prot · GF09107 · 1992-05-07 00:00:00 — Det är ca 10 000personer som jobbar inom Företagshälsan och somså att säga förbrukar dessa pengar.Jag skall inte orda mer om företagshälsovården,utan konstaterar att det är en majoritetsuppfattningi utskottet att statsbidraget skall dras in.Herr talman! Utskottets majoritet avstyrkermotioner från såväl Socialdemokraterna somVänsterpartiet, där det reses krav på en lagfästskyldighet för alla företagare att tillhandahållaföretagshälsovård för sina arbetstagare. Vikonstaterar att de argument mot en sådan lagfästskyldighet som fanns , och dåanfördes av den dåvarandearbetsmarknadsministern som grund för avslag påen sådan skyldighet, också finns i dag.Herr talman! När MBL-lagarna infördes den 1januari 1977, beslutades det om medel förutbildning och information om de nya lagarna. Detvar efter min mening helt korrekt i den då nyasituation som facket stod inför. Men medförändring av argumenten för nya pengar år efterår är det betydande belopp som härigenom stöttatfacklig verksamhet.Riksrevisionsverket har på den förra regeringensuppdrag granskat hur dessa medel har använts. Igranskningen, som gjordes 1990, konstateras attdet funnits, som man säger, endast en svaganknytning till MBL i den utbildning ochinformation som förmedlats.Regeringen föreslår därför att MBL-medlenavvecklas. För /93 föreslås likväl 75miljoner som en sista anvisning. Därefter är detslut.Utskottets majoritet ansluter sig till regeringensuppfattning. Min personliga reflektion är att med såstora bidrag borde facken varafullärda, i varje fall tämligen fullärda. Och det börde nog anses vara, eftersom de lyckats få behållabidragen under så lång tid.Herr talman! Jag skall inte gå in på fler enskildheterutan nöjer mig med det jag tagit upp av detaljernai utskottets betänkande.Jag vill avslutningsvis yrka bifall till utskottetshemställan i samtliga de 22 upptagna momenten.Anf. 58 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa ett par frågor tillHarald . säger attarbetslivsfonden är mycket betydelsefull. Hurmotiverar då att man tapparfonden på som går till heltannan verksamhet än pengarna är avsedda för?Harald sätter likhetstecken mellanföretagshälsovården och vårdcentralerna. Det ärverkligen att överdriva. Företagshälsovården skallbedriva förebyggande verksamhet. Den följeravtalet mellan SAF, LO och PTK, och det finns ettavtal med nästan exakt samma innehåll på denoffentliga sektorn.Skulle det vara så att man inte utför denförebyggande verksamhet som stipuleras i avtalen,avgör arbetarskyddsstyrelsen om statsbidrag skallutgå eller inte. Börjar företagshälsovården likna envårdcentral, kan jag försäkra attdå blir det inga pengar från arbetarskyddsstyrelsentill den verksamheten.Vi hade från början frågan uppe om det skulle varaett obligatorium eller om man skulle bygga uppföretagshälsovården med hjälp avstimulansåtgärder. Man sade då att om vi stiftar enlag om ett obligatorium, kommer sjukvården ilandet att dräneras på läkare, sjuksköterskor ochingenjörer. Därför måste uppbyggnaden skestegvis, och så bestämmde man sig förstimulansåtgärder.Den stora faran är nu att som man tar bortstödet till företagshälsovården sägerArbetsgivareföreningen upp avtalet med ochPTK. Tror inte att det kommeratt få till effekt att företagshälsovården minskar ibetydelse? Och kommer det inte i så fall attinnebära ett sämre arbetsmiljöarbete?Harald har ju en viss erfarenhet av bl.a.verkstadsindustrin. Kan vi utan stödet frånföretagshälsovården klara arbetsmiljöarbetet likabra som vi klarar det ?Anf. 59 () replik:Herr talman! När regeringen ikompletteringspropositionen föreslår att tvåmiljarder skall tas ur arbetslivsfonden, bygger detpå bedömningen att pengarna kananvändas på ett bättre sätt.När det gäller företagshälsovården är det ändå så,, att under uppbyggnadsskedet gickbra mycket av resurserna just till att ageravårdcentral. Jag vet det av erfarenhet. Det blevredan där, som jag upplever det, en snedvridning.När vårdcentralerna kom till ilandstingens och i primärvårdens regi, var det litetsvårt att backa.Det är ett faktum, , att kostnaden perbesök inom företagshälsovården är ganska hög.Det rör sig om . per besök.Visserligen är det föreslaget att det generellastatsbidraget till företagshälsovården skallförsvinna, men vad jag inte nämnde i mitthuvudanförande var att det också är sagt ibudgetpropositionen att man skall titta påföretagshälsovårdens framtida organisation. Jagvill se vad det innebär innan jag går längre i mittsvar.Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är ganskaanmärkningsvärt att man först tar bort det statligastödet till företagshälsovården och därefter utrederpå vilket sätt företagshälsovården skall arbeta iframtiden. Det rimliga hade ju varit att man hadeutrett först och lagt upp en organisationsplan ochsedan sett efter om det går att minska stödet.Sedan är det så, , att riksdagenskärpte reglerna vad gäller förebyggandeverksamhet ganska rejält . Detinnebär att det nu inte är möjligt att få statsbidrag --på ett ärligt sätt i varje fall -- om man inte bedrivertillräckligt mycket förebyggande verksamhet.När det gäller arbetslivsfonden var det faktiskt pådet sättet att under de goda åren avstod löntagarnahär i landet en del pengar, och för att inteövervinsterna skulle bli för stora i näringslivetskapades arbetslivsfonden, och det avsattes pengartill den. Avsikten var att vid sidan av de ordinarieanslagen förbättra arbetsmiljön i landet. Det varSocialdemokraterna, vpk och -- som enda parti påden borgerliga sidan -- som drev igenomdet, mot de andra partierna i riksdagen.De pengarna tar nu regeringspartierna och sätter ini en budgetförstärkning. Det är alltså att direkt tapengar som är avsedda för ett annat ändamål. Detär pengar avsatta av löntagarna som nukonfiskeras.Att ni behöver pengar med tanke på det enormabudgetunderskott på 102 miljarder som ni harskapat, det förstår jag. Men jag kan inte begripavarför de som har de sämsta arbetsmiljöerna skallvara de som hjälper er att fylla igen det hålet.Anf. 61 () replik:Herr talman! Jag är tacksam för det mycket finabetyg som indirekt ger oss i detnuvarande regeringsunderlaget, att vi på litet merän skulle ha lyckats skapa ett så stortbudgetunderskott.Nej, , det är inte hela sanningen, utanvad vi gör är att rätta till en del skevheter som fannsföre regeringsskiftet. Så vi behöver pengarna frånarbetsmiljöfonden. Litet grand självkritik på denpunkten kanske inte vore så obefogad.När det gäller företagshälsovården tycker jag noginte att det är så felaktigt att man slimmar enorganisation som uppenbarligen tycks ha litet förmycket pengar att röra sig med. Jag stämmer in iregeringens förslag. Vi tar bort en miljard ochsätter i gång att kika på hur verksamheten skall seut framöver.Anf. 62 () replik:Herr talman! Jag väntade mig inte få något bifallnär jag talade för att skyddsombuden borde fåutökade befogenheter.Jag ställde en fråga till . Jag förstår att det kan varaproblematiskt för honom att sätta sig in i den härdiskussionen, eftersom han inte var med närriksdagen fattade beslut . Man talade dåom att arbetslivscentrum skall bedriva forskningoch information, och det stod iutskottsbetänkandet att arbetslivscentrum skulletillföras erforderliga resurser för att bedrivaforskning med inriktning på kvinnor och arbetsliv.Jag anser att man inte fullföljer det riksdagsbeslutsom då fattades, i och med att man nu reducerarantalet forskare från sju till tre och tar bortinformationstjänsten. Det tycker jag strider direktmot beslut.Därför väckte jag min motion om attarbetslivscentrum skall få erforderliga resurser. Jagtycker att som representant förregeringspartierna skall beakta detta och se till attriksdagens beslut fullföljs.Anf. 63 () replik:Herr talman! Det är riktigt som att jag inte var med det begav sigi fråga om de här sakerna, så jag har haft mycket attlära. Jag har fortfarande mycket att lära, men jaghar alldeles lärt mig att just nu tillsätts enprofessur i forskning rörande kvinnor och arbetsliv.Det torde väl vara en del av svaret på Karl-ErikPerssons fråga.Anf. 64 () replik:Herr talman! Då skall jag tala om för HaraldBergström att forsknings- och informationsenhetenvar en grundpelare i arbetsmiljöarbetet. När manbryter sönder den verksamheten, spelar det ingenroll om man sedan inrättar en professur. Man harju ändå minskat det antal forskare som riksdagentidigare har sagt skall finnas. Man kommer ocksåatt ta bort informationstjänsten, och även detstrider mot beslut förra året.Anf. 65 ():Herr talman! Klockan börjar bli mycket, och jagtror att många längtar hem, så jag skall inte bli sålångrandig.Häromdagen kom nya dystra arbetslöshetssiffror.