prot · GF09111 · 1992-05-13 00:00:00 — Jag tror att det ärviktigt att vi är överens på den punkten, eftersomden är av en sådan central betydelse för att vi skallkunna ha en god arbetsmarknad.När det gäller hur god grunden var, tycker jag inteatt vi behöver ha någon alltför lång diskussion omdet. Men det råder inget tvivel om att den tredjevägens politik havererade när högkonjunkturen varöver. Det var i mycket en klipparnas marknad, ochdet blev en snedvridning när det gällde byggande,för att ta två exempel på sådant som skattebetalareoch arbetslösa nu får vara med och betala.Det åstadkoms också en del ,framför allt under den senare delen avSocialdemokraternas regeringsperiod, då maninsåg att den utstakade vägen inte längre bar. Jagförsöker bjuda på en viss ödmjukhet och vill erinraom att det var en del som var välgörande.Socialdemokraterna gjorde upp med Folkpartietliberalerna om en stor skatteuppgörelse. Vi fick enenergipolitik som fick stor uppslutning i riksdagen.Socialdemokraterna hade visserligen ingen egendiskussion, men de var ändå så frimodiga att delämnade in en ansökan om EG-medlemskap.Jag delar uppfattning att man intekan släppa loss marknadskrafterna.Marknadsekonomin måste vara socialt styrd. Detvill vi liberaler slå vakt om. Jag vill påstå att denarbetsmarknadspolitik som utskottet förordar harväldigt mycket av socialt styrda moment i sig. Påden punkten känner utskottet och jag oss intesärskilt anklagade.Jag noterar att fru utskottsordföranden ändå tyckeratt det finns en del gemensamt att ta fasta på ocksåi de förslag från regeringen som ligger ikompletteringspropositionen. Det uppfattar jagsom ett gott löfte inför utskottets förhandling.Anf. 8 () replik:Fru talman! Jag hävdar bestämt att de åtgärder somden socialdemokratiska regeringen vidtog när detgäller regionalpolitiken, när det gällerskattefrågan, när det gäller --dvs. nedväxlingen av inflationen -- och när detgäller förändringar av offentlig sektor gav en godgrund för att möta den lågkonjunktur som också ensocialdemokratisk regering hade fått kämpa med.Visst kom vi överens om skattereformen, , men den bryter ni ju upp nu när ni sittermed i den borgerliga regeringen. Ni förändrarbeskattningen av förmögenhet och kapital, och nigör det på ett sätt som inte är finansierat.Jag vill återvända till frågan om kontantstödet ochden aktiva arbetsmarknadspolitiken. Är deborgerliga regeringspartierna beredda att satsa påinvesteringar, utbildning och infrastruktur i ställetför att tillåta kontantstödet att rusa i väg mot ettunderskott på 10, 15, 20, ja, upp till 40 miljarder,sett i perspektivet av framöver? Om ni ärberedda att göra det finns det en grund för dennationella samling som jag anser att vi måste taansvar för att få.Anf. 9 () replik:Fru talman! Svaret på frågan, omregeringspartierna är beredda att satsa påinvestering, är ja. För att något leda det i bevis villjag peka på hur mycket som har investerats på väg-och järnvägssidan. satsade densocialdemokratiska regeringen knappt hälften avvad den nuvarande regeringen satsar på vägochjärnvägsbyggande. Det är ju två strategiskt mycketviktiga investeringar; med det tycker jag att svareti den delen är till fyllest.Ingela sade tidigare att vi har spelat bortmöjligheter. Jag tycker att sanering är det mestrelevanta uttrycket för det som behöver göras.Sanering är vad som behövs. Bortspelningenskedde framför allt mycket godaår. Det är att beklaga.Anf. 10 () replik:Fru talman! kastade sig över . Det han sade bör inte stå helt oemotsagt.Vi är naturligtvis överens om att den ohejdadetredje vägens politik skapade enorma problem.Men var det, som sade, dekrafter som tog emot detta som fixadeluftaffärerna. Var det inte ett krav från deborgerliga att ta bort valutaregleringarna och allakreditrestriktioner? Det talades ju allmänt omdetta från de borgerligas sida.Det är just de som inte kunde ta emot detta somregeringen nu satsar på och som skall skapa arbete.Men de gör inte det annat än med kraftigasubventioner och stimulans av de svaga i samhället.