prot · GF0969 · 1992-02-25 00:00:00 — Som jag har sagt tidigare tycker jagatt det är viktigt att vi följer upp de nya strängareglerna för att eventuellt, beroende på vad vi fårför utfall, på nytt se över om reglerna är tillräckliga.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1991/92:391 om brottslingarsom överlämnas till sluten psykiatrisk vårdAnf. 92 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att minska antaletvåldsbrott som begås av våldsbrottslingar somskrivits ut från sluten psykiatrisk vård.Låt mig först säga att jag blir mycket illa till modsnär jag läser om de händelser som BirgitHenriksson tar upp.Som vet antog förravåren den tidigare regeringens proposition ompsykiatrisk tvångsvård m.m. Propositionen har letttill lagstiftning som trädde i kraft så sent som . Den nya lagstiftningen innebär bl.a. attstörre hänsyn kan tas till behovet av samhällsskydd.T.ex. skall domstolen förena överlämnandet tillrättspsykiatrisk vård med en föreskrift om särskildutskrivningsprövning, om det finns risk att dendömde på nytt begår ett brott av allvarligt slag.Utskrivningsprövningen skall då göras avlänsrätten. Vidare har vårdinrättningarna ålagts attunderrätta målsäganden om en patient rymmereller annars avviker.Även om man kan ställa frågan om det nyautskrivningsförfarandet kommer att innebära entillräcklig förbättring när det gäller behovet avsamhällsskydd, bör vi avvakta erfarenheterna avden ändrade lagstiftningen. Ännu kan vi ju inte dranågra säkra slutsatser av de nya reglernas effekter.Som jag redovisade redan i budgetpropositionen ärdet dock min avsikt att noga följa utvecklingen, ochom det framstår som påkallat kommer jag attinitiera förnyade överväganden om hur denstraffrättsliga särregleringen lämpligen börutformas.Anf. 93 ():Fru talman! Jag vill först tacka justitieministerHellsvik för svaret. Jag är mycket tacksam förjustitieministerns avsikt, som jag ser som ett löfte,att noggrant följa utvecklingen.Jag vet att lagstiftningen är ganska ny. Jag hadesynpunkter på den redan vid tillkomsten. Jag varrädd för att åtgärderna inte skulle vara tillräckliga,vilket det ju ibland visar sig att de inte är.Alltför många kvinnor är rädda för hot. Dessa hotframställs ofta med avsikten att de skall verkställas.Många gamla föräldrar lever i ångest och medrädsla för en våldsam son. Som regel är männenvåldsammast.När jag skrev min fråga hade just en40-årig man omhäktats för våldtäktsförsök. Dennaman var dömd fyra gånger tidigare. Tre av brottenbegick han medan han var försöksutskriven frånsluten psykiatrisk tvångsvård. Sådana här fallinträffar gång på gång, även när det gäller notoriskavåldsmän.I dag förväntar sig många att den borgerligaregeringen med kraft skall ta tag i problemet. Mantycker att det är förfärligt och man undrar varföringet blir gjort.Det verkar vara en trend att man dömer tillfängelse i större utsträckning. Men det hjälper inte,eftersom förövarna behöver vård.Kan justitieministern tänka sig att utreda om det ärmöjligt att döma personer till sluten psykiatriskvård när så är erforderligt, men att låta dessapersoner sitta av sin fängelsetid när de blirfriskskrivna? De kan få förnyade vårdinsatser omså behövs, men de får ändå sitta sin tid i fängsligtförvar.Anf. 94 Justitieminister ():Fru talman! Det förslag som tarupp här är ett förslag som har varit föremål förriksdagens prövning . Det blevmycket starkt kritiserat. Om uppföljningen av dennya lagstiftningen visar att de nya reglerna inte gerett tillräckligt skydd kan det finnas anledning föross att på nytt ta en diskussion om möjligheterna attkombinera vård och fängelse.Anf. 95 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för dessasynpunkter. De händelser jag har tagit upp harinträffat . Det är farligt för det allmännarättsmedvetandet om människor bibringasuppfattningen att psykiatrisk vård fungerar som ettslags genväg till friheten. Man ser allvarligt på attde som begår sådana brott kommer undan sittstraff. Jag vet