prot · GF0971 · 1992-02-27 00:00:00 — Huvudproblemet var ju att när vi i börjanav oktober flyttade in i varlokaliseringsbeslutet ännu inte fattat. Tanken frånvår sida var då fortfarande att institutet skullekomma i gång med sin verksamhet från årsskiftet.Det var naturligtvis en orimligt dåligframförhållning, för vilken också ta på sig en del av ansvaret, även om han intehade det direkta ansvaret.Skälet till att vi ville ha en förlängning var just att vityckte att frågan var dåligt beredd. Eftersom bl.a.lokaliseringsfrågan inte var avgjord, måste man fåmöjlighet att gå igenom de olikalokaliseringsalternativen. För den nya regeringensräkning kan jag bestämt säga att det inte alls varförutbestämt att man skulle fatta beslutet attverksamheten skulle lokaliseras till . Vihar prövat frågan förutsättningslöst. Även efter detatt vi fick rekommendationen frånorganisationskommittén har vi självständigt gåttigenom ytterligare några alternativ.Margitta frågade mig var i skall förläggas. Enligt det beslut somregeringen har fattat ankommer det nu påorganisationskommittén att fatta beslut om detta.För min personliga del anser jag att mycket starkaskäl talar för . Om dessa skäl ärtillräckligt starka för att också kommittén skall finnaatt är det bästa alternativet vet jag inte.Men det är helt klart att det inom regionen råder enmycket stor politisk enighet om att verksamhetenskall förläggas till . Därför skulle jag medstor tillfredsställelse se att kommittén kom fram tillden lösningen. Men det är alltså kommittén som haratt pröva den frågan.Som inte minst underströkbetonades det både i kommitténs förslag till beslutoch i det beslut som regeringen sedermera fattadeatt det är viktigt att en inte oväsentlig andel förläggsutanför . Det pågår nu diskussioner ikommittén om detta. Jag kan inte för dagen sägahur stor andel som kommer att hamna utanförStockholm, men kommittén har kontakt med ettantal olika orter utanför Stockholm.Det är vidare inte bara fråga om att eventuellt hapermanent verksamhet utanför , utanframför allt om att förlägga olika projekt till orterutanför . Dessa projekt kan juså att säga komma och gå.Jag kan ändå inte låta bli att notera att MargittaEdgren och tycker att --Lundär det självklara alternativet. att är ett självklart alternativ, ochMagnus tycker att är det bästaalternativet. Det är väl ingen tillfällighet, att ävenom ni alla åberopar sakskäl, råkar dessa saksäl atttala för att förlägga institutet just till er egenvalkrets. Det visar ju att det finns andra saker somockså vägs in i era överväganden än just de sakligaskälen för olika lokaliseringsalternativ.Fru talman! vill jag bara understryka detsom både och sade,nämligen att det viktiga nu är att institutet kommeri gång med sin verksamhet. Jag är övertygad om attfolkhälsoinstitutet kommer att spela en viktig rollför folkhälsans utveckling, och därmed förutvecklingen av t.ex. sjukvårdskostnaderna iSverige. Vi utgår ifrån att organisationskommitténlägger upp arbetet så, att man kan nå en maximaleffekt. Då kan lokaliseringen tillStockholmsregionen spela en viktig roll. JerzyEinhorn och underströk betydelsenav kontakter med bl.a. folkrörelser,, m.fl.Det råder inga tvivel om att lokaliseringen då spelaren viktig roll. Detta är också det argument somregeringen anser har vägt tyngst, när vi har prövatde olika argument och synpunkter som har kommitfram under den här debatten.Anf. 9 ():Fru talman! Jag har inte försökt utnytta dettatillfälle till att plädera för allaförträffligheter. Jag ser inte som detsjälvklara alternativet. Men jag ansåg det varaganska självklart att man mycket ingående bordeöverväga en lokalisering utanförStorstockholmsregionen. Jag förväntade mig skulle komma fram med förslag om en sådanlokalisering. Det hade då kunnat bli , som ärett bra alternativ. Det kunde också ha blivit någonannan ort, men blev det ,trots att socialutskottet ocharbetsmarknadsutskottet har betonat att man börundvika . Varför så bråttom?Det blev ju en förlängning