prot · GF0983 · 1992-03-24 00:00:00 — Om straffets betydelsenonchaleras i opinionsbildningen är risken stor attstraffskalans underkant blir det domineranderiktmärket. Om sedan överklagandena mer ellermindre leder till sänkta straff får lagstiftarensstrafflatitud inte den tillämpning som varit avsedd.Kanske kan upprördheten efter denna dom bidratill en skärpt syn på straffen i dessa fall. Jag hoppasdet.Brottsoffrens situation måste ocksåuppmärksammas mera, inte minst de framtidabrottsoffren, de som kan komma att bli brottsofferpå grund av en alltför släpphänt straffutmätning.Under 80-talet har antalet våldtäkter ökat med58 % i och är nu 18 . I helalandet begås fyra våldtäkter per dag. Samtidigthävdas från flera håll att domarna i dessa mål blirallt mildare, särskilt vid överklaganden.Jag hoppas att statsrådet delar min uppfattning attdet vore mer i överensstämmelse med allmänrättsuppfattning om domstolarna använde helastraffskalan i större utsträckning och flyttade uppdet dominerande riktmärket från minimistraffet.Om det mot förmodan skulle visa sig attdomstolarna inte klarar detta, borde man övervägaatt skjuta hela strafflatituden uppåt.Jag vill avsluta med en fråga: Har inte domstolarnaett ansvar för domarnas överensstämmelse medallmänna rättsmedvetandet?Anf. 46 Justitieminister ():Herr talman! När det gäller själva frågan får jagsvara som jag gjorde på den förra frågan. Finnerman att överenstämmelsen med allmännarättsuppfattningen brister, är det vi politiker sommåste ta initiativet till ändringar av lagen.Jag vill passa på att nämna att inom departementetpågår en översyn av straffskalorna och att vitroligen har anledning att utvidga denna översyn tillatt gälla fler brott än dem som är aktuella förtillfället.Jag vill också poängtera att straffet måste uppfattasmed respekt i samhället. Det är bl.a. det som liggerbakom vårt förslag att slopa halvtidsfrigivningen.Halvtidsfrigivning undergräver respekten förstraffet.Anf. 47 ():Herr talman! Jag är ganska nöjd medjustitieministerns svar. Vi kan inte gå in mera pådetta med tiden som en faktor vidstraffutmätningen. Skulle den tendensen gå vidareskulle man kunna hamna i ett läge, där enenminutsvåldtäkt inte gav något straff och mandärigenom hade accepterat ett visst brott. En sådanutveckling skulle vara farlig.Jag är nöjd med justitieministerns svar och hoppasatt domarna i fortsättningen kan bli tydligare, så attallmänheten har lättare att förstå dem. Då blir detinte så mycket juridiskt finlir, utan det blir enklareoch klarare.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:476 om försäljning avs.k. souvenirflaskor på svenska vingårdarAnf. 48 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att verka för att lagen om handel meddrycker ändras så att små souvenirflaskor tillåtsförsäljas på svenska vingårdar och attdispensmöjligheter kan ges i väntan på enlagändring.Detaljhandeln med alkoholdrycker regleras i lagen(1977:293) om handel med drycker (LHD). Lagengör ingen skillnad mellan olika typer avförpackning, utan all detaljhandel medalkoholdrycker skall ske via Systembolaget AB.Tillverkare av alkoholdrycker får endast sälja sinadrycker till Systembolaget, och någon möjlighet attge dispens finns inte i gällande lagstiftning.Jag är för min del inte beredd att i nulägetmedverka till en lagändring i detta avseende. Denav regeringen tillsatta alkoholpolitiskakommissionen har emellertid inom ramen för sinadirektiv möjlighet att även granska denna fråga.Anf. 49 ():Herr talman! Jag tackar socialministern för svaret.Jag är naturligtvis inte nöjd, eftersom statsrådetinte är beredd att föreslå en lag som tillåterförsäljning av små souvenirflaskor med vin. Ifrågan har jag tagit upp Brænna vingård i exempel. Vingården ansökte om att få säljasouvenirflaskor med vin gjort på svarta vinbärodlade i trakten, men fick avslag.Souvenirflaskor köps sällan i avsikt attkonsumeras. I godisaffärer och