prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Stärk konkurrensen, bevaka hela tidenkonkurrensaspekten så att kostnaderna skall kunnasänkas och folk kan få mer för sina pengar. Sätt fullfart på ROT-sektorn, reparationer på byggsektorn.Inrätta en särskild fond för fullgörandegarantier, såatt byggentreprenörer kan hålla i gång sinverksamhet. Jag har nämnt förut hur den skall seut. Sänk turistmomsen, inte därför att BertKarlsson vill det utan därför att vi måste få fart påden mängd av små och medelstora företag somfinns i denna bransch. Ett sätt är att skära nerarbetsgivaravgiften, något som vi föreslagitgenomföras generellt. Lova omvärlden att vikommer att skära i den offentliga sektorn bit förbit. Rationalisera, inte avrusta, välfärden!Vad säger då marknaden? Jag gissar att marknadeni det här fallet skulle säga och kommentarernautifrån skulle vara: Det var som tusan, svenskarnahar kommit in i en ny andning. Inte nog att mangjorde ett krispaket och ett till, utan nu har man tre.På det viset har man i stort sett fått bort detstrukturella budgetunderskottet. Ingen av oss vetexakt hur stort det är. Sedan gasar man i påden dynamiska sidan genom att sänka räntan. Detfinns inget annat sätt. I varje fall har ingen ekonomjag har talat med påpekat något annat sätt.Visst har man i alla lägen talat om att inte släppaloss kronan, men man inser också attomständigheterna runt omkring oss har ändrats.Finska mark, pund, peseta, lire flyter, och med D-marken vill man tydligen inte göra vad man bordegöra för . Jag tror också att reaktionenskulle vara att politikerna än en gång skulle få rosorfrån marknaden för att de inte var såprestigeladdade. Att förståndiga människor kanändra uppfattning är en förutsättning närverkligheten så kräver. Man kanske tillägger att omSverige inte hade vidtagit dessa åtgärder, skulleomvärlden tvingat till dem.Vad är då det alternativa scenariot? På den punktenskiljer jag mig en del från vi bara fortsätter att kämpa och slåss mednäbbar och klor, avvärjer en liten eller en litetstörre valutaattack då och då samt guppar medräntan , dvs. den långa räntan --den korta räntan kan ju flyga i väg vart som helst --vad kan hända då? Vad händer medinvesteringarna och konkurrenskraften? Hur gårdet med jobben? Konsumtionen och handelnkommer ju att minska. I och för sig kan man målaupp ett skräckscenario, men det vill jag inte göra.Man kan dock tvingas in i en ohållbar situation. Dåtvingas man i defensivt syfte att genomföra detåtgärdspaket och de åtgärder i fråga om valutansom man i stället nu skulle kunna genomföra ioffensivt syfte.Vad är vi då rädda för? Vi är givetvis rädda allihopför att skall göra om de misstag som mangjorde . Men jag tror att detär en fantastisk stor skillnad mellan 1992 ochtidigare år. Skillnaden är krismedvetenheten. Dessutom ser omvärlden annorlunda ut.Den här gången är folk med på noterna, och det ärnog det viktigaste av allt. Ofta förefaller det som attallmänheten har större krismedvetande änallmänhetens företrädare.Vi är antagligen också rädda för att vi inte exaktkan förutse effekterna av en åtgärd av den härtypen. Men det värsta är att vi vet vad som händerom vi inte vidtar den här åtgärden. Då kör vi in ien återvändsgränd, där vi blir stående med för högrealränta, och -- som jag tidigare sade -- det är densom vi måste komma åt.Då säger man kanske att det finns andra vägar. Ja,det finns det. Någon annan kan t.ex. göra det somvi själva gör i mitt scenario beträffande valutan,inte när det gäller åtgärdspaketet, för det måste vigivevis själva genomföra. Det betyder att någramäktiga figurer i skulle bestämma sig för ens.k. total realignment, dvs. att man låter valutornaflyta så, att varje valuta för ögonblicket får sittkorrekta läge. Eller också ändrar man detmonetära systemet på något annat sätt. Men än sålänge har vi ju inte sett någonting av detta. Detverkar vara svårt att få någon sådan förändring tillstånd.Jag vill bara upprepa att det som jagnu har presenterat