Är det inte så, , att många snart ärutförsäkrade och kommer att få väldiga problem?Satsar man mer på arbetslinjen, eller ökarkontantstödet? Är det arbetslinjen som gäller? Vadjag kan förstå ökar kontantstödet.Elver försöker mjuka upp det hela genomatt säga att när det gäller infrastrukturen ochsatsningar på den har man inte hållit samma temposom i arbetsmarknadspolitiken. Man har ju inte ensbörjat springa, då kan man väl inte öka tempot.Man har ju inte satsat på infrastruktur av dendignitet som vi borde om vi skall ha någonkonkurrenskraft och industri kvar.Frågan om arbetslöshetsbomben är intressant. Jaghar sagt det förut, och jag säger det igen:Folkpartiet varnade för arbetslöshetsbomben menär nu själva med och tänder på, eller låter denbrisera. Det kan ni väl inte förneka? Jag ställeråterigen frågan om beredskapsarbeten: Är det heltomöjligt att satsa på fler beredskapsarbeten så attfler kan utnyttja den möjligheten? Måste det varaså att det bara finns 17 000 beredskapsarbeten, närdet var 67 000-- 68 1983?Så till frågan om utbildning och kunskap i industrin.Är det inte så, , att ni inte har tagitriktigt seriöst på den frågan? Industrins inriktningär att göra sig av med all arbetskraft och att göraorganisationen så slimmad som möjligt. Det har niinte bemött på ett seriöst sätt. Ni har inte ens lagtdet moraliska ansvaret på industrin att utbilda denarbetskraft som behövs vid en konjunkturuppgång.Det vältras just nu över på samhället, vilket, menarjag, utmynnar i kontantstöd.När det gäller frågan om ungdomen har man gjortvissa markeringar, säger . Men demarkeringarna gäller ju inte huvudfrågan,nämligen att de som befinner sig på en arbetsplatsinte är anställda av arbetsgivaren. Ungdomarnakan utnyttjas som gratis arbetskraft, trotsmarkeringarna. Man kan fundera överersättningsreglerna. Men framför allt är det frågaom att de ungdomar som är och som harkvalificerat sig för a-kassan inte fårberedskapsarbete. Den möjligheten har ni tagitbort. Jag kan inte förstå varför de som är under 25år skall diskrimineras. Det är ju det som blirkonsekvensen av regeringens förslag.Anf. 11 () replik:Fru talman! Först några ord omungdomspraktiken. Med den utformning somutskottsmajoriteten har förordat blir den härkritiken ganska uddlös. Jag syftar då på dem somvill göra gällande att det skulle vara fråga om engratisförmån. Det är inte fråga om gratisarbetskraft. Ungdomspraktikanten skall inteersätta annan arbetskraft eller fylla ettproduktionsbehov. Skulle det vara så, saknas juförutsättningar för åtgärden, och då harförmedlingen att korrigera insatsen. Skulleungdomspraktiken i realiteten glida över i någotannat är det ju inte längre fråga omungdomspraktik. Då tar andra regelsystem över.Lars-Ove är bekymrad över att det görsför stora stimulansinsatser. Han frågar retoriskt omdet satsas på arbetslinjen. Det vill jag påstå.Ungdomspraktiken är ju också ett stort ochbetydelsefullt inslag i detta. Det handlar om attsäkra några tiotusental ungdomars chans att få enmeningsfull sysselsättning och att ge dem praktik såatt man är för den konjunkturuppgång somvi tror kommer så småningom.Så till frågan om tempo och volymer. Vi behöverbygga mer, men en av poängerna i det jag sade varatt vi behöver bli snabbare i den administrativahanteringen och den byråkratiska bearbetningen.Där finns en hel del att göra.Lars-Ove undrar också om det blir någraberedskapsarbeten. börjar behandlingenav kompletteringspropositionen och ett antalmotioner. Det kommer att bli förstärkningar. Mendet är viktigt att säga att vad vi bör sikta mot -- detgäller då långsiktigt -- är vad vi kan kalla riktigajobb. Arbetsmarknadspolitiken är och kan aldrigbli något annat än ett gott komplement. Det behövsi botten en positiv näringspolitik och en sundsamhällsekonomi.Anf. 12 () replik:Fru