prot · GG0945 · 1992-12-15 00:00:00 — talarlitetgrand till kommunpolitikerna som till barn somskall ha veckopeng -- de skall inte frestas att gå denlätta vägen eller att gå till godisbutiken på lördagen.Om ute i kommunerna träffarkommunpolitiker, vilket han förmodligen gör, ochuttrycker sig på samma sätt så tror jag att han mötermotstånd. Jag är säker på att alla möjliga vägar attspara prövas för att dra ned kostnaderna och ökaeffektiviteten i kommunerna . Men sanningenär att det i många kommuner handlar om just enrundgång. Människor går ut i arbetslöshet. Detkostar samhället stora statliga medel i form avsocialbidrag bl.a. Man använder inte utbildadpersonal för sådant de är bra på, utan låter dem gåarbetslösa. Det är en samhällsekonomiskineffektivitet som bl.a. det statliga skattestoppetbidrar till.Anf. 90 ()replik:Herr talman! Jag vet att många kommunerupplever situationen som jobbig , menförtroendevalda i kommunerna säger allmänt attdagens situation är intressant ochutvecklande. Man får fram nya lösningar som mantidigare av olika anledningar inte kom på. Detta germöjligheter att till sänkta kostnader ändååstadkomma en bra service gentemotmedborgarna.Beträffande veckopengsfrågan har det hela från början till slut. Om manbetalade ut veckopengen i efterskott, och sedanövergick till att betala ut veckopengen i förskottskulle det just vid övergången kunna bli fråga omatt betala ut dubbla veckopengar. I den situationenskulle staten kunna hamna i samband med enövergång till det nya systemet för utbetalning avkommunalskatt.Från statens sida har man uttalat att man rentlikviditetsmässigt kan annullera den fordran somföreligger. Detta påverkar inte kommunernaslikviditet. I detta avseende var resonemanget iutskottet om veckopengen tillämpligt. Men jag troratt vi bör akta oss för att använda analogier medveckopengar alltför ofta när vi talar om så stora talsom det är fråga om i den kommunala ekonomin.Anf. 91 ():Herr talman! Kring denproblemfyllda svenska ekonomin skapades för entid nationell samling för vissa övergripandeekonomiska mål. Tyvärr verkar den eniga bilden hasplittrats efter kronans fall.Men nödvändigheten att få balans i vårt landsekonomi kvarstår. Inflationen måste hållas nere.För detta krävs en stram finanspolitik medytterligare utgiftsminskningar. Vi måste få buktmed det stora budgetunderskottet för att kunnapressa ned räntorna, få i gång igen, klarajobben och säkerställa välfärden i kommuner ochlandsting bl.a.1993 blir ett besvärligt år, men det gives tyvärr ingagenvägar. Jag tror att det är viktigt att ha denna bildsom bakgrund när man diskuterar bl.a. kommuneroch landsting, därför att de utgör en så viktig del avden svenska ekonomin. De utgör också en viktigdel för att få samhällsekonomin i balans.Vi hade , som bl.a. nämnde,en längre debatt om den kommunala ekonomin iallmänhet, om ett nytt kommunaltutbetalningssystem och om en ny modell förutbetalande av de statliga bidragen -- den s.k.påsen. fattar vi en del uppföljande beslutkring dessa frågor. Med anledning därav kandebatten därför kanske begränsas något.Vi har att ta ställning till ett antal förslag omregleringar mellan kommunsektorn och staten medanledning av de s.k. krisuppgörelserna. Dethandlar om att neutralisera effekterna bl.a. avinförandet av karensdagar, slopat schablonavdragoch sänkningen av arbetsgivaravgiften.Vi hade också en diskussion om detta . Nuåterkommer regeringen med förslag. Per OlofHåkansson har berört detta. Den metod somföreslås är en reduktion av ett visst belopp perinvånare. Metoden har sina brister och den slårolika mellan kommunerna, men den äradministrativt enkel. Som Kommunförbundetpåpekar är metoden minst olämplig. Semantisktmåste det ändå vara att den är acceptabelåtminstone under en övergångsperiod.Att då, som Socialdemokraterna gör i sinreservation, avvisa metoden som ett alternativ gårmöjligen i opposition, men