prot · GG0916 · 1992-11-04 00:00:00 — Därför motsätter vi ossdyra reformer om generell arbetstidsförkortning,exempelvis 6 timmars arbetsdag. I stället borde denutredning som arbetar med dessa frågor kunnaleda fram till bra förslag till förändringar. Med nyaorganisationsformer inom t.ex. vård och omsorg,där många kvinnor arbetar, kan man få helt andramöjligheter att kombinera familjeliv och arbete.Den nya jämställdhetslagen ställer sådana krav påarbetsgivaren, men de måste också genomföras påbred front i praktiken.Särskilt småbarnsföräldrar måste fördela sin tidmellan hemarbete och förvärvsarbete. Hur denfördelningen skall göras kan bara de enskildapersonerna själva avgöra. Detta val påverkas avegna värderingar, omgivningens krav, personligläggning osv., men i hög grad också av situationenpå arbetet.Jämställdhetslagen är viktig, men framför allt är detviktigt att den efterlevs. Information måste gå ut tillalla anställda. Det är också viktigt att dessa punkterinte kan förhandlas bort av mansdomineradearbetsgivarorganisationer och fackligasammanslutningar. Vi i anser attsvenska kvinnor och män borde få samma chansersom man har inom EG, med en jämställdhetslagsom inte går att förhandla bort.En förutsättning för att över huvud taget kunnakombinera förvärvsarbete och föräldraskap är har tillgång till bra barnomsorg. Vi tror inte attallting kan lösa sig genom jämställdhetslagen, utanman måste också t.ex. ställa krav på kommunernaatt inte lägga ner barnomsorgsplatser. Det är därförsom vi har aktualiserat frågan om en lag.Jämställdhet mellan kvinnor och män är nämligenoupplösligt förenad med familjepolitiken. Det stödsom samhället ger, eller inte ger, får oundvikligenkonsekvenser för familjernas möjligheter att formasin vardag. Eftersom kvinnor faktiskt fortfarandehar huvudansvaret för hem och barn, är det framförallt deras valfrihet och möjligheter som det handlarom.Om småbarnsföräldrar skall kunna gå till jobbetutan oro, är det viktigt att de kan känna sig tryggamed den barnomsorg de har. Därför måste vi habåde full behovstäckning och stora valmöjligheterinom barnomsorgen. Därför är det dagens ochmorgondagens småbarnsfamiljers behov ochönskemål som måste vara ledstjärnan.För barnens, kvinnornas och männens egen skulltror jag att det är viktigt att uppmuntra pappor attta ett mycket större ansvar i hemmet. Denutvecklingen är på gång. Yngre män tar mycketstörre del i det arbetet än tidigare generationerspappor.Vi i är inte främmande för någon formav individualisering eller kvotering, men tror iförsta hand på positiva åtgärder för att stimulera,t.ex. att bygga ut de tio pappadagarna.Jag tror att männens bristande ansvar förhushållsarbete i viss utsträckning beror påarbetsgivarnas krav. Det är nödvändigt attarbetsgivare, privata såväl som offentliga, lär sig attacceptera att också män är småbarnföräldrar. som ger pappor som tarföräldraledighet extra semester. Sådana initiativmåste både välkomnas och spridas.Herr talman! Kvinnor är oftare sjuka från arbetetän män. Det beror knappast på att det täcka köneti största allmänhet är klenare, utan beror bl.a. påkvinnors dåliga arbetsmiljö och arbetsorganisation.Kombinationen av detta och ansvaret för detlöpande, tunga hemarbetet bidrar till att man blirsjuk.Det är därför oerhört viktigt att sjuklönereformenfår till resultat att situationen på arbetsplatsenverkligen förbättras. Antalet sjukdagar för kvinnorskall inte minska på grund av ökad press på närvarotrots att man är dålig, utan på grund av attförhållandena verkligen blir bättre.Arbetsmarknadsutskottet anför i full enighet attArbetslivsfonden har särskild uppmärksamhetriktad mot kvinnornas arbetsmiljö ocharbetsorganisation och att utskottet utgår från attdenna satsning blir föremål för uppföljning ochutvärdering. Det hoppas också jag, men jag hadehoppats mycket mer på en kraftfull satsning påutvärdering, information och krav på dettautomordentligt viktiga område. Men det blir väl tidatt återkomma till det.Herr talman! Vi