prot · GG0927 · 1992-11-19 00:00:00 — Arbetstiden -- hur länge viarbetar och när vi arbetar -- styr våra liv. Denpåverkar vår hälsa, vår situation på arbetet, vårekonomi och våra möjligheter till en rik fritid ochgemenskap med andra människor. Detta uttrycks iLO:s . Det visar på ett brasätt varför så enträget driver fråganom en daglig arbetstidsförkortning. Kravet på sextimmars arbetsdag är en viktig jämställdhetsfråga,men det är också en fråga om förutsättningar för ettjämlikt samhälle, där män och kvinnor på likavillkor kan ta del både i produktion och ireproduktion, dvs. ta hand om och ansvara för barnoch hushållsarbete.En daglig arbetstidsförkortning skulle kunna geförutsättningar för en rikare fritid och gemenskapmed andra.Det finns många synpunkter på denna fråga --praktiska och ekonomiska. Det har gjorts en delförsök, flera med mycket gott resultat. Man får nerantalet sjukskrivningar, man kan utnyttjaarbetstiden bättre, man får större produktivitetunder de arbetade timmarna, etc.Sextimmarsdagen är nödvändig för kvinnorna; denskulle minska den belastning som många kvinnor upplever på grund av dubbelarbetet.Sextimmarsdagen ger en jämnare fördelning avarbetstider och inkomster. Den hjälper till attminska såväl klass- som könsklyftorna.Sextimmarsdagen är nödvändig för männen. I dagär det småbarnspapporna som har den längstadagliga arbetstiden.Sextimmarsdagen är nödvändig för jämställdheten.En sänkt arbetstid med lönekompensation till delågavlönade skulle minska löneskillnaderna mellankvinnor och män.Sextimmarsdagen är nödvändig för livskvaliteten.Den ger människor möjlighet att förkovra siggenom utbildning, omskolning och fortbildning,och den ger mer tid för deltagande i fackligt ochpolitiskt arbete och i annat föreningsliv.Sextimmarsdagen är nödvändig för att människorskall orka vara vara kreativa i det modernaarbetslivet.Just nu behövs sextimmarsdagen dessutom för attfler människor skall kunna få jobb. jobbarfärre -- det borde vara fler som jobbadekortare tid.Genom en kortare arbetstid skulle man säkerligenpå många håll kunna utnyttja kapitalinvesteringarbättre. Man skulle kunna införa skiftgång medkortare arbetstidsintervaller, något som skulle geupphov till väsentligt bättre utnyttjande ochtillgänglighet, både inom industri ochserviceverksamhet.För oss är detta en mycket viktig fråga, enstrukturell fråga. Vi har också tagit upp den i vårmotion med anledning av de krispaket som lagts. Vihar i den motionen sagt att vi behöver en realistiskstrategi för ett stegvis utjämnande av arbetstiden.Genomförandet kan ske både genom fackliga avtaloch politiska beslut. Man skall börja med tungajobb inom vård och industri, där sex timmarsskiftgång kan göras effektiv. Detta ställer krav påen solidarisk lönepolitik och ettinkomstutjämnande skattesystem. Det kräverockså utbildning i bristyrken.Då finns det de som säger som utskottet, nämligenatt frågan om en generell arbetstidförkortning intehar någon aktualitet i dagens läge.Jag skulle vilja påstå precis motsatsen. Inte minst idagens läge och alldeles bortsett från de generellaargumenten som handlar om jämlikhet ochjämställdhet och frågan om barn är införandet aven kortare daglig arbetstid mycket aktuell dels föratt på bästa sätt utnyttja produktionskapaciteten,höja produktiviteten och få hög tillgänglighet inomservicen, dels för att ge utrymme för flexiblalösningar för den enskilde att lägga arbetet på merokonventionella tider. En kortare daglig arbetstidskulle här vara till mycket stor hjälp.Den kortare dagliga arbetstiden kan naturligtvisgrundas på avtal som ger upphov till andraarbetstidskombinationer. Det är sedanarbetarrörelsen tillkämpade sig rätten till åttatimmars arbetsdag. Det nu dags !Men sex timmars arbetsdag får vi inte bara genomatt knäppa med fingrarna. Det kommer att bliomställningsproblem, det krävs investeringar ochdet kostar en del. Sextimmarsdagen kommer attkräva en hel serie av reformer. Därför harVänsterpartiet i sin motion A711 yrkat attriksdagen hos