prot · GF09103 · 1992-04-29 00:00:00 — Den socialdemokratiska regeringengjorde mycket viktiga förändringar tidigare för attkorrigera den ekonomiska obalans som fanns. Jagvill också säga att vi hade ett ganska brautgångsläge höstas.Den enda vägen, som man nu går, leder rakt in ikrisen. Det ser vi . Den går rakt in i krisenså det brakar om det. Det gynnar framför allt rika.Vi hörde av att det är de sämstställda, de svaga grupperna som skall drabbas. Defår ta på sig detta, medan man i stället gynnar grupperna.Sigge Godin säger att det inte räcker med att följautvecklingen och att kostnaderna rasar i väg mycketsnabbt. Men i stället för att göra ingrepp isocialförsäkringarna med karensdagar, måste manfölja den linje vi valde 1990 och 1991. Vi lade dåfast ett helt program, där arbetslinjen framhölls. Pådet sättet får man verkligen ner antaletlångtidssjukskrivningar och förtidspensioneringar.Det är den vägen man måste gå, genom att sätta inen aktiv rehabilitering. Det är realistiska och riktigaåtgärder. Det är beklagligt att man inte driverdenna linje hårdare utan nu går in förnedskärningar i sjukförsäkringen i form avkarensdagar. Det är en beklaglig linje som vi inteställer upp på.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag har inte sagt att vi skall rätta ossefter remissvaren när det gäller karensdagarna,. Det finns ingen regering i detta landsom någonsin har rättat sig efter alla remissvar. Vadman skall göra är att värdera remissvaren. Det ärdärför vi skickar ut frågan på remiss. Sedanvärderar vi resultatet, och vi tar det ekonomiskaansvaret.Börje fortsätter på samma tema som DorisHåvik, att det är de svaga som drabbas. Om det intefinns en stabil ekonomi i landet, drabbas de svaga.För att det inte skall bli verklighet måste vi,folkflertalet, hjälpa till litet på marginalen. GullanLindblad sade att det handlade om . Det är såmycket vi måste hjälpa till att samla in, för att räddade svaga i vårt välfärdssamhälle, så att vi kan ha engenerell välfärd. Uppfattningen att vi skall ha engenerell välfärd delar vi alla.Börje talar om att Socialdemokraterna ladefast ett helt program. Det handlade omarbetslinjen, rehabilitering, sjuklön och sänktersättningsnivå. Då fanns det inga delade meningarom att det var den vägen man skulle gå. Min frågaär fortfarande: Varför tänker ni inte på att ensänkning av ersättningsnivån drabbar så hårt, när nikritiserar ett eventuellt införande av karensdagar,och säger att det drabbar på ett oskäligt sätt? Vikommer säkert tillbaka till den debatten senare ihöst.Låt mig tala om för , om han inte harförstått det, att den sänkning av ersättningsnivånsom vi var överens om och som vi har innebärtre kvarts dag. Till detta skall man lägga drygt enhel dag. Det kan inte vara en katastrof förkorttidssjuka människor att avstå den marginelladelen. Jag betvivlar att det handlar om några 4 000kr., som försöker få det till.Samtidigt finns det skäl att fråga ominte välfärden gäller för de långtidssjuka och dehandikappade, om man inte skall se till att de hartrygghet och en god vård och kommer tillbaka tilljobbet, som ni talar om. Då måste vi se till attekonomin fungerar. Det kanske finns skäl att ta enekonomisk debatt och försöka ägna den åt hur viskall kunna samla ihop resurser som gör attvälfärdssamhället fungerar och kan byggas ut. Tackoch lov kommer ett förslag som gäller dehandikappade, det glömda , de som intenågon värnat om . Låt oss hjälpas åt att höjastandarden för de människorna, som verkligen ärpå livets skuggsida, i stället för att gräva ner oss ilånga debatter om huruvida korttidssjukamänniskor skall avstå en mycket liten del för attklara välfärdssamhället och ekonomin och fåtillbaka jobben och sysselsättningen för dearbetslösa.Anf. 21 () replik:Herr talman! säger att folkflertaletskall hjälpa till att få ner kostnaderna försocialförsäkringen. Men karensdagar drabbar jualldeles speciellt de svaga, utsatta grupperna.Också de handikappade, som