är ett resonemang som ofta försute på marknaden. Om inte detta resonemang togsin i den politiska diskussionen i , skulleden här debatten te sig ganska overklig, som enskendebatt. Jag hoppas därför att övrigadebattdeltagare försöker att förstå -- och intemissförstå -- vad det är jag säger. Jag lovar å minsida att lyssna på era kommentarer med all denhögaktning som de visar sig vara värda.Fru talman! : Tror någon att man lurarmarknaden eller verkligheten genom att politikerviskar i stället för att tala om de saker som allaandra talar om? Tror ni verkligen att det är någonhemlighet att måste få fart på efterfrågan?Tror ni att det finns något annat sätt än att snabbtfå ned räntan?(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! , en gammalvän till mig, fick efter skatt ut 7 089kr efter skatt i folkpension, ATP, bostadsstöd ochsärskild pension efter att jobbat i 19 årsom lågavlönad inom sjukvården i . Honlever ensam i en trerummare som kostar imånadshyra. Hon har försökt byta den till enbilligare tvåa, men det har inte gått. När hon harbetalat försäkringar, el, TV, telefon, spårvägskortoch en dagstidning återstår ca . Honäter bara billig mat. Hon säger att den minskadepensionen som krisuppgörelsen innebär troligengör att hon inte kommer att ha råd att gefödelsedagspresenter till sina tre barn och sexbarnbarn.Jag gjorde en liten jämförelse med min egen privataekonomi. Vi är två heltidsarbetande ganskahögavlönade personer som bor ihop. Våra barn ärvuxna. Vi har en hyra på . Att niberövar mig reallöneskydd i skatteskalan göratt jag inte får någon ytterligare skattesänkningutöver den tusenlapp jag tjänade netto påmarginalskattesänkningen under de två senasteåren. Att skattesatsen på mitt allemanssparandegår upp kompenseras i huvudsak av en högre ränta.Jag går praktiskt taget oskadd ur de bådakrisuppgörelserna.Ni som företräder krispaketpartierna i dennadebatt hävdar att landets ekonomi kräver enekonomisk politik av just den här typen och att detinte finns något alternativ. Och avopinionsundersökningar att döma verkar det jusom om ni hitintills lyckats övertyga större delen avsvenska folket om detta. Men jag är inte så säker påatt ni klarar att övertyga människorna i längden.I media har krispaketens skapare hyllats somreträttens hjältar, de som vågade offra sina heligakor. Och TV:s tecknare framställde riksbankschefDennis som en som besegrar deneldsprutande draken marknaden. För legendens dödade faktisktdraken och räddade dottern som kungen offrat,medan , och ju var överensom att de politiska skötebarnen måste offras justför att marknaden skulle kunna leva och frodas.Vem är då denna eldsprutande drake? IanWachtmeister säger att det är verkligheten. Och detär klart att det finns verkliga marknader. När viGöteborgare hör ordet marknad tänker vi kanskepå fiskauktionerna, en verklig konkurrensmarknadsom tvingar säljarna att vara effektiva och somhöjer välfärden för alla. Men av deninternationella penninghandeln är ettnollsummespel, ett sorts globalt kasino medräntejusteringar och devalveringar på rouletthjuletoch där storspelarna har förhandstips och lurarsmåspelarna. Kasinot är ingen fungerandemarknad.Vi i är eniga om att det varnödvändigt att göra något för att lugnaspekulanterna, att få ner räntorna och långsiktigtminska det statliga budgetunderskottet. Vi läggerfram förslag som långsiktigt tar bort det strukturellabudgetunderskottet. Vi påstår bestämt att det finnsalternativ, nämligen en annan politik som minskararbetslösheten och som fördelar bördorna merrättvist i och internationellt än vadförslagen i krispaketen innebär. ökar arbetslösheten igenomsnitt till och till 1994. Ärdet verkligen så, att marknaden kräver att vi skallslösa så med mänsklig skaparkraft?Tiomiljarderssatsningen på arbetsmarknadspolitikär bra, men den neddragning av den inhemskaköpkraften som krispaketen innebär i övrigtkommer att få en minst lika stor negativ effekt åtandra hållet.Det snabbaste och enklaste sättet