livsmedelsbutikerfinns en hel del varor som innehåller alkohol.Punschflaskor innehåller fyllning med enalkoholhalt på . Konfektyr, t.ex. likörpralinerkan få innehålla alkohol. Om uppgifterna gäller vikt- ellervolymprocent vet jag inte. Men päron, fikon ochpersikor i har en alkoholhalt på 9,5viktprocent.Enligt min mening är det inkonsekvent att ha kvarett förbud, som innebär att svenska vintillverkarevägras sälja souvenirflaskor. Vi har tre vingårdar iSverige. Jag kan inte förstå skälet till detta förbudeller varför vi skall vänta. Jag tror attsocialministern och jag är eniga om att onödigalagar skall avskaffas. Sedan har vi delade meningarom vad som är verkningslöst.Enligt min mening är detta förbud ett exempel påen lag, som kan bidra till att minska respekten förandra lagar. Jag sätter mitt hopp till att denalkoholpolitiska kommissionen tar upp dennafråga. Förmodligen återkommer jag, kanske meden motion.Anf. 50 Socialminister ():Herr talman! Låt mig först säga att motivet är detförsäljningsmonopol vi har, vilket äralkoholpolitiskt motiverat. finns intedispensmöjligheter över huvud taget. Men det ärknappast möjligt att tänka sig att man skulle ha endispens som bara omfattade Brænna vingård iÖverkalix. I så fall måste den dispensen omfattaövriga vintillverkare, och varför intesprittillverkare och öltillverkare i , ochnaturligtvis vingårdar i andra länder, som ocksåskulle vilja marknadsföra sig på den svenskamarknaden och gå ut med reklambuteljer avmindre omfattning.Det får vittgående konsekvenser om man skulleändra på denna punkt. Det är bl.a. därför jagmenar att detta måste prövas av denalkoholpolitiska kommissionen.Till sist vill jag säga att om inte syftet är att manskall dricka upp innehållet i flaskorna, går det braatt sälja flaskor med något innehåll som är tillåtetatt tappa upp på sådana flaskor.Anf. 51 ():Herr talman! Det vore bra märkligt om man påt.ex. Brænna vingård skulle köpa souvenirflaskorsom innehåller något helt annat än vin.Anf. 52 Socialminister ():Herr talman! Om avsikten inte är att man skalldricka innehållet, kan flaskorna innehålla vad somhelst, och då kan den lilla flaskan ändå bli ett minnefrån Brænna vingård.Anf. 53 ():Herr talman! Jag tycker att det skulle ge ett löjetsskimmer över försäljningen. Vi kommer intelängre. Jag hoppas att vi får bort detta förbud. Jagtycker att det är löjligt.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1991/92:494 om dehandikappade kvinnornas situationAnf. 54 Socialminister ():Herr talman! har frågat migvilka initiativ regeringen avser att vidta för attförbättra handikappade invandrarkvinnorssituation.I direktiven till handikapputredning(dir. 1988:53) framhålls att det finns uppenbararisker att invandrare kan ha svårare än andra att fådel av olika stödinsatser och bli delaktiga isamhällslivet. Med hänsyn härtill är det angelägetatt utredningen i sina överväganden särskiltbeaktar situationen och behoven för personer medinvandrarbakgrund och som har omfattandefunktionshinder.Handikapputredningen har i sittkartläggningsbetänkande (SOU 1991:19)Handikapp och välfärd? redovisat brister isamhällets stöd till människor medfunktionshinder. Utredningen framhåller att dessabrister kan bli större för personer medinvandrarbakgrund, främst genom att insatsernainte utformas med hänsyn till språksvårigheter ocholikheter i kulturella synsätt och att stödinsatser,exempelvis boendeservice, generellt inte finns atttillgå efter behov.I sitt slutbetänkande kommerhandikapputredningen att mer ingående behandlafrågan om invandrare med funktionshinder. Jag harerfarit att handikapputredningen i detsammanhanget bl.a. avser att särskilt betonakommunernas uppsökande och planerandeverksamhet.Handikapputredningen har i sitt huvudbetänkande(SOU 1991:46) föreslagit att en särskildrättighetslag -- lag om stöd och service för vissafunktionshindrade -- skall införas. Betänkandetbereds inom socialdepartementetmed