regeringen begär en plan förminskning av normalarbetsdagen till sex timmarunder 1990-talet.Herr talman! Jag står naturligtvis fast vid denmeningsyttring som jag har fogat tillutskottsbetänkandet, men för att spara kammarenstid nöjer jag mig med att yrka bifall till momenten2 och 6 i meningsyttringen.Anf. 50 (m):Herr talman! I det föreliggande betänkandetbehandlas ett antal motioner från den allmännamotionstiden, och de har föranlett tre reservationerfrån Socialdemokraterna. Jag skall mycketkortfattat redovisa utskottsmajoritetensöverväganden -- kortfattat därför att jag är alldelesövertygad om att vi kommer att få ta enstörre debatt om arbetslivsfrågorna med anledningav den proposition som kommer att föranledas avarbetslivskommitténs betänkande ochremissinstansernas synpunkter.Herr talman! Det finns en mycket stor insiktom behovet en flexibel arbetstid och en ökadflexibilitet i produktionen. Jag tror också att detfinns en ökad insikt om arbetstagarnas önskemålom en ökad flexibilitet. tror jag att detfinns en växande insikt om att man för att kunnaförena produktionens önskemål om flexibilitet ocharbetstagarnas önskemål om flexibel arbetstidmåste lägga lösningarna mycket nära produktionoch arbetstagare. Det skall alltså inte regleras förmycket på central nivå.Det kan kanske uppfattas som egendomligt attutskottsmajoriteten säger nej till ett antal önskemålsom Socialdemokraterna framfört i sin motion,trots att det föreligger enighet om det önskvärda ien ökad flexibilitet. Vi gör det bl.a. av det skäletatt vi får tillfälle att återkomma när regeringen harframlagt sin proposition. Men det beror också påatt det i motionen finns antydningar om att man villbinda det hela genom olika avtal -- centrala avtal,branschavtal och annat. Utskottsmajoriteten anseratt det är onödigt att nu komma med pekpinnar omhur detta skall regleras. Vi tror att frågan vinner påatt den ses i sitt sammanhang, så att besluten kanföras långt ner i hierarkin. Det är de främsta skälentill att vi säger nej till Socialdemokraternasönskemål.Utskottet pekar vidare på attledighetslagstiftningen behöver ses över. Här gårsäkerligen en klar skiljelinje mellanutskottsmajoriteten och reservanterna, inte baranär det gäller den lagtekniska översynen. Det finnssäkerligen även materiellt och innehållsmässigt ettbehov av att göra översyn av reglerna för ledighet,bl.a. för att åstadkomma förenklingar. Detta gälleräven frågan om förläggning av föräldraledigheten,som tas upp reservation 3.Behoven av ledighet kommer förmodligen attminska i samma grad som man kan ökaflexibiliteten i arbetstidsförläggningen. Man kanockså tänka sig att man genom enskilda avtal ochöverenskommelser mellan arbetsgivare ocharbetstagare kan finna vettiga lösningar inomramen för en flexibel arbetstid.Vi har i betänkandet antytt behovet av att vi snartfår ett förslag från regeringen om flexibel arbetstid.I argumentation från en del håll anförs att man i EGnu funderar på ett arbetstidsdirektiv. Detta är nuuppskjutet till december, och det kan tänkas bliuppskjutet ytterligare . Vi bör avvakta dettadirektiv och sedan på sedvanligt sätt -- som detbrukar heta -- anpassa oss till den lagstiftningen ochde direktiven.Vi bör här tänka litet annorlunda och konstatera attvi här har en bra svensk tradition när det gäller attavtalsvägen finna former för att reglera dessaförhållanden. Genom att vi är något före EG skulleman kunna markera litet av subsidiaritetsprincipeni praktisk politik och lägga besluten så långt ner ihierarkin som möjligt. Sedan får det väl bli enförhandlingsfråga hur man skall kunna tillämpa deregler som har. Väntar vi för länge -- jagsäger det med adress till regeringen -- är det alldelesuppenbart att vi binds upp hårdare av de direktivsom man senare eventuellt kommer att fastställainom EG.