prot · GF0984 · 1992-03-25 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:84Onsdagen den 25 marsKl. 9.00--17.05Meddelande om sammanträdet torsdagen den 9aprilAnf. 1 TALMANNEN:Vid arbetsplenum kanvoteringar förekomma även efter kl. 18.00.1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 19 mars.2 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesSkrivelse1991/92:145 till utrikesutskottetMeddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att näringsutskottetsbetänkanden NU17 och NU18 skulle avgöras i ettsammanhang efter avslutad debatt.3 § Statliga företagFöredrogsnäringsutskottets betänkande1991/92:NU17 Statliga företag (prop. 1991/92:100delvis).Anf. 2 BO FINNKVIST (s):Fru talman! Vi har haft en lång debatt omde statliga företagen. De farhågor som dåframfördes från vårt håll har tyvärr besannats.Avsaknaden av förvaltningsbolag visade sig varaspeciellt olycklig i samband med diskussionerna omVolvo och . I normalfallet kan ledningenför ett företag sköta denna typ av förhandlingar tillsdet finns i varje fall en skiss att presentera. I dettafall var förvirringen total. Vem skulle man pratamed? Förvaltningsbolaget var ju nedlagt.Näringsministern fick givetvis stor publicitet genomatt uppträda som den stora experten i fråga om vadsom var bäst för både och . Mankan fråga sig om det verkligen är på det visetnäringspolitiken skall skötas av den borgerligaregeringen.Den borgerliga regeringen har fått ettbemyndigande från att sälja ut 35 statligaföretag. Det finns tyvärr en majoritet för dennapolitik, och det får vi acceptera frånsocialdemokratiskt håll, även om vi inte tycker attdet är en vettig politik. Man kan ändå fråga sig hurföretagen skall förvaltas under utförsäljningstiden.Det handlar säkert om tiotals år.Den socialdemokratiska regeringens politik varmycket lyckosam inom detta område. De statligaföretag som vid maktskiftet 1982 var i mycket dåligtskick utmärker sig , efter en framgångsrikförvandlingsprocess, som de framgångsrikaste ilandet inom ett antal branscher.Exempel på detta är och . Dessaföretag skall nu säljas på grund av att staten enligtden borgerliga regeringen inte kan sköta företag.Det stämmer inte. Det som har hänt efter 1982 ärett bevis på motsatsen. Men jag kan hålla med omatt det verkar stämma bra in på borgerligaregeringars sätt att sköta de statliga företagen.En stor företagsgrupp med tiotusentals anställda ärutbjuden till försäljning på ideologiska grunder,inte på grund av att det är bra för företagen och deanställda. skall man inom företagenleva i ovisshet om hur framtiden ser ut.Även om jag inte tror mig om att kunna på långavägar lika mycket i denna fråga somnäringsministern tror sig om, vill jag nog varna föratt sköta företag på det här sättet. Att driva ettföretag med målsättningen att det skall säljas så fortsom möjligt har aldrig varit särskilt lyckosamt.Förslaget att återinrätta ett förvaltningsbolag harpå den korta tid som gått fått ännuhögre aktualitet av det som hänt. Bemyndigandettill regeringen om utförsäljning bör ocksååterkallas. Vi sätter oss inte emot förändringar somär industriellt riktiga, exempelvis diskussionernamellan och , men vi kräver attföretagen skall ha bra ägare. Detta krav ställer viockså på staten, inte minst med hänsyn till deanställda.Att basera en statlig politik på detta område på ettbeslut som fattades på en kongress för är minst sagtäventyrligt. Näringsministern beskrev i den förradebatten i denna fråga idén till denna politik på detviset. Man kan också fråga sig om övriga iregeringen ingående partier deltog i kongressen.Utförsäljning i den omfattning som det nu är frågaom kommer också att ta i anspråk en alltför stor delav det riskkapital som är tillgängligt och som detövriga näringslivet nu är i behov av. I motion 274efterlyses också en ingående analys av försäljningav olika företag. Vi ansluter oss till förslagen idenna motion. Förslagen i denna och i ett antalandra s-motioner kommer att belysas ytterligare avandra deltagare som kommer efter mig i