haromedelbart meddelats till regementet i fråga, därvaktchefen då har sagt: Jag måste först ringapolisen, och sedan måste polisen titta på detta. Dethar dröjt innan polisen har kommitdit. Eftersom det då var helgdag, tog regementet enextra dag på sig för att åka dit och titta, under detatt det fanns en stor öppning i förrådet där mankunnat bära ut praktiskt taget allt som där fanns.Detta har alltså inträffat, och dess värre harförmodligen liknande fall inträffat fler gånger. Jagär därför angelägen om att betona vikten av attsjälva regelsystemet för larm och polisensengagemang i det hela blir ordentligt belyst. Nusvarade statsrådet att också polisen kommer attvara med i detta sammanhang. Jag skulle vilja fåkompletterande synpunter på detta.Anf. 9 Försvarsminister ():Fru talman! Jag delar uppfattningatt åtgärder är av nöden tvungna och att nuvarandesystem måste ses över. Redan nu har, som jagantydde i mitt svar, vissa åtgärder företagits. Detsker nu en utökad bevakning och tillsyn jämförtmed läget före denna stöld.Det har också initierats en inventering av de förrådsom finns för att man skall få en bättre kontroll.Min personliga uppfattning är -- utan att för denskull föregripa det uppdrag som har lämnats tillöverbefälhavaren -- att vi tvingas ta in en del av dehär förråden exempelvis till kasernetablissemang.De förråd som av beredskapsskäl eller andra skälmåste ligga utanför kasernetablissemangen börförses med larm. Det är emellertid, som GötheKnutson antydde, inte alltid som det löserproblemen, eftersom det när det gäller meraavlägset belägna förråd tar icke obetydlig tid förpolisen att komma fram.Jag kan emellertid försäkra att åtgärder harvidtagits i avvaktan på det uppdrag som lämnadesav regeringen på mitt initiativ till överbefälhavarenbara någon dag efter det att vapenstölden hadeinträffat.Anf. 10 ():Fru talman! Jag tackar försvarsministern för detkompletterande svaret och synpunkterna. Jag ärövertygad om att det som skall göras ifrånförsvarsministerns sida kommer att göras.Jag vill emellertid poängtera just polisens roll, inteminst mot bakgrund av polisens ofta svåra brist påpersonal och avstånden. Mob.-förråden liggerförvisso ofta i områden där det bara finns en endapolispatrull i ett mycket stort distrikt. Det kan varalika stort som eller större. Det tar någratimmar innan polisen hinner fram.Såvitt jag förstår medger inte reglementet attmilitären vidtar de åtgärder som kanske skullebehöva vidtas i ett första skede, utan då måstepolisen först ha varit på platsen. Precis samma sakinträffar om den lede fienden, angriparen, skullekomma. Då måste man först ringa på polisen, somskall komma och se vad som har hänt innanmilitären får börja skjuta.Anf. 11 Försvarsminister ():Fru talman! Jag kan försäkra att omden lede fienden kommer så väntar det svenskaförsvaret icke på besked från polisen, utan dåförsvarar vi oss med en gång.I de fall som vi nu talar om är det emellertid någotmera komplicerat. Men det finns ytterligareåtgärder som är tänkbara. Man kan t.ex. i störreutsträckning öka den militära närvaron iförrådsområdena. Det kan t.ex. ske genom att manförlägger utbildning och övningar dit.Ytterst, fru talman, är det här dock enkostnadsfråga. Det är mycket dyrt att ha larmadeförråd. Det ger ändå inte 100-procentig säkerhet.Av beredskapsskäl måste en del förråd liggautanför kasernetablissemang.Vi skall kanske ändå inte glömma bort att den typav vapenkasun som det upptäcktes att en stöld hadeägt rum i för sedan, har motståttinbrottsförsök i ungefär 20 år.Anf. 12 ():Fru talman! Låt mig säga att jag åberopar nuden internationella konventionen som bl.a. angerhur man skall uppträda. Vad jag har sagt innebärförvisso ingen som helst kritik mot polisen. Men detär utomordentligt bra att vår försvarsministerkonstaterar att om vi skulle utsättas för angrepp såkommer militären att finnas på plats och se till attdet blir besvarat.Jag är övertygad om att det kommer att bli bättrenär det gäller vapenförråden. Jag har velat bidra tillatt det skall bli så bra som möjligt.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:649 om användningenav TullingebasenAnf. 