att de i de flesta fall inte gör det. Mennär notoriska brottslingar gång på gång begår nyabrott reagerar allmänheten.Anf. 96 Justitieminister ():Fru talman! Det kan finnas anledning att i det härsammanhanget påpeka att den nya lagstiftningenfrån innebär att färre personerkommer att dömas till tvångsvård. Fler kommmeratt dömas till fängelse i och med att man ställerhögre krav på sjukdomsnivå för att det skall blifråga om vård i stället för fängelse.Anf. 97 ():Fru talman! Det är ändock litet tveksamt. En del avgränsfallen skulle faktiskt behöva vård. Det är inteheller humant att de inte får det. Därför vill jag noggrant följer upp detta och ser vad som sker.Jag är tacksam för att justitieministern har lovatfölja utvecklingen under våren.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1991/92:382 om brott mot demänskliga rättigheternaAnf. 98 Statsrådet ():Fru talman! har frågatutrikesministern om regeringen tänker vidta någraåtgärder för att markera att övergrepp riktade motkvinnor av polis, fångvaktare och soldater utgörallvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Inledningsvis vill jag eftertryckligen säga att densvenska regeringen lägger mycket stor vikt vid attuppmärksamma och påtala brott mot de mänskligarättigheterna.Det kan vara på sin plats att här erinra om de olikagranskningsmekanismer som FN har satt upp inomområdet för de mänskliga rättigheterna. Dessa kanindelas i två kategorier: konventionsanknutnamekanismer och mekanismer som kan tillämpas påalla länder oavsett om landet i fråga förklarat sigbundet av en viss konvention eller ej.Inom ramen för FN:s kommission för de mänskligarättigheterna () finns ettmaskineri som inte är knutet till konventioner. Detbestår dels av en konfidentiell procedur, dels av ettöppet rapporteringssystem. I konfidentiell ordning,den s.k. 1503-proceduren, behandlas situationen ienskilda länder mot bakgrund av anmälningar frånenskilda individer och frivilliga organisationer. Detoffentliga rapporteringssystemet består av särskildarapportörer och arbetsgrupper.Inom ramen för FN:s kvinnokommission finns ettliknande maskineri, det s.k.kommunikationssystemet. Systemet bygger påhandhavandet av klagomål angående statersåsidosättande av kvinnors rättigheter.Sverige har aktivt sökt medverka till att dettasystem stärks så att kommunikationerna får en medMR-kommissionen effektivt samordnadbehandling. Vi anser att kränkningarna av demänskliga rättigheterna rörande just kvinnorkräver att denna mekanism görs effektivare och attden ges större uppmärksamhet.Frågan om våld mot kvinnor har kommit attuppmärksammas alltmer i FN och imedlemsländerna. Det gäller såväl våld, somutövas av statsmakten genom t.ex. polis,fångvaktare och militär och som är brott mot demänskliga rättigheterna, som det våld som kvinnorutsätts för i den privata sfären.Med som motor antog redan är 1988 en resolution omvåld mot kvinnor. har också aktivtmedverkat till att kvinnokommissionen, i det nuförestående mötet den 11--, skall behandlaen rapport om övergrepp mot kvinnor i fängelse.Sverige är visserligen inte längre medlem ikvinnokommissionen, men även som observatörkommer vi att aktivt verka för att staters övergrepppå kvinnor uppmärksammas och påtalas samtåtgärdas.När det sedan generellt gäller våld mot kvinnorkommer kvinnokommissionen nu att ta ställning tillhur man på bästa sätt skall tillvarata kvinnors behovav skydd och respekt för deras mänskligarättigheter. Ett expertgruppsmöte, där Sverigedeltog som observatör, ägde rum i i novemberförra året. På mötet diskuterades olika möjligheteratt få till stånd en förstärkande komplettering tillkonventionen mot all slags diskriminering avkvinnor (CEDAW). Det förefaller inte otroligt attkvinnokommissionen beslutar att rekommenderaatt en deklaration om våld mot kvinnor utarbetas.I detta arbete kommer givetvis att aktivtmedverka.Anf. 99 ():Fru talman! Jag tackar biståndsministern för svaret.Sexuella övergrepp på kvinnor i bl.a. fängelseranser