här, drabbas. Det finns mångahandikappade med allergier och andra besvär sommåste vara hemma från jobbet ofta. De kommer attdrabbas av detta, det är helt klart. Den allmännapolitik som regeringen för gynnar på olika sättandra grupper, de rika och förmögna. Det är enorättvis fördelningspolitik.Skall man hålla kostnaderna nere krävs aktivainsatser, men inte av det slag som de åtgärder ni nugenomför. Det program vi lade fram var realistisktoch bra. Där ingick rehabilitering. På det sättet kanmänniskorna återföras till arbetslivet, och det äroerhört viktigt att det kan ske.Detta är en oerhört viktig fråga även för folkhälsan.Det är väsentligt att människor verkligen har råd attvara hemma när de är krassliga. Det är ekonomisktvettigt för samhället att man verkligen kan stannahemma när man känner sig dålig. På det sättet kanman komma tillbaka mycket snabbare tillarbetslivet och ge mer. Det är arbetslinjen viarehabilitering man skall gå och inte via de orättvisanedskärningar som regeringen nu gör.Anf. 22 () replik:Herr talman! Låt mig börja med en fråga som ärmycket intressant. säger att man skallha råd att vara hemma när man är sjuk. Jag skullegärna vilja veta varifrån det argumentet harkommit. Det använde ni inte när det gällde attsänka ersättningsnivån till för de . Sedan mötte vi det argumentet ute isamhället.Varför löper inte linan ut och sägeratt ni bedömde frågan fel, att ni inte heller vill haen sänkt ersättningsnivå, därför att man då inte harråd att vara sjuk? Ni har aldrig antytt det, utan nihar bara konstaterat att ni måste göra de härbesparingarna, och då var ni glada över att bl.a.Folkpartiet var berett att ställa sig bakom dem. Vitycker att det var rätt väg att gå, också att införasjuklön. Argumentet håller inte, dvs. att människorinte skulle ha råd att vara hemma därför att dekorttidssjukskrivna drabbas, som nusäger, av två karensdagar.Låt mig återigen poängtera att det skall görasundantag för kroniker. Det görs , och det finnsinget skäl att ta tillbaka det beslutet. Det skallfinnas ett högkostnadsskydd, så att man intedrabbas oskäligt. Vi har inga delademeningar på den punkten.Det räcker inte, , att sitta medarmarna i kors och tro att utvecklingen löser det härproblemet. Vi måste gå vidare. Rehabiliteringen skall skötas och utvecklas.Arbetsmiljöerna skall förbättras. Men det räckerinte. Folkflertalet måste också på marginalenhjälpa till att skapa ekonomi för att fortsätta det härviktiga arbetet för framför allt de långtidssjuka ochförbättra också för de svaga grupperna i samhället.Det är den vägen som vi vill gå.Jag trodde, , när ni förstod att manmåste införa sjuklön och sänka ersättningsnivån,att ni hade fattat att det är den vägen som manmåste gå för att klara de enormt stora utgifter somvi har i vårt socialförsäkringssystem. Tydligen vardet en sak som ni förstod när ni satt iregeringsställning, men har ni lämnat detdärhän och tycker att det är lugnt och fridfullt attsitta med armarna i kors och säga att vi får studerautvecklingen. Utvecklingen går med rasande fart åtfel håll.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 23 ():Herr talman! I socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 8 behandlas också anslagen tillföräldraförsäkring och vårdbidrag förhandikappade barn i budgetpropositionen och iproposition 106 om förbättringar av vårdbidragetoch förenklingar av regler för sjukpenning isamband med föräldraledighet. Visocialdemokrater har redovisat vår uppfattning itvå partimotioner, om rättvisa i socialförsäkringenoch om socialpolitiken.Låt mig, herr talman, först deklarera att vi äröverens om förslagen om förbättrat vårdbidrag förhandikappade barn och om förenklingarna avreglerna för sjukpenning i samband medföräldraledighet. Men där upphör enigheten.Dagens debatt förs naturligtvis med anledning avutskottets betänkande, men den förs också motbakgrund av den senaste tidens debatt om de olikaförslag till vårdnadsbidrag på bekostnad