13 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen har några planer på alternativanvändning av lokalbeståndet på TullingebasenF18.Del av Tullingeetablissemanget används förflygvapnets stridslednings- ochluftbevakningsskola. Skolan kommer att senast den30 förflyttas till i . Detta harsåväl regeringen som tidigare tagitställning till. Under förutsättning att riksdagenbeslutar enligt regeringens förslag iförsvarbeslutspropositionen kommer härefterområdet endast att nyttjas som flygbas i krigvarigenom den militära verksamhetens behov avområdet i stort sett begränsas till del av berget ochflygbanan. Området i övrigt skall avvecklas.Regeringen avser att efter riksdagsbesluteti uppdra åt fortifikationsförvaltningen atttillsammans med utreda omannat statligt intresse finns för kvarvarande områdeoch lokaler. Om så ej är fallet kan förhandlingarinledas med berörd kommun och andra intressenterom förvärv av området.Anf. 14 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka statsrådet försvaret. Frågan är föranledd av att man i Botkyrkakommun så att säga har gått på pumpen ett antalgånger när det gäller användningen av det härområdet. Det är ganska förståeligt att det råder enviss frustration, eftersom man har trott sig kunna fåett antal arbetstillfällen, och sedan får man återigenuppleva att det inte går. Detta inträffade närdet gällde FOA. Sedan gällde det flygplatsen medalla de bekymmer som det förde med sig. Nuhandlar det om marinkommando-ost.Att flygbasen skall vara kvar i krig innebär ju attområdet i övrigt kommer att få en begränsadanvändning. Av den anledningen skulle jag viljafråga statsrådet om det finns några planer påanvändning på det sätt som man har funderat överbl.a. ifrån i vad gäller utbildningoch fortbildning av poliser, trafikutbildning,teknisk utbildning. Man har också haft planer på attlocka dit idrottshögskolan.Det är bråttom eftersom man är angelägen om attkunna använda området. Det är också bråttomeftersom det behövs arbetstillfällen till den härdelen av södra . 15 Försvarsminister ():Fru talman! Jag är medveten om de problem somhar drabbat regionen i fråga genom olika besluteller ibland brist på beslut under senare år.Problemet är att försvaret har ont om pengar.Det är i och för sig inte unikt. Men en radförsummelser har medfört att manmåste spara. Därför föreslår propositionen bl.a. attdet s.k. inte skall genomföras.Det här ger i närtid besparingar på ungefär 200milj.kr. Jag hoppas på förståelse för att vi i detosäkra läge som finns just nu när det gällerförsvarets framtid inte genomför investeringar i denstorleksordningen.Då återstår frågan om vad vi kan göra frånsamhällets och statens sida för att få dit någotannat. Som jag sade i mitt svar är vi frånförsvarsdepartementets sida beredda att så snart ettriksdagsbeslut har fattats, det är planerat till den 3juni, låta de berörda myndigheterna sätta full fartför att se om det finns något annat statligt intresse ide här sammanhangen och naturligtvis ge detprioritet. Skulle det inte finnas något annat statligtintresse får vi se om andra intressenter kan kommain.Det enda jag kan göra, eftersom jag inte är ansvarigför arbetsmarknadspolitiken i regeringen, är att setill att inga fördröjningar skall ske frånförsvarsdepartementets sida när det gäller att hittaen vettig lösning.Anf. 16 ():Fru talman! Jag tycker att i det rådande läget är dettrots allt ett någorlunda hugnesamt besked. Jagräknar med att vi skall kunna se att detfinns någon form av planering för hela dettaområde. Det handlar om mycket bra lokaler ochstora markområden som borde kunna vara till gagnför hela Stockholmsregionen.Anf. 17 Försvarsminister ():Fru talman! Jag kan bara försäkra attförsvarsdepartementet skall göra vad som på detankommer för att den här processen skall skyndaspå.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1991/92:50 om gatubarnen iBrasilienAnf. 18 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen tänker vidta för att bidra till enförbättrad livssituation för gatubarnen i Brasilien.Frågan ger uttryck för den oro och harm vi alla ivårt land känner för det som drabbar gatubarnen iRio och på andra håll i världen.Det är den brasilianska regeringens ansvar att se tillatt gatubarnens rätt till liv, som fastslås både ibarnkonventionen och i de grundläggandeinternationella reglerna om mänskliga rättigheter,respekteras.Brasilien ratificerade år 1990och har därefter inarbetat konventionen i nationelllagstiftning.Men vi, enskilda länder och världssamfundet, harockså ett ansvar att bistå länder i derasansträngningar att förbättra barnens rättigheter.I detta, mitt tredje svar i denna allvarliga fråga skalljag ge flera konkreta exempel på vad vi gör frånsvensk sida -- både direkt och indirekt.Barnkonventionen, som fram till ärundertecknad av 111 länder, är ett