Över 200 000 personer är nu öppet arbetslösa och170 000 är föremål för olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. För alla demkänns det kanske som en lyxdebatt att då diskuteraförbättringar i arbetslivet för dem som faktiskt harett jobb.Jag kan förstå det, men skall vi kommaihåg två saker: De allra flesta människor i Sverigehar trots allt ett jobb att gå till. Och de övriga skallha det. Därför får arbetet med att förbättravillkoren i arbetslivet inte tappa tempo. Och undernuvarande lågkonjunktur är tillfället kanskealldeles extra väl valt att investera iarbetsmiljöförbättringar ochorganisationsförändringar ute på arbetsplatserna.Under 80-talet har, som vi redan hört, tiden förfrånvaro på grund av sjukdom, arbetsskador,förtidspension eller sjukbidrag ökat kraftigt.Alldeles speciellt har ohälsotalen för kvinnor ökat.Detta har säkert till viss del sin grund i ändradevillkor för ersättning och ökad benägenhet attanmäla skador. Men den stora ökningen består avarbetssjukdomar, beroende av belastningsskador,hos kvinnor. Det visar klart och tydligt attsituationen på arbetsplatserna, framför allt förkvinnor, inte är som den skall vara.Bakom de höga frånvarosiffrorna finns ett stortpersonligt lidande för den som drabbas. Denutslagning som bristfälliga arbetsmiljöer gerinnebär ofta isolering för den enskilde och svårighetatt fungera även i andra roller, förutom det rentfysiska lidandet. Att åstadkomma bättrearbetsmiljöer är därför nödvändigt för ett brapersonligt liv för människor.En bättre arbetsmiljö är också nödvändig för att påsikt öka arbetsutbudet. Skall fler komma ut iarbetslivet och fungera bra, krävs att både denfysiska arbetsmiljön, arbetsorganisationen ochomgivningen är anpassade till människorna.Bättre arbetsmiljö är också nödvändig förlivskraftiga företag och väl fungerande,kostnadseffektiv offentig sektor. Högpersonalomsättning, stor frånvaro och otrivsel gersjälvklart sämre arbetsresultat.Nu pågår en omdaning i grunden av arbetslivet ioch med att både företag och den offentliga sektornbefinner sig i vad man skulle kunna kalla för endecentraliseringsprocess. Beslutsfattandet förs uttill små enheter. De arbetar ofta under egetbudgetansvar eller i ännu mer självständiga former.Allt oftare fattas de reella besluten på merinformell grund och i mer informella former äntidigare. Ur arbetsmiljösynvinkel är detta påmånga sätt bra. Ju närmare besluten liggerverksamheten, desto större möjligheter finns atthitta flexibla och personligt anpassade lösningar.Ledorden i arbetsmiljöpolitiken för 90-talet måstevara decentralisering och arbetsgivaransvar.Kostnaderna för dåliga arbetsmiljöer har tidigare iallt för liten grad drabbat arbetsgivaren direkt.Ansvaret för och konsekvenserna av dåligaarbetsmiljöer skall finnas lokalt. Det gäller ävenansvaret för och möjligheterna till förbättring.Det nya sjuklönesystemet och arbetsgivarensrehabiliteringsansvar är därför bra steg i rättriktning. Det återstår att se om det är tillräckligt.Det har ju bara gällt . Men det ärett steg i rätt riktning.Det är kvinnorna som står för den stora ökningenav ohälsotalen och den stora ökningen avarbetssjukdomar bland arbetsskadorna. Beror detpå att kvinnor är bräckligare eller kanskegnälligare? Jag tror knappast det. Det beror på attkvinnorna till mycket stor del finns i jobb medensidiga och slitsamma moment i hierarkiskaorganisationer. När nu landstingens ochkommunernas, och i många fall företagens,patriarkaliska strukturer bryts ner, finns det storamöjligheter till förbättringar av miljö ochorganisation.Därför är det extra viktigt att se vadsjuklönereformen och arbetsgivarnas utökademiljö- och rehabiliteringsansvar får förkonsekvenser för arbetsmiljön och organisationennär det gäller kvinnojobben inom t.ex. industri,handel, kontor, vård och omsorg.Sjuklönereformen får inte bara innebära en ökadpress på kvinnorna att gå till jobbet oavsett hur mankänner sig. Det måste leda till att orsakerna tillfrånvaron undanröjs.Den här frågan kommer att behandlas i ett senarebetänkande från arbetsmarknadsutskottet, men jagvill ändå passa på att trycka på den oerhörda viktenav att förbättra arbetsmiljön ocharbetsorganisationen inom de s.k. kvinnoyrkena.Kvinnorna är trots allt inte en liten minoritet påarbetsmarknaden. I är det t.o.m.just nu fler kvinnor än män som är ute och arbetar.Herr talman! Utöver sjuklönesystemet och utöverett utökat ansvar enligt lag vore det bra attsynliggöra kostnader och intäkter när det gällerarbetsmiljöförhållanden och arbetsorganisation.Det finns redan många som på försök