i regeringsställning låtersig detta självfallet icke göras.Herr talman! har det varit enintensiv debatt ute i kommunvärlden om effekternaav det ändrade utbetalningssystemet förkommunalskattemedel. Också här i kammaren ochi utskottet har vi diskuterat detta långa stunder,t.o.m. timmar.Riksdagen begärde att regeringen skulleåterkomma i fråga med en definitiv lösning, vilketman nu gör. Det har inte varit en lätt fråga förutskottet att brottas med. tycker jag i alla fall attvi har hamnat på en rimlig modell, som vi dessutomtycks vara politiskt överens om.Kvittnigssystemet innebär att omläggningen ger ettneutralt utfall i förhållandet mellan statlig ochkommunal sektor. Men det leder mednödvändighet till en engångseffekt påkommunernas balansräkningar. Däremot skall detinte ha någon effekt på den kommunalaverksamheten. Som utskottet påpekar är det dockav vikt att regeringen, vilket är viktigt att säga, isina överläggningar med kommunsektorn följerupp vilka effekter som förändringarna får påkommunerna.Herr talman! En annan känslig fråga som också hardebatterats här är förlängningen avskattestoppet, som man fattade beslut om i våras.Jag vill gärna säga att jag delar den principiellaskepsisen mot att går in och naggar denkommunala självstyrelsen i kanten. Men i ett lägedå så många förändringar sker ute i kommunerna,när det gäller både statens penningströmmar tillkommunerna och de allmänna förutsättningarnaför verksamhet, är det enligt minmening rimligt att skattestoppet förlängs.En ökad skattekvot, alltsåskattehöjningar, löser inte ellerkommunernas problem. Det förändringsarbetesom nu pågår för fullt ute i kommunera får heltenkelt inte avstanna. Jag medger gärna att det hadevarit bättre om förändringsarbetet hade satts inmed full kraft . Då hadeproblemen inte varit så stora förkommunerna.Herr talman! Vi får aldrig heller glömma attindustrin har förlorat över200 000 jobb, medan antalet personer som harförlorat sina jobb inom kommunerna faktisktfortfarande kan räknas i några tusental. Visst blir1993 och 1994 tuffa, men de ändradestatsbidragsreglerna, parade med större frihet förkommunerna, bör ge hyggliga möjligheter för skall kunna hitta mer effektiva vägar ochanvända skattepengarna på ett bättre sätt.Herr talman! Jag skall därefter övergå till att säganågot om diskussionerna om de 7,5 miljarderna iindragning från kommunsektorn. Formellt tas de juupp i reservationer i krispropositionen, men jagtycker ändå att de hör hemma i denna debatt, ochde har dessutom redan tagits upp. Jag anser inte attdet innebär att man odlar någon myt, Per OlofHåkansson. Jag tycker faktiskt att Per OlofHåkansson och hans partivänner ägnar sig åt någonform av dubbelspel i detta sammanhang. De villinte dra in de 7,5 miljarderna, men de har ingetseriöst sätt att finansiera de ökade utgifterna. MedSocialdemokraternas politik kommerbudgetunderskottet följaktligen att öka ytterligare.Under hösten har de akuta ekonomiska problemenför blivit fullt synliga. Att minskabudgetunderskottet och stärka statens finanser ären huvuduppgift, vilket gör det nödvändigt ocksåför kommunerna att ta sin del av ansvaret.Det talades under de s.k. krispaketnätterna t.o.m.,som jag sade, om ''nationell samling'' kringfinanspolitikens mål. Och i detta sammanhang harsjälvfallet kommunernas ekonomi avden offentliga konsumtionen en stor betydelse.Mot denna bakgrund ställde vi från Folkpartietredan i våras upp på att man skulle dra in 7,5miljarder kronor från kommunsektorn, välmedvetna om såväl kommunernas betymmer somstatens ökande underskott. Socialdemokraterna,med Per i spetsen, ryade däremotoch sade nej till indragningen och till helaomläggningen av statsbidragssystemet. Som enföljd av krisuppgörelsen menar jag, precis somLennart , att Socialdemokraterna måsteanses ha accepterat denna indragning, även om deäven i detta fall försöker sitta på två stolarsamtidigt.Ett