inriktning på att avlämna enproposition på grundval av förslagen ihuvudbetänkandet. Jag vill understryka att en lagmed en sådan inriktning -- dvs. med klart angivnarättigheter -- självfallet skulle vara av stor betydelsebåde för funktionshindrade kvinnor och män medinvandrarbakgrund.Regeringen kommer att på grundval av debedömningar och förslag somhandikapputredningen redovisar i sittslutbetänkande pröva vilka ytterligare åtgärdersom kan behöva vidtas för att förbättra situationenför invandrare med funktionshinder.Anf. 55 ():Herr talman! Jag får tacka socialministern försvaret. Upprinnelsen till denna fråga var ettseminarium som vi hade på den internationellakvinnodagen med --handikappad.Vi fann att det nästan inte fanns någondokumentation om gruppen invandrarkvinnor medhandikapp. Det fanns däremot en radfallbeskrivningar.Statens handikappråd har genom extrapolering avdata tagit fram en uppgift som tyder på att det kanröra sig om 45 000 kvinnor medfunktionsnedsättning. SCB visar statistik som sägeratt utlandsfödda kvinnor, i likhet med svenska, mårsämre än männen. har gjort enpilotundersökning, som visar att det finnsinvandrarkvinnor med handikapp, men att dessakvinnor glöms, göms och inte får den hjälp medrehabilitering som deras tillstånd kräver.I vissa kulturer betraktas det som ett straffnär man föds med ett handikapp. Man gömmer sinfunktionshindrade familjemedlem. Kvinnan har lågstatus. Hon kanske inte ens kan läsa och skriva, ochhon når inte den hjälp som hon skulle behöva försin rehabilitering.Vi fick dessutom klart för oss att det är svårt attreda ut vem som skall ta på sigrehabiliteringsansvaret och kostnaderna därför.Socialministern nämnde att handikapputredningenmer ingående kommer att behandla det här. Jagundrar emellertid vilket underlag som man kanhinna få fram till höstens proposition. Materialetsom man har är ju väldigt magert.Anf. 56 Socialminister ():Herr talman! Det är riktigt att det finns ganska fåsäkra, kvantitativa uppgifter. några av de siffror som har figurerat idebatten. En del ytterligare siffror redovisas ocksåi handikapputredningenskartläggningsbetänkande.Jag vet faktiskt inte vilka ytterligare uppgifter somhandikapputredningen har tillgång till. Jagtycker att redan de uppgifter som vi känner till juvisar att behovet är mycket stort och angeläget. fortsatta beredningen av den nu aktuellahandikappropositionen och den uppföljningsom sker av handikapputredningensslutbetänkande kommer jag att särskilt beaktadessa frågor.Anf. 57 ():Herr talman! Riksförbundet Internationellaföreningar för invandrarkvinnor (RIFFI) har nusökt stöd från invandrarverket för en studie avinvandrarkvinnor och handikapp. Jag hoppas attförbundet kommer att få medel för dennaundersökning, eftersom jag tror att det är viktigt attfå fram så mycket underlag som möjligt för attkunna fatta kloka beslut om problemets hanteringoch om regler.År 1985 sade -- jag vill avslutadebatten med det -- att de avsidestagna i samhälleti regel inte har starka organisationer som kan föraderas talan. Deras talan skall vi i föra --eller hur?Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1991/92:502 om ansvaret förvården på institutionerAnf. 58 Socialminister ():Herr talman! har frågatstatsrådet vilka åtgärder han avser attvidta beträffande det personliga ansvaret påvårdinstitutioner. Arbetet såfördelat att det är jag som skall besvara frågan.Bakgrunden till frågan är att hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd inte tagit upp en anmälan om ettdödsfall på ett korttidshem för psykisktutvecklingsstörda till prövning. beslut framgår attkorttidshemmet inte är en sådan inrättning somavses i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m.fl. Vidare framgår det attansvarsnämnden inte är behörig att pröva anmälanmot den personal som tog del i vården.Korttidsvistelse utanför det egna hemmet är ensärskild omsorg enligt lagen (1985:568) omsärskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstördam.fl. Omsorgen bör kunna ges i bl.a. särskildakorttidshem. I omsorgsformen ingår ettomvårdnadsansvar. I detta ligger bl.a. att se till attden psykiskt utvecklingsstörde får den hälso- ochsjukvård som han eller hon behöver. Det förutsättsatt det är hälso- och sjukvården som svarar för attdet medicinska vårdbehovet tillgodoses. Det finnsingen föreskrift om att det skall finnas särskildpersonal med ansvar för medicinska uppgifter vidkorttidshem för psykiskt utvecklingsstörda ellerandra inrättningar enligt omsorgslagen.Omsorgslagen ses över isocialdepartementet i samband med beredningenav handikapputredningens betänkande.Handikapputredningen har bl.a. föreslagit att en nylag skall ersätta omsorgslagen. Arbetet bedrivs numed inriktning på att lägga fram en proposition iämnet under innevarande år. Det finns anledningatt vid den pågående beredningen överväga påvilket sätt ansvaret för medicinska insatser, som gesi anslutning till insatser enligt den nya lagen, börvara reglerat.Anf. 59 ():Herr talman! Jag får tacka för svaret. Att döma avhur ansvaret tycks kunna fungera i praktiken,förefaller den aviserade översynen verkligenbehövas.Genom krångliga regler tycks det vara möjligt attfrånta personalen ansvar för vanvård som lett till enung människas död. Flickan i det här fallet var 15år, alltid väl skött av sin mor, som var oerhört räddom henne. Flickan var lätt utvecklingsstörd. Honhade svårt att skriva och räkna, men hon hade ingetrörelsehinder.Mamman lämnade henne på vårdhemmet, där honefter dog på grund av att hon inte hadefått mat. Det var nödvändigt för henne att äta efterdet att hon hade fått insulin. Personalen var välinformerad och medveten därom. De två biträdensom skulle ha gett henne mat, och som de factovållade femtonåringens död, kommenteradehändelsen med: Vi tänkte inte på det.Vårdhemmet i fråga hade mycket lågarbetsbelastning. Det fanns endast en patient till.Frågan är om utbildning i sådana här fall hjälper.Dylik personal är knappast lämplig i vårdarbete ochborde knappast ha ansvar för andra människors liv.Mamman hade inte fått någon information omutbildningsnivån hos personalen. Hon litade på attden kunde sin sak.Ingen på det s.k. vårdhemmet gjorde konstgjordandning när flickan blev medvetslös, och ingenföljde henne till sjukhuset. För att citera föräldrarna: Slutskedet varohyggligt.Det tog för att konstateraatt ärendet inte faller under lagen om tillsyn avhälso- och sjukvårdspersonal, dvs. att ärendet intetas upp till behandling. Man konstaterar samtidigtatt fel har begåtts.Den som driver ett enskilt vårdhem utan tillstånd äransvarig och döms till fängelse eller böter.Landsting och kommun tycks emellertid i vissa fallkunna gömma sig i något slags kollektiv skymning.Socialnämnd eller länsstyrelse som hartillsynsansvar kan inte i praktiken se till attpatienter får mat. Om patienten skall kunna lita påvården och vara säker på att personalen verkligenbryr sig om och tar det ansvar som åligger den påalla nivåer, måste då inte skadeståndsansvaret liggapå vårdaren?Samhället skall i varje fall inte erbjuda en produktoch en vårdtjänst utan att det finns ett någorlundatäckande ansvar förbundet därmed. den uppfattningen?Anf. 60 Socialminister ():Herr talman! Det är självklart att jag delar denuppfattningen. Personer kan ju inte bete sig hursom helst på vårdhem som drivs i offentlig regi.HSAN:s ansvarsområde är emellertid begränsat tillpersoner som tillhör kategorin hälso- ochsjukvårdspersonal. Det gör inte omsorgspersonal.Omsorgspersonal befinner sig i närheten av den härpersonalkategorien, och har i ett parframställningar till regeringen under 80-taletföreslagit att den skulle inkluderas i denpersonalkategori som kan granskas avansvarsnämnden.Den statliga tillsynsutredningen har haftden här frågan uppe, men man har kommit tillslutsatsen att den nuvarande avgränsningen