jag är en så angelägen fråga att den behöverlyftas fram på dagordningen och där få enframskjuten plats. Det är därför jag har ställt dennafråga i dag.Att kvinnor utsätts för våldtäkt när det råder krigär ingen nyhet. sades t.ex. på nyheterna iradio att det som ett resultat av våldtäkter underkriget vid i finns mångabarn på barnhem. rapporteradeAmnesty International att våldtäkt på gripna ellerfängslade kvinnor ofta används som förhörsmetod,militärstrategi eller hämnd mot närstående politisktaktiva män.Att bli våldtagen och sexuellt trakasserad av polis,fångvaktare och militär är ett av de mestförnedrande övergrepp som kvinnor kan utsättasför. berättar vidare attt.o.m. gamla kvinnor och unga flickor utsätts fördenna fruktanvärda behandling. Detta är ettproblem, som alltför sällan lyfts fram i ljuset mensom, trots detta, är upprörande och ett blandmånga uttryck för kvinnans utsatta situation påmånga håll i världen.När en polis eller militär våldtar kvinnor i fängelsehar staten ansvar för händelsen. I FN:s deklarationom mänskliga rättigheter, konventionen om civila-och politiska rättigheter samt konventionen omtortyr förbjuds statssanktionerad våldtäkt ochannan misshandel.I alltför många länder är detta tyvärr bara enparagraf på papperet. I ett antal länder betraktasvåldtäkt ''i statens namn'' endast som ett lindrigarebrott mot de mänskliga rättigheterna. Av deanmälningar som görs är det få som leder till attförövarna straffas. Myndigheternasundersökningar är ofta ytliga och slarviga.Sverige är känt för att i olika sammanhang arbetaoch strida för de mänskliga rättigheterna -- det ärsant och det vet vi. Ett av de grundläggandekriterierna för biståndspolitiken är just demänskliga rättigheterna. I det begreppet är detockså angeläget att inkludera kvinnans situation ivärlden och särskilt peka på den på ett alldelesspeciellt sätt.Anf. 100 Statsrådet ():Fru talman! och jag har intenågon som helst delad mening eller uppfattning iden här frågan. Jag tror att jag utan vidare kan sägaatt våld mot kvinnor uppfattas av alla riksdagenspartier som något av det mest vedervärdiga ochmest angelägna att fördöma.Som minister också för MR-frågor, ''Human RightIssues'', kan jag försäkra att jagjämt och ständigt tar upp detta med ministrar frånländer där jag vet att inte allt står rätt till. Dessaländer är dess värre många till antalet. Jag ser detsom min självklara uppgift att i varje fall försökabilda opinion för och understryka att vi aldrignågonsin kan acceptera att människovärdetrangordnas ifrån kön, ålder, ras eller vad det varamånde.Jag är också den första att hålla med MargaretaViklund om att det i många sammanhang och imånga nationer är kvinnan som är speciellt illautsatt. Låt oss gemensamt, i de fora dit vi hartillträde och där vi har möjlighet, fortsätta att bildaopinion. Det är den enda möjligheten vi har, såvittjag förstår.Anf. 101 ():Fru talman! Det känns litet konstigt att gå i polemikmed sin egen partiledare här , men eftersomjag tycker att frågan är mycket angelägen valde jagändå att göra det, när det inte var utrikesministernsom jag skulle möta.Det känns betryggande att höra attbiståndsministern i olika sammanhang, vid detillfällen då han möter företrädare för länder i vilkade mänskliga rättigheterna kanske inte ses medsamma ögon som här i , tar upp denna frågaoch lyfter fram den.Jag önskar också att biståndministern skulle föreslåFN att den här frågan lyfts fram med skärpa ochinte bara, som det står i ministerns svar,uppmärksammas i FN, därför att jag tycker att denär så angelägen.Anf. 102 Statsrådet ():Fru talman! Jag uppfattar det inte som att vibefinner oss i polemik, och jag,utan som att vi är mycket samstämmiga i dennafråga. Jag kan gott hålla med att formuleringarna av och till kunde vara avmer emfatisk karaktär.Jag kan dock försäkra att det inte är något fel påengagemanget på det här området. För ungefär etteller sedan kom jag hem frånett par länder i , där jag faktiskt dag ut ochdag