dennadebatt.Fru talman! Jag vill nämna ytterligare några frågor.Den nu aktuella frågan om en privatisering avSSAB och hur den hanteras är också ett exempel påfelaktig politik på detta område. Företaget är ett avde bästa stålföretagen i . Det är å andrasidan ett företag som är mycketkonjunkturkänsligt. Ett sådant företag är intelämpligt att säljas ut till anställda och allmänhet ismåposter. Det behöver starka ägare, som kan ståut med konjunktursvackor. Staten är en sådanägare.En annan fråga är konkurrensförhållandena förden kvarvarande varvsindustrin. Även denna frågabehandlas i det här betänkandet. Enligt vår meningmåste detta problem uppmärksammas på ett annatsätt än vad som är fallet . Stöd till enskildafartygsprojekt kan utgå på en högre nivå inomEG än i . Vi anser att regeringen bör verkainternationellt för att skapa likvärdigakonkurrensvillkor inom detta område. Riksdagenbör göra ett uttalande till regeingen i denna fråga.Regeringen bör också, i stället för att sälja utstatens naturrikedomar, se över möjligheterna attbilda en statlig skogskoncern för att effektiviseraoch stärka företagen inom detta område. Dethandlar då om domänverket, och talman! Det var något om speciella frågor ochspeciella motioner som vi har tagit upp och somandra talare efter mig kommer att säga mer om.Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2 och 3, somär fogade till näringsutskottets betänkande nr 17.Anf. 3 ():Fru talman! Vi har hamnat i den litet märkligasituationen att de enda som ser frågan om detstatliga ägandet av industrier som en stor ideologiskfråga är den nuvarande regeringen med dessprofilparti och den främstetalesmannen i dessa frågor, industriminister . Inom oppositionen ser vi snarastfrågan om det statliga ägandet av industriföretagoch tjänsteföretag mera på ett praktiskt sätt, somen fråga om lämplighet. Det kan av olika skäl varalämpligt att staten äger viktiga produktionsmedel.När ekonomiska historiker beskriver det statligaägandet tycks de vara överens om att det statligaägandet i i mycket liten utsträckning haruppkommit som en följd av ideologiskaställningstaganden och ideologiska markeringar.Det finns en del sådana markeringar. Man var främst från högerhållintresserad av att bevara naturtillgångar i nationellägo, i svensk ägo. Detta ledde successivt fram tillatt blev statligt och kom att äga malmfältoch gruvor uppe i . Det var ett rimligtoch bra ställningstagande.Andra företag, framför allt den största delen av deföretag som är i statlig ägo, blev statliga sent. Deförstatligades under den förra lågkonjunkturen avden dåvarande borgerliga regeringen som ettuttryck för krispolitik, för överbryggning av enlågkonjunktur. Då kan det tyckas märkligt att dennuvarande, nya borgerliga regeringen vill driva enpolitik som går tvärt emot föregångarnas på så sättatt man , under en lågkonjunktur, försöker säljaut ett stort aktieinnehav till vad som rimligtvismåste vara dåliga priser.Det var enligt min uppfattning framsynt av dentidigare borgerliga regeringen att ställa upp ochförsöka brygga över krisen och vara med ochomstrukturera den svenska industrin. Det ärknappast framsynt att av ideologiska skäl göradåliga affärer, som den nya borgerliga regeringentycks försöka göra.I debatten redogjorde jag i stora drag förden uppfattning har i fråga omstatligt ägande. Vi tycker att det är rimligt attsvenska staten helt eller delvis äger företag. Mankan se olika skäl till detta. Det är rimligt att detfinns ett engagemang i basindustrier, inaturtillgångar och i teknologiska spetsområden,framtidsområden. Det kan också vara rimligt har ett ägande inom andra områden, där statenfår bra avkastning på insatt kapital. Inom sådanaområden är det emellertid inte ett värde i sig attstaten äger företag. Vi har också sagt att vi gärnaser att det blir en diskussion om vad staten bör äga.Vi ser gärna att staten köper resp. säljer företag,och det skall göras efter en analys av varje objekt.Det förelåg en sådan situation före regeringsskiftet.Varje större objekt skulle