av tiden -- jag tar på migansvaret för att tiden var för kort. Då borde man hahunnit med mera än att bara skicka ut ett brev, fördet skickade man också till Umeå.Till måste jag säga att det ärhäpnadsväckande att höra hennes plädering somcentralbyråkrat till förmån för . Hurförklarar det brev somorganisationskommittén har skickat ut? Hon sade juatt man ingående har prövat frågan. Men i brevetsägs det att man inte har tid att göra besök för attinhämta ytterligare information. Sedan hoppasman att alla skall vara till freds med det, samtidigtsom är ute och talar om att hela Sverigeskall leva. säger emellertid atten lokalisering till är en garanti för attdetta kommer hela till del. Hur skall mankunna ha förtroende för ett sådant uppträdande!Karin passade på att skylla på den gamlaregeringen. Vi socialdemokrater är medvetna omalla våra brister, men det skulle ju bli så mycketbättre med i regeringen. Det blev dockingen utlokalisering, inte ens fast man hade en nymyndighet att hantera -- själv är juledamot av organisationskommittén.Det som påpekade är intressant,nämligen att kommittén ännu inte har beslutat sigför var i som institutet skallförläggas. Då kan man väl inte veta hur braStockholmsregionen är för lokaliseringen. Dettagör mig ännu mera upprörd. Nog hade det väl varitrimligt att man väntat med att ge besked tills manhade orienterat sig om Stockholmsregionensfördelar i alla avseenden i förhållande till andrauniversitetsorters fördelar. Jag håller med om attdet var lämpligt att begränsa sig till högskoleorter,och därmed var ju inte urvalet så väldigt stort.Vi tröstas nu med att delar av verksamhetenminsann skall kunna utlokaliseras. Min erfarenhetär att när man väl har inrättat centralkontoret, så ärdet inte så lätt att förlägga delar av verksamhetentill andra orter.Anf. 10 ():Fru talman! Självfallet är detta något av enprincipdebatt, eftersom beslutet redan är fattat,vilket är att beklaga.Som ledamöter av riksdag kan vi säkerträkna upp en rad argument för att lokaliseringenbör ske till den eller den orten, till vår egen valkretsosv. Jag har varit ledamot så länge att jag kommerihåg den debatt som fördes , närden dåvarande socialdemokratiska regeringenutlokaliserade en mängd myndigheter och verk. Jagkänner därför igen dagens argument frånregeringskansliet. hade också vikanske kunnat utlokalisera mera, men glöm inte attdet fanns det enhandlingskraftig regering med ispetsen. De här argumenten håller inte.Nu kan vi femton finna att det varett klokt beslut, därför att den kompetens somtidigare inte fanns finns . Myndigheterna ochverken fungerar oklanderligt och bra ochfördelarna är många. Rädda vad somräddas kan. Vi hoppas att, med den skrivning somhär föreligger, så mycket som möjligt av denverksamhet som går att förlägga ut i landet ocksåförläggs där. Jag tror, precis som frånMalmö m.fl., att regeringen måste ta sitt ansvar.Man kan inte med vackra ord och ramsor säga attnya myndigheter skall utlokaliseras och sedan intefullfölja detta i praktisk handling. Då är man intetrovärdig, vilket leder till diskussion i vår egenvalkrets.Det faktum att inte kom i åtanke ärkanske inte hela världen. Jag tror dock att vi ifortsättningen måste se till att det blir en seriösdiskussion med berörda byråkrater, myndigheteroch verk. Vi måste också vid kommandeutlokalisering av verk och myndigheter ta lärdomav den här debatten. Vi skall följa frågan med storuppmärksamhet.Anf. 11 ():Fru talman! Agerar aldrig stockholmare, , som bypolitiker? fanns ,plus en hel ''bynke'' med forskaresom är placerade i . Dessa bor ochverkar i och har hela sin utbildning ochkarriär förlagd till . Från vartderaMalmö, och fanns det endasten representant. Är det självklart att det ärbypolitik som drev dessa, eller som driver mig?Kommittén har faktiskt som ett vetenskapligt skäldessutom framfört att och ärjämbördiga. I och är man ocksåöverens om lokalisering till . Det finnslokaler, vetenskaplig kompetens -- enligtkommitténs utsago -- och erfarenhet