i har länge efterlyst enny mansrörelse. Männen behöver på olika sättruskas om. Det är bra med olika kvinnligasammanslutningar -- rödstrumpor, stödstrumpor,nätstrumpor osv. är lika viktiga -- men jag tror attäven ''knästrumporna'', dvs. den yngregenerationen, behövs. Vi som blivit vuxna efter debrända bh:arnas och dagisutbyggnadens tid, vi somunder våra tonår och under vår uppväxt i stället fickhöra sjunga ''Åh, tjejer'' måste nuhöja våra röster och se till att vi är med när beslutenfattas.Anf. 63 ():Herr talman! Det absolut allvarligastejämställdhetsproblemet i arbetslivet är, som jag serdet, löneskillnaderna mellan kvinnor och män.Enligt en uppgift som jag har tagit del av harkvinnor i genomsnitt 74--av männens löner,beroende på avtalsområde.Av de vanligaste yrkena är det de inom vård ochservice som är lägst betalda. Men de är inte baralågt betalda -- de är som bekant också typiskakvinnoyrken. De flesta kvinnor finns ilåglöneyrken.De värderingar i samhället som ligger till grund försynen på olika arbeten måste förändras. Det ärorimligt att det skall löna sig bättre att sköta enmaskin än en människa.Herr talman! Jag är övertygad om att den härproblematiken aldrig får en tillfredsställandelösning, om inte metoden med könsneutralarbetsvärdering vinner allmänt erkännande.Några av motionerna som behandlas iarbetsmarknadsutskottets betänkande omjämställdhet tar upp problematiken medlöneskillnaderna mellan kvinnor och män. Själv harjag föreslagit en förstärkning av den statligalöneskillnadsutredningen. Enligt direktiven skulleförsök med arbetsvärdering kunna genomförasinom utredningens ram. Men det har det intefunnits tid eller resurser till. Man har bara tittat påen del pågående projekt.Om min motion hade behandlats undervårriksdagen hade jag yrkat bifall till den. I det härläget, när utredningen går in i sitt slutskede, vill jaginte insistera på ett bifall.Men innerst inne tvivlar jag på att utredningensbetänkande kommer att infria alla deförhoppningar som många av oss har. Det ärmycket som enligt direktiven skall utredas,bedömas, analyseras, belysas och redovisas. Tidoch resurser räcker inte till för att gå på djupet.Ändå hoppas jag uppriktigt att utredningen skallmynna ut i ett viktigt bidrag till det fortsattajämställdhetsarbetet.Herr talman! Ett annat allvarligtjämställdhetsproblem utgörs av informella hinderför kvinnors karriärmöjligheter. Jag tänker påfördomar och negativa attityder.Det finns en kvinnlig länspolischef i det här landet,som inte självklart fick sin tjänst. Hennesansökningshandlingar lades åt sidan redan i denförsta gallringen. Det var inte ens tal om kallelse tillintervju. Men det var en stark kvinna, som lyckadesövervinna hindren.Ett annat exempel. Just nu ligger ett ärende påregeringens bord från mitt hemlän, län. Enkvinna har överklagat en tillsättning inomlänsstyrelsen. Vi har en manlig landshövding, enman som länsråd och sju manliga enhetschefer.JämO har tidigare uppmärksammat bristen påjämställdhet inom i län.Landshövdingen har skyllt på en gammaluppsättning chefer. Problemet skulle lösas efterhand.Så kom då den första möjligheten till förbättring.En av enhetscheferna skulle avgå. Flerakompetenta kvinnor fanns bland dem som söktetjänsten. beslutade att ge chefsjobbettill en man. ankommer det på regeringen attfälla det slutliga avgörandet.Arbetsmarknadsutskottets betänkande omjämställdhet behandlar ett brett spektrum avfrågor. Det innehåller många fina formuleringaroch ställningstaganden. Det är positivt att det råderenighet om det mesta. När det gäller JämO tror jagatt vi får anledning att återkomma till frågan om enförstärkning av myndigheten.Jag håller med om att man inte kan anta enny jämställdhetslag. Motioner om direktaändringar i lagen kan vi nog vara utan underallmänna motionstiden. Men andra viktigaförändringar som berör ombudsmannen och germyndigheten ytterligare verktyg hoppas jag att viskall kunna enas omkring.Herr talman! Det är min förhoppning attarbetsmarknadsutskottets