avbarnomsorgen och föräldraförsäkringen somregeringspartierna nu tvistar om och som djuptoroar de unga familjerna. Den förs mot bakgrundav den växande proteströrelsen runt om i vårt land,mot de samlade effekterna av den socialanedrustning som pågår och som drabbarjämställdheten, barnen, kvinnorna ochfamiljepolitiken mycket hårt. Den förs också motbakgrund av de förslag och avsiktsdeklarationer omytterligare försämringar som redovisas ikompletteringspropositionen och regeringensförslag om den kommunala ekonomin.Det är ingen överdrift att säga att regeringen ochregeringspartierna är i färd med att i grundenförändra : bort från den generellavälfärdspolitiken, bort från folkhemmet, bort frånjämställdheten och världens bästa familjepolitik.Det som pågår är någonting utomordentligtallvarligt. Det låg en genial tanke bakom Per AlbinHanssons folkhemsbegrepp. Det var ett försök attordna livet i det moderna samhället på ett sådantsätt att varje människa skulle få möjlighet att, somHjalmar en gång uttryckte det,förverkliga sina bästa stämningars längtan, därföratt han eller hon levde i frihet och trygghet.När folkhemstanken kombinerades medjämställdhetspolitiken togs ytterligare ett mycketviktigt steg i riktning mot arbetet att försöka ordnalivet på ett mänskligt sätt i det moderna samhället.Det är vi socialdemokrater som har byggt utjämställdheten och världens bästa familjepolitik.Vi har gjort det för att kvinnorna skulle få ett bättreliv -- men också för männen och allra mest förbarnen. Det kan jag och andra kvinnor i mingeneration säga med en alldeles särskild känsla ochstolthet över att vara socialdemokrater.Jämställdheten och barnen var min generationsstora projekt. Det var vi som gjorde revolt mot deorättvisor som drabbade oss och våra mammor. Detvar vi som fick partiet och fackföreningsrörelsen attställa sig i spetsen för det reformarbete vi ville ha.Vi krävde rätt till utbildning, arbete, egen skatt,egen social trygghet, egen pension.Vi krävde också respekt för det kvinnligakulturarvet, för konsten att vårda och upprätthållalivet.Vi hade en vision om det fullvärdiga livet, där alla --män och kvinnor, rika och fattiga -- kunde växaefter sin egenart och hjälpas åt, med barnen, påjobbet, i facket, i samhällsarbetet.Hela samhället skulle utformas med barnens behovi centrum. Varje unge skulle få den bästa starten ilivet. Och det samhället, där barnens behov är densjälvklara utgångspunkten för hur vi ordnar liv ocharbete, där det kvinnliga kulturarvet respekteras,där många kvinnor finns med bland beslutsfattarna,skulle bli ett bättre samhälle för alla. De män somlevde i ett sådant samhälle skulle bli bättre, friare,starkare, varmare och modigare män.Så tänkte vi. Och vi fick med oss männen, partietoch facket i det arbete som krävdes för att förändrasamhället.På den tiden stod på vår sida.Vi har kämpat hela vårt liv med att förverkligavår vision. Vi har ofta slitit hårt meddubbelarbete -- många av oss utan dagis ochföräldraförsäkring -- men vi har burits av visionenatt kunna ge våra barn och barnbarn chansen attleva det fullvärdiga liv som vi drömde om.Det har skett en revolution i det svenska samhälletpå en generation. Svenska kvinnor är unika. Dearbetar mer, har mer makt och inflytande, men deföder också fler barn och är friskare än kvinnor iandra länder. Svenska män är unika i sitt sätt att taansvar för familjen. Och svenska barn är unika; deär friskare och lyckligare än barn i andra länder.Man kan säga att det som har varit grundbulten iden här politiken är två saker, nämligenbarnomsorgen och föräldraförsäkringen, som ärunika i sitt sätt att ge unga människor frihet attforma sina liv efter hur det passar dem och ta aktivtansvar för sina barn.Det är ingen slump att det föds fler barn här än inågot annat industriland. Det är ett uttryck för attunga människor har tyckt att det har känts tryggt attsätta barn till världen i det samhälle som vi harbyggt. Därför blir vi faktiskt