av samarbete.En hel rad av nyskapande samarbetsprojekt harvisats upp med tanke på just folkhälsan. Jag villdärför påstå att det föreligger sakskäl för enlokalisering till Malmö.Angående pengar i budget för resa fick jag ingetsvar.Jag skulle vilja få ett förtydligande av hans uppfattning. Är det rätt uppfattatatt ifrågasätter Lunds vetenskapligakompetens när det gäller detta projekt? Om svaretär ja, har då reserverat sig ikommittén? Kommittén betraktar ju ochStockholm som likvärdiga områden.Anf. 12 ():Fru talman! Visst skall det finnas vetenskapligkompetens för att detta institut skall kunnafungera. Men den kompetensen finns inte endast iStockholm. Min uppfattning, efter att ha arbetatmed preventiv medicin , äratt knappast har varit den storaföregångaren på det här området. Enligt minuppfattning är det , , ochLinköping som har varit föregångarna ifolkhälsoarbetet.Stockholmare skall naturligtvis inte skyllas för attaldrig vara bypolitiker. Det har varit kutym att anseatt alla utanför är bypolitiker, men detär en specialdiskussion.Vad som förenar oss alla, som ställer oss kritiska, äratt vi inte är imponerade av argumentet att det ärviktigt med anknytningen till centralbyråkratin.Sedan kan vi naturligtvis också ha olikauppfattningar -- precis som stockholmare.Jag vill gärna berätta om en upplevelse som jaghade som sjukvårdskommunalråd i . Jagdeltog i universitetsklinikernas överläggningarangående R-listan -- riksspecialiteterna medLandstingsförbundet -- och då fick vi beskedet frånLandstingsförbundet att principen är alldeles klar:finns det något universitet som är klart ledande ochlångt före alla andra så skall ifrågavaranderiksspecialitet förläggas dit. Om detta inte är falletskall den förläggas till . Visst känns detresonemanget igen.Anf. 13 ():Fru talman! Det som jag har funnit i vad gällerlokaliseringen av är attinstitutet kommer hela till del om det liggeri , med alla de möjligheter till kontaktersom finns där. Tyvärr finns det ju redan så mångamyndigheter i Stockholm.Ett annat bekymmer, som jag har upplevt det i dethär arbetet, är att det naturligtvis skall varaforskningsanknytning men att detta inte ärhuvudsyftet med . Huvudsyftetär att få ut det här i praktiskt verksamhet. förläggs till en kommun, ettlandstingsområde eller ett universitet knyter mangärna murarna kring det, om jag känner forskar-landstings- och kommunvärlden rätt. Man har därsvårt att förstå att folk utifrån skall ta del avinstitutet och att det skall fungera nationellt ochrikstäckande. Det är möjligt att den typen avisolerad verksamhet också kan förekomma iStockholm, men jag tror att möjligheterna atthamna på en mer neutral mark där man kaninspirera hela till en verksamhet är större iStockholm än om man lokaliserar det till en annanort där inte denna känsla finns.Jag försvarar folkrörelserna i det här arbetet medderas möjlighet till täta kontakter medFolkhälsoinstitutet och till spridning avinformation. I mitt praktiska folksrörelsearbete harjag funnit att det är fullt möjligt att nå den effekten.Jag ägnar mig mycket intensivt åt bl.a.drogförebyggande arbete, och det har aldrig visatsig vara ett hinder att ha huvudkontoret iStockholm. Vi har använt oss av projekten ute ilandet, och det är vad jag haft i bakhuvudet litetgrand när jag har diskuterat dessa frågor. Jag trordet är fullt möjligt att plocka upp goda idéer frånhela landet och att återföra dem ut i landet. Det ärFolkhälsoinstitutets roll, anser jag.Det är synd att man inte tror på möjligheten attvara denna inspirationskälla, att lokalisera ut en heldel av programarbetet som skall ske iFolkhälsoinstitutets regi. Det skall inte vara enorganisation av byråkrati, utan det skall vara enöppen kontakt med hela Forskarsverige, helaLandstings- och Kommunsverige och helaFolksrörelsesverige. På det viset får man också ettbra Folkshälsointitut.Anf. 14 ():Fru talman! Det är ingen här som har ifrågasatt detfunktionella i att förlägga tillStockholm. Regionala skäl har anförts