prövas av riksdagen.Förvaltningen av statens ägande, statens aktier,sköttes på armlängds avstånd från regeringengenom det förvaltningsbolag somSocialdemokraterna tog initiativ till och somVänsterpartiet var med om att inrätta.Vi tror att det var en bra ordning, och vi tycker attutvecklingen fram till har visat att det hadevarit ett lämpligt sätt att sköta statens ägande ävennu.Det här hade kunnat förhindra den röra somregeringen tillsammans med Volvoledningen harskapat i affären --. Frågan om atteventuellt skaffa stabila, långsiktiga ägare tillSSAB hade kunnat hantera på ett rimligt sätt utanatt man behövde trolla med knäna -- somindustriministern verkade försöka göra, nämligenatt få en eventuell försäljning 1994 att se ut som enförsäljning 1992.Det är inte lämpligt att sälja ut under enlågkonjunktur. Det är tveksamt om det över huvudtaget under den kommande 10--ärlämpligt att sälja ut statliga företag i stor skala ochpå så vis konkurrera om riskkapital som finnstillgängligt både i men också i Europa.När vi ser oss omkring kan vi se att det finns oerhörtstora investeringsbehov. Det råder en konkurrensom kapitalet. Vi fick en påminnelse om dennasituation så sent som i går med tanke på haveriet ikärnkraftsreaktorn i Sosnovyj Bor utanför S:tPetersburg. Detta gjorde tydligt för oss att detråder ett enormt investeringsbehov i nyenergiproduktion för . Det är futtigt att förprestigens skull konkurrera om kapitalet bara föratt man av ideologiska skäl vill sälja ut svenskastatliga företag.Kontentan av det jag har sagt är att Vänsterpartietkräver en återgång till det tidigare systemet, därvarje objekt behandlas för sig av regering ochriksdag. Vi ställer oss bakom kravet på ettåterupprättande av ett statligt förvaltningsbolagsom hanterar aktierna och statens ägande i denvardagliga delen.Vänsterpartiet har inte väckt motioner om densvenska varvsindustrin. Men jag har ställt migbakom kravet på att man uppmärksammarkonkurrensförhållandena för den återståendesvenska varvsindustrin. Det är främst situationenför Cityvarvet i som har föranlett det härställningstagandet. Varvet har kommit i en sämresituation än nödvändigt, eftersom andra länder iEuropa tycks subventionera varvsindustrin mer änvad som görs i . Det är knappast rimligt attett svenskt varv skulle behöva komma i ettunderläge på grund av sådana subventioner. Det ärdärför naturligt att se över situationen.Sammanfattningsvis önskar jag en återgång till detgamla systemet med en hantering av det statligaägandet där varje objekt vårdas för sig. Riskdagentar sedan ställning till ökat ägande, försäljning ellerhanterande i ett förvaltningsbolag.Anf. 4 ():Fru talman! hade vi en stordebatt i kammaren med anledning av regeringensproposition i ärendet. Företrädare för samtliga defyra regeringspartierna deltog i debatten ochframförde då hur de såg på statligt ägande. Därförär det förvånande när Bo Finnkvist ifrågasätter omdet är enbart den moderata delen av regeringen ochriksdagen som står bakom regeringens syn påstatligt företagsägande.I debatten framkom det tydligt hurregeringspartierna ser på frågan. Statens viktigasteuppgift inom näringspolitiken är att med hjälp avlagstiftning ange de ramar som skall gälla föraktörerna på den svenska marknaden. Naturligtvisskall det ske en övervakning av att regler ochbestämmelser efterlevs.Exempel på sådan lagstiftning ärkonkurrenslagstiftningen. Vi vet, för övrigt, attregeringen skall lägga en proposition med förslagtill skärpning av konkurrenslagstiftningen ochanpassning till EG:s regler.En annan lagstiftning som är viktig för aktörerna påmarknaden är skattelagstiftningen. Staten griper inpå annat sätt, ger stöd och hjälp till olika branscheri näringslivet, ger stöd till forskning och utvecklingoch skapar bestämmelser för utrikeshandeln, osv.Här är statens uppgift mycket viktig och stor.Däremot är det ingenting som säger att staten självdessutom skall agera på marknaden som ägare tillföretag. Inom idrottens värld är det självklart attdomaren inte deltar i själva