Önskemålet att regeringen snart skall återkomma idenna fråga finns både hos utskottsmajoriteten ochi den socialdemokratiska reservationen i dettaavseende. Här finns alltså en stor samstämmighetom att det är viktigt att fåren proposition så att vi kan diskutera hela fråganom flexibel arbetstid. Men behandlingen av denpropostionen bör inte låsas genom att vi följerde socialdemoratiska förslagen om olika former avbranschavtal och centrala avtal. Det tror jag inteskulle gagna helheten.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillhemställan i utskottets betänkande och avslag på desocialdemokratiska reservationerna.Anf. 51 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debatteneftersom jag, precis som , troratt vi får anledning att diskutera dessa frågor i ettstörre sammanhang. Jag måste ändå reagera närAnders G Högmark angående detta medflexibiliteten säger att Socialdemokraternas motioni och för sig är bra och att vill sammasak, men de vill inte komma med några pekpinnartill regeringen om hur de tycker att regeringen skallhandla.Sedan är också mycket räddför att ha formella regler. Av detta kan man förståatt de vill ha flexibiliteten helt och hållet koppladtill den enskilde. De vill ställa den fackligaorganisationens inflytande vid sidan om. Det villockså vi, men vi vill att de enskilda skall ha facketsstöd i uppgörelser som görs på arbetsplatsen.När vi är här hemma tar vi avstånd frånkollektivavtal och fackföreningsrörelser. När viflyttar ut i börjar vi helt plötsligt att sägaatt den svenska modellen med kollektivavtal är bra.Den skall vi slå vakt om. Det är egentligeninnebörden i det säger.Sedan fick jag faktiskt inget svar på den fråga jagställde om arbetsrätten och översynen av den. Jagtycker att dessa poler, där Socialdemokraternatycker på ett sätt och borgarna harmotionerat om försämringar, litet grand harförändrats av den uppgörelse som finns ikrispaketet om att förändringar av arbetsrättenskall ske i förtrolig anda. Jag vill veta hur tolkar detta.Anf. 52 (m):Herr talman! Jag tar inte på något sätt avstånd frånfacket och kollektivavtalen. Jag tror att det råderen stor enighet i landet om att den modellen -- attinte lagstifta för mycket, utan att med avtal kommaöverens -- är bra. Sedan kan vi diskutera på vilkennivå de olika avtalen sluts, om det skall varacentrala avtal, branschavtal eller lokala avtal.Vi skall ha en rejäl diskussion om ochfatta beslut om en flexibel arbetstid, medkommitténs betänkande och remissinstansernasutlåtande som underlag. Därför tror jag att det voreolyckligt att binda sig för att man skallha en viss form av branschavtal och att det skallfinnas vissa typer av avtal. Den diskussionen börman ta i ett sammanhang. Ambitionen frånmajoritetens sida är att vi skall få så litet sommöjligt av centrala avtal och mer av lokala avtal.Det är utomordentligt bra att vi ganska snabbtkommer fram med ett beslut för att visa att viavtalsvägen kan lösa dessa saker med lokala avtal istället för att ha en central lagreglering somdefinitivt skapar problem. Jag tror att det finns ettgemensamt intresse från industrin, de anställda ochde fackliga organisationerna att vi inte får steladirektiv som ligger långt ifrån verkligheten.Jag är övertygad om att en del av de praktiskaproblemen, inte minst när det gäller uttag avföräldraledighet, kan lösas om vi lyckas få en lokaltanpassad flexibilitet när det gäller arbetslivet ocharbetstiden. Där krävs det givetvis också en rimligavvägning mellan föräldrarnas legitima intressenoch produktionens. Jag är ganska övertygad om attförnuftiga arbetsgivare har ganska stor förståelseför de önskemål som förs fram av enskilda föräldrari en sådan diskussion på en lokal arbetsplats.Jag tolkar uttrycket överläggningar i förtrolig andapå det sättet, att om det finns önskemål frånSocialdemokraterna -- och det är ju sagt attSocialdemokraterna skall redovisa de önskemål devill föra in i kommittéarbetet, och jag utgår från attde kommer -- får dessa bli föremål för diskussioneroch överläggningar.Anf. 53 ():Herr talman! Låt mig mycket kort säga till AndersG Högmark att jag förstod texten. Lokala avtal ärprecis det budskap SAF för fram. Det är exakt vadSAF vill ha. SAF vill