betänkande omjämställdhet, med godkännande, inågon mån skall tjäna jämställdhetens sak. Jagyrkar bifall till utskottets hemställan i alla delar ochyrkar avslag på reservationerna.Anf. 64 ():Herr talman! Socialdemokraterna har ständigthävdat att är störst, bäst och vackrast,oavsett om vi släpar efter eller ej. här att kommit längst vad gällerjämställdhet och stämmer in. Jagvill kort avsluta debatten med att konstatera att vivisst är konkurrenskraftiga påjämställdhetsområdet. Jämställdheten är enoffensiv fråga för oss i EG. Men att gå så långt somatt säga att vi är världsbäst saknar, såvitt jag kännertill, verklighetsunderlag.Bäst lär vara. Sedan kommer några länder ikonkurrens, och där ligger vi väl till. Rätt skall vararätt, och har faktiskt kommit längst vadgäller åtgärder mot våld mot kvinnor och vad gällerjämställdhetslag. Den kanadensiskajämställdhetslagen är tuffast i världen. Bl.a. avsätts1 % av lönesumman för att kunna lyfta kvinnolönervid behov. var först med kvinnligförsvarsminister och en hel del andra saker.Medvetenheten om frågorna är större där än här.Man är mycket uppmärksam på det offentligasamtalet, det offentliga språket, på hur manformulerar sig. Sådant som vi accepterar här, somvi inte tänker på, vore omöjliga där.Låt oss mera sällan slå oss för vårt bröst och i ställetkoncentrera oss på att modernisera de delar avsamhället där jämställdheten släpar efter.Anf. 65 HANS ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debattensärskilt mycket. Jag kan inte spontant görajämförelser i detalj mellan och Canada.Men det är inte bara en lags utseende man skall sepå. Tänk efter, , hade det inte varitbra att skärpa lagen i enlighet med våra förslag?Det finns många andra frågor som handlar omkvinnors deltagande i arbetslivet, möjlighet attförsörja sig, del i ett välfärdssystem urtrygghetssynpunkt osv. Men naturligtvis är ocksåuttryckssätten viktiga. Jag undrar, fruCederschiöld, om snacket om ochJulia hade hamnat i god jord i . Jagfruktar att det inte hade gjort det.Slutrepliken gick ut på att vi skall ägna oss åt attförbättra grundförhållandena för jämställdheten.Det är precis vad vi har försökt göra. Det är det jaghar försökt tala om i denna diskussion. Jag menaratt det som står för är enåtervändsgränd -- vägen som rullar kvinnornatillbaka och inte framåt.Anf. 66 () replik:Herr talman! Det är den borgerliga regeringen somhar lagt fram de offensiva förslagen, både vad gälleratt se till lönediskrimineringsfrågan och vad gälleratt få män att göra mer hemma och ta hand om sinabarn i större utsträckning. Det tycks vi vara enseom att de skall göra.Det är bra att vi har gemensamma mål. Jag hoppasatt i fortsättningen kommer att visaprov på litet mera humor. Det behövs faktiskt idenna debatt, så att inte så många män säger attjämställdhetsfrågorna är så tråkiga. Det behöver deinte vara, om vi får andra sorters talare än herrAndersson eller om kan se på dessafrågor med litet gladare min.Anf. 67 HANS () replik:Herr talman! Jag kan också se glad ut. Men detberor naturligtvis på vilket ämne vi pratar om ochvad meddebattanten yttrar.Den borgerliga regeringen har väl inte gjort särskiltmycket för att få männen att ta sitt ansvar ihemmen. Jag förde fram förslaget att vi skullekvotera föräldraledigheten, för att få männen attstå för en något större del än av den frånvaronfrån arbetet. Men ville inte varamed på det.Målsättningen är att skapa ett samhälle sommedger för kvinnorna att ta del i samhällslivet ochatt jämställdheten ökar. Den politik som denborgerliga regeringen tänker föra med avseende påden gemensamma sektorn och som man genomförmed avseende på skatterna kommer att missgynnakvinnorna mycket starkt. Det är ett av skälen till attoron bland kvinnor i landet är så stor.Anf. 68 () replik:Herr talman! Det var själv som togupp bastuargumentet förut och faktiskt höll medom att det fanns skillnader. Det finns skillnadermellan män och kvinnor som vi inte kan förneka.Vi skall ta dem till vara på ett positivt