talman! Jag skall bara korrigera mig på enpunkt. Jag yrkar bifall till meningsyttringens mom.1, 24 och 33. I övrigt instämmer imeningsyttringens innehåll.Till vill jag säga att det är viktigt skall ha riktiga jobb. Men kontantstödet ökarju, och förväntas öka. Var finns åtgärderna motdetta? De som riskerar utförsäkring -- något somökar i allt snabbare takt -- känner enorm oro. Dethandlar om ROT-program, beredskapsarbeten ochandra arbetsmarknadspolitiska insatser som gör attmänniskor kan göra något nyttigt. Man kan intebara utbilda sig. När man har utbildat sig färdigtbehöver man göra någonting. Eftersom marknadeninte kan ha ordinarie arbeten kan vi göra detillfälliga arbetsmarknadspolitiska insatser som ärnödvändiga för att inte människor skall slås ut. ser detta med öppna ögon och tycker tydligen attdet kan få vara så här. Jag kan inte förstå annat.Den lilla satsningen på beredskapsarbeten somfinns med i kompletteringspropositionen täcker juinte alls det verkliga behov som finns, om manskulle satsa ordentligt.Åter till ungdomarna. Vilka markeringar har mangjort? Nog lever väl i en drömvärld?Om man sänder ut ungdomar frånarbetsmarknadsutbildningen till näringslivet ochframför allt mindre företag och det inte finns någraregler som talar om att det är samhället sombekostar detta blir det naturligtvis svåragränsdragningar när det gäller om man är påpraktik, om man har handledare eller om man görett ordinarie arbete.Man behöver bara gå till sjukvården och se på densom kommer in som undersköterska och får enpraktiktjänstgöring. Vad händer den dagen detfattas folk, om man inte har det klart reglerat? Denpersonen kommer säkert att få göra ordinariearbetsuppgifter. Om man inte skiljer på praktik ochordinarie arbetsuppgifter kommer det att blikatastrof, precis som det har blivit många gångertidigare med denna typ av tjänstgöring.Det vore en enkel åtgärd att skilja på praktik ocharbete. Men det gör man inte. I stället görs enmarkering i utskottsbetänkandet. Men inte är detnågon i verkligheten som kommer att bry sig ommarkeringar i utskottsskrivningen. Det måste tilllagar och förordningar för dem på marknaden sominte kan sköta sig annars. Därför bör dessapersoner vara anställda av arbetsgivaren på devillkor som samhället kräver. Men det vill man intei och med det förslag som kommer från BörjeHörnlund. Det har samma dåliga innebörd somungdomslagen, men det är litet längre.Anf. 13 () replik:Fru talman! överdriverfotarbetet i sin ängslan inför ungdomspraktiken.Kom ihåg att det i realiteten blir enförsöksverksamhet under . Vi harockså gjort en markering och sagt att regeringenbör följa detta mycket noga tillsammans medparterna och AMS och att man under resans gångt.o.m. kan göra korrigeringar.Lars-Ove efterlyser mera regler. Det måvara en kommunist förlåtet att göra det. Men det ärinte helt regelfritt. Det ser omhan läser propositionen och vad utskottet harskrivit. Det bör också notera.Vi måste se detta på två sätt. I det kortaperspektivet ökar naturligtvis det kontantaarbetsmarknadsstödet, eftersom arbetslöshetstalenhar stigit och kommer att ligga högt under ännu enperiod. Vi behöver en rad aktivaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Den satsningenmåste ske. På lång sikt är det näringspolitiken ochsamhällsekonomin som är viktiga. Inslag somsäkrar en god arbetsmarknad är utbildning ochpraktik. Det är därför det är så viktigt att redan nufå starkare inslag av utbildning och praktik, om viskall kunna få en god arbetsmarknad när vi får enbättre konjunktur.Anf. 14 ():Fru talman! Att drabbas av arbetslöshet är något avdet värsta som kan hända en människa, oavsettålder. Men för en grupp i samhället är det oerhörtviktigt att inte drabbas av arbetslöshet. Det gällervåra ungdomar. Det kan rasera hela framtiden.Att sluta skolan eller få lämna ett arbete på grundav att ingen vill ha en eller att man är överflödig kanvara helt förödande. All erfarenhet