att nu få nerarbetslösheten är att riva upp beslutet att ta ifrånkommunerna . Tiotusentalskommunanställda -- de flesta kvinnor -- kommer iannat fall att gå rakt ut i arbetslöshet eller i bästafall tas om hand av AMS. För övrigt undrar jagockså varför ni i era krispaket bara talar om detstatliga budgetunderskottet. alltid tala om underskottet i hela denoffentliga sektorn.Den stora attacken mot budgetunderskotten börsättas in när konjunkturen på allvar börjar gåuppåt. har kritiserats för att vi inteville medverka till en åtstramning då hadeen överhettad ekonomi 1988 och 1989. Något kandet ligga i den kritiken, även om vi också då ansågatt de sparförslag som lades fram var orättvistfördelade. Vi har diskuterat denna fråga i mittparti, och jag kan försäkra att beredskapen ärgod för att medverka i en rättvis åtstramning närhögkonjunkturen kommer. Jag tror inte, som endel LO-företrädare har sagt, att marknaden är enidiot. Jag tror att åtminstone den produktivamarknaden inser och begriper behovet av en vettigkonjunkturpolitik. Någon sådan finns inte i de bådakrispaketen.Krispaketen har också en orättvis fördelningsprofilmellan individer. Ni kan inte med hedern i behållframställa ett uppskjutande av skattesänkningar förhöginkomsttagare som skatteskärpning.Hushållens finansiella sparande beräknas överstiga60 miljarder -- mer än det strukturellabudgetunderskottet -- både 1993 och 1994. Detfinns ett utrymme för att skärpa bådeförmögenhetsskatten och marginalskatten förhögre inkomsttagare. Vi föreslår också att mansänker taket för sjukersättningen. I stället vill vihöja pensionstillskottet, stoppa karensdagen ochbehålla momsen på mat på . En rättvisarefördelning minskar sparandet och ökarkonsumtionsefterfrågan och innebär därför ocksåen minskad arbetslöshet.En annan orättvis och arbetslöshetsskapandefördelningsprofil i krispaketen gäller arbetstiderna.De två borttagna semester- eller helgdagarna ledertill att den genomsnittliga arbetstiden ökar medgenomsnittligt , motsvarandeungefär 40 000 årsarbeten , enligtKonjunkturinstitutets beräkningar. Tvärtombehöver arbetstiderna fördelas jämnare både iförvärvsarbetet och hemma. Det långsiktiga måletskall vara sextimmarsdagen. Den är bra, inteenbart för kvinnor -- också vi män skulle då få tidatt klara vårt eget privatliv när tjejerna överger osseller dör ifrån oss. Man behöver faktiskt intenobelpristagare tjusiga teorier för attbegripa den saken.Vi vägrar också acceptera 1,5 miljarder i minskatu-landsbistånd. Att detta inslag i krispaketen är enideologisk profilering snarare än en sparåtgärdinser man av att paketpartierna gladeligen ärberedda att belasta vår betalningsbalans med de 8--10 miljarder som EG-medlemskapet kostar ossnetto . Kan det verkligen vara så, att ni anseratt det inte finns mer effektiva hjälpinsatser ijordens fattigaste länder än förlustbidrag tilljordbruksöverskottet i ?Och vad säger , som brukar talaom kompisarna i det svenska etablissemanget somsmörjer varandra med bidrag?Hyser ingen tvekan när det gälleratt dela ut pengar till byråkrater och cocktailpartyni ? Räknar han möjligen med att såsmåningom få glida omkring där själv och spelapajas på en högre nivå?Allan säger att ni gjorde uppgörelserna föratt rädda . Ni socialdemokrater säger ocksåatt ni inte gjorde detta för att rädda Bildt. Ni harockså sagt att Bildt annars skulle ha gjort upp medNy demokrati. Men det finns ju faktiskt fleralternativ. Vi är fullt beredda att vara med idiskussioner om en krisuppgörelse mellan alla departier som är beredda att ta strid mot den nyahögerns egoism. Varför kan man inte rädda Sverigefrån både Bildt och ?Ingvar sade i partiledardebatten att vibehöver ett nytt sätt att tänka och att det är dags förradikala politiker och världens framståendenationalekonomer att komma samman som för att enas inte bara om en teori utan även ompraktisk ekonomisk handling. Jag tycker att dettalitet grand speglar en övertro på ekonomiskateorier.I somras såg jag att var i ochatt Socialdemokraterna hade ett ekonomisktseminarium. Jag funderade på om man möjligenskall tolka ord som självkritik.Var era ekonomer i inte radikala nog?Vi i hade , tillsammansmed våra nordiska systerpartier, en konferens omekonomi och ekologi i . Vi har ocksågjort ett ekologisk-ekonomiskt program som vidiskuterade på ett seminarium inför vårpartikongress . Vi hävdar inte att vi har denstora teori som efterlyser. Men detkanske vore dags, inte bara för er och oss utangärna även för företrädare från andra partier, attsamlas och diskutera just behovet av nyaekonomiska idéer. 