prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — De sombegärde avregleringen, nämligen bankerna, gav enutfästelse om att det inte skulle leda till någraexcesser. Den som vill läsa mer om hur det gick tillkan läsa bok där det finnsbeskrivet. Det var löftet, men det bröts mycketsnabbt.Stefan Attefall talade om den varmamarknadsekonomin. Jag skulle nog inte användamig av så känsloladdade uttryck. Men den härekonomin ledde i varje fall till en väldigöverhettning. Det var den som vi drabbades av islutet av 80-talet, och finanspolitiken räckte inte tillför att behärska den.Jag tycker att den fråga som finns kvar och som jagvill ta upp i denna debatt är att detta inträffade iland efter land. Det inträffade i , somverkligen körde med en svag finanspolitik. Detinträffade i , där vi gick från storaunderskott till överskott i de offentliga finansernaoch stramade upp finanspolitiken. Det inträffade iJapan, som under hela hade en mycketstark finanspolitik med stora överskott i deoffentliga finanserna. I land efter land inträffadesamma sak. Vi fick en finansiell bubbla, och helavärldsekonomin lider nu av den. Den fråga sommåste besvaras är: Vad var det för krafter som låg idetta? Hur skall vi undvika att det upprepas igen?Låt mig avslutningsvis ta upp en annan fråga. Dengäller sysselsättningen och behovet av insatser motarbetslösheten. Jag har ställt den till övrigadeltagare här, och jag vill ställa den även till StefanAttefall. Vi skall ha en diskussion om detta ifinansutskottet. Jag har sagt att det inte räcker medatt föra halvårspolitik när det gällerarbetsmarknadsinsatserna. De måste varauthålliga, och ambitionen måste vara högre.Vi behöver också gå igenom investeringssidan. Vadär det som har kommit till stånd, och vad är det somvi kan göra ytterligare för att få fart påinvesteringarna?Vi behöver även diskutera kommunerna. Är detsom man nu genomför en besparing, eller är detbara en finansiell rundgång när staten flyttar sittunderskott till kommunerna som sedan flyttartillbaka det till Arbetsmarknadsfonden?Dessa frågor kommer vi att aktualisera, och jagtycker att skall ge svar på dem. Hurser kds på detta?Anf. 66 () replik:Herr talman! lyfter fram de sexborgerliga åren och i början på80-talet som boven i dramat. Jag tänker inteförsvara dem. Jag tror att det finns mycket attönska när det gäller finanspolitiken . Men vi skall komma ihåg att de svenskaproblemen började på allvar --1974.Om man tittar , finner man att densocialdemokratiska regeringen lyckades vända ettstort budgetunderskott till ett mindre överskott.Men det gjordes efter en devalvering som varmycket bra timad. Den innebar att vi kunde hakapå en konjunkturuppgång i omvärlden och därmedöka den ekonomiska aktiviteten i svensk ekonomimycket kraftigare än vad man kunde göra iomvärlden. Vi fick en internationellt mycketkraftig och långvarig högkonjunktur. Problemetvar inte att budgetunderskottet minskade underdenna period. Problemet var att överskottet istatsfinanserna inte blev större än vad det blev. Omman skall ha en långsiktigt rimlig finanspolitik,måste man ha balans över en konjunkturcykel. Detlyckades inte den socialdemokratiska regeringenmed. Det lyckades den inte samla en majoritet iriksdagen för. Det blev i stället till slut ett stoppaketsom satte stopp för den regeringen.Avregleringen av kreditmarknaden skapadeproblem. Det är ett problem då man har ettskattesystem som uppmuntrar låntagande ochsedan ändrar så att man ökar möjligheterna att lånamen inte ändrar skattesystemet . All erfarenhetvisar att den timingen var felaktig.Hur är det med omvärlden? Är dessa problemlikadana i alla andra länder? Visst är finanskrisernaen internationell trend. Det är helt riktigt somAllan säger. Men man kan också se att detfinns skillnader mellan olika länder. harinte drabbats exakt lika hårt som andra länder. Omman t.ex. tittar på hur industrikonjunkturen harutvecklat sig, ser man att har drabbatsmycket hårdare och kraftfullare än t.ex. på grund av att vi har haft