utom oss när denborgerliga regeringen och dess likasinnade ikommunerna snyter jämställdheten och världensbästa familjepolitik framför näsan på våra barn ochbarnbarn, när vi äntligen tyckte oss vara frammevid målet.Nu när vi är nära målet -- full behovstäckning ibarnomsorgen -- börjar daghem stängas ochdagmammor avskedas, trots att det finns barn sombehöver dem. I stället för att bygga ut det sistasteget i föräldraförsäkringen vill man stjäla pengarfrån den till ett vårdnadsbidrag som ingen ändå kanleva på och som inte hör hemma i modernfamiljepolitik.Det blir kvinnorna som drabbas -- flerdubbelt. Detär våra döttrar som förlorar dagisplatsen, och deskall nu behöva leva med samma eviga oro som vi.Det är våra barnbarn som far illa när barngruppersplittras och flyttas om, när kvaliteten sjunker ochnär föräldrarna tvingas till byten och provisorier.Det hade vi inte tänkt oss att behöva uppleva igen.Regeringens planer på att betala vårdnadsbidragetmed pengar från föräldraförsäkringen ellerbarnomsorgen innebär ett sabotage mot kvinnorna,jämställdheten och rättvisan. Det förslag som ärminst dåligt och som anses vara det som BengtWesterberg står för innebär faktiskt att enensamstående lågavlönad mamma skulle förlora1 . när hon är föräldraledig. Deandra partiernas förslag är mycket värre. Medmoderaternas förslag skulle en ensamståendetvåbarnsmamma förlora mer än . Vi kommer att bekämpa denna politikmed alla medel. Vi vill bygga utföräldraförsäkringen, höja barnbidraget och se tillatt alla barn får bra barnomsorg.Det är också kvinnorna, gamla och unga, somkommer att förlora jobben med regeringens och deborgerliga kommunernas politik. Det är kvinnornasom kommer att få ta hand om de barn, gamla ochhandikappade som vi inte längre tar gemensamtansvar för. I spåret av regeringens politik växer detfram en armé av svarta dagmammor utan socialtrygghet och pension.Naturligtvis drabbas kvinnorna mycket hårt avarbetslösheten, särskilt när de dessutom straffasmed att förlora dagisplatsen när de blir arbetslösa.Kvinnorna drabbas värst av karensdagar, slopaddelpension och nedskärningarna ivuxenutbildningen.Detta sammantaget kommer att leda till att mångakvinnor åter blir så beroende av sina män att de intekan välja fritt hur de skall leva. Det kommer ävenatt leda till att vi återgår till det system där kvinnorblir fattigpensionärer mot slutet av livet. Det hadevi verkligen tänkt att få slippa föra vidare till nyagenerationer.Jag vill också säga att männen med denna politik nuriskerar att förlora den nära kontakt med sina barnsom de äntligen har fått chansen till och att barnenkommer att förlora sina pappor.Det här skulle inte vara möjligt om Folkpartiethade stått fast vid den politik som man varit medom att genomföra. Men har byttsida, och hjälper högerpartierna attavskaffa och riva upp jämställdheten och världensbästa familjepolitik.Herr talman! Vi socialdemokrater kommer inte attfinna oss i det som borgerligheten nu tar sig före. Vitänker ta kampen en gång till för jämställdhetenoch för en familjepolitik som är bra för barnen, förkvinnorna och för männen. Därför säger vi nej tillvårdnadsbidrag. Därför säger vi nej tillförsämringar i barnomsorgen. Vi socialdemokratervill ha en bra barnomsorg för alla barn. Vi villfortsätta att bygga ut föräldraförsäkringen så fortdet finns ekonomiska förutsättningar för det. Föross är en utbyggnad av föräldraförsäkringen denhögst prioriterade reformen.