80-talets ekonomiska högeridéerklarade nämligen inte mötet med IanWachtmeisters berömda verklighet. En effektivmarknad kräver inte mer kapitalism utan tvärtommer och kollektivt ansvarstagande, låg arbetslöshetoch jämn inkomstfördelning.Jag tror att det nya ekonomiska tänkandet framförallt måste präglas av insikten att ekonomi aldrig kanskiljas ut från politiken eller från jämställdhetenmellan könen och inte heller från miljön.Vi inom vänstern har tvingats till en mycketdjupgående ideologisk omprövning och förnyelse.Det är en svår och spännande process. Men jag trorfaktiskt att vi kommer att klara av den.När jag lyssnar på er som företräder partier som påytan ser ut att inte vara lika krisdrabbade som vi äreller har varit, har jag en stark känsla av attskillnaden nog inte består i att ni inte harideologiska problem och behov av förnyelse. Jagtror snarare att ni har en lägre grad av ideologiskkrismedvetenhet.Anf. 9 (nyd)replik:Fru talman! tycks fortfarande tromer på Öst- än på . Det är för min delföga oväntat. Den här tolkningen av vad man skallgöra åt marknaden osv. är ju avslöjande.Eftersom jag själv förärades några kommentarer,vill jag först säga att vänsterns Europapolitikskulle, såvitt jag förstod, vara att rädda frånEuropa och sedan rädda från mig. Jagskulle nämligen vara för att stödja byråkrater ochcocktailpartyn i för att jag själv skullekunna gå på dem. Jag vill upplysa kammaren om attjag tycker att cocktailpartyn är fruktansvärt tråkigaoch att jag biter hela byråkratin i benen. Om det ärnågon som sätter sig upp mot byråkratin, och omdet är någon i vårt land som kommer att kämpa motbyråkratin vare sig den är i eller i ,så tror jag att det är just Ny demokrati. På denpunkten kan alltså vara lugn. Påalla andra punkter skall han nog fortsätta att ora sigtills tankarna har klarnat.Anf. 10 () replik:Fru talman! Jag skall börja med att kommenteratalet om som en bra marknad. I mittparti har vi haft en debatt om varför det gick åtskogen i . Vi diskuterade ävenmarknadens sätt att fungera redan i sluten av 70-talet. Insikten om nödvändigheten av att ha enfungerande marknad är mycket god. Det kommeratt stå i vårt nya partiprogram att marknaden måstefå fungera på ett vettigt sätt.I t.ex. färska prognoser visar det sigatt man tror att det inte bara är i utan äveni och i , när man där hargenomgått den nuvarande fasen av något slagsrövarbaronskapitalism, som det kommer att finnasen mycket spännande framtidsmarknad, merspännande än vad EG är. I har vi sådananischer i industrin att det är intressant med justÖsteuropa. Varför skall vi då vara med och betalatill EG:s jordbruksstöd och byråkrati? Jag haraldrig förstått hur har fått dettaatt gå ihop, att bita byråkratin i benen och samtidigtvara en så glödande anhängare av svenskt EG-medlemskap.Anf. 11 (nyd)replik:Fru talman! Jag vill först säga något om Östeuropasom marknad. I och för sig är hela ochhela världen en marknad där vi skall försöka agera,sälja och annat. Men vad jag menade med öst ochväst gällde ideologierna, och det var västs ideologisom var den vettiga. Det trodde jag att vi alla hadekonstaterat.För att återgå till allvaret skall jag nämna ,för att ta något som ligger öster om oss och mycketnära. Vi skall satsa på och vi skallsamarbeta med balterna. Det skulle påverka vårsituation till det bättre, och det skulle ökasamhörighetskänslan men också aktiviteten i vårdel av