prot · GF09100 · 1992-04-24 00:00:00 — Detfinns en särskild arbetsgrupp inomregeringskansliet, där det sker ett samarbete medkriminalvårdsstyrelsen och , ochden arbetsgruppen skall överväga hur man skallkunna möta uppkommande behov av ytterligareanstaltsplatser, bl.a. till följd av den aviseradeändringen av reglerna för villkorlig frigivning. Ibudgeten finns nästan 370 milj.kr. anvisade förtillgodoseende av de krav som föreligger, och dehär pengarna täcker de anslagsäskanden somkriminalvårdsstyrelsen har avlämnat. Samtligaprojekt täcks således av de pengar som är anvisade.Kriminalvården är liksom all annan offentligförvaltning utsatt för krav på rationalisering. Manskall enligt den plan som gäller rationaliseramed , men man får ha kvar en del avpengarna för att använda dem förförbättringsåtgärder. Även om det till synes inte ärstora ökningar finns det inom ramen förrationaliseringen möjligheter att vidta förändringaroch förbättringar med en del av de pengar manlyckas spara in. Det är , deregionala myndigheterna och de lokalamyndigheterna inom kriminalvården som haransvaret för fördelningen av de inbesparadepengarna hos kriminalvårdsverket, och det är alltsåinte en fråga som skall diskuteras här i riksdageneller ens i regeringen.Jag har med detta bara kort velat framhålla att detfinns stor samstämmighet om vart vi vill kommamed kriminalvårdens insatser. Jag hoppas och troratt det också finns ganska stor uppslutning kringtanken att man kan behöva se över en så här passstor och viktig samhällssektor -- det är trots alltmånga år sedan beslut fattades -- och särskilt dåmed hänsyn till de förändringar som har skett. Dethar ju beslutats om två olika utredningar -- detgäller dels en översyn av kriminalvårdsreformen,dels den s.k. påföljdsutredningen, som skall titta påde olika påföljdsmodellerna inom kriminalvården.Ett par ord till slut, herr talman, omreservationerna.I reservation 1 från socialdemokraterna vill man slåfast att normaliserings- och närhetsprincipenalltjämt skall ha giltighet och tjäna som vägledning.Min personliga uppfattning är att det kommer attvara så. Däremot tycker jag att det är olyckligt , när man nu har tillsatt en utredning,bestämmer sig för vad den skall komma fram till.Som jag har sagt tror jag att man måstevara vaken för flexibla lösningar, och man måstetitta mera på resultatet än på de teoretiskaprinciperna. Vi bör avvakta utredningens förslag,och därför yrkar jag avslag på reservation 1.Reservation 2 av handlar omKarlskronaanstalten. säger attdet endast är okunnighet hos övriga ledamöter somkan göra att man håller fast vid beslutet att lägganed Karlskronaanstalten. När man fördjupar sig idetaljer finns det väl enskilda ledamöter som kankänna för både det ena och det andra då det gällerutbyggnaden inom olika samhällsområden, t.ex.kriminalvårdsverket. Inom justitieutskottet har viföljt principen att man inte skall peta ochdetaljstyra, utan man låter verket bestämma varsatsningar skall ske på bästa sätt för att uppnå detövergripande målet, att få största möjligaåteranpassning till samhället. Straff och sådant hörtill, men det övergripande målet är som sagt ändåen återanpassning av människorna. Jag tycker attdet är en bra princip. Dessutom har junedläggningen av Karlskronaanstalten redanpåbörjats.Man har minskat antalet anställda från 37 till 20,baserat på det beslut som fattades , såegentligen är det . Rent principielltbör vi här i inte ta upp sådanadetaljfrågor. Jag yrkar således avslag på reservation2.I reservation 3 tas beläggningsprocenten upp. Detgäller den utnyttjandegrad man måste ha för skall ha möjlighet att placera enligt närhets-och normaliseringsprincipen, somSocialdemokraterna har anfört i reservation 1.Utredningen bör få titta även på denna fråga.Frågorna hänger samman, och man bör inte låsasig.Ulla-Britt Åbark tog upp permissioner.Reservation 4 handlar om permissioner. Det sägsatt det är viktigt att man inte generellt och utanurskillning gör en skärpning av bestämmelserna.Det skulle t.o.m. kunna