vilka jag harmycket stor förståelse för.Jag vill dock peka på att vi på det kommandeFolkhälsoinstitutet lägger en oerhört svår uppgift.Chanserna att skall lyckas ärfaktiskt begränsade. Om vi vill förbättra hälsan hosvår befolkning, återstår det tyvärr endast attförändra våra levnadsvanor. Det är mycket lättareatt lagstifta om allt möjligt än att angripa våra vanorsom gäller kost, rökning och sex.Det är därför jag tycker att det är riktigt att detanses att kärnan i verksamheten bör ha så godafunktionella förutsättningar som möjligt. Om manskall nämna några föregångare kan jag räkna uppmånga projekt från hela landet. Jag tror inte kan säga att man var mer föregångare i Malmöoch än någon annanstans.Om man ändå skall försöka identifiera föregångareär det faktiskt i de finns -- inte iMalmö och inte heller i . Det var där somman tidigt startade förebyggandeskadeverksamhet. Man arbetar där också mycketeffektivt när det gäller tobak. Detta var mininställning till , men då hade jag intetänkt mig för ordentligt, eftersom kärnan måste fåså goda funktionella förutsättningar som möjligt idetta oerhört svåra arbete.Det är för oss alla, i och i hela världen, ettnytt forskningsfält. Datatekniken har öppnatmöjligheter för att man i stora material skall kunnastudera vad som är orsaken till våra sjukdomar.Och från detta växer det förebyggande arbetetfram.Mängden av information som kommer in är enorm.Det gäller att man har bästa möjliga förutsättningaratt följa upp den och att kommunicera med andraorganisationer och andra myndigheter i dettaarbete, i vilket hela landet bör engageras.Däremot delar jag helt uppfattningen att vi med allkraft bör verka för att man verkligen skall leva upptill det som har angetts i direktiven om att så mycketsom möjligt av verksamheten,programverksamheten, bör förläggas utanför dencentralort där förläggs.Talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat attde inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 15 ():Fru talman! Jag måste med anledning av framförallt inlägg få säga att vi nu har fåttlyssna till en centerpartist som har avgett enprincipiell motivering mot utlokalisering avmyndigheter från Stockholm.Vad argumenterade för varnämligen att vi skall ha centrala myndigheter iStockholm, eftersom de då upplevs somriksmyndigheter, myndigheter för hela landet. Omde däremot ligger ute i landet blir de, enligt KarinIsraelsson, isolerade öar och betraktas inte somföreträdare för hela riket.Detta är ett mycket anmärkningsvärt uttalande frånframför allt en centerpartist. Det skulle betyda attbanverket i och ochsjöfartsverket, som ligger i , inte ärriktigt riktiga riksmyndigheter. Utifrån en sådanfilosofi skall naturligtvis även folkhälsoinstitutetförläggas till , fattas baraannat.Med anledning av inlägg vill jagsäga att jag har stor respekt för hans kompetenssom forskare. Men jag tror inte att han helt kanbefria sig från den knytning som han kan ha till vissainstitutioner och till bosättning i . Att ien organisationskommitté den verkligatyngdpunkten utgörs av företrädare förStockholmsregionen, som sedan föreslårStockholmsregionen, är påfallande inte bara i dettafall utan även i många andra sammanhang. Därförmåste summan av denna debatt bli att vi med störrerespekt måste se på upprepadeuttalanden om att man noga skall prövamöjligheten att förlägga nya myndigheter utanförStockholmsregionen. Jag säger detta som ledamot iarbetsmarknadsutskottet, där vi har haft endiskussion om detta. Och jag hoppas att vi kan fåfram en enig skrivning om att detta uttalande somtidigare har gjorts skall stärkas.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1991/92:86 ombiståndet till UgandaAnf. 