säger att kortaperioder av sysslolöshet bland ungdomar kan ledatill oro, förlorat självförtroende samt passivitet. Ettsamhälle med hög ungdomsarbetslöshet riskerardärför att ställas inför stora sociala problem.Erfarenheten visar också att en storungdomsarbetslöshet leder till att en del ungdomaraldrig kommer att få fotfäste på arbetsmarknaden.Mot denna bakgrund är det väl ingen som kan tvekaom att en av de viktigaste uppgifterna för riksdagenär att forma en politik som ger till resultat att allamänniskor kan få ett arbete. För att lösa dettamåste all prestige läggas åt sidan, och man måstetänka konstruktivt.Ett mått på hur arbetsmarknadspolitiken fungerari ett land är i vilken omfattning ungdomar har enmöjlighet att få arbete. Det finns inget annat land ivärlden som har lyckats så bra med det som Sverigeunder . Vi lyckades pressa nerungdomsarbetslösheten till den nivå som rådde ibörjan av . är ett av de få ländersom gick in med en lägreungdomsarbetslöshet än vi hade för 20 år sedan.Hur ser det ut ? Ca 65 000 ungdomar under 25år är nu arbetslösa. Av dessa är ca 15 000 under 20år. Ungefär en tredjedel av alla arbetslösa ärungdomar. Till detta kommer tiotusentalsungdomar som finns i olika åtgärder. Man måsteonekligen ställa sig frågan: Hur har vi kunnathamna i den situationen?Kännetecknande för regeringens politik gentemotungdomarna är att den, liksom inom andraområden, inte är samordnad och genomtänkt.Regeringen stramar åt tre fjärdedelar av ekonominoch försöker sedan via arbetsmarknadspolitikenlösa de problem som uppstår. Därmed lägger manen omöjlig börda på den aktivaarbetsmarknadspolitiken.Ett exempel på detta är när regeringen med enahanden berövar tiotusentals ungdomarutbildningsmöjligheter genom att stoppagymnasiereformen. Med andra handen försökerman nu desperat lösa problemet genom att erbjudaarbetsgivarna gratis arbetskraft.Fru talman! Regeringens förslag tillungdomspraktikplatser löser inteungdomsarbetslösheten. Därför avvisar visocialdemokrater förslaget av ett flertal skäl, somjag närmare skall redovisa.Vår grundläggande uppfattning är att den som utförett arbete på en arbetsplats skall vara anställd däroch att villkoren skall bestämmas avarbetsmarknadens parter. Det är intearbetsförmedlingens sak att låna ut gratisarbetskraft till arbetsgivarna. Regering ellerriksdag skall inte bestämma att olika villkor skallgälla för personer som arbetar sida vid sida ute iarbetslivet. De arbetsrättsliga reglerna som gällerpå arbetsmarknaden bygger också på dennaprincip.Nu är de borgerliga partierna med hjälp av Nydemokrati beredda att stifta en tvångslag som göratt stora grupper av ungdomar ställs utanförordinarie lagstiftning och blir helt rättslösa. Jagtolkar det som att det är med hjälp av Ny demokratiman kommer att stifta denna tvångslag. har sagt att man inte har fört någraförhandlingar med Ny demokrati. i sitt inledningsanförande att förhandlingarmed de borgerliga partierna har skett, och att manär överens om tvångslagen.Regeringens förslag kommer också att få mycketallvarliga effekter för andra utsatta grupper. Iframtiden får unga handikappade tävla med äldreom en praktikplats, därför att garantin för 18--19-åringar och unga handikappade försvinner. Vilkenarbetsgivare anställer någon med lönebidrag, näralternativet är en frisk 24-åring?Jag vill ställa ett par frågor till de borgerligaföreträdarna, bl.a. . Högmark: Vadhänder med 18--19-åringarna den dag de lämnarungdomspraktiken? Vilka regler gäller då för dem,när de kommer tillbaka till arbetslösheten? Hur gårdet för de handikappade som har ett arbetsbiträdepå sin arbetsplats? Betraktas det som att dehandikappade har ett arbete eller en praktikplats?Det är viktigt för frågan om de skall kunna få ettarbetsbiträde på sin arbetsplats.Förslaget bygger också på att arbetsförmedlingenskall ansvara för arbetsplatsen och dessutformning. Detta visar hur verklighetsfrämmandehela förslaget