få negativa konsekvenser.Jag kan dela den uppfattningen, men det finnsproblem. Dessa problem bör man försöka lösa. Detfinns t.ex. särskilt rymningsbenägna personer. Baraför att det har skett en förbättring kan man inte sägaatt allt är bra. De fall som har uppmärksammats harinte uppmärksammats enbart för att det gäller enrymning utan framför allt på grund av följderna avrymningarna. Det gäller t.ex. människor som hardrabbats.Jag yrkar således avslag på samtliga reservationeroch bifall till hemställan i utskottets betänkande.Avslutningsvis vill jag rikta en kommentar tillBerith . Hon sade något i stil med att honsaknar talet om hårdare tag i den här debatten. Förmin del tror jag att det i vissa sammanhang -- vilketjag har försökt peka på -- kan behövas sådant somkan karakteriseras som hårdare tag. Men detkanske mera är en lek med ord. Det väsentliga äremellertid inte att man sätter upp principer, hållerbenhårt på dem och slår varandra i huvudet meddem här i kammaren. Det väsentliga är ändock attdet som menas med normaliseringsprincipen ochnärhetsprincipen uppnås. Något annat tror jag inteatt man kan önska från något håll.Anf. 9 ():Herr talman! Jag tycker att det är trevligt attdebattera med . Han har sammamänniskosyn som vi har inom vårt parti. Det ärunderbart att ha en sådan meddebattör.Vi är i och för sig överens om ganska mycket. Menjag är litet orolig för den här översynen inomkriminalvården, särskilt när det gällernärhetsprincipen och normaliseringsprincipen.Den kriminalvårdsreform som vi bygger pålades fast 1974. Varför kan man inte ha den somvägledning för den översyn som man skall göra nu?Detsamma gäller permissionerna. Varför kan maninte se över det som är viktigt för dem som ärintagna på våra anstalter? Det gäller att de harmöjlighet att söka arbete och bostad och att få brakontakter och bra övervakare i sinahemkommuner. Det gäller också att man får vistaspå en anstalt som ligger så nära hemkommunensom möjligt.Anf. 10 ():Herr talman! Det jag vänder mig emot och det sommajoriteten inte vill gå med på iutskottsbetänkandet handlar om att man kan se enutveckling som har varit och man har konstateratett behov av en översyn. Den översynen skall görasav en parlamentarisk kommitté. I denna ingårledamöter även från socialdemokraterna.Jag menar att de grundläggande idéerna om närhetoch normalisering som förutsätter att det finnsmöjlighet att med lätthet söka jobb och bostad ochha nära till en övervakare, kommer att till stora ochavgörande delar påverka även den framtidakriminalpolitiken. Man kan emellertid inte bortsefrån att verkligheten har tvingat fram förändringar,för att uppnå normalisering och återanpassning.Det är fråga om narkotikafriheten, kvinnors behovav att slippa sexuella trakasserier osv. Det finns enrad skäl som talar för den specialisering som harskett. Man skall därför inte låsa sighundraprocentigt. Man bör ha en öppenhet för attse vilka förändringar som är nödvändiga. Men jagtror inte att man skall ändra på målen.Anf. 11 (nyd):Herr talman! hänvisar till enutredning som pågår inom kriminalvårdsstyrelsenoch anser att vi skall avvakta resultatet av den ifråga om hur man skall göra med de äldreanstalterna. Det finns möjlighet till besparingar ochrationaliseringar så att Karlskronaanstalten kanfortsätta sin verksamhet.Med okunskap avsåg jag departementet och demänniskor som arbetar där och inte förstår att detarbete som utförs av speciella motivatörer kan varaframgångsrikt när det gäller just ett sådant klientelsom finns på Karlskronaanstalten. De befinner sigfaktiskt i det stadiet att de inom sig har en vissmotivation att lägga av med narkotikamissbruketmen ändå styrs av droger och inte frivilligt kanlägga av. Det är därför viktigt att man bevarar enanstalt som har ett sådant program. Mångaknarkare har faktiskt slutat med sitt missbruk tackvare att de har fått hjälp och stöd av motiverademänniskor.Anf. 12 ():Herr talman! Det finns väldigt många anstalter iSverige som kan uppvisa bra program inomolika