att vi skall flytta ner avtalenså långt som möjligt för att slå sönder möjligheternaatt påverka.När det gäller detta med förtrolig anda harSocialdemokraterna överlämnat sina synpunktertill regeringen. Men den skrivning som finns ibetänkandet om situationen speciellt försmåföretag, handlar om en försämring avarbetsrätten. Det var också budskapet i valrörelseni fjol. Det stämmer inte med den uppgörelse som ärträffad.Anf. 54 (m):Herr talman! säger att hon förstår,och sedan säger hon att det nog blir lokala avtal. Jagtrodde faktiskt att det låg en styrka i att parternalokalt, utifrån dels produktionens önskemål ochbehov, dels de anställdas synpunkter och behov,kom överens och träffade lokala avtal. Detutesluter självfallet inte att det kan finnas vissafrågor som måste regleras centralt. Mentyngdpunkten i den kommande regleringen av denflexibla arbetstiden måste ju vara att de somnärmast berörs av arbetstidens utläggning ochförläggning, dvs. produktionen och de anställda påarbetsplatsen, genom förnuftiga resonemang kansluta avtal som gagnar båda parter. Det trodde jagvar ganska elementärt.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande konstitutionsutskottetsbetänkanden KU3 och KU4 samtarbetsmarknadsutskottets betänkande betänkande KU3Mom. 1 (subsidiaritetsprincipen som grund förnationell rätt)Utskottets hemställan bifölls med 181 röster mot113 för reservation 1 av m.fl.Mom. 7 (sammansättningen av statligamyndighetsstyrelser)Först biträddes reservation 2 av . med 116 röster mot 13 för meningsyttringenav . 163 ledamöter avstod från attrösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 167röster mot 120 för reservation 2 av m.fl. 10 ledamöter avstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Konstitutionsutskottets betänkande KU4Mom. 3 (representation i kommunala styrelser ochnämnder)Utskottets hemställan bifölls med 276 röster mot 21för reservation 1 av . 5 (brukarinflytande)Utskottets hemställan bifölls med 285 röster mot 11för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 7 (direktvalda stadsdelsnämnder i Göteborgoch )Först biträddes reservation 2 av --som ställdes mot meningsyttringen av motsvarande del -- med acklamation.Härefter bifölls utskottets hemställan med 256röster mot 37 för reservation 2 av ledamöter avstod från att rösta.Mom. 12 (enhetliga regler för barnomsorg)Utskottets hemställan bifölls med 168 röster mot128 för reservation 3 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 13 (vårdnadsersättning)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 164 röster mot128 för utskottets hemställan med godkännande avmotiveringen i reservation 4 av . 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 14 (kommunalt partistöd)Utskottets hemställan bifölls med 275 röster mot 21för reservation 5 av momentUtskottets hemställan bifölls.Arbetsmarknadsutskottets betänkande AU4Mom. 1 (flexibla arbetstider)Utskottets hemställan bifölls med 167 röster mot120 för reservation 1 av m.fl. 9ledamöter avstod från att rösta.Mom. 2 (arbetstidens längd)Utskottets hemställan bifölls med 287 röster mot 10för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 5 (översyn av ledighetslagarna)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 167 röster mot130 för utskottets hemställan med godkännande avmotiveringen i reservation 2 av m.fl.Mom. 6 (vidgad rätt till förkortad arbetstid förföräldrar)Utskottets hemställan bifölls med 281 röster mot 10för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 7 (förläggningen av föräldraledighet vidförkortad arbetstid)Utskottets hemställan bifölls med 162 röster mot129 för reservation 3 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Beslut om samlad voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgavkammaren att de på föredragningslistan närmastupptagna ärendena, justitieutskottets betänkandenJuU4, JuU5, JuU6 och JuU7 samt lagutskottetsbetänkanden LU3 och LU5, fick företas tillavgörande i ett sammanhang sedan debatten i dessaärenden avslutats.7 § Information från regeringen omförberedelser inför Europeiska säkerhets- ochsamarbetskonferensens (ESK) ministerrådsmöte iStockholm i decemberAnf. 