underliggandeproblem som är mycket starkare. Trenden är alltsåinternationell, men kraften i försämringen har varitmycket starkare i på grund av att vi hargjort många misstag, inte minst under 80-talet.Jag nämnde i en replik till att viökade transfereringarna mer än BNP växte.Det är bara ett exempel på hur vi skapade ettregelsystem som tickade på av sig självt och ökadeutgifterna med miljarder utan att detegentligen fördes någon större politisk debatt omdet. Det var sådana system som skapade detstrukturella underskott som vi nu alla får brottasmed.Jag tror att vi kan skapa en varmaremarknadsekonomi än den som vi har . Men dåkrävs det självfallet också att marknadsekonominomges både av politiska ramar och av en ökad etiskmedvetenhet hos alla ekonomins aktörer inkl.politiker. Jag tror att det vore mycket värdefulltmed fler sådana debatter . Jag tror att vialla skulle må bra av det, både politiker ochmänniskor i näringslivet.SysselsättningspolitikAnf. 67 ():Herr talman! är 756 000personer anmälda till arbetsförmedlingarna. Det är17 % av arbetskraften. 532 000 av dem ärarbetslösa. Av dem är 170 000 i utbildning,beredskapsarbete eller på någon annan särskiltordnad plats.282 000 är öppet arbetslösa på heltid, varav 96 000är ungdomar.Bakom dessa siffror finns det människor -- oroliga,ledsna, förtvivlade. Här finns personliga tragedieroch grusade förhoppningar, familjer som intelängre klarar sin egen försörjning, unga som intekommer in på ett vanligt jobb, vuxna med långerfarenhet och stort kunnande, som ställs direkt pågatan med små möjligheter att komma tillbaka i ettarbete som motsvarar det som de har lämnat.Det är detta, herr talman, som är skälet till denöverenskommelse som regeringen ochSocialdemokraterna har träffat.Det är dessa människors förlust av jobb ochförsörjning som har fått mig att svälja politiskaeftergifter som karensdagar och semesterdagar.Svensk ekonomi genomgår den värsta tillbakagångsom vi upplevt i mannaminne. De verkligaorosmolnen för regeringen borde ha varit denväxande arbetslösheten och de stigande problemenatt finansiera välfärd som arbetslösheten för medsig.Det ringde flera varningsklockor som regeringenborde ha hört -- fallande produktion ochbudgetunderskott som skenar. är var femteindustriarbetare arbetslös, och ingen vet hur stordel av industrikapacitet som riskerar attslås ut för gott.Socialdemokraterna har under hela det gångna åretvarnat för att regeringen inte har fört en politik föratt hantera en lågkonjunktur och saknat enparlamentarisk strategi för att få ett brett underlagför sina egna förslag.Redan i januari i år föreslog Socialdemokraternaatt regeringen skulle ta fram ett ekonomisk-politiskt program i syfte att pressa nedarbetslösheten.Det som vi ville ha fram var en strategi för att stärkaindustrin med infrastruktur- ochkompetensutveckling, ett omfattandeinvesteringsprogram, stärkt arbetsmarknadspolitikoch en ekonomisk politik som inte skulle slå utkommunerna och därmed ytterligare pressa upparbetslösheten. Regeringen vägrade.Socialdemokraterna tog initiativet till enlandsomfattande ''dammsugning'' för att få fram såmånga jobb och utbildningsplatser som möjligt.Regeringen passade.I maj i år lade vi fram motionen Vägar till arbete,där vi redovisade ett omfattandeinvesteringsprogram, mest tidigareläggningar avplanerade investeringar. Regering och riksdag sadenej till allt, utom att bygga ett nytt moderntmuseum i . I övrigt blev vi närmasthånade och beskyllda för att inte kunna räkna.I somras skrev Socialdemokraterna tillarbetsmarknadsutskottet och bad att utskottetskulle ta initiativ för att bryta de nedåtgåendetrenderna. Utskottets borgerliga majoritettillsammans med Ny demokrati sade så sent somden nej till detta. Vi avvaktar, sade de.Nu vill jag fråga den borgerliga majoriteten ochBörje : Är ni nu beredda att bygga vidarepå den överenskommelse vi har gjort och vidtaytterligare åtgärder för att öka sysselsättningen ilandet, t.ex. genom att se till att de medel somredan finns