områden. Vi har alla i utskottet gjort besök påolika anstalter. Vid dessa besök har detutmärkande varit att man mer och mer harspecialiserat sig. Det finns naturligtvis undantag.Men bara det faktum att man har ett bra programkan inte bestämma om en anstalt skall få vara kvareller tas bort ur organisationen.Frågorna när det gäller själva byggnaderna, demateriella förutsättningarna för att uppnå målenmed kriminalvården, handläggs av en kommitté. har regeringen,kriminalvårdsverket och ettgemensamt ansvar för att uppfylla de krav ochförväntningar som kriminalvårdsverket reser,baserat på de krav vi ställer på verket. Jag tror attdet är en bra ordning, och jag tycker fortfarandeinte att det finns någon anledning för oss här att gåin på den typen av detaljer.Det ligger en fara i om vi alla skulle tala om det vikänner starkt för av något skäl. Med hänsyn tillregionalpolitik och sysselsättning skulle jag t.ex.kunna tala för Kumlaanstalten i alla lägen. Jag troratt man måste höja sig litet över den nivån när viskall fatta beslut här och se till helhet, långsiktighetoch övergripande principer.Anf. 13 ():Herr talman! Jag menar inte ordagrant att jagsaknar något. Även jag trivs med debattklimatet.I samband med att nämnde mittnamn tog han upp närhets- ochnormaliseringsprincipen. Jag inser att det kanfinnas viktigare saker än just närheten. När detgäller normaliseringsprincipen tog jag själv i mittanförande upp att det inte blir bra när det är frågaom sjukvård.Här har tagits upp andra synpunkter på viktenav närhetsprincipen -- möjligheten att träffaanhöriga, skaffa arbete osv. Jag tror att man får sepå det här litet mera flexibelt än man har gjorthittills.Anf. 14 ():Herr talman! Låt mig bara säga att jag föreställermig att det kan bli så att man upptäcker ungefär detsom var inne på i slutet av sittanförande, att de positiva effekterna av att mantillämpar andra principer än närhetsprincipenöverväger. Men därmed kan man, menar jag, inteautomatiskt strunta i innehållet i närhetsprincipen.Jag tror att det är en av de saker den tillsattautredningen av kriminalvårdsreformen bör titta på.Om man satsar mera på specialisering tror jag atten logisk konsekvens är att man måste övervägavad man kan göra för att inte förlora de positivadelarna i närheten.Jag inser att det kan vara svårt, men vi måste, somsagt, ha någon tilltro till en parlamentariskutredning som har på sig att titta på dethär.Jag utgår ifrån att den stora samsyn, som trots allthar funnits i dessa frågor, i väsentliga delar ävenskall finnas när vi får anledning att behandla nästastora förslag.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )7 § Anslag till polisväsendetFöredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU23 Anslag till polisväsendet.Anf. 15 ():Herr talman! Anslag till polisväsendets ärjustitieutskottets andra ärende . Man kan välsäga att vi i mycket är överens i utskottet, men attdet naturligtvis finns frågor där vi socialdemokraterhar reserverat oss. Jag återkommer till några avdessa, men först vill jag yrka bifall till samtliga s-reservationer. Jag kommer att begära votering påreservationerna 1, 3, 4, 6 och 8.Herr talman! Polisens arbete när det gällerbrottsbekämpning är mycket viktigt. En stor del avbrottsligheten betingas av ekonomiska och socialafaktorer, som vi har varit inne på när det gällerkriminalvården. Orättvisor, främlingskap, rasismoch otrygghet måste bekämpas.Vi menar att det är oerhört viktigt att ytterligareresurser satsas på spaning och utredning av brottmed främlingsfientlig bakgrund -- inte minst medtanke på vad som hänt i samhället mot vårainvandrare.En av de frågor som vi prioriterar högt ärbekämpningen av den ekonomiska brottsligheten.Till min glädje såg jag att det fanns kds-ledamötersom hade samma syn som vi socialdemokrater,vilket de framförde i en motion med rubrikenHögprioritering och bekämpning av ekonomiskbrottslighet. Tyvärr försvann den glädjen då deställde sig bakom utskottsmajoritetens förslag ochinte ville tillstyrka sin egen