55 Utrikesminister ():Fru talman! Att bygga broar, att främja stabilitetgenom att skapa ett minimum av förtroende överden blockgräns som gick rakt igenom varESK:s huvuduppgift under det . Detsovjetiska imperiet har fallit, och inte enbartTyskland utan en hel kontinent är återförenad.En ny värdegemenskap, bekräftad i ESK:sParisstadga , ger oss en enaståendemöjlighet till en europeisk freds- ochsamarbetsordning. ESK måste kunna hantera denförändringsprocess som växt fram ur den gamlaordningens sammanbrott. Denna nya operativa rollär inte utan komplikationer. De instrument somESK-staterna skapat för att klara uppgiften är ännuoprövade. Det blir en huvuduppgift för iegenskap av ordförandeland att se till att ESK kanväxa in i sin nya operativa roll.Från detta perspektiv skulle jag vilja tala om fyraväsentliga områden inför det svenskaordförandeskapet. De har alla direkt betydelse förESK:s förmåga att hantera regionala politiskakonflikter. Det gäller en strategi för konflikt- ochkrishantering, ESK:s operativa förmåga,samverkan med internationella organisationer,mänskliga rättigheter, nationella minoriteter ochflyktingproblem.Den jugoslaviska krisen behandlas politiskt inomramen för den s.k. . FN ärhuvudman för de fredsbevarande operationerna iKroatien och Bosnien. ESK har framför allt inriktatsig på att förhindra stridernas spridning till nyaområden. En långsiktig ESK-närvaro har etableratsi såväl Kosovo som Makedonien.ESK:s företrädare söker främja en dialog mellanparterna och verka allmänt konfliktdämpande.Därtill gör ESK viktiga insatser för att genomföraFN:s sanktionsregim och motverka överträdelserpå det humanitära området.Detta mönster i arbetsfördelningen mellan FN ochESK kommer sannolikt att bestå på kort sikt. Förstörre fredsbevarande operationer kommer FN attansvara. Det betyder dock inte att ESK enbartkommer att ägna sig åt konfliktförebyggandediplomati. kommer som ordförande attverka för en förstärkning av ESK:s förmåga atthantera konflikter och kriser, och vi måste gå fleravägar:ESK bör söka gå in på ett tidigare stadium ipotentiella konflikter, långt innan de förstakrisungarna dyker upp.ESK bör skaffa sig bättre operativ förmåga attgenomföra begränsade, fredsbevarande insatser.ESK bör i varje enskilt fall noggrant övervägaförutsättningarna för sådana fredsbevarandeoperationer. Särskilt angeläget är det att klara utförhållandet till de militära, fredsbevarande styrkorsom redan kan finnas på plats i ett krisområde.Nya krishanteringsinstrument kommer att skapas iStockholm, bl.a. en europeisk domstol förförlikning och skiljedom och ett kommissariat förnationella minoriteter. Dessa instrument måstekomma till användning.ESK:s närvaro i olika krisområden utmynnar ofta irapportering med konkreta förslag till åtgärder. Vibör ägna särskild omsorg åt uppföljning av dessaförslag.Låt mig med några exempel illustrera den konkretainnebörden av den linje vill driva som ESK-ordförande och som jag här redovisat.Ett element berör vad som iHelsingforsdokumentet kallas ''early warning''.Vårt förslag om ESK-närvaro i ärnyskapande i detta avseende. Syftet är ju att tahand om motsättningar innan de utvecklas till enkris, att förhindra spänningar mellan folkgruppernasom kan leda till instabilitet och som kan läggahämsko på en önskvärd utveckling i vårt egetnärområde. Vi hoppas få till stånd en motsvarandeinsats i Lettland.Formerna för samverkan med NATO ochVästeuropeiska Unionen i fredsbevarandeoperationer behöver preciseras ytterligare.Detsamma gäller samverkan med fredsbevarandestyrkor från Oberoende Staters Samvälde ellerRyssland.Ibland kommer ESK att ställas inför kravet attsamverka med trupper som redan finns på plats i enkonflikt. Frågan hur ESK skall förhålla sig till dessastyrkor måste tas på största allvar. Allmänt måsteESK:s militärt operativa förmåga att genomförafredsbevarande