anvisade till infrastrukturinsatserverkligen kommer till användning, varför integenom en parlamentarisk infrastrukturgrupp?När det gäller har det trotsriksdagens beslut ännu inte skett någonting. Jag villfråga vad han kan göra för attförmå kulturministern att se till att detta projektverkligen kommer till stånd.Den ekonomiska situationen blev ohållbar.När verkligheten nådde regeringen och dentillsammans med Socialdemokraterna skullediskutera hur arbetslösheten skall bekämpas, dåvisade regeringen att den varit precis såointresserad av att bekämpa arbetslösheten som dehöga arbetslöshetssiffrorna vittnar om. Ingen iregeringen hade ens bemödat sig om att verkligensätta sig in i de förslag som vi lade fram i våras.Regeringen lägger själv inte fram något förslag omhur arbetslösheten skall bekämpas och hur dennapolitik skall bedrivas. Det är ett socialdemokratisktförslag som är utgångspunkten.Det är därför inte särskilt intressant om BörjeHörnlund har lagt ett bud tillfinansdepartementet -- som sade idebatten . Det är den politik somhela regeringen för som skall bedömas.Den överenskommelse vi nu har träffat innebär enytterligare satsning detta budgetår på strax under10 miljarder kronor. Det är en viktig investeringmot arbetslöshet, men det kommer inte att räcka.Jag skall strax återkomma till det.Det är den borgerliga regeringen som bär ansvaretför att har fått en fördjupad effekt av deninternationella lågkonjunkturen. Den ekonomiskapolitiken har inte tagit kampen mot arbetslöshetenpå allvar.För socialdemokraterna är arbete och fullsysselsättning den viktigaste politiska uppgiften.Därför är arbetsmarknadspolitiken för oss en viktigdel i den ekonomiska politiken. Denna inställninghar lett till att vi i har haft en unikkombination av hög förvärvsfrekvens och lågarbetslöshet.Huvuduppgifterna för arbetsmarknadspolitiken äratt se till att lediga jobb tillsätts med kompetentasökande och att arbetslösa aktiveras till nya jobb.På så vis kan arbetsmarknaden fungera effektivt.I de flesta andra länder har man traditionellt sett påarbetsmarknadspolitiken på ett annat sätt. Den ärofta knuten till socialpolitiken, och dess främstauppgift är att se till att de arbetslösa har sinförsörjning tryggad.I har vi fördelat av resurserna tillaktiva åtgärder och till kontantstöd. Siffrornahar varit de omvända i andra länder.Men för att den aktiva arbetsmarknadspolitikenoch därmed arbetslinjen skall fungera krävsatt det finns tillräckligt med resurser till aktivainsatser,att det finns fungerande arbetsförmedlingar mednationell räckvidd som håller i resurserna och allalediga jobb som finns ochatt arbetslöshetsförsäkringen understödjerarbetslinjen.Det är på de här punkterna jag har känt en stor oro,därför att den borgerliga regeringen harförsökt punktera arbetslinjen och ge eneuropeisk arbetslöshetspolitik.Skall vi kunna ta ner arbetslösheten och ökasysselsättningen måste vi för det första se till attarbetsmarknadspolitiken får tillräckliga resurser.AMS hade ännu inte fram till uppgörelsen trotsarbetslösheten fått några extra medel förinnevarande budgetår jämfört med året före.Kostnaderna för passivt stöd närmade sig avde totala kostnaderna förarbetsmarknadspolitiken. Genomöverenskommelsen har en viss förbättring nu skettpå denna punkt.Men trycket på arbetsmarknadspolitiken måstelättas genom insatser på andra områden. Meddagens arbetslöshet klarararbetsmarknadspolitiken inte att ensam pressa nedden öppna arbetslösheten. Regeringen har intesvarat upp mot detta, bl.a. genom sin envistnegativa hållning till att tidigarelägga investeringar.Ett lika allvarligt hot mot arbetslinjen är ökningenav långtidsarbetslösheten och därmed antaletutförsäkrade.En ökning av antalet utförsäkrade riskerar att ledatill krav på en förlängning av ersättningstiden --både från enskilda och från kommuner, som fårbetala socialbidrag. Detta är i så fall dödsstöten förarbetslinjen.Den relativt korta ersättningstiden i vårarbetslöshetsförsäkring är inte en svaghet utan enstyrka, så