världen.När det gäller EG är argumentom att det kostar något att gå in där tämligenihåligt. Enligt min uppfattning skall gå in iEG bl.a. därför att det är en utomordentligt godaffär för och därför att vi då skulle kunnaslippa ideliga krispaket av olika sorter som vi harsett nu ett tag.Anf. 12 () replik:Fru talman! Jag försökte i mitt anförande säga, IanWachtmeister, att 80-talets erfarenheter har visatatt det som kallar den västligaideologin, dvs. den extrema högernyliberalismen,har haft ett sammanbrott av nästan sammastorleksordning som ideologierna i . Jagkan peka på den berömda boken av ekonomenKrugman som visar att Reaganpolitiken med ökadeklyftor och ökad arbetslöshet ledde till sämrefungerande marknader. Vad marknaden behöver ärjust mer av kollektivt ansvarstagande, fackligaorganisationer som tar ansvar och en jämninkomstfördelning. leverfortfarande i en drömvärld, den marknadsliberalaoch extrema högerns drömvärld. Hans ideologi harkollapsat.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 13 () replik:Fru talman! Det var intressant att lyssna till JohanLönnroths anförande som en liten föraning om denomprövning som skall ske inom Vänsterpartiet.Det får väl ta , eftersom jag förstår att de nyatankarna ännu inte har kommit så långt. Men detvar ett viktigt erkännande som gavs om attVänsterpartiet alltid kommer för sent när det gälleratt fatta för nationen viktiga beslut. Jag hoppas attni i skall hinna i kapp verkligheten.Vi har ju kunnat läsa om era inre våndor i BoHammars bok. Jag skall inte ta tid i anspråk för attcitera ur den, men den ger ju en viktig förklaring tillert inre liv.Vi från socialdemokratin gick alltså in för attåstadkomma ett resultat som var viktigt förnationen. Det var nödvändigt att göra något, vilketJohan nu har accepterat. Ett sådantkrispaket innebär naturligtvis bördor. Vårmedverkan har syftat till att få dessa bördor sårättvist fördelade som möjligt. Jag tycker att vi kanpeka på de inslag som finns i detta när det gällert.ex. skatterna, förmögenhetsskatten ochkapitalinkomstbeskattningen på de högreinkomsttagarna. Det är inslag som icke skulle havarit där om det hade varit en affär mellan CarlBildt och . Det är alldelesuppenbart.Jag tror att även har anledning attinse att det som vi har kunnat göra på arbetslivetsområde när det gäller t.ex. a-kassan, arbetsrättenmen även hela den uppläggning då vi har fått stopppå de lättsinniga utförsäljningarna, realisationerna,av statliga företag och naturtillgångar inte hellerskulle ha funnits med i ett paket om vi hade ställtoss vid sidan av.Om vi hade talat med er hade det inte blivit någonuppgörelse som vände ränteutvecklingen. De inslagjag nämnde hade inte varit med. Det hade inteblivit någonting alls.Om regeringen än en gång hade försöktåstadkomma en uppgörelse med Ny demokratihade det varit kört för . De uppgörelser mantidigare hade träffat, och den instabilitet som låg idem, var en viktig förklaring till misstron tillSverige. Det skulle ha blivit en orättvisare politik,som inte heller skulle ha fått de effekter maneftersträvade.Uppgörelserna är inte någon slutpunkt för vår del.Jag har pekat på att det nu är viktigare än någonsinatt också inrikta krafterna på en långsiktig politiknär det gäller investeringar, utbildning och annatsom kan återställa tillväxten och på ett hållbart sättbekämpa arbetslösheten.Anf. 14 () replik:Fru talman! säger att vi alltidkommer . Jag vill först påminna om att mittparti faktiskt har varit med om ett antaluppgörelser, som har varit jobbiga för oss ochkanske också för er.Jag refererade till det som hände åren 1988--90 ochbedrev då en viss självkritik. Det är riktigt somAllan säger, att bl.a. harskrivit kritiskt om det. Det finns en annan personsom har skrivit kritiskt om ett annat parti som komför sent, nämligen företrädare inomsocialdemokratin på finansministerposten. Vi skallgärna diskutera vem som har anledning att bedrivamest självkritik på den punkten. Den kritik vi fördefram då