är.Det är också viktigt att notera att regeringensförslag är mycket mer begränsat än vad regeringenhar gett sken av. Regeringen har länge pratat omatt man skall utplåna ungdomsarbetslösheten, ochman utlovade praktikplatser åt ca 40 000 av de65 000 ungdomar som är arbetslösa. Samtidigtavskaffar man de särskilda inskolningsplatsernaoch beredskapsarbete för ungdomar under 25 år.Därmed försvinner åtgärder för 20 000 ungdomarsom nu finns på sådana platser. Resterande platserskall enligt regeringen finansieras inom ramen förbefintliga medel. Problemet är då att det saknas enmiljard. Summan av kardemumman blir att 10 000ungdomar kan få praktikplatser av detta slag. Dettaär långt ifrån de 60 000 platser som statsministern utlovade skulle tillförasungdomssidan.En avgörande förutsättning för att komma till rättamed ungdomsarbetslösheten är att det förs ensamlad politik för full sysselsättning. Vi beklagardärför att regeringen inte har visat något intresseför våra tidigare förslag för att få nerungdomsarbetslösheten utan bara avvisat dem. Detär oacceptabelt, och hela ansvaret faller nu tillbakapå regeringen och den enda vägens politik. Tyvärrkantas den enda vägen av allt fler arbetslösa.Mot den bakgrunden är det uppenbart att storaansträngningar måste göras för att engagera såmånga ungdomar som möjligt i aktiva åtgärder. Vimenar att detta måste ske genom en satsning påutbildning. Hellre än att ungdomar går arbetslösaskall de erbjudas någon form av utbildning. Pådetta sätt ökas ungdomarnas kompetens förframtiden, som trycket påarbetsmarknaden minskar.Skall det ske satsningar på nya åtgärder, är detmycket viktigt att samförstånd råder mellanarbetsmarknadens parter om formerna för nyaarbetsmarknadspolitiska insatser. I annat fall fårdessa inga påtagliga effekter utan skapar bara nyakonflikter. Detta har de partier som står bakomförslaget om ungdomspraktikplatser inte tagithänsyn till. De har inte insett detta, utan de har valtatt köra över en av de största parterna påarbetsmarknaden.Utgångspunkten för vårt förslag är vad som är bästför ungdomarna. Ungdomarnas passivaarbetslöshet måste brytas. Alla ungdomar villkomma in på en arbetsplats, få en anställning ochprova sina kvalifikationer, kunna leva på sin lön,skaffa sig arbetslivserfarenhet, bli en del av enarbetsgemenskap och därmed stärka sinamöjligheter att få ett arbete på den ordinariearbetsmarknaden.För att uppnå detta är det dock nödvändigt attstimulera arbetsgivaren att anställa ungdomar. Mendet är också viktigt att arbetsgivaren är beredd attbetala åtminstone en liten del själv för det arbetesom ungdomarna utför. I många fall är det faktisktfråga om yrkesarbetare.Vårt förslag om ungdomsjobb innebär attungdomarna skall utföra ett arbete och varaanställda av arbetsgivaren under sammaförhållanden som vid beredskapsarbete. Lön skallbetalas enligt gällande avtal. Självfallet skallungdomarna få en chans att kvalificera sig hosarbetsgivaren till ett ordinarie jobb.Det är också en självklarhet att arbetsförmedlingenvia jobbsökaraktiviteter i första hand skall försökafå fram jobb på den ordinarie arbetsmarknaden.För de yngsta ungdomarna och unga handikappademåste ungdomsgarantin finnas kvar. Om det inteblir någon fast anställning hos arbetsgivaren skallden sökande delta i jobbsökaraktiviteter i slutet avanställningsperioden.Vårt förslag är enkelt och innebär också attbetydligt fler ungdomar kan komma ut påarbetsmarknaden, därför att kostnaden för statenper arbetstagare blir lägre än med regeringensförslag.Vårt förslag innebär, till skillnad från regeringensförslag, att den arbetslöse får en möjlighet att självförsörja sig på sin lön. Det innebär också att haneller hon inte blir rättslös under någon sortstvångslag, utan behandlas som alla andra påarbetsmarknaden.Fru talman! Jag tror inte att något förslag som harpasserat och utskottet har diskuterats såoerhört mycket som detta, av naturliga skäl. Vi