in tog upp detta med myndigheter ochministrar, därför att jag såg att kvinnorna ochbarnen icke hade samma rättigheter -- för att intesäga värde -- som männen hade. Som ansvarig förMR-frågorna är det en självklarhet för mig attunderstryka vikten därav. Denna rättighet är ocksåunderstruken i regeringsförklaringen.Jag vill också i all hast nämna, fru talman, att vi fårbesök i av chefen för , alltsåFN:s kvinnofond, den 4--. Jag hinner inteutveckla innehållet i besöket mer, men det är ettexempel på vårt engagemang i den här typen avfrågor.Anf. 103 ():Fru talman! Jag tycker det är väldigt viktigt att mankan utveckla begreppet mänskliga rättigheter tillatt också omfatta kvinnans situation i världen.Precis som biståndsministern sade kommer det attinkludera barnens situation i världen. Om manhöjer kvinnans status, får det återverkan påbarnens status och situation i världen.Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! Avslutningvis vill jag bara tillägga: Vihar nu talat om världen, och jag har nämnt någraländer i . Låt låt oss för anständighetens skullockså understryka att många kvinnor utsätts förvåld i vårt eget land. Så sent som iår -- alltså för endast -- läste jagi att misshandlasen kvinna till döds i . Hon är ett slagsbrottsoffer som ofta glöms bort i debatten. Jagtycker det är viktigt att få med just detta eländiga,fasansfulla faktum i vårt meningsutbyte här.Anf. 105 ():Fru talman! Det har jag ingenting emot.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1991/92:410 om svensktbidrag till återuppbyggnadsarbete i EritreaAnf. 106 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig hurarbetsrelationerna med kommer att se utoch på vilket sätt kommer att bidra tillåteruppbyggnadsarbetet efter kriget.Den 23 januari informerades om att ensvensk delegation avsåg besöka för att medföreträdare för den provisoriska regeringendiskutera de svensk-eritreanska förbindelserna,samt hur bäst kan hjälpa till att bygga upplandet ur ruinerna efter kriget. Av den rapport somjag har fått av delegationen efter hemkomsten,framgår det att det man från eritreansk sida framförallt önskar är en svensk representation på platsen inågon form, dock inte nödvändigtvis endiplomatisk sådan. Det förhållandet att denformella självständigheten ännu inte föreliggerpåverkar givetvis utformningen av en sådanrepresentation, men utgör inget hinder. Såledesöverväges inom departementethuruvida en svensk kontaktperson bör utses.Denne får i så fall även representerabiståndsintressen.Beträffande frågan på vilket sätt kommeratt bidra till återuppbyggnadsarbetet vill jag nämnaatt förberedelser har inletts för ett vidgatbiståndssamarbete. I dessa förberedelser ingår attse på dels de mer omedelbara akuta behoven, delsdet mer långsiktiga utvecklingssamarbetet. SIDAvar således i för att påplatsen gå igenom behoven. Förutom SIDA harrepresentanter för svenska enskilda organisationerbesökt landet. Även de internationella samarbets-och finansieringsorganen sonderar hur man skallkunna utforma hjälpprogram i . Mångagivare är således uppmärksammade på behovet avatt bidra. I mina kontakter med dessa och andrapotentiella givare kommer jag att aktivt verka föratt ekonomiskt stöd lämnas i syfte att bygga upp detsargade Eritrea.Anf. 107 ():Fru talman! Jag ber att få tacka biståndsministernför svaret. Jag kan uppriktigt säga att jag är mycket,mycket glad över att biståndsministern nu kan ge såtydliga och positiva besked när det gäller Sverigesrelationer till . Jag hoppas attövervägandena skall uppfattas så, att det faktisktblir en representation av det slag som önskas.Det här är viktigt inte minst för våra möjligheter attsnabbt göra en långsiktig biståndsinsats som svararmot de krav på utvecklingsstöd som finns i Eritrea.Uppenbarligen har UD-delegationens besök varitmycket värdefullt, eftersom regeringen på ett heltannat sätt än tidigare kan vara tydlig i frågan. Jagupplever det kanske så, att man har svängt i frågaom inriktningen av biståndet