när detgäller vilken kategori av personal som bör omfattasär den riktiga.Oavsett hur man gör, eller inte --tillsynsutredningen är inte färdigbehandlad iregeringen, varför några slutsatser på grundval avden ännu inte dragits -- är det självklart att detföreligger ett ansvar även för dem som inteomfattas av område.När det gäller omsorgsinstitutioner föreliggeranmälningsplikt till . Socialstyrelsenfår därefter vända sig till arbetsgivaren, om styelsenanser att grova fel begåtts. Därefter ankommer detpå arbetsgivaren att vidtaga diciplinära åtgärder.Arbetsgivaren har naturligtvis ett ansvar i sådanahär fall, och personer som arbetar på offentligainstitutioner och som begår misstag får naturligtvisockså stå till svars.Anf. 61 ():Herr talman! Det är bra att statsrådet tar uppdiciplinansvaret i lagen om offentlig anställning.Det är möjligt att även den lagen behöver ses över.Vi från borgerligt håll har tidigare diskuterat dessafrågor även i vad gällerproduktsäkerhetslagstiftning. Vi har i detsammanhanget hävdat att även offentlig vård bordeingå i produktsäkerhetsansvaret.Om man gör en översyn som leder till ett braresultat, skulle det kanske kunna få en visspreventiv effekt -- detta under förutsättning att mani tillräcklig omfattning sprider ut information omden nya lagstiftningen när den väl finns.Jag hoppas att statsrådet och jag är ense om en sak,nämligen att fel budskap ges personalen när inteansvar utkrävs fastän det har gått snett.Anf. 62 Socialminister ():Herr talman! Något sådant budskap har nog intesänts ut. I det här fallet har funnitatt det inte är dess sak att pröva ansvarsfrågan, utandet är arbetsgivaren som får pröva huruvidapersonalen har begått fel eller inte. Socialstyrelsengranskar den här typen av fall och påtalar förarbetsgivaren om den anser att ett fel är begånget.Det viktiga när det gäller både hälso- och sjukvårdoch socialvård i olika former är naturligtvis att manskall lära av misstagen, att undvika att misstagbegås igen. Det är också inriktningen medsocialstyrelsens övervakningsverksamhet att helatiden försöka förebygga den här typen av fel.Anf. 63 ():Herr talman! Det visar ju att man inte riktigt harförstått de misstag man har begått. Man kundeåtminstone ha försökt att i efterhand följa uppfrågan. Man hade kunnat kontakta mamman iefterhand. Ingen har gjort det. Ingen kom påbegravningen, trots att det förefaller vara på grundav personalens behandling som dottern har avlidit.Mamman säger att alla bara skyller ifrån sig. Detvore kanske bra om man från de ansvarigas sidatalade med mamman och informerade henne om demöjligheter som finns och vad som kommer atthända ytterligare.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1991/92:507 om drogtestningav anställdaAnf. 64 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att etiskt ochjuridiskt reglera verksamheten med drogtestningvid nyanställning av personal som förekommer påmånga företag.Det finns två aspekter på fråga.Den ena rör säkerheten i provsvaren. Denna frågaövervägs inom ramen för ettnationellt samrådsarbete rörande kvalitetssäkringinom laboratoriemedicinen mellan ,och experter inom området.Inom ramen för det arbetet kommer riktlinjer ochrekommendationer att redovisas för hur kvalitetenkan säkras när det gäller drogtester genomurinanalyser.Det andra rör behovet av reglering av drogtestergenom urinprov inom arbetslivet. Detta är en frågasom i princip ankommer på arbetsmarknadensparter att lösa genom avtal.Frågan om drogtester inom arbetslivet bör enligtmin mening sättas in i ett större sammanhang somomfattar flera olika slag av insatser inom arbetslivetför att förebygga drogmissbruk. På mitt initiativkommer regeringens samordningsorgan förnarkotikafrågor -- SAMNARK -- att särskiltuppmärksamma detta område.Anf. 65 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret. Det är positivt att man nu börjar ta itumed frågan om säkerhet i provsvaren. Det