motion. Jag tycker attdet är litet trist, för då har man som kds-are intelyckats med någonting i regeringen. finns detinte ett ord med om ekonomisk brottslighet.Herr talman! Regeringen gav ettutredningsuppdrag till RÅ och RPS att gemensamtundersöka vilka åtgärder som bör vidtas för attstatsmakternas prioriteringar i fråga ombekämpningen av den ekonomiska brottslighetenskall förverkligas. redovisadeutredningen sitt uppdrag till regeringen.Utredningen bekräftar bilden av enbrottsbekämpning i kris. Vi anser att situationen ärmycket allvarlig och kräver krafttag frånregeringens sida.Trots den allvarliga situationen och den starkakritik som riktat mot den bristandeefterlevnaden av prioriteringen av den ekonomiskabrottsligheten anges i budgetpropositionen att deninte skall prioriteras på sätt som tidigare skett underlång tid. Det är endast vålds- och narkotikabrottsom skall tillmätas högsta prioritet, vilket också ärmycket viktigt.Herr talman! Vi anser att ekobrottsligheten samtvålds- och narkotikabrott skall ha samma högaprioritet i brottsbekämpningen. Det är klartotillräckligt att, som det står i budgetpropositionen,kampen mot ekobrottsligheten också står iförgrunden. Denna förändring avvisar vi mycketbesämt, då den inte svarar mot behovet och ger enhelt felaktig signal till de olika myndigheter som haratt ansvara för efterlevnaden av statsmakternasintentioner i fråga om brottsbekämpningen.Regeringen söker genomföra en ny politik på dettaområde, som tidigare endast Moderatasamlingspartiet ställt sig bakom.Herr talman! Den utredning som överlämnades tillregeringen har under den korta tidsom stått till buds gjort ett bra arbete och redovisarnu förslag rörande ett stort antal frågor som harbetydelse för ekobrottsbekämpningen. De gällerlagstiftningsfrågor, metodfrågor, utbildnings- ochandra kompetensfrågor, kontroll ochtillsynsmyndigheter, samverkan mellanmyndigheter samt organisations-, prioriterings- ochresursfrågor.Utredningen visar entydigt på två grundläggandeorsaker till de nuvarande bristerna. Dels ärresurserna otillräckliga på de flesta områden somhar betydelse för ekobrottsbekämpningen. Dels ärsamhällets styrmedel inte tillräckligt effektiva föratt inom polisen styra resurser tillekobrottsbekämpningen.Vi anser att de flesta förslagen i utredningen är välgenomtänkta och bör bli föremål förregeringsförslag. Dock anser vi att det ärnödvändigt att det också avsätts väsentligt utökadeekonomiska resurser för en upprustning av polisensoch åklagarväsendets insatser mot ekobrotten.Herr talman! Vi kan konstatera att regeringenmedvetet prioriterat ner kampen mot denekonomiska kriminaliteten. Detta framgår, som jagsagt tidigare, direkt av budgetpropsitionen. Motbakgrund av justitieutskottets uttalanden våren1991 och de mycket stora värden som står på spel ärdetta anmärkningsvärt. Vi anser att böruttala att ekobrottsligheten skall ges samma högaprioritet som bekämpandet av narkotika- ochvåldsbrottslighet.Vi vet att den ekonomiska brottsligheten drabbaross alla: den enskilde medborgare lika väl som denskötsamme företagaren. Utgår man från ensamhällsförlust på ca varje årtill följd av ekobrott -- vilket är lågt räknat --handlar det om att varje enskild skattebetalare blir''bestulen'' på . Som exempel kan nämnasatt enbart de skalbolag som för närvarandeförekommer hos kronofogdemyndigheterna ärrestförda för skatter och avgifter m.m. medsammanlagt drygt 6 miljarder kronor.Det allvarligaste är kanske ändå attekobrottslighetens utbredning ytterst hotarsamhällssolidariteten och den välfärd som byggtsupp med denna som grund. Det är därför enligt vårmening en mycket väsentlig förutsättning för ettfortsatt solidariskt samhällsbyggande att vi effektivtkan motverka och beivra denna typ av brottslighet.Till sist, herr talman, vill jag beröra två frågor somockså finns i betänkandet.Den ena gäller livvaktsskydd till kvinnor, vilketendast berörs marginellt. Tyvärr har inte utskottetkunnat ta del av hur regeringen tänkt sigutformningen av detta förslag. Jag