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 3 isocialförsäkringsutskottets betänkande 8.I detta anförande instämde ().Anf. 24 ():Herr talman! Jämställdhet och jämlikhet har varitmål som vi i vårt land har arbetat för att genomföranär det gäller förhållandet mellan kvinnor och män.Vi ser fortfarande stora brister när det gäller likalön för lika arbete eller när det gäller ansvaret förfamiljens situation. Många kvinnor lever ensammamed sina barn och får därigenom en tung börda förfostran och tillsyn.Barnens möjlighet till kontakt med bådaföräldrarna brister i många familjer som harseparerat. Det är barnen som far mest illa i dessasituationer. Långa arbetsresor och stressandearbetsuppgifter bidrar till att kvinnor i störreutsträckning än män är sjukskrivna,förtidspensionerade och allmänt sjuka. Småmöjligheter att påverka sin arbetssituatuion bidrartill denna utveckling. Man bör nog ställa frågan omdet är detta pris som den svenska kvinnan har fåttbetala för sitt ekonomiska oberoende. Vad var detsom gick snett? Jo, jag tror att man inte tillräckligtmycket tog hänsyn till kvinnornas förutsättningaroch behov.När barnen väntas och föds lägger samhället nedåtskilliga resurser på att dels ge en godförebyggande vård, dels ge goda ekonomiskamöjligheter för att göra det möjligt för föräldrarnaatt umgås med sitt barn. Möjligheten att utnyttjaföräldraförsäkringen före förlossningen utnyttjastyvärr alltför sällan numera. Det var nog denmöjligheten som föresvävade dåtidens lagstiftarenär de i föräldraförsäkringen lade in möjlighetenatt ta ut föräldraförsäkring före förlossningen.I har man bundit upp en del avföräldraförsäkringen så att blivande mödrar får lovatt ta igen sig föreförlossningen. Vad blev följden av detta? Jo,barnens födelsevikt ökade. Mödrarna ficksamhällets stöd att få tid att vänta barn.Att få barn är ingen sjukdom, som det oftabetraktas som i vårt land, då av de blivandemödrarna sjukskrivs under månaden före beräknadförlossning. I har vi hinnit så långt att videlvis bortser från de biologiska förutsättningarnasom påverkar kvinnor vid graviditet ochbarnafödande.Varför väljer kvinnor deltidsarbete om anledningeninte är ett behov av att umgås med sina barn ochatt dessutom sköta hem och familj? Men även dettakommer ofta bort i dagens debatt rörandeföräldraförsäkringen kontra vårdnadsersättningen.Vi som ibland vågar föra fram dessa argument inågon debatt betraktas av våra motståndare sommörkermän och reaktionära. Jag antar att BirgittaDahl kommer att bemöta detta. Men sanningen attsäga kan vi väl inte förneka att våra behov av barnoch familj inte har fått en möjlighet att beaktas iden familjepolitik som har drivits avSocialdemokraterna ända sedan tid.Hon glömde dock bort att alla arbeten inte ärpersonlighetsutvecklande och att alla inte ger störredelaktighet i samhällslivet. Vilketsamhällsengagemang orkar en uttröttadförortsmamma med tre barn och heltidsarbetemed?Socialdemokraterna begraver sig i det förflutna.Birgitta gav i sitt anförande bakgrunden till attSocialdemokraterna står fast vid de förslag som deen gång har lagt fram. Det är möjligt att något avdet som var aktuellt i början av detta århundradefortfarande kan äga stor giltighet. Men jag tror attdet är mycket viktigt att man också kan vara så passklarsynt att man kan utvärdera det som har häntoch göra avsteg från uppfattningar som då gälldeför att föra utvecklingen framåt. Om jag har tolkatBirgitta rätt är det en sanning som gäller engång för alla oavsett hur samhället utvecklas ochoavsett hur resultatet blir av de förslag som en gånghar lagts fram. Det tror jag är en mycket farliginställning i politiska sammanhang. Man måstefölja med den utveckling som sker och kunna göraförändringar, så att de krav som ställs i ett moderntsamhälle uppfylls.Socialdemokraterna har helt bortsett från dengrupp av föräldrar vars största önskemål är attkunna ägna sin tid åt barnen men som inte har fåttnågon som helst ersättning och erkänsla för det.I dag är många kvinnor verkligen fattigpensionärer,eftersom de har ägnat sitt liv åt vårdinsatser utan attsamhället har belönat dem på något sätt. Minförhoppning är att pensionsarbetsgruppen skallkomma till rätta med den situationen.I den socialdemokratiska reservationen slås fast attdet har betytt en höjd ekonomisk standard förfamiljen att kvinnan arbetar. Inte med ett ord berörman det faktum att det är hart när omöjligt att klaraen familj på en inkomst; något val har man intehaft, utan