länge den arbetslöse har rätt attkvalificera sig på nytt genom utbildning ellerberedskapsarbete.Det är min mycket bestämda uppfattning attutförsäkringarna måste stoppas med alla medel.I den överenskommelse som träffats har viförstärkt skyddet mot utförsäkring med en nyåtgärd.Den andra viktiga länken i den aktivaarbetsmarknadspolitiken är arbetsförmedlingarna.De svenska arbetsförmedlingarna har genom denhöga arbetslösheten en orimlig arbetsbörda.Tidigare erfarenheter visar att det knappast finnsnågot annat land där förmedling av jobb fungeratså effektivt som i . beslutaderiksdagen ändå på grundval av ettsocialdemokratiskt förslag att ge plats för s.k.organisationsförmedling inom områden därparterna bedömer att det skulle stärkaarbetsförmedlingen.Utan att avvakta hur detta kommer att slå och utannågon som helst utredning bestämmer sigregeringen för att fritt tillåta arbetsförmedling somsker i vinstsyfte. Därefter utreder man hur dettaskall gå till. Om man får en bättre eller sämrearbetsförmedling, hur helheten skall se ut, vad somhänder med de svaga på arbetsmarknaden och vadsom händer ute på arbetsplatserna när ''ManpowerAB'' börjar hyra ut arbetskraft i stor skala, tycksdäremot vara av mindre intresse.Jag förutsätter att förslaget om privataarbetsförmedlingar inte kommer att genomföras.En tredje, viktig och unik länk i arbetslinjen ärarbetslöshetsförsäkringen.Regeringen bestämde sig för att ''förstatliga'' dennaförsäkring utan att ge några nya resurser. Däremotskulle avgifterna chockhöjas. Vad skulle då hablivit kvar av försäkringen? Vad skulle ha hänt medarbetslinjen? Riskerna är uppenbara attförsäkringens aktiva roll helt skulle gå förlorad. Nuär detta hot avvärjt, genom den överenskommelsesom Socialdemokraterna och regeringen har gjort.Min fråga till de borgerliga företrädarna är:Kommer ni att se till att detta fungerar?Den överenskommelse regeringen ochSocialdemokraterna har träffat ger mig enförhoppning om att det skall finnas utrymme iriksdagsarbetet för en konstruktiv politik som kange arbetslinjen ett reellt innehåll.Enligt AMS kan vi med de resurser som ställs tillförfogande pressa ned arbetslösheten i första handmot . skall gå tillutbildningsinsatser för 25 000 elever, varav 2 000vid de små och medelstora högskolorna.Satsningen på att bekämpa ungdomsarbetslöshetenförstärks genom ytterligare tillungdomspraktikplatser.Socialdemokraterna anser fortfarande att en annanlösning för ungdomsjobb hade varit att föredra.Men majoritet står bakom detta. Då villvi medverka, genom att det inte rycker sönderarbetsmarknaden mer än nödvändigt. Men dennaåtgärd måste följas upp.17--18-åringar som har arbetat så att de ärberättigade till A-kassa och som definitivt harsärskilda skäl för att just nu inte på nytt börja enteoretisk utbildning bör få en ungdomsplats. Jagförutsätter att de löften lämnat iolika sammanhang nu kommer att uppfyllas.En annan fråga är hur en ungmänniska skall gå på ungdomspraktik. Deungdomar jag har talat med har klarat av sin s.k.arbetsintroduktion , sedan är detvanligt jobb.Nu är vi överens om att ungdomar så snart sommöjligt skall anställas av arbetsgivarna och kunnaleva på sin lön. Möjligheterna till detta förstärksgenom att även ungdomar på nytt skallkunna erbjudas beredskapsarbete. Detta förslagförutsätter jag kommer snarast.Regeringen har äntligen accepterat våra idéer omatt tidigarelägga investeringar. För detta ändamålfår AMS som kan användas sombidrag till statliga verk som tidigareläggerinvesteringar upphandlade i det privatanäringslivet. På årsbasis bör det leda tillinvesteringar på cirka 10 miljarder kronor.Dessutom tar vi tillfället i akt att förbättra länsvägari skogslänen för 1,5 miljard.