sedan den debatt vihade för en månad sedan. Detta säger jag inte somnågon kritik, utan jag tycker att det är väldigt bra.Möjligen kan man konstatera att det kanske varsynd att inte biståndsministern själv gjorde ettbesök i , när han var iEtiopien. Det hade kunnat skynda på processen,och med tanke på att det kan ta tid att få frambistånd -- det vet vi -- tycker jag attdet hade varit bra om det här jobbet kunnat startasredan i höstas. Jag tror att det just nu är mycketviktigt att känner att landet kan få stöd ochhjälp utifrån för det oerhört tunga arbete somåterstår vid återuppbyggnaden efter kriget.En sådan här snabb biståndsinsats skulle kunnabestå i att underlättar för eritreaner vilkabor utanför sitt land -- i eller i andraländer -- och som skulle behövas iåteruppbyggnadsarbetet att kunna återvända tillEritrea. skulle kunna garantera lönenunder den . Jag tar upp saken igen; vidiskuterade den tidigare, men det visade sig att detbesked som då gav att sådana härmöjligheter fanns inte stämde. Jag undrar därförom statsrådet är beredd att medverka till att ettsådant bistånd blir möjligt att ge och kan gessnabbt.Anf. 108 Statsrådet ():Fru talman! Jag tackar naturligtvis för de vänligaorden om att min närvaro i Eritreaskulle ha påskyndat det hela. Jag är inte så säker pådet. Däremot vill jag säga att jag tror inte att det ären riktig karakteristik som ges när att vi skulle ha svängt i frågan. Arbetet ärkomplicerat, det tar sin tid och saken måsteundersökas från grunden. Jag kan säga attutrednings- och undersökningsarbetet är icke slut --vi kommer att fortsätta. SIDA arbetar och enskildaorganisationer arbetar. reser endelegation, bestående av representanter för givare,FN och enskilda organisationer till Eritrea.Men jag måste också i sammanhanget få säga att vihar inte suttit med armarna i kors. Det är ju faktisktså att FN:s katastrof- och återuppbyggnadsinsatserinom annonserades iNew . Det var den s.k. SEPHA-appellen. Jagråkade vara i , och somförsta givare bland dem som står bakom appellengav ett stöd på 120 milj.kr. Det går till helaAfrikas , men det är ingen som helst tvekanom att per capita är det eritreanerna som får störstadelen av denna biståndsinsats.Den här insatsen tar det naturligtvis också tid attetablera, men beslutet är alltså fattat på vårt håll.Jag vill försäkra om att vi icke ärpassiva på området, och när det gäller attunderlätta för eritreaner att återvända till sitt landär det min ärliga mening att det skall vifortsättningsvis försöka göra. Precis vilka formernaskall vara och hur verksamheten skall organiserashar jag ingen bestämd uppfattning om här i dag.Anf. 109 ():Fru talman! Ett besök av hadesäkerligen givit mycket av det viktiga underlag somjag förstår att UD-delegationen nu har tagit med sighem. Det är min övertygelse att ett sådant besökskulle ha kunnat snabba upp processen. Men detbehöver vi inte strida om nu.Det är inte rimligt att biståndsministern här i dagskall kunna ge exakt besked om formerna för ettsådant här återflyttningsprogram. Men det ärviktigt att verksamheten snabbt kommer till stånd,för detta är en biståndsinsats som inom mycket korttid kan ge positiva effekter.Eritrea lider stor brist på utbildat folk, inte minstinom socialvården och utbildningsväsendet,alltifrån och upp till . Härskulle välutbildade eritreaner som bor i ,och världen i övrigt, vilka också harkunskaper i egna språk, kunna göraovärderliga insatser.Anf. 110 Statsrådet ():Fru talman! Vi är överens härvidlag. Jag tyckerbara att kanske också kunde nämnaSverige, för i bor väl egentligen den störstakontingenten exileritreaner. Jag är helt ense medEva om att dessa utgör en oerhörtbetydelsefull resurs -- en välutbildad sådan -- föruppbyggnadsarbetet i Eritrea.Anf. 111 ():Fru talman! Jag tror t.o.m. att jag nämnde Sverigeallra först, och för övrigt anser jag att ingåri -- även om inte är medlem i EGhar jag alltid räknat som en del av Europa.Det är inte detta som är det viktiga , utan detviktiga är att man snabbt får fram ett besked om hurverksamheten kan tänkas fungera. Det finns ettintresse i för snabba insatser, och det finnsäven ett intresse bland alla de eritreaner som hartvingats fly utomlands till någon plats i världen.Deras arbetsinsatser behövs så fasligt väl där nere,och jag tror alltså att det här är det allra snabbastesättet att stödja ett återuppbyggnadsarbete och fåhem många av dem som på grund av kriget faktiskthar tvingats bort från sitt land. Det är i stort sett enhel ungdomsgeneration som inte kan stå i sitt landstjänst just nu.