var enanledning till att jag ställde frågan.Samtidigt måste jag säga att jag är besviken, förstatsrådet nämnde ingenting om integritetsskyddeteller etiken i en sådan här testverksamhet. Frågandiskuteras väldigt mycket i andra länder, där manockså försöker arbeta fram olika modeller för attreglera det hela. När jag ställde frågan trodde jagatt vi var så långt framme i att vi skullekunna hitta en modell för att reglera detta, att viinte skulle få en modell utifrån påförd oss vid etttillfälle då vi inte kan ''sälja'' den hem hos svenskafolket.Jag vet att detta har diskuterats bl.a. isocialstyrelsens rådgivande vill läsa upp ett avsnitt där man skriver ''attrutinmässig testning av haschmetaboliter i urin isamband med nyanställning på sätt som sker vidSaab-Scania i måste avvisas som ickeacceptabel ur etisk synpunkt''.Jag vill gärna ställa frågan till statsrådet om handelar denna rådgivande nämnds uppfattning idenna fråga, att det innebär ett kränkande av denpersonliga integriteten om man genomför sådanatester.Anf. 66 Socialminister ():Herr talman! Den slutsats som arbetsdomstolenkom fram till när den prövade ett ärende som rördeett annat företag, nämligen SCA, är ganska rimlig.Den innebär att en arbetsgivare måste hamöjligheter att i en verksamhet av särskilt slag, somt.ex. kräver god reaktionsförmåga, gott omdömeoch skärpt uppmärksamhet, ha rätt att ställasärskilda krav på de anställda både i samband mednyanställning och beträffande de anställda somredan finns i företaget. Jag tycker att det är rimligtatt reglering av detta sker avtalsvägen genom enöverenskommelse mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Det är inte något renodlatarbetsgivarintresse, utan i hög grad också ettintresse för arbetstagarna i företaget.Anf. 67 ():Herr talman! Jag kan dela den uppfattningen. Detär viktigt att arbetsmarknadens parter aktualiserardetta. Givetvis har man respekt för skyddsfrågornapå arbetsplatsen och beaktar risken för olyckor somkan hända.Så sent som lämnade dåvarandearbetsmarknadsminister direktiv arbetsrättsutredning som jag tror börjar sittarbete . Utredningen skulle bl.a. ta uppdenna fråga och också aktualisera frågan om hotetmot den personliga integriteten. blev det sombekant ett regimskifte i landet, och den 19december gick arbetsmarknadsminister ut med nya direktiv. I dessa direktiv finnsingenting nämnt om denna verksamhet.Jag undrar därför om inte statsrådet på eget initiativeller genom att tillsätta en utredning vill se överfrågan eller komma med tilläggsdirektiv tillarbetsrättsutredningen, så att arbetsmarknadensparter kan bestämma sig för en policyinriktning närdet gäller att hantera sådana här frågor.Anf. 68 Socialminister ():Herr talman! Jag vågar inte utan vidare uttala migom den utredning som ligger underarbetsmarknadsdepartementet, men det går väl anatt ställa en fråga till arbetsmarknadsministern. Jagskall gärna ta upp frågan direkt med honom.Däremot är jag som socialminister ansvarig för detsamarbetsorgan som finns inom regeringskanslietför dessa frågor.Som jag nämnde i svaret är avsikten att vi skall taupp frågan om missbruk av droger i arbetslivetmera allmänt till prövning. Då får vi anledning atttitta på flera olika aspekter på detta frågekomplex.Tanken är att en särskild konsult skall vidtalas avSAMNARK för att se på dessa frågor. När vi harsamlat in material om hur vanligt förekommandedet är med droger och vilka metoder som används,tänker SAMNARK ordna en hearing iämnet. Det hoppas jag ytterligare skall kunnabelysa förhållanden och problem.Anf. 69 ():Herr talman! Jag är nöjd med det senaste svaret.Det visar att man från sidaändå försöker tackla frågan. Tyvärr får mankonstatera att intehar samma inställning. Jag hoppas attsocialdepartementet tar itu med frågan.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1991/92:524 ombostadsbidrag åt homosexuella ungdomarAnf. 70 Socialminister ():Herr talman!