sätt. De fåraldrig någonsin användas för att förnedra ellertrampa på det andra könet. Vi skall heller inteförneka att det finns skillnader, för det vore baradumt och dessutom urtråkigt. Vi kommer att få godtillväxt på den moderata sidan, eftersom vi glädeross åt skillnaderna. Men det blir kanske dåligt medtillväxten på vänstersidan, om man inte uppskattarskillnaderna mellan könen.Den borgerliga regeringen har tillsatt en grupp somskall se till att männen tar ut mer avföräldraledigheten. Det är ju vad när han talar om sina . Regeringen harockså vidtagit åtgärder på detta område.Vi får hoppas att jämställdheten till nästa debatthar tagit ett litet steg framåt. Jag tackar fördebatten.Anf. 69 ():Herr talman! Rätt skall vara rätt, det håller jag medCharlotte om. Jag var tvungen att gåin och rätta tidigare. Honhar upprepat osanningar när detgäller löneskillnadsutredningen. Jag håller medCharlotte om att rätt skall vara rätt.Vem har kommit längst när det gäller jämställdhet?Charlotte påstår här att det ärCanada. Det är mycket möjligt att liggerlångt framme inom de områden som CharlotteCederschiöld angav. Men för att göra någonbedömning av hur långt vi har kommit när detgäller jämställdhet mellan kvinnor och män är detviktigt att man har ett något bredare perspektiv ochinte bara ser till om ett land har en kvinnligförsvarsminister. Det handlar om flera andra saker.Det gäller utbyggnad av barnomsorgen, utbyggnadav den offentliga sektorn och mängder av annat.Det gäller bl.a. det vi har debatterat tidigare -- hurser det ut när det gäller löneskillnaderna i Canadat.ex. ?Avslutningsvis vill jag säga att den borgerligamajoriteten i denna riksdag är ett allvarligt hot motdet vi har uppnått när det gäller jämställdhet mellankvinnor och män. Det finns en rad konkretaexempel på det. Det mest allvarliga som vi nu stårinför är att den borgerliga regeringen i många falldriver en ren klasspolitik, en ekonomisk politiksom slår hårt mot de sämst ställda i samhället ochdärmed också mot kvinnorna. Det är det mestallvarliga. Sedan kan vi diskutera sakfrågorna omjämställdhet i denna kammare. Detta är det mestövergripande och allvarliga när det gällerjämställdhet mellan kvinnor och män.Anf. 70 ():Herr talman! Jag håller helt med omatt det är svårt att göra en total jämförelse när detgäller jämställdhetsutvecklingen, om kvinnor ochmän verkligen är jämställda. Man kan mäta det påmånga olika sätt. Det handlar om breda spektra,den saken är klar. framhålls ofta iinternationella sammanhang. Jag har varit på flerainternationella seminarier där man visar påCanadas framsteg på många områden inomjämställdhetssektorn.Jämställdhetsombudsmannen här i har i sintidning pekat på som ett föredöme just närdet gäller löneskillnader och situationen pålöneområdet.Vi har litet olika syn på den offentliga sektorn. Detmåste inte finnas en offentlig sektor för attjämställdhet skall råda. Så enkelt är det faktisktinte. Kvinnor måste ha möjlighet att delta påarbetsmarknaden på samma villkor som män för attjämställdhet skall råda. Det fungerar, enligt minuppfattning, bra utan en offentlig sektor. Den storaoffentliga sektorn -- som gör att håller påatt kapsejsa, eftersom den utgör en tung börda förskattebetalarna -- är inte nödvändig att ha på dennivån för att klara jämställdheten. Den är ett utslagav socialdemokratisk politik. Skillnaderna iideologi finns kvar på det området, även om vi ärense om jämställdhetsmålen.Anf. 71 ():Herr talman! visar återigen isina repliker och anföranden att det är berättigat attställa frågan: För vem pratar hon när det gällerjämställdhet? För vilka kvinnor och för vilka män?Jag tycker att det blir än mer tydligt ju längre vikommer i debatten att vi i grund och botten stårlångt ifrån varandra när det gäller synen påjämställdheten mellan män och kvinnor.