tror nämligen attdet är oerhört viktigt att förslaget blir som dedrabbade kvinnorna önskar. Jag förutsätter att desjälva kan vara med och utforma livvaktsskyddetenligt sina egna önskemål.Den andra frågan gäller utbildning av poliser påpolishögskolan i frågor om sexuella övergrepp motbarn. I betänkandet står det att utskottet villunderstryka vikten av att denna utbildning också ifortsättningen ges tillräckliga resurser. Visocialdemokrater vill ytterligare betona vikten avatt dessa två punkter verkligen bevakas och följs avjustitiedepartementet.Anf. 16 (nyd):Herr talman! Jag skall här tala om införandet av enfinanspolis. Internationellt har man på dettaområde kommit längst i och . IEuropa är man på väg att få goda erfarenheter iEngland och och i viss mån även i Tyskland.Först och främst: En finanspolis utreder inte brottsom sådana, utan tar hand om den delen avbrottsutredningen där polisen egentligen integör någonting, nämligen vinningen av brottet, varesig det gäller narkotika-, eko- eller stöldbrott,bankbedrägerier eller vad det nu kan vara. Det ärden ena biten, vilket innebär att polisen kankomma in med resurser i skedet mellanbrottsutredningen och kronofogden. Därmedkommer finanspolisen att kunna ta tillbakavinningen av brottet. Detta kommer att genererapengar till svenska staten.Enligt erfarenheter som man har i är detett stort antal miljoner som man så att säga kan tatillbaka till staten . Det gör att man kanfinansiera denna polisverksamhet och troligenockså mäta dess effektivitet relaterad till pengar.Detta är viktigt när man talar om målstyrningoch behovsstyrning av verksamhet och budget.Den andra delen är den preventiva. harliksom de flesta länder ingen valutakontroll i dag.Ett inträde i EG gör att gränskontrollen minskar,kanske till noll och intet.Vi har inte heller någon utflödeskontroll, inteens via tullen. Det är kontroll bara när någon vill ini landet, och då gäller det i stort sett bara att fåstopp på inflödet av narkotika, vapen osv.De europeiska staterna och inte minst Tysklandtycks vara medvetna om att det måsteskapas system som inte innebär valutakontroll itraditionell mening, men som innebär att man harkontroll och tillsyn av bl.a. banktransfereringarinom det internationella penningsystemet, somkallas SWIFT.Man måste ha en myndighet som håller kontroll påstora penningströmningar och penningöverföringarmellan bankerna även inom landet, men framförallt in och ut ur landet. Det går exempelvis en strömav ryska pengar in i landet för olika finansieringar,liksom för lagring av kapital här.Möjligen skulle finansinspektionen eller bankernaha den kontrollen själva. Bankerna är rädda för attbli utsatta för penningtvätt, för sitt anseendes skull,eller helt enkelt rädda för att bli lurade på pengar.Bankerna vet att de håller på att bli lurade påväldigt stora summor; det förekommer summor påflera hundra miljoner.Den här kontrollen måste bli naturlig så att den inteuppfattas som en poliskontroll. Det är alltså intepolisen som skall ha den här kontrollen, menbankerna skall kunna vända sig till polisen och fåhjälp med bankbedrägerierna och den s.k.penningtvätten.Längre skall jag inte gå beträffande finanspolisenstänkta uppgifter.När det gäller rekrytering till finanspolisen bör manutgå från rent lämplighetsrekvisit. Poliser medblandad erfarenhet, naturligtvis folk medekonomisk utbildning, med erfarenhet av eko-,bedrägeri- och narkotikautredningar och kunskapom hur det ser ut i en narkotikasituation kan varabra. Det behövs polismän med blandad erfarenhet,som kan ges utbildning som fordras för att de skallveta vad de talar om i utredningarna. De skalldäremot inte vara några experter. Experttjänsterkan man köpa in, eller man kan utnyttja exempelvisen banks egna experter i utredningar som berör justden banken.Denna finanspolis kommer, som sagt, att kunnafinansiera sig själv -- så stora penar är det som kantjänas in. Därför nöjer jag mig med denna kortainformation om vad en finanspolis är.