spelet. Samma reglerbör naturligtvis gälla i det här sammanhanget. Denliknelsen är bra. Staten har sin roll, och aktörernapå marknaden har en annan roll.Ett annat argument som framkom vid debatten den18 december var att staten oftast inte är någon braägare till företag. Staten är som ägare passiv ochanonym. Det finns många exempel på att statengenom åren som ägare har agerat mycket olyckligt.Vi har väl ännu inte glömt de enorma satsningarnapå 80, varvsindustrin osv.I den hårdnande internationella konkurrens somsvenskt näringsliv kommer att möta ärdet oerhört viktigt med aktiva ägare till de svenskaföretagen. Det skall vara ägare som kan agerakraftfullt i den dynamiska värld som möter dem påden internationella marknaden. I den situationenär staten faktiskt inte särskilt lämpad att vara ägareoch aktör.Ett annat argument som framfördes i debatten varfrågan om ägarspridning. Där skiljer sig naturligtvissynen mellan de socialistiska partierna och deövriga partierna här i kammaren.Regeringspartierna företräder en uppfattning attdet är bra om de enskilda människorna fårmöjlighet att äga. Vi här i skall på olikasätt underlätta för de enskilda människorna att blistörre ägare till t.ex. andelar i näringslivet än vadde har möjlighet till . Ett sätt att underlätta äratt sänka skatterna så att människorna får merapengar över att själva hantera. Här får enskildamänniskor möjlighet att gå in som enskilda ägare idet som var statliga företag.I första hand, och det är viktigt, skall det här gällade anställda i företagen. De tillhörprioriteringsgrupp 1. Staten erbjuder de anställdaatt bli ägare i företagen. Är inte det en bra åtgärd?Nej, säger . hållernaturligtvis inte heller med. Det är bättre att detanonyma kollektivet, staten, är ägare.I andra hand skall de enskilda medborgarnaerbjudas att gå in som ägare i företagen -- heltfrivilligt naturligtvis. Men många kommer säkertatt säga att det är en bra placering av derassparpengar. De blir ägare i eller osv.Det här är ett annat viktigt argument i debatten.Ett tredje viktigt argument, som jag tycker att såvälsocialdemokrater som vänsterpartister bordeinstämma i, är att inkomsterna frånförsäljningarna -- som inte skall varautförsäljningar i form av en realisation, utan skallsäljas till marknadens pris -- skall staten placera omi strategiska infrastruktursatsningar. De är såoerhört viktiga för näringslivet . Det ärfråga om förbättrade vägar, järnvägar,telekommunikationer, flygplatser osv.När vi vet att staten har svårt att få framinvesteringspengar på annat sätt, sägersocialdemokraterna och vänsterpartisterna nej. Nitar på er ett stort ansvar när ni undandrar statenmöjligheten att placera om och investera i sådantsom är viktigt för och näringslivet iframtiden.Vidare görs det ett stort nummer av att regeringenhar låtit avveckla förvaltningsbolaget . Dethade varit bra att ha Fortia kvar vidförhandlingarna med och vid samgåendetVolvo--Procordia.Det är djärvt av främst socialdemokraterna att tadetta som exempel. De vet hur den affärenhandlades. Volvoledningen tog kontakt med densocialdemokratiska ledningen och fick i förväg stödför att genomföra affären -- som hade betytt attskattebetalarna hade förlorat ca 6 miljarder kronor.Bo Finnkvist säger att det hade gått smidigt och lättatt genomföra affären om Fortia hade funnits kvar.Det hade naturligtvis gått ännu lättare om dengamla socialdemokratiska regeringen hade varitkvar. Då hade det inte varit några bekymmer alls,och då hade skattebetalarnas pengar strötts ut.Det var tur att vi nu hade en regering som var vakenoch insåg att detta inte var rätt och att det måste skeen ordentlig prövning. Därför var det tur attförvaltningsbolaget hade avvecklats.Regeringen hade därför allt i sin hand. Det var intenågon black om foten för staten att regeringen varaktiv och satte stopp för den svindelaffär som varpå gång med skattebetalarnas medel vid dentidpunkten.Fru talman! Valet visade att en stormajoritet av svenska folket -- förutomregeringspartierna räknar jag in Ny demokrati --ville ha en förändring av den förda politiken. Deville ha större frihet för de enskilda människorna,större möjligheter till privat ägande och lösningarsom alternativ till de kollektiva lösningar som finnsinom stat och kommun . De sade nej till enfortsatt socialdemokratisk regering och ville i ställetha förändringar. Här är en viktig del i den förnyelsesom nu sker, när regeringen och harbeslutat att statliga företag skall övergå i privat ägo,i en takt som kan visa sig lämplig och där människorskall få möjlighet att enskilt bli ägare till företag.