16 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig1.vilka åtgärder jag som biståndsminister ämnarvidta med anledning av den senaste och2.hur jag förklarar att Ugandaoppositionensupprepade hänvändelser till utrikesdepartementetunder inte finns registrerade.Fru talman! I om redovisas kränkningar avmänskliga rättigheter förövade av armé.Rapporten behandlar i huvudsak händelser vilkarapporteras ha inträffat i landets konfliktdrabbadenorra delar. Amnestys rapport ger anledning tilloro över det uppenbarligen bristfälliga skydd sommånga ugandier åtnjuter för sina mänskligarättigheter. Rapporten reser också frågor kringUgandas regerings vilja och förmåga attupprätthålla ett fullgott skydd av de mestgrundläggande rättigheterna.Fru talman! Innan jag närmare kommenterar dessafrågor, anser jag det angeläget att kort beröralandets allmänna utveckling. blev undernärmare två årtionden av krig och förstörelseskådeplats för ett fasansfullt lidande i stor skala.Vanskötsel och väpnade konflikter ledde till attsamhällets nyckelfunktioner så gott somfullständigt raserades, däribland upprätthållandetav en rättsordning. Maktövertagandet i januari1986 av den nationella motståndsrörelsen innebaratt en återhämtning av samhällets politiska, socialaoch ekonomiska liv kunde påbörjas.I landets norra delar har fortsatta oroligheterkommit att påverka människors tillvaro.Säkerheten har i dessa områden undergrävts avrebellgruppers våldsaktiviteter och arméns försökatt få området under full kontroll. Brutalaövergrepp mot civilbefolkningen har därvid begåttsav båda sidor i konflikten. har detrapporterats ett ökande antal grymma våldsdådförövade av rebeller mot enskilda civila, inte minstfolkvalda förtroendepersoner.Jag kan inte finna något försvar för de grupper somi använder våldsmetoder för sina politiskasyften.Fru talman! Medan officiella ugandiska företrädaremedger att brott mot mänskliga rättigheterförekommit understryker man att dessa inte äruttryck för en sanktionerad politik utan äröverträdelser mot denna samt ett resultat av derättsvårdande myndigheternas bristfälligakapacitet.Det kan inte råda något tvivel om att brister irespekten för de mänskliga rättigheterna i Ugandamåste ses i sammanhanget av bestående oroligheteri delar av landet. Det bristfälliga rättsskyddethänger även samman med problem att stärka ochupprätthålla de rättsvårdande myndigheternasfunktion. Regeringen kan dock inte undandra sigett ansvar för övergrepp av den omfattning somförekommit.Jag noterar att enskilda soldater straffats för grovabrott de anklagats för. Det föreligger emellertidrapporter om övergrepp, vars karaktär och storlekär av sådant slag att det inte kan röra sig om enenskild soldats gärningar. Oroväckande är attsådana rapporter inte blivit skyndsamt utredda ochresultaten offentliggjorda. Landets särskildaombudsman -- Inspector-General -- har trots en radanmälningar om brott mot mänskliga rättigheteroch trots flerårig verksamhet ännu inteoffentliggjort några resultat av sinaundersökningar.Jag vill mot den bakgrunden ta fasta på att Ugandasregering officiellt har reagerat på Amnestysrapport. Den har intygat att undersökningar redansatts i gång för att fastställa fakta och att dessakommer att redovisas så snart de fastställts. Jagutgår från att så verkligen också kommer att ske.Jag noterar också med tillfredsställelse det beskedUgandas minister med ansvar för landets norradelar, , lämnade vid ett besökden på . Hon gavdå utfästelse om att , omman så önskar, kan företa egna undersökningar påplats och då hålla enskilda samtal med berördaofficerare.Låt mig också uttrycka oro över att fyra ledandemedlemmar av ugandiska Democratic Partynyligen gripits. Dessa fyra personer har sedermerahäktats och åtalats för förräderi tillsammans medtvå andra politiker, som greps redan i april 1991.Detta har inneburit att politiskameningsmotståndare åtminstone tillfälligtvisundanröjts under ett viktigt inrikespolitisktskeende när bl.a. lokala val förestår och en nykonstitution utarbetas. Det är angeläget att deåtalade får en korrekt rättegång däranklagelserna mot dem kan prövas, alternativt attde frisläpps. Våra farhågor i dessa fallframfördes direkt till president talman! Vår närvaro genom bistånd ger Sverigesärskilda möjligheter att på ett konstruktivt