kvarstår. Vi anser fortfarande att de förslagtill åtstramningar under överhettningen som ni ladefram hade en felaktig fördelningspolitisk profil. Jagkommer då till den andra punkten i säger att Socialdemokraternasmedverkan i krisuppgörelserna har förhindrat enborgerlig politik när det gällerförmögenhetsskatten. Men vad ni har förhindat ärdet omedelbara avskaffandet avförmögenhetsskatten. Jag har sett siffror på att dettotala skatteuttaget sjönkfrån till avbruttonationalprodukten. Den storaskattesänkningen kom faktiskt då. är kvotennästan oförändrad. Det är inte sant, som IngvarCarlsson sade i partiledardebatten, att det varfinansierade skattesänkningar förhöginkomsttagarna. Han sade: Vi medverkar intetill några ofinansierade skattesänkningar förhöginkomsttagare. Men det var mångahöginkomsttagare som fick ofinansieradeskattesänkningar. Det finns ett utrymme för atthöja både förmögenhetsskatten ochmarginalskatten för högre inkomsttagare.Jag inser att det inte räcker medSocialdemokraterna och för attbilda majoritet i denna kammare. Men det finnsandra partier som åtminstone i sina program haråsikter om inkomstfördelning och bekämpning avarbetslösheten. Det borde vara möjligt att skapa enannan majoritet än den som ni har skapat ikrisuppgörelsen.Anf. 15 Finansminister ():Fru talman! De gångna veckorna har inneburitmycket stora umbäranden för många människor ivårt land. Villaägare, bostadsrättsinnehavare ochandra som har lån har dignat under räntebördan.Företag, stora och små, har sett räntekostnadernarusa i höjden och inkomsterna minska.Ränteutvecklingen har slagit mycket hårt. De somhar haft små marginaler från början har sett dessaförvandlas till underskott, ibland så stora att deomöjligen kan täckas. Följden har blivit konkurser,tvångsförsäljningar av hus och ökad arbetslöshet.Räntechockerna har slagit orättvist. Många hardrabbats omänskligt hårt medan andra faktiskt hartjänat pengar.Det är angeläget att diskutera hur det kunde gå såhär. Vi hade det ju bra i . Varför drabbadesjust så hårt av en internationell oro?Svaret är att det gick så här därför att hadealltför dåliga skyddsmurar. Vår ekonomi var heltenkelt inte tillräckligt väl för att stå emot.Sverige och svenskarna drabbades särskilt hårtdärför att vi hade misskött ekonomin under långtid. Vi hade stora och grundläggande ekonomiskaproblem.Man kan säga att vi har haft det bra i . Vissaav oss har kanske t.o.m. haft det alltför bra. Vi harsom nation beviljat oss självaförmåner som inte kunde betalas med det viarbetade ihop. Vi har levt över våra tillgångar ochlånat oss fram. eller senare måste det visa sigohållbart, och det blev , i september 1992.Det svenska näringslivet utveckades svagt underganska , framför allt under senare hälften av1980-talet. Industriproduktionen började sjunkaredan i början av 1989 och har minskatmed . I t.ex. EG har minskningen varitblygsamma sedan en topp 1990. Nästan200 000 industrijobb har försvunnit under dennatid. Den viktigaste orsaken till denna försvagningvar att de svenska produkterna blev för dyra --kostnaderna i ökade kraftigt medanproduktiviteten utvecklades svagt. Resultatet blevsämre konkurrenskraft, förlorademarknadsandelar och, som sagt, mängder avförlorade jobb. Våra utlandsaffärer gick inte ihop.Vi fick underskott i följd, och visamlade på oss stora skulder.de offentliga finanserna missköttes också. Även igoda tider lånade vi oss fram.Överhettningen senare delförvärrade ytterligare dessa problem. Löner ochpriser ökade mycket kraftigt, alldeles ohållbart.Kreditmarknaden avreglerades. Det blev lätt attlåna pengar. Skattereformen hade ännu integenomförts, och skattereglerna innebar att detfortfarande var billigt att låna pengar. Alla räknademed att den höga inflationen skulle fortsätta ochleda till att lånen minskade i värde och attfastigheter och andra tillgångar kunde säljas vidaremed stor vinst.Ekonomin blev som en uppblåst såpbubbla. Det vetminsta dagisbarn, att såpbubblor spricker förr ellersenare.