kraftfulltdokument som innebär betydande framstegbeträffande skydd av barns rättigheter och sombygger på grundprincipen om varje enskilt barnsom bärare av konventionens rättigheter. Sverigevar en av de pådrivande staterna bakomkonventionens tillkomst. Det är nu viktigt att varjestat även i praktiken lever upp till sina åtaganden.En särskild kommitté har därför upprättats för attgranska staternas efterlevnad av sina åtaganden ikonventionen.FN:s barnfond, , arbetar sedan många årtillbaka med en rad olika aktiviteter för attförebygga och reducera våldet mot barn.I detta sammanhang vill jag poängtera att Sverigeär det land som totalt sett ger det största enskildabidraget till UNICEF.En viktig och stor del av arbete iBrasilien fokuseras på barnens situation.Myndigheter, universitet, andra institutioner,enskilda organisationer m.fl. stimuleras att ta del idenna process för att få en medvetenhet i samhälletom barnens ställning och rättigheter.Som exempel kan nämnas utbildning av poliser ochpolitiker på lokal nivå, datainsamling ochinformation för kartläggning av de faktiskaförhållanden som många barn lever under, bildandeav nätverksgrupper som skall stödja gatubarnenetc.UNICEF ger också direkt hjälp till gatubarnengenom samarbete med över 300 enskildaorganisationer, däribland katolska kyrkan ochgatubarnens egna sammanslutningar.Som jag nämnde i mitt svar tog jagsamma vecka upp gatubarnens situation i Brasilienmed , chef. Vi hade ettingående samtal om förhållandena. framhöllatt gatubarnen lever i en mycket komplicerad miljödär stor fattigdom, social misär och narkotika ärdominerande inslag. Ett annat problem somförsvårar insatserna för gatubarnen är delstaternassjälvsändighet gentemot den federalaadministrationen i Brasilien.Bilateralt bidrar via SIDA till att ett antalsvenska enskilda organisationer kan genomföraprojekt för gatubarn. Deras verksamhet är i förstahand inriktad på hjälp till husrum, mat ochutbildning. Detta är ett värdefullt komplement tillde multilaterala insatserna.Jag har också bett vår ambassadör i att taupp den svenska synen och oron över våldet motgatubarn med relevanta brasilianska myndigheter.Det har han gjort. Vi håller nu en öppen dialog ifrågan.I samband med har vifrån svensk sida begärt att få tillfälle att medbrasilianska regeringsrepresentanter diskuteragatubarnens svåra situation och vilka åtgärder somkan komma att bli aktuella. Från brasiliansk sidahar man ställt sig positiv till ett samtal av detta slag.Senast , , hade jag ett personligtsamtal med ambassadör här i Stockholmför att understryka hur allvarligt vi ser på våldetmot gatubarnen.Brasilien har en lång historia av våld i samhället.Våldet har sin rot i många problem, sociala,ekonomiska såväl som rättsliga. hartidigare betraktat kritik och synpunkter på våldetoch dess konsekvenser som en inblandning i landetsinre angelägenheter. Den brasilianska regeringenerkänner numera förekomsten av gatubarn ochvåld mot gatubarn. och hansregering är nu öppen och pådrivande i fråga omåtgärder för att hjälpa gatubarnen. I hardet på central nivå bildats en nationell styrgruppdär , enskilda organisationer,arbetsmarknadens parter, kyrkan, politiker ochrepresentanter för ministerier samordnar aktuellaåtgärder. Bl.a. har delstaternas polischefer deltagiti seminarier om mänskliga rättigheter så attelementära regler om de grundläggande fri- ochrättigheterna medvetandegörs hos ansvarigamyndigheter.Personer med UNICEF-bakgrund har anställts avde federala myndigheterna för att arbeta för attförbättra barnens ställning, och i synnerhetgatubarnens situation.Det är min fasta förhoppning att de insatser jag nuredogjort för leder till förändringar ochförbättringar samt naturligtvis attdödsskjutningarna upphör. I vårt land vill vi se ettomedelbart slut på detta elände, men det finns ingagenvägar.Den förestående konferensen om miljö ochutveckling ger oss en möjlighet att arbeta ännuintensivare för gatubarnen. Det gör vi från svensksida. Jag kan också tillägga att frågan fått ökatintresse även i andra länder.Jag kommer att fortsätta att följa gatubarnenssituation både och !Anf. 19 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga. Som biståndsministern säger är det inteförsta gången vi diskuterar detta vid riksdagensfrågestund. Den här frågan är egentligenfortsättning på en tidigare fråga.Det är naturligtvis inte bara gatubarnen i ochBrasilien som drabbas av detta fruktansvärda våldoch dessa mord. Det händer på många håll ivärlden.