av krisuppgörelsens fundament är ju att minskabudgetunderskottet för att härigenom stabiliseraden svenska ekonomin och öka tilltron till en fastfinanspolitik. Någon budgetförstärkning för attklara de 7,5 miljarderna har nämligenSocialdemokraterna nogsamt ''glömt bort'' attredovisa. De talar i stället om en utredning och om''rundgång i ekonomin'', ett uttryckssätt som nästanpåminner om talman! Nej, Socialdemokraternas politikhänger inte ihop. De både vill och inte vill.Dessutom visar prognoserna attbudgetunderskottet fortsätter att öka även efterkrispaketen. Vi måste alltså gå vidare medutgiftsminskningar, hur smärtsamt det än må vara.Det närmaste året blir, som jag sade,bekymmersamt, och vi kan inte kompensera oss förkronans fall. Detta är verkligheten -- Sverigesverklighet, regeringens verklighet, och det borderimligen vara också verklighet.Herr talman! Jag har fått min politiska skolning ikommunalpolitiken. Det är erfarenheter som jaghar god nytta av i det här huset. Det tycker i allafall jag. Jag tror att jag vågar säga att jag kännerproblemen hyggligt ute i kommunvärlden, och jaghar stor respekt för det arbete som läggs ned ikommuner och landsting. Även om också minapartivänner understundom kan ha ett och annat attsäga mig om ''bristfälliga kunskap omkommunerna'', vet jag att det finns en utbreddförståelse inför de nödvändiga beslut som vi måstefatta i det här huset just för att klara jobben, för attklara välfärden, bl.a. i kommuner och landsting.Det gäller att klara det som vi tycker är så viktigtnär det gäller social omsorg inom t.ex.äldreomsorgen, barnomsorgen och sjukvården.Jag tror att nya statsbidragsregler och avregleringarger bättre förutsättningar för att klara dessa svåramål. Jag tror också att det är nödvändigt med merkonkurrens, som öppnar möjligheter till en ökadproduktivitet. Det ger faktiskt också, Per OlofHåkansson, kommunerna möjlighet att stärka sinkommunala självstyrelse och t.o.m. öka den.Jag yrkar därmed bifall till hemställan ifinansutskottets betänkande 2.Anf. 92 PER ()replik:Herr talman! Jag kan först konstatera att OlleSchmidt bekänner sig till dem som inte ser någonskillnad i utformningen av en text där det å enasidan talas om det minst olämpliga sättet, vilket åandra sidan skall jämföras med ordet acceptabelt.Han menar att det är samma sak. Jag tycker intedet. Men vi skall inte fortsätta att diskutera det. Jagbara konstaterar att tycker att det ärsamma sak och att jag inte tycker det. Jag beklagaratt denna felaktiga citatteknik har valts.Sedan resonerade som andraborgerliga företrädare, dvs. som om det har någotegenvärde i sig att dra ned den kommunalaverksamheten. Vi vet ju, och det ärKommunförbundet som har lämnat uppgifterna,vilka styrks av många andra uppgifter, att det finnsett ökande behov i den samlade kommunsektorn.Det handlar om vård, omsorg, skola, kultur, osv.Varför skall man då skära ned? Ge mig enförklaring till att man skall skära ned. Det är dettagap som vi skall diskutera. Hur vill detta?Olle säger att den indragning som vi, enligthans sätt att se det, inte har finansierat barakommer att betyda ett ökat budgetunderskott omden skulle återföras. Men vad kostar de 20 000--25 000 personer från kommunsektorn som nuskickas ut i arbetslöshet? Jag tror att vi i stället föratt diskutera teknikaliteter och slika ting kanskeskulle fundera en vända på vad vi vill åstadkommainom kommunsektorn. Vad vill inom kommunsektorn? Är det i OlleSchmidts föreställningsvärld ett mål i sig attfortlöpande begränsa och skära ned inomkommunsektorn?Anf. 93 () replik:Herr talman! Nej, min och liberalernasövergripande målsättning med den kommunalasektorn är att man skall få ut så mycket som möjligtav skattemedlen och att man skall få en så godomsorg och service som möjligt för medborgarna.Vad som däremot är viktigt, och som jag tycker attPer försöker att undvika, är attden kommunala