görpersonalekonomiska bokslut. De kan ge en viktiginformation som inte syns annars. De kan ocksåvara bra som beslutsunderlag.En arbetsgrupp har arbetat med förslag kring dettapå den förra regeringens uppdrag. Förslaget haräven remissbehandlats. Regeringen har nyligenbeslutat att gå vidare genom att sätta ihop den härfrågan med hela översynen avredovisningslagstiftningen. Jag tycker att det ärvettigt. Men det får inte ta eller hamnai skymundan.Som jag tidigare nämnde kan lågkonjunkturen varaett bra tillfälle för företag och offentlig sektor attgenomföra investeringar och förbättringar iarbetsmiljö och organisation. Det kan ge flerarbetstillfällen som så väl behövs. Dessutom harman kanske något bättre om tid att ägna sig åt dessafrågor. Här fyller arbetslivsfonden en viktiguppgift.Bidragen och stödet måste nå kvinnorna påarbetsmarknaden, och det måste nå de riktigt småföretagen. I de små företagen är kunskaperna omdessa frågor ofta mindre av naturliga skäl. Var ochen måste ju vara mer av en allkonstnär än enspecialist. Både arbetsmarknadsministern ochutskottet trycker på vikten av att arbetslivsfondengör särskilda insatser för de mindre företagen.När det gäller kvinnornas arbetsmiljö vet vi redanatt de är arbetssjukdomar, ofta beroende påbelastning, som är det stora problemet.Förbättringarna borde därför inriktas på det.När jag hade kommit så här långt när jag satt ochknackade ner mitt anförande hade jag ganska ont iryggen. Hur många av oss här i kammaren har integått och lagt oss med värk i både nacke och axlarefter att ha suttit framför dataterminalen och skrivitanföranden eller motioner. Detta är vardagen varjedag för kontorister, sekreterare, kamrerare,lönehanterare m.fl. kvinnor på kontor. Det kanändras med en bättre arbetsorganisation ochkanske litet nya möbler och något hjälpmedel. Detär ofta mer kunskap än pengar som krävs.Arbetslivsfonden kan hjälpa till med detta.Det här fungerar olika på olika håll. Jag vill inteutdela några bannor eller pekpinnar, men jagtycker att det är viktigt att de som inte hararbetat med detta sätter i gång och gör det.Herr talman! Jag vill med detta yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkande 1991/92:AU12.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden /92:AU16, AU7 och betänkande AU16Mom. 4 (översyn av Ami-verksamheten)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering -- som ställdes mot utskottetshemställan med godkännande av motiveringen ireservation 1 av -- bifölls medacklamation.Mom. 5 (samordning av Ami-S medriksförsäkringsverkets rehabiliteringscentraler ochrygginstituten)Utskottets hemställan bifölls med 255 röster mot 19för reservation 2 av . 20 (resultatkrav på arbete)Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 12för meningsyttringen av imotsvarande del.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Arbetsmarknadsutskottets betänkande AU07Utskottets hemställan bifölls med 156 röster mot123 för reservationen av m.fl.Arbetsmarknadsutskottets betänkande AU12Mom. 1 (ett nationellt råd för det goda arbetet,m.m. )Utskottets hemställan bifölls med 156 röster mot123 för reservation 1 av m.fl.Mom. 3 (lagstiftning på arbetsmiljöns ocharbetsrättens område)Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 13för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 4 (personalekonomiska redovisningar)Utskottets hemställan bifölls med 155 röster mot123 för reservation 2 av m.fl.Mom. 5 (lagstiftning om obligatoriskföretagshälsovård)Utskottets hemställan bifölls med 156 röster mot123 för reservation 3 av m.fl.Mom. 8 (avveckling av MBL-medlen)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 5 av m.fl. -- bifölls medacklamation.Mom. 10 (arbetslivscentrum)Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 13för meningsyttringen av imotsvarande del.Mom. 22 (om nattarbete, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 12för meningsyttringen av imotsvarande del.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.7 § BordläggningAnmäldes och bordladesMotionmed anledning av skr. 1991/92:136 Redovisning förfördelning av medel från allmänna arvsfondenunder /911991/92:So30 av ()8 § Kammaren åtskildes kl. 16.37.Förhandlingarna leddesav förste vice talmannen från sammanträdetsbörjan t.o.m. 3 § anf. 31 (delvis),av tredje vice talmannen därefter t.o.m. 6 § anf. 56(delvis) ochav andre vice talmannen därefter tillsammanträdets slut.