äralla överens om betydelsen av att få fram ett enigtförslag, som verkligen skulle ge sysselsättning förde yngre arbetstagarna. Vi socialdemokrater harhela tiden haft ambitionen att få fram ett enhälligtförslag. Vi vet att det ger en betydligt större tyngdnär det skall hanteras ute i verkligheten, om helariksdagen står bakom ett förslag.Vi har från socialdemokraternas sida iförhandlingarna i utskottet gått mycket långt. Menhela tiden har det rests nya krav från de borgerligapartierna. Vi socialdemokrater beklagar verkligendetta, inte för att vi kommer att förloraomröstningen , utan av omtanke om dearbetslösa. Hade de som står bakom regeringensförslag enbart sett till sakfrågan och sattungdomarnas intresse framför prestigen, hade detgått att sy ihop en bra kompromiss, i stället för attsom nu trumma igenom en lösning med så mångafrågetecken.Anf. 15 (nyd):Fru talman! Det är ganska märkligt att gå upp italarstolen och föra något av en argumentation, närdet egentligen enbart är fråga om sunt förnuft.Många frågor har vi inom arbetsmarknadsutskottetdebatterat och tagit ställning till. Varje fråga harkrävt sitt speciella engagemang och en total insikt iproblemet. Varje fråga tycktes mig så stor ochviktig, att allt annat överskuggades.Denna känsla varade fram till dess att utskottethade att besluta i ungdomsarbetslöshetsfrågorna.Att därvid försöka ta ställning till våra ungdomarsframtid, deras möjligheter att få jobb, utveckling,och kunna ge dem en känsla av att debehövs just på den arbetsplats som kan vara ensprångbräda för hela deras fortsatta liv, ställde dehögsta kraven på vårt parti. Därtill skulle maninkludera arbetsgivarnas roll. Ambitionen var attflertalet arbetsgivare, även ensamvargen, skulleförsöka ställa upp och bereda en ungdomsplats,som skulle kunna bli en språngbräda förungdomen.Arbetsgivaren skulle ej riskera att råka utför att hamna i arbetsdomstolen genom att facketskulle påskina att ungdomen varit fast anställd,eftersom densamme sysslat med direkt produktivdrift inom företaget.Vårens viktigaste fråga var alltsåungdomsarbetslösheten! Det handlar om att ge ca50 000 ungdomar meningsfull sysselsättning på enarbetsmarknad som egentligen är obefintlig. Omman slås ut från arbetsmarknaden ärrisken mycket stor att man i värsta fall drabbas avsjukdomar, apati, alkoholism m.m.De i propositionen föreslagnaungdomspraktikplatserna såg vi i Ny demokratirent principiellt som en bra lösning. I dagens läge,med den oerhört stora ungdomsarbetslösheten,måste man använda sig av otraditionella insatser,för att till varje pris förhindra de mycket negativaeffekter som en omfattande arbetslöshet har.Enligt vårt förmenande finns ingenting som är såviktigt som barn och ungdomar. Politiker och andrabeslutsfattare måste alltid vara beredda att medhjärtat göra de arrangemang som kan behövas fördessa grupper.Eftersom Ny demokrati verkligen stöttarutbildning, forskning, högteknologi samt sist meninte minst ungdomar, var det mig en glädje attföreträda partiets frågor i detta det största beslutsom skulle fattas för ungdomar. Ny demokratisätter ju den enskilda människan i främsta rummet.Med det enormt massiva stöd vi erhöll frånriksdagsgruppen var det egentligen ganska enkeltatt tala och agera för ungdomen -- ungdomen, vårframtid. Barn och ungdomar är framtid.Det får vi aldrig glömma. Dagens beslutsfattaremåste se till att framtiden blir något som vi ej skallbehöva skämmas för, vare sig det gäller miljö,utbildning, arbete eller livskvalitet i allmänhet.Tyvärr tvingades vi konstatera att partipiskanmånga gånger ven hårt i utskottet över denärvarande partiernas representanter, vilketöverskuggade det sunda förnuftet för vår framtid --våra barn och ungdomar.Utskottet skrev om betänkandet , ochförst den fjärde gången kunde vi som partiacceptera det.Vi hade då fått igenom en möjlighet för ungdomenatt i samspel med företagare kunna göra en satsningpå framtiden.