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )8 § betänkande1992/93:AU3 Arbetsmiljö.Anf. 72 HANS ():Herr talman! Jag skall försöka att inte utnyttja heladen tid jag har anmält mig för, som alla säkert blirtacksamma för.Jag vill kommentera några frågor som har att göramed motioner och synpunkter som vi har lagt frami arbetsmarknadsutskottet. Jag går relativt snabbtförbi frågan om skadeståndsanspråk frånsamhällets sida på tillverkare av maskiner som visarsig vara farliga och leder till arbetsskador. Därhävdar arbetsmarknadsutskottet att fråganförmodligen kommer att ut med hjälp av dennya produktskattelagen, som började tillämpas ijuli i år.I enlighet med motion är vioroliga för att man inte kommer att klara fråganmed hjälp av lagen. Vi menar att det är rimligt attsamhället även i fortsättningen kan drivaskadeståndskrav också i enlighet med synen atttillverkaren av en produkt ansvarar för den frånmiljösynpunkt och med tanke på arbetsskador somkan ha inträffat på grund av brister hos maskinenoch andra skador.På samma sätt har vi fått kännedom om att i flerafall handskas man med kvicksilver i samband medamalgamhantering på tandläkarkliniker på ett sättsom hotar hälsan. Det borde vara möjligt förArbetarskyddsstyrelsen att utfärda instruktioner ifrågan. Jag skall inte uppehålla mig vid den fråganlängre, eftersom det finns argument i motionen.Jag vill ta upp två frågor. Den ena frågan tas upp imotion Jo646, som gäller vissa krav på miljöfrågor.Arbetsmiljö och yttre miljö har mycket storbetydelse. Arbetsmiljö och yttre miljö hänger oftaihop. Problem som har funnits i arbetsmiljön visarsig ofta, kanske något senare, vara problem somhänger ihop med den yttre miljön.När det gäller arbetsmiljön handlar det inte baraom skador som man kan drabbas av när manarbetar med en viss process. I många fall ger detman arbetar med skador på sikt.Den lagstiftning som reglerar möjligheterna förarbetstagare, genom sina fackliga organisationeroch skyddsombud, att ingripa och ta uppmissförhållanden som kan leda till skada förarbetstagare är egentligen bara stark när det är riskför omedelbar fara, t.ex. vid olycka.Skyddsombudet kan då stoppa arbetet. stopparman inte en tillverkningsprocess särskilt ofta. Manär ju egentligen ganska konservativ på enarbetsplats. Det är snarare risk att man inte serriskerna, eftersom man är så van vid att stå vidmaskinerna och hantera processerna. Det är ettgammalt fackligt krav, och ett krav som vi driver imotionen, att det skall vara möjligt att stoppaproduktionen även i fall där det inte råderomedelbar olycks- eller skaderisk.Man kan då bli rädd för ofog, så till vida attskyddsombud och lokala fackföreningar stopparproduktionen oavbrutet. Men det är en risk sominte finns. På samma sätt menar vi att omarbetsgivare inte rättar sig efter den situation sområder när det finns farliga processer ochtillverkningsmetoder, skall det lokala facket kunnatillgripa en stridsåtgärd, t.ex. strejk. Enligt den synvi har på förhållandet mellan arbete och ägande,måste representanter för arbetets intressen gesrejäla befogenheter. Jag kan lova att det inte ärnågon risk att de befogenheterna kommer attmissbrukas.Jag vill tala för den utvidgning av begreppet riskoch skada som vi pläderar för och den utvidgningav möjliga konfliktåtgärder, och över huvud tagetmöjligheter att agera gentemot riskfylldasituationer, som den här motionen ger utrymme för.Herr talman! Den andra frågan som jag vill ta uppknyter an till motion A244, som handlar om denpsykosociala arbetsmiljön. Det är svårt nog attklara risker som finns i den fysiska miljön. Det är ännu mycket svårare att klara denpsykiska och sociala miljön. Begreppet mobbninghar ju kommit fram alltmer idiskussionen.Jag är färsk i kammaren, och jag har bara varit iriksdagen . Men redan har tvåpersoner, jag har ingen aning vilka de är, anonymtringt och berättat om deras situation. De har fåttuppleva ett slags psykologisk terrorism på sinaarbetsplatser -- mobbning.Det här är en svår fråga. En del av problemet är attdet är inte så lätt att ta upp frågan med sinaarbetskamrater och chefen och säga att man ärutsatt och mobbad. Det blir ofta värre. Mycket oftabrister