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan inäringsutskottets betänkande nr 17 och avslag påde tre reservationer som är fogade till betänkandet.Anf. 5 BO FINNKVIST (s) replik:Fru talman! Det var mycket det här.Jag sade aldrig att det skulle ha gått smidigt och lättatt göra affären mellan och Procordia.Däremot sade jag att om förvaltningsbolaget varitkvar skulle det kanske ha funnits en skiss till affäreninnan man gick ut med det hela. verkar det i allafall för mig, som följde affären genom massmedia,som om det var svårt för att hitta ensamtalspartner i och med att alla frågor av den artvi talar om hamnat på departementet. Jag tycker --och det tror jag många människor gör -- att det ärolyckligt när två företag, som får sägas höra tillSveriges mest framgångsrika, vill göra en affär somde för sin del tycker är vettig, hamnar i det läget inte har någon att prata med. Så blev dettyvärr, och det är inte bra.Jag kan påpeka att 80 blev aldrignågonting, så det var ingen felsatsning. Vad gällerstatliga företag kontra privata finns det ett antalexempel även inom den privata sektorn på att detgörs felsatsningar.Rolf för den borgerliga regeringens talan,och det är fråga om en ideologisk syn på saken.Resonemanget kan inte grunda sig på matematikoch ekonomi e.d. Det går naturligtvis an att säga attvi skall sälja ut statliga företag och användapengarna till infrastruktursatsningnar. Men det gårväl lika bra att behålla företagen, när de ger vinst,och använda vinstpengarna till att satsa iinfrastruktur. Om den som köper företagenverkligen köper till rätt pris, så köper han inte tilldet högre pris än att det går att låna pengarna. Detligger liksom ett värde, en avkastning, i detta sominnebär att staten lika gärna kan behålla företagen.Orsaken finns alltså inte där, utan orsaken är heltenkelt att man bekänner sig till ideologi -- ellernästan en religion, tycker jag det verkar som -- attstaten inte skall äga företag, för detta är intelämpligt. Jag tycker det är bättre för företagen ochdefinitivt för de anställda och de orter där företagenligger, att vi diskuterar saken på helt andragrunder -- utifrån vad som är bra för företagen ochde anställda. Och staten är ibland en bra ägare.Anf. 6 () replik:Fru talman! Först några ord om --Procordia.Bo Finnkvist säger att det är två stora företag somvill göra en affär. Det var naturligtvis så att Volvoville göra affären. Däremot visade det sig attåtminstone den stora delägare som staten var iProcordia inte kunde acceptera det bud som Volvolade på det statligt delägda . Så blev detingen affär , och sedan har manförhandlat. Vi vet än inte om det slutgiltigt bliren affär eller inte.Jag tror att det faktum att man fick förhandla mednäringsdepartementet inte var något störrebekymmer rent tekniskt och förhandlingsmässigt,utan bekymret var naturligtvis att hade gjortupp affären på egen hand och utformat ritningenför det stora projektet samt förväntade sig attregeringen skulle godtaga budet. När regeringeninte gjorde det uppstod ett visst tumult. Men dettakan inte regeringen lastas för, utan faktum är, somjag sade tidigare, att det var bra att vi hade envaken regering som såg till att man stoppade denaffär som var på gång och som inte var bra förstaten som ägare av delar av Procordia.Bo Finnkvist säger att 80 var ingenfelsatsning, för det blev aldrig av. Men faktum är juatt staten lade ner enorma pengar uppe i . HarBo Finnkvist inte varit i och sett resternaefter 