sättbidra till att respekten för mänskliga rättigheter kanstärkas i . Biståndet kan konkret bidra tillatt avhjälpa de brister som försvårar en välfungerande rättsordning och att stärka demekanismer som övervakar rättigheternasupprätthållande. Sådant stöd lämnas redan, och vistår öppna att pröva nya insatser förutsatt att de ärgenuint motiverade.Jag vill också ta fasta på den öppna attityd Ugandasregering utåt visat i frågan om mänskligarättigheter. Det är en hållning som skaparförväntningar. Jag avser att noga följa den fortsattahändelseutvecklingen, särskilt då åtgärder som kanfå ett reellt genomslag när det gäller att stävjasådana övergrepp som Amnesty Internationalrapporterat om. Även för detta ändamål anser jagatt vår biståndsnärvaro ger oss särskildamöjligheter att på ett fortlöpande och konstruktivtsätt framföra vår hållning vad avser mänskligarättigheter. Dessa möjligheter kommer vi attanvända.Fru talman! Så till fråga omUganda-oppositionens hänvändelser tillutrikesdepartementet.Det budskap från oppositionen i som ensvensk journalist överlämnade vid ett besök pådepartementet finns jämtesamtalsuppteckningar registrerat på sedvanligt sätt.Enligt detta budskap sökte oppositionen en dialogmed och önskade svenskt stöd för sittprogram.Den 27 augusti 1991 följdes frågan upp genom attföreträdare för oppositionen togs emot avtjänstemän på departementet. De fick därmedtillfälle att själva direkt framföra och närmareredogöra för det budskap som tidigare hadeöverlämnats till departementet.Det brev som till har också på sedvanligt sätt diarieförts.Brevet var undertecknat av en i bosattföreträdare för oppositionen och utmynnade i enbegäran att få träffa utrikesministern. Dess värremedger inte utrikesministerns kalender att hon kantillmötesgå alla sådana önskemål.Utrikesdepartementet har emellertid förklarat sigberett till fortsatta kontakter på tjänstemannanivå.Så sent som mottogsföreträdare för den ugandiska oppositionen avstatssekreterare vidutrikesdepartementet.Det handlar således om ett begränsat antalhandlingar som inkommit tillutrikesdepartementets arkiv. Dessa är alla ivederbörlig ordning diarieförda och arkivlagda.Anf. 17 ():Fru talman! Jag ber först att få tackabiståndsministern för ett långt och utförligt svar.Jag tackar också för redogörelsen iinterpellationssvaret om hänvändelserna från denugandiska oppositionen till UD. Jag kommer dockinte att beröra det i mitt inlägg, utan nu är densaken avklarad.Innan jag går in på själva innehållet i svaret vill jagunderstryka att jag är mycket positivt inställd tilldet biståndssamarbete som pågår. Efter ett besök iUganda känner jag storsympati för folk. Trots att besöket var rättså kort fick jag kontakter med flera representanterpå olika nivåer som jag känner stor sympati för.Den ugandiska människan är en öppen, glad ochvarmhjärtad person och lätt att tycka om. Jaghoppas således att det skall bli möjligt att fortsättabiståndssamarbetet med UgandaJag vill gärna instämma i vad som anförs i svaret ombakgrunden. Det är viktigt att vi har den med ossnär vi diskuterar och att man väger in den i ibedömningarna.Det framgår på flera ställen i svaret attbiståndsministern har stöd för sin och allas vår storaoro för utvecklingen just nu i . På s. 3 i detutdelade svaret säger biståndsministern:''Regeringen kan dock inte undandra sig ett ansvarför övergrepp av den omfattning som förekommit. ''Längre ner står om Inspector-General. Det ärintressant att det nu skett en förändring i hansarbetsuppgifter på så sätt att han inte längre skallsyssla med MR-frågor, i varje fall inteföreträdesvis, utan med korruption. Det framgår aven annan rapport som jag skall återkomma till såsmåningom.Biståndsministern uttrycker oro över attmedlemmar i partiet gripits. Det är intressant attveta att de nu kan få sitta i fängelse utanrättegång. Så är förhållandena där nere.Det förefaller som att biståndsministern stöder sigpå Amnesty rapporten samt de bedömningar ochrapporter som finns internt på UD.