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i mom. 17beträffande finanspolis samt mom. 18 beträffandeanslag till . Detta är ursprungligenen del i Socialdemokraternas motion JuU832.Vidare yrkar jag avslag på regeringspartiernasreservation i motsvarande del.Herr talman! Jag går in på att tala om minreservation om polisens spaningsmetoder. Jag skallförsöka redogöra för vikten av att även i det härlandet verkligen ta upp kampen mot narkotikanoch övrig grov brottslighet.Regeringen uttalade sig om detta iregeringsförklaringen, men tyvärr backaderegeringen när det gäller att komma åt dem somstår för det stora flödet av narkotika in i landet. Vihar även annan grov brottslighet i landet sompolisen tyvärr har svårt att komma åt. Vi kan ocksåkonstatera att andelen icke uppklarade brott ökaroch den kriminalpolisiära effektiviteten minskar.Rikspolisstyrelsen har aviserat en förändradpolisroll, som i korta ordalag går ut på att polisenskall arbeta mer förebyggande. För att detta skallfungera i praktiken ökar behovet av effektiva ochresurssnåla spaningsmetoder. Med tanke på dennivå som den svenska kriminaliteten befinner sigpå, särskilt vad gäller narkotikasituationen, måstestatsmakterna ge polisen tillräckliga medel attförfoga över. Det här var vad jag ville säga om minmotion om polisens spaningsmetoder.Regeringen har sagt nej till hemligavlyssning, s.k. buggning. Man säger sig varatveksam till att tillåta buggning. Att man förkastarSÄPO-kommitténs förslag verkar, som jag ser det,mer vara en prestigesak, en följd av att den tillkomunder den socialdemokratiska regeringen, än ettresultat av att man har övervägt sakargumenten, desakargument som talar för buggning samt andrametoder. Jag vet att justitieministern samt övrigapå har fått en mycketingående redogörelse för argumenten för att tillåtabuggning. Ändå framhärdar man i att man måste tahänsyn till integritetsskyddet. Vemsintegritetsskydd, frågar jag mig. Att man i dessasammanhang värnar om de kriminellas integritet påbekostnad av den stora allmänheten är för mig enganska konstig inställning. Vad skall då inteallmänheten tycka?Jag skall ge några exempel på hur det fungerar ipraktiska fall med de metoder som är tillåtna.I dag är det tillåtet att ha s.k. telefonavlyssning. Detkrävs domstolsprövning, men därefter kan manfaktiskt få tillåtelse att avlyssna allmännatelefonkiosker ute på staden om man misstänker attnågon grov brottsling använder sig av dessa. Jag harsjälv suttit och avlyssnat telefonlinjer som grovanarkotikabrottslingar misstänks använda. Dessametoder är tillåtna, trots att många icke misstänktamänniskor samtalar på dessa linjer. Jag behöverknappast gå in i detalj på vad dessa samtal kanhandla om. I dessa sammanhang är det inte tal omatt värna om de oskyldiga människornas integritet.Att man skulle placera en doldmikrofon på ett hotellrum, där man i förväg har tipsom att grova brottslingar kommer att träffas ochgöra upp affärer eller placera motsvarandemikrofon i ett bostadsrum i samma syfte, kan intevara något större ingrepp i deras integritet ijämförelse med de tillfällen då man avlyssnaroskyldiga människors samtal. Frågan kan ställas påsin spets: Vilka i samhället vill man skydda resp.komma åt?Ett annat exempel är obevakadeövervakningskameror. är det tillåtet att enpolisspanare står med en videokamera bakom endörr med tittöga och filmar vilka som går ut och ini lägenheten mitt emot. Men det måste stå enmänniska bakom kameran. Detta är oerhörtresurskrävande. Spaningen måste kanske pågå iflera veckor innan den ger resultat. Det voreenklare att montera upp kameran så att den fickregistrera automatiskt. Men det går inte. Därlägger lagstiftningen hinder i vägen.Ett belysande exempel på hur bakvänt det kan bliär ett fall rörande mordbrand i . Medmålsägandes tillåtelse monterades en obemannadövervakningskamera upp. Anledningen var att detur spaningsteknisk synpunkt var känsligt att ställadit ett fordon eller annat så att polisen skulleövervaka spaningen. Åtgärden blev lyckad. Manlyckades filma den misstänkte.