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.16 § Svar på fråga 1991/92:404 omkonkurrensen vid infrastrukturupphandlingenAnf. 112 Kommunikationsminister ():Herr talman! har ställt enfråga till arbetsmarknadsminister konkurrensen vid upphandlingen av kommandeinvesteringar i infrastrukturen, i första hand iNorrbotten. Frågan har lämnats över till mig.Enligt hyser man storaförhoppningar om att de investeringar somplaneras i infrastrukturen skall komma att mildraeffekterna av lågkonjunkturen, framför allt iNorrbotten, där arbetslösheten nu stiger snabbt.Samtidigt ökar oron bland företagen attbeställningarna från de statliga verken i ökadutsträckning skall tillfalla företag i norra ochi , bl.a. på grund av olika stödåtgärder somtillämpas i dessa länder, vilket snedvriderkonkurrenssituationen.Med anledning av detta har vilka åtgärder jag som statsråd är beredd attvidta, så att beställningar som är ägnade att skapasysselsättning i också tillfaller svenskaföretag.Det är den nuvarande regeringens vilja attmotarbeta en stor arbetslöshet. Regeringen avserdärför att utnyttja varje del i den samladearbetsmarknadspolitiska arsenalen.På kommunikationsområdet har jag aviserat ettflertal projekt som skall kunna ta till vara personaloch kunnande inom byggnadssektorn, där antaletarbetstillfällen har sjunkit drastiskt.Själva den statliga upphandlingen styrs dock av deregler som i huvudsak återfinns iupphandlingsförordningen. Enligt denna är en avde grundläggande principerna affärsmässighet vidupphandlingen, dvs. att det anbud som är mestförmånligt skall antas. Vid prövningen av vilketanbud som är mest förmånligt skall inte enbart deterbjudna priset vara avgörande, utan även faktorersom kvalitet och beräknad tidsåtgång skall vägas in.Om ett bra anbud kommer in från ett av våragrannländer och detta antas, behöver det inte hellermed nödvändighet betyda att arbetskraften ocksåkommer från dessa länder. Det utländska företagetkan ju mycket väl komma att anställa arbetslösasom redan finns på platsen för byggandet.Anf. 113 ():Herr talman! Jag skall be att få tackakommunikationsministern för svaret på den frågasom jag har ställt till arbetsmarknadsministern. Jagställde frågan till arbetsmarknadsministern just pågrund av den oro som vi hyser för sysselsättningeni våra nordligaste län. Det vore bra om man fickmöjlighet att nyttja de resurser somförhoppningsvis skall investeras i infrastrukturen.Än så länge har ju inte statsrådet aviserat någrakonkreta åtgärder för de nordligaste delarna avlandet, men jag hoppas att det kommer att sättas insådana åtgärder.Självfallet skall, som statsrådet sade i svaret,upphandlingsförordningen gälla. Men om det visarsig att konkurrensen mellan de svenska och deövriga nordiska ländernas företag inte sker på likavillkor -- att man i våra grannländer betalar utexportstöd och regionalpolitiskt stöd till de företagsom konkurrerar på den svenska marknaden --, dåblir det en obalans i konkurrensen, en obalans somriskerar att slå ut sysselsättningen och många småoch medelstora företag i . Det var väl interiktigt det som var meningen med de resurser somnu skall satsas.Man kan visserligen, som statsrådet gör, säga attäven om inte de svenska företagen får del av dessaarbetstillfällen, är det möjligt att arbetskraften iSverige utnyttjas. Men om de svenska företagenslås ut, kommer detta att leda till storaproblem, även för arbetskraften i .