insatser förbättras. Ävenbegränsade operationer kräver militär planläggningoch administrativt understöd.För ESK:s trovärdighet är det viktigt attrekommendationer till ESK-staterna att handlainte lämnas utan avseende, och här behövsförbättring. Låt mig ta ett exempel.Det är gott och väl att hänskjuta den s.k.Corellgruppens rekommendation om upprättandeav en domstol för rannsakning av krigsförbrytare påBalkan till FN, men ESK får inte låta nöja sigdärmed. Om inte FN handlar, bör ESK ta upp heladenna frågeställning till granskning på nytt. Defruktansvärda förbrytelser som begåtts och begåsav flera parter i den jugoslaviska konflikten får inteförbli opåtalade och ostraffade.ESK-apparaten har kommit under allt större tryckav det ökande antalet konflikter och kriser iCentral- och likom i det f.d.Sovjetunionen. måste strukturerna ändras.Annars dukar de under för detta tryck, och en radtankar har förts fram i diskussionen. Dit hör förslagatt en befattning som generalsekreterare inrättas,att ESK:s institutioner slås samman, attbudgethanteringen stramas upp och attförutsättningarna för arbete mellanämbetsmannakommittens och rådets mötenförbättras genom inrättande av permanentarepresentationer i Wien.Flera av dessa förslag, bl.a. tanken pågeneralsekreterare, har svenskt stöd. Vi kommeratt söka driva fram så konkreta beslut som möjligtredan i . måste vårt handlandepräglas av viss varsamhet. Vi vill varkenunderminera det politiska stödet för ESK ellerskapa otympliga byråkratier. I den utsträckningtiden inte är mogen för konkreta beslut, börStockholmsmötet uppdra åt ordföranden och andraintresserade stater att arbeta vidare med de olöstafrågorna.Det tredje av de huvudområden jag vill beröra,samverkan med internationella organisationer, harlikaledes stor betydelse, om ESK skall kunnafullgöra sin uppgift som konfliktförebyggare ochkrishanterare. Det räcker inte längre att allmäntbedyra vikten av samarbete med FN, NATO ochWEU. Vi måste systematiskt gå igenom frågorrörande informationsutbyte, representation vidvarandras möten och praktisk samverkan på fältet.En rad frågor söker ett svar. Vilka är de felandelänkarna i samverkan på fältet medGenèvekonferensen om det ? KanNATO bidra till ESK:s uppbyggnad av den militäraförvarningskapaciteten? Och hur kan samverkanetableras med FN i olika avseenden? Sverigekommer som ordförande i att där driva dessafrågor. Övriga berörda organisationer arbetar meddem på sitt håll, och vi hoppas uppnå ökad klarhetoch förbättrad samverkan relativt snart.Arbetet med mänskliga rättigheter har traditionelltstått i centrum i ESK. kommer somordförande att tillse att mänskliga rättigheterförblir ett prioriterat område. Vi arbetar numålmedvetet för att undanröja kvarvarande hinderför utnämningen av en högkommissarie förnationella minoriteter i . Hans uppgiftblir i första hand säkerhetspolitisk, att fästa ESK-staternas uppmärksamhet på nationalitetsproblemsom kan utvecklas till akuta konflikter. Sverigekommer som ordförande att nära samverka medhögkommissarien.Jag vill i detta sammanhang också nämnaflyktingfrågorna. Vi har i informella konsultationersökt driva tanken att ESK borde ta sig an frågan hurEuropas stater skall förhålla sig tillmassflyktssituationer. Även om intresset blandviktiga ESK-stater varit begränsat, vill vifortsätta diskussionen om denna fråga.De frågor som jag här berört kommer vi att drivamed kraft under vårt ordförandeskap. Samtidigtkommer vi ibland att få finna oss i att vara enrealismens och verklighetsanpassningens röst iESK. Det finns uppgifter som ännu är för stora förESK. ESK-staterna har en lång väg att gå, innan dealla efterlever åtagandena i Parisstadgan. ESKerbjuder inte heller den säkerhet som för oss följerav egna försvarsansträngningar och för en del andrastater av deltagande i en militärallians.Samtidigt är färdriktningen klar. Vi vill vara medom att skapa en ny freds- och samarbetsordning iEuropa. Som ordförande i kan vi lämna ettviktigt bidrag till dessa strävanden.