Överenskommelsen innehåller två olika åtgärderför att förhindra långtidsarbetslöshet ochutförsäkring.AMS får ytterligare för 30 000beredskapsarbeten under resten avåret.Dessutom införs en ny åtgärd som vi kallararbetslivsutveckling. Tanken bakom denna ärföljande.Det är avgörande för sysselsättningen, förnäringslivets utveckling och för att hela Sverigeskall leva att få till stånd framtidstro och utvecklingpå den egna orten. Denna nya åtgärd är tänkt förarbetslösa som varken kan få arbete,beredskapsarbete, utbildningsplats eller annanaktiv åtgärd. Syftet är att ta vara på viljan tillaktivitet och utveckling till nytta för det lokalanäringslivet och för samhällsuppgifter som inteannars skulle bli utförda.En viktig uppgift är att stärka den enskilde införarbete på den öppna arbetsmarknaden. Han ellerhon får utbildningsbidrag för att delta i denna typav verksamhet. Därmed stärks skyddet motutförsäkring.Åtgärden skall byggas på enkla riktlinjer somfastställs av . kan naturligtvisfatta beslut om nödvändiga regeländringar. Dennärmare organisationen bestäms lokalt mellanarbetsförmedlingen, berörda huvudmän och dearbetslösa.Jag ser detta som en viktig uppgift förarbetsmarknadens parter, och jag vill uppmanadem att sätta sig ned och diskutera hurdenna lokala aktivitet skall bedrivas.Herr talman! Socialdemokraterna har varit medom att flytta fram positionerna iarbetsmarknadspolitiken. Men det räcker inte atthöja ambitionerna för . Arbetslöshetenriskerar att dra i väg ytterligare, och detta innebärständig uppmärksamhet. Beredskap behövs för attbidra med ytterligare insatser för att vi varaktigtskall kunna pressa ned arbetslösheten.De senaste uppgifterna om varsel, industrisektornsproblem, strukturförslaget i , och deredovisningar jag har fått av bl.a.Byggnadsarbetareförbundet här i , germig skäl att säga följande.Om inte vi nu är beredda att planera för ytterligareinsatser -- genom att skapa utrymme för industrinsutveckling och överlevnad, investeringar iunderhåll och nybyggnad och en omfattandekompetenssatsning -- är det uppenbara risker föratt vi -- trots de utomordentligt omfattandeöverenskommelserna -- riskerar att få en ytterligarepåspädning när det gäller arbetslöshet ochsysselsättningsminskning.Min sista fråga till och deborgerliga partierna är: Delar ni dennauppfattning?Herr talman! Socialdemokraterna ger högstaprioritet åt att ta fram ytterligare genomarbetadeförslag när det gäller arbetsmarknads-, närings- ochregionalpolitiken. Vårt krav är att ocksåregeringspartierna fortsättningsvis prioriterarkampen mot arbetslöshet.Anf. 68 HANS () replik:Herr talman! Med tanke på det sademot slutet, och som stämmer väl överens med minauppfattningar och den information jag har, skullejag vilja ställa några frågor.Krispaketet innebär att socialdemokratin har gåttin för en åtstramning av svensk ekonomi, somåtminstone kommer att innebära indragning avköpkraften. Effekterna av det är minskadsysselsättning för hemmamarknaden.Det saknas helt och hållet stimulansåtgärder förindustrin i de två krispaket som socialdemokratinhar varit med om att träffa. Vi har enindustridöd som gör sig gällande över hela landet.Det nämns inte ett ord om den indragning på 7,5miljarder kronor från den kommunala sektorn somkommer att kasta ut tiotusentals kvinnor iarbetslöshet . Vad beror det på?Vad var det för idé att gå in och öka arbetstidengenom att höja pensionsåldern och minska antaletsemesterdagar, åtminstone för en del av dearbetande människorna i det här landet -- de somredan har det sämst? Det har väl ingen effekt? Detleder väl bara till orättvisor.Anf. 69 () replik:Herr talman! Välkommen tillriksdagen och tillarbetsmarknadsutskottet.När det gäller indragningen av köpkraftenkonstaterade efter förstaöverenskommelsen, att arbetslösheten skulleminska . Vi har för vår del idiskussionerna med regeringen sagt att det ärutomordentligt viktigt att påfrestningarna påköpkraften läggs ut på ett sådant sätt att man inteonödigtvis pressar på arbetslösheten.Vidare har vi frågan om stimulansåtgärder förindustrin. Det är fel. Den sänktaarbetsgivaravgiften ger ett utrymme för inte minstexportindustrin.När det gäller den sista frågan om indragningen tillkommunerna, föreslår jag att Hans Anderssonåterkommer med den frågan till företrädare