80? Det var fråga om enormainvesteringar med skattebetalarnas pengar somaldrig kom till någon nytta alls. Det var naturligtvisen felsatsning -- detta kan inte förnekas.Vidare säger att det blir en ideologiskdebatt där regeringspartierna till varje pris vill säljaut statliga företag. Det är inte sant. Regeringensäger ju, och det står även i riksdagsbeslutet av den18 december, att företagen kan säljas och bjudas utpå marknaden i den takt som är lämplig. Härkommer man alltså inte att till varje pris pressa utföretagen till försäljning, om det visar sig att någotföretag inte är attraktivt.Anf. 7 BO FINNKVIST (s) replik:Fru talman! Det är svårt att hinna med allt på treminuter, men jag får väl ta en del av det jag erinrarmig även från föregående inlägg.Det handlar mycket om --Procordia-affären.Beskyllningar har framförts även mot densocialdemokratiska partiledningen att den var medoch diskuterade och att regeringen inte skulle hafått samma informationer. Det här är ju fel alltihop.Från vårt håll har det aldrig framförts någrasynpunkter på att aktierna skall säljas billigt.Däremot vill jag för min del påstå att om detkommer två inom svenskt näringsliv högt anseddaföretag och vill göra någonting gemensamt --företag som är framgångsrika och har braledningar -- bör man ta ett sådant förslag på allvar.Det kan faktiskt ligga något vettigt i det, för här rördet sig om människor som är experter på att drivaföretag. Jag tror att det har varit -- och kansket.o.m. blir, det vet vi inte än -- en lyckosam affär.Vad beträffar ägarspridningen i hävdade jagi mitt första inlägg att då det gäller företag av denhär arten krävs ägare som är uthålliga. Också RolfDahlberg underströk för resten i sitthuvudanförande betydelsen av kraftfulla ledare försådana här företag. Det är inte alls säkert att det ärlämpligt att sälja ut aktierna i småposter. I mångaländer äger staten den här typen av industrierdärför att staten anses vara lämplig ägare tillbasindustri. Jag vill upprepa att det inom detprivata näringslivet finns ett antal exempel påfelsatsningar. Det gäller i synnerhet felsatsningarsom man fattade beslut om . Vidden tiden kom också idén om 80 till. Denblev aldrig genomförd. Men det är klart att detkostar pengar att förbereda. Det håller jag med om.Anf. 8 () replik:Fru talman! Det är riktigt som Bo Finnkvist sägeratt en del av de företag som är aktuella är så storaatt det krävs att det åtminstone delvis finns störreuthålliga ägare i dem. Det motsäger inte det jagsade tidigare att man skall ge de anställda ochallmänheten, svenska medborgare, möjlighet attköpa aktier. De bör få företräde i vissa fall. Men detär klart att regeringen är väl medveten om att i endel av företagen behövs stora uthålliga ägare. Härkan det naturligtvis framöver bli fråga om såvälsvenska som utländska ägare.Det kommer ändå att finnas möjligheter för allasvenska medborgare som vill satsa sparpengar i denuvarande statliga företagen. Det finns ett stortantal företag på den bemyndigandelista somregeringen fick . En del av dem ärsmå företag som kanske säljs direkt tillprivatpersoner, medan andra kommer att bjudas utöver börsen eller på annat sätt. Man kan också fåen blandad ägarstruktur, där man får någon som gårin och blir en större delägare i företaget och sedanhar man en viss spridning av aktierna tillallmänheten.Volvo utgör den stora folkaktien i Sverige.Sveriges största företag klarar sig ändå bra, trots har en så pass bred spridning av ägandet somman har i . De visar väl att det går attkombinera de här två ägartyperna i de företag somframöver kommer att utbjudas på marknaden. Jagtror att det finns stora förutsättningar för att manskall få en bra ägarstruktur efter försäljning omman följer det upplägg som regeringen har gått inför. Det förslag regeringen har kommit med i detsammanhanget verkar vara klokt.Anf. 9 ():Fru talman! använde sig av enidrottsliknelse om att domaren inte skall spela ned.Jag kan kontra med en annan liknelse när det gällerförvaltning av det statliga ägandet.