det i civilkuraget hos omgivningen -- hoschefer, men kanske också hos arbetskamrater. Detär inte alldeles säkert att den lokala fackföreningenkan vara, eller orkar vara, en part som kan drivafrågan till förmån för den förfördelade. Det blirofta ''dynamiska effekter'', dvs. det blir bara värreoch värre ju mer man försöker ta sig ur enmobbningssituation.Det vore rimligt att förstärka både lagstiftning ochmöjligheterna att kunna agera. Vi föreslår därföratt Arbetarskyddsstyrelsen skall utfärdainstruktioner med avseende på den psykosocialamiljön och specifikt på mobbning.Yrkesinspektionen skall tilldelas en roll,mobbningsombud, och kunna väcka allmänt åtal isådana frågor. Därmed skall man ha någon attkunna vända sig till i dessa mycket svårasituationer.Jag har sett informella uppgifter i tidningarna ochjag har fått uppgifter från grupper som arbetar tillstöd för mobbade människor i arbetslivet att dettainte gäller en, två eller tre personer. Det gällermassor av människor i vårt land.Det finns faktiskt en otillräcklig fokusering påproblemet. Det finns otillräckliga instruktioner påområdet, och det finns en otillräcklig laglig grundför att ta upp problemen. De lämnas över tillarbetskollektivet eller till relationerna medcheferna. Ofta är det precis där som problemen haruppkommit.Herr talman! Det är skälen till att jag, även om jagvill vinna tid för kammaren, ändå yrkar bifall tillden meningsyttring som jag har avgivit i utskottetbeträffande moment 1, som avserstoppningsrätterna, och moment 8, som gällermobbningsproblemet.Anf. 73 ():Herr talman! Arbetsmiljöfrågorna är mycketviktiga. En bra fysisk och psykisk arbetsmiljö ärförutsättningen för ett fungerande arbetsliv, förindividens hälsa och välbefinnande -- och förproduktiviteten också, så klart.Därför är det ganska beklämmande attarbetsmiljöarbetet så länge levde i skymundan.Ingen brydde sig egentligen på allvar. Facket varmest intresserat av att driva lönefrågor. Jag tyckeratt det är allvarligt, eftersom det är de fackligaorganisationernas uppgift att driva de anställdasintressen, och dit hör faktiskt arbetsmiljön.Arbetsgivarna förstod inte heller att personalen ärföretagets viktigaste tillgång och att personal sommår bra också jobbar bättre, alltså är mer lönsam.Jag tycker att det är mycket svagt av företagen attha så dålig insikt om sambanden.Nu tittar jag tillbaka i historien alltså. Jag tror attförhållandena har förändrats ganska mycket. Detökade antalet arbetsskador och den ökadesjukfrånvaron bidrog i hög grad tilldet. Beslutet om arbetsgivarinträde isjukförsäkringen är ett incitament för alla att visastörre omsorg om arbetsmiljön, särskilt då frånföretagens sida.I det här betänkandet behandlas 13 motioner medyrkanden om arbetsmiljön. Jag tänker inte hellerberöra alla dessa. Det råder också stor enighet iutskottet i de här frågorna. Endast Vänsterpartiethar avgivit en särskild meningsyttring, som HansAndersson talade om.Jag skall beröra några i alla fall. JustVänsterpartiets krav om stoppningsrätt för defackliga organisationerna i stället förskyddsombuden har behandlats tidigare. Då liksomnu hade hela utskottet i övrigt uppfattningen attden ordning som råder, att skyddsombudet skall harätt att stoppa arbetet, är tillfredsställande. Det ärganska viktigt att inte blanda ihop olika funktionerför olika personer.Det finns en intressant flerpartimotion också frånFolkpartiet, , medBarbro som första namn. Motionen tarupp frågor om forskning kring kvinnors arbetsmiljöoch om arbetsmetoder och arbetsmiljörisker urkvinnosynpunkt. Det är en mycket viktig motion,och jag delar helt och hållet motionärernasuppfattning.Utskottet pekar på den forskning som bedrivs. Detsker faktiskt litet mer på det här området nu än vaddet har gjort tidigare, och det är ju positivt. Självsitter jag i styrelsen för Arbetslivscentrum, och därär kvinnoforskningen ett särskiltforskningsområde.Jag skall också säga litet grand om psykosocialaproblem och mobbning, där det finns en motionfrån sida.