förregeringen. Socialdemokraterna accepterar inteden indragningen.Vidare har vi frågan om pensionsåldern. När manstuderar den demografiska utvecklingen i Sverigeför , motiveras pensionsåldern antalet förvärvsarbetande sjunkerganska dramatiskt åren strax . Härär den enbart till för att klara en överenskommelsemellan Socialdemokraterna ochregeringspartierna. Detsamma gäller försemesterdagarna -- och ingenting annat.Anf. 70 HANS () replik:Herr talman! Svaret innebär att det egentligen intevar någon idé alls med den sista delen i krispaketet,åtminstone inte för att gagna sysselsättningen ellerlöntagarna.Jag tror att har helt fel när det gällerindustristimulanser. Det är inte i första hand en krisnär det gäller kostnaderna för arbetskraften iindustrin. Det är en kris vad gällerkapitalkostnader, och det är en kris vad gällerefterfrågan -- alldeles specifikt påhemmamarknaden. Vidare finns det strukturellafrågor, som t.ex. bilindustrin.I övrigt är jag mycket glad över attsocialdemokratin så tydligt inte accepterar någrakommunala indragningar som det har fattats beslutom. I så fall får vi föra en gemensam kamp för atträdda sysselsättningen.Anf. 71 () replik:Herr talman! Det kan ligga något i det som HansAndersson säger om industristimulanser. Men denhär överenskommelsen var till för att klara ett akutläge, nämligen att med ett grepp vrida ur företagen,framför allt de små och medelstora företagen, urstrupgreppet, dvs. ökningarna av räntekostnadernaoch den stadigtvarande höga räntan.Om har förslag på ett merasnabbt, generellt och verksamt grepp, är jagövertygad om att något sådant kan diskuterasframöver. Men varken den ena eller den andra hadenågot annat eller mer intelligent förslag när detgäller en sådan generell åtgärd för industrin. Jagerkänner att jag inte hade något annat förslag attkomma med i den diskussionen.Jag antar att avslutningsvismenade semesterdagarna och intepensionsåldern -- eftersom den har en annan sakliginnebörd. I den kritik som framförts är det rätt attdet inte är någon större kostnadsminskning för dengenerella arbetsmarknaden. Däremot råder detinget tvivel om att ett ökat antal arbetstimmar i siginte minskar köpkraften. Det måste väl HansAndersson också kunna räkna ut.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 72 BO G. JENEVALL (nyd):Herr talman! Ärade radiolyssnare ochriksdagsledamöter!Jag tänkte försöka involvera radiolyssnarna litetgrand i denna debatt. Tyvärr går det inte med TV-tittarna, eftersom TV2 av oförklarliga skäl har ställtin sändningen av debatten. Det är väl ett tecken påmassmedias syn på betydelsen av vårt arbete här iriksdagen.Jag tänkte att vi skulle försöka få till en positivdebatt och försöka finna möjligheter i stället för attrada upp problemen. Likadant tänkte jag försökalåta bli att tala så mycket om vem som sade vad ochi så fall varför.Vi är väl helt överens om att sysselsättningsläget ärallvarligt. Därför är denna debatt kopplad tillekonomidebatten. De två sakerna hänger ihop.Arbetslösheten är ju det allvarligaste problem vihar just , men det är inte bara ett problem utanfaktiskt också en resurs. Det är en möjlighet, ochden skall man försöka ta vara på.Vi hörde senast i Ekot att enligt en utredningsom gjorts på har 3 500 företaggått i konkurs på grund av att bankerna hastigt ochomotiverat har dragit in krediter. Där kan vi till attbörja med göra en stor insats. Kanske kan den nyariskkapitalsatsning som just är sjösatt medverka tillatt rädda det som räddas skall.Jag menar nu inte att företag som inte är friska skallräddas, men det lär vara väldigt många välsköttaföretag som har råkat illa ut till följd av bankernasagerande.Samarbetet över blockgränserna tycker vi är väldigtbra, och det är något som jag själv ständigt harefterlyst i debatterna. Kanske det kan vara etttecken på en ny demokrati att man nu kan börjaarbeta över gränserna och försöka lösa problemen.Det är synd att det först skulle behövas en allvarligkris.Jag tycker att det är en gammalsysselsättningspolitik som förs.