det har inneburit stora ekonomiskauppoffringar om man valt att arbeta hemma medbarnen.Jag kan däremot hålla med om att ettförvärvsarbete för många kvinnor innebärmöjligheter till personlig utveckling och störredelaktighet i samhällslivet. Det finns, som sagt,undantag.Vi som arbetar i har en privilegieradställning, men det är ändå inte många som tarriksdagsarbetsuppgifter om de har små barnhemma -- inte ens med en god barnomsorg ochrelativt välordnad ekonomi. Man kan fråga sigvarför.Om man läser den socialdemokratiskareservationen kan man spåra något slags förvåningöver att regeringen arbetar för att införavårdnadsersättning. Det var ju den frågan somgjorde att socialdemokraterna i valet fannbehov av att lova att förlänga föräldraförsäkringen,och man talade varmt och länge om den kvinnofällasom vårdnadsersättningen skulle innebära. Det varett vallöfte som inte blev något annat än enmålsättning.Att vi nu i regeringsställning försöker uppfylla vårmålsättning borde inte förvåna. Men det kanskegör det eftersom socialdemokraterna från sitt egetsätt att arbeta är vana att, för att få möjlighet attbehålla en maktposition, gå ut med ett vallöfte somman sedan inte infriar.I valet mellan att ge även de föräldrar som väljer attsjälva vårda sina barn en ekonomisk ersättning ochatt förlänga föräldraförsäkringen, väljer vivårdnadsersättningen. Det har vi klargjort igemensamma motioner och reservationer under desenaste åren. En arbetsgrupp inomregeringskansliet arbetar med denfrågan. , och även vissa tidningar,tycks mena att förslaget redan är klart. Jag förstårinte att man kan gå ut så intensivt i en debatt närdebatten fortfarande pågår inom regeringskanslietoch inga förslag finns färdiga.Socialdemokraterna har ännu inte vaknat upp närdet gäller de krav som en grupp föräldrar ställt: geoss valfrihet. Vi tycker att de pengar som går tillsmåbarnsföräldrarna skall fördelas mer solidariskt.Solidaritet saknas helt i de socialistiska partiernassyn på barnomsorgen. Man tänker i första hand påföräldrarnas rättigheter; barnens situation nämnsinte. Vi i regeringspartierna vill främst se tillbarnens situation. Får familjerna valfrihet ibarnsomsorgen ökar också barnens trygghet.Birgitta säger att svenska kvinnor är unika;det är de. När man kommer utomlands får man oftafrågor om hur vi orkar klara av alla dearbetsuppgifter som läggs på oss: heltidsarbete,arbete med barn och familj, politiska uppdrag. Detär möjligt att svenska kvinnor är starkare än andrakvinnor.Jag kan inte förstå hur kan påstå attsvenska barn är lyckligare än andra barn. Om manhar läst de utredningar som gjorts bland barn ombarns uppfattningar finner man många olyckligasvenska barn som har beskrivit sin situation på ettsätt som borde ge oss riksdagsledamöter entankeställare. Vi borde fråga oss vad vi har gjort förfel när svenska barn svarar att de inte är omtycktaav någon. De svaren får man inte i andra länder;där är barnen delaktiga. De är inte till bekymmer.De ställer inte till den typen av problem som gör attde känner det som om de inte är omtyckta avnågon.Det är också skrämmande att se ifolkhälsorapporten att svenska kvinnor står för enså stor del av ohälsotalen. Jag tror att det finns ettsamband mellan kvinnornas situation ochohälsotalen, t.ex. att arbetsmarknaden ser ut somden gör. Jag tror inte att alla kvinnor far väl av atttvingas ut i arbetslivet när deras andraarbetsuppgifter är så betungande. Trots alla försökhar vi inte lyckats särskilt bra att få männen merdelaktiga i ansvaret för hem och familj, utan det ärfortfarande kvinnan som bär huvudansvaret;många kvinnor är dessutom ensamstående.Vårdbidraget för handikappade barn kommer meddagens riksdagsbeslut att räknas upp betydligt. 2,5basbelopp kommer att ligga till grund förvårdbidraget. kommer det att ges ut meden förmånsnivå som motsvarar tre fjärdedels nivå.Andra förbättringar kommer med detta förslag attstarkt förbättra situationen för de handikappadebarnen.