sektorn utgör en sådan viktig ochstor del av den samlade ekonomin att man ocksåmåste ta hänsyn till den.Under hela 80-talet ökade kommuner och landstingantalet anställda med 10 000 . Den statligaförvaltningen var bättre i detta avseende. Men detskedde alltså en ökning med 100 000. Under desenaste två åren har industrin minskat, och vikänner till dessa siffror.Per , som kommer från en gammalskånsk industristad, borde också förstå att det intekan fortsätta på detta sätt i längden. Därför har jagoch vi från gjort denna avgränsning.Det finns en del som har sagt att man skulle kunnata mer från kommunerna. Men det har vi sagt nejtill. Vi tycker att det är nog som det är, och det kansäkert ställa till problem. Men det vore oförsvarligtom inte tog på sig ansvaret för att maninte kan fortsätta med den politik som drevs utan måste se till att kommunerna utnyttjarsina resurser på bästa möjliga sätt, bl.a. genom attutsätta kommuntjänstemän och inte minstkommunalpolitiker för ett ökandeomvandlingstryck, som det heter, ett tryck för att setill att pengarna används på bästa möjliga sätt.Det är därför som jag är så kritisk till Per OlofHåkanssons sätt att försöka slingra sig undan detfaktum att Socialdemokraterna å ena sidan inte villdra in dessa 7,5 miljarder från kommunerna, men åandra sidan inte finansierar dem. Jag tycker att detär ohederligt, Per man kommer ut i olika kommuner, märkerman också hur förbryllade Per partivänner är inför denna strategi. Dekommunala nedskärningarna och indragningarnaför övrigt, tycker jag att Per skulletala något tyst om, med tanke på att de med fullkraft påbörjades under den föregående regeringenstid.När det gäller olika siffror beträffande hur detta århar sett ut och hur kommer att se ut, trorjag att det är vanskligt att ta dessa siffror till intäktför att det verkligen skall bli på det sättet.Om man tittar på varselsiffrorna under det senasteåret, visar det sig att de inte i samma utsträckninghar lett till att människor har blivit utan jobb. Jagtror att detsamma kommer att gälla den statistikoch de siffror som både ochSKTF har redovisat. Jag tycker inte att något avdessa förbund i sin statistik tar hänsyn till attverksamheter överförs exempelvis på entreprenad.Jag tror att det är en viktig del.Anf. 94 PER ()replik:Herr talman! Jag vill bara göra två konstaterandenmed anledning av senaste inlägg. Detena är att jag har använt siffermaterial som har levererat. Det andra är attOlle betraktar mig som ohederlig.Anf. 95 () replik:Herr talman! Också jag skall försöka bidra till attdebatten inte överdrivs. Det var inte min mening.Jag sade inte att Per personligen ärohederlig. Jag sade att argumentationen ärohederlig. Det är en stor skillnad.Jag tror att det är viktigt att påpeka attSocialdemokraterna sade en sak . Sedanupplevde vi en av de svårasteekonomiska kriser som har haft. Dålyckades vi sätta oss kring ett gemensamt bord ochräta ut en hel del frågetecken och samlas kring vissaviktiga mål. I det sammanhanget konstaterar vi attdet är viktigt att man får ned budgetunderskottetoch för en stram finanspolitik. Då ingår inte dennaindragning från kommunernas sida.När vi har kommit ut ur dessa rum är det möjligt attSocialdemokraterna har argumenterat för attindragningen den skulle tas bort. Men den är kvarnär papperen skrivs under och när protokollenslutjusteras. När Socialdemokraterna i det lägetkommer tillbaka och inte har någotförslag till finansiering av de 7,5 miljarderna, tyckerjag faktiskt, med förlov sagt, herr talman, att det ärett ohederligt politiskt agerande.Anf. 96 ():Herr talman! Det ekonomiska läget ärbekymmersamt. Våra gemensamma resurser, vårBNP, minskar och och avallt att döma även . Detta är unikt förSverige . Tidigarelågkonjunkturer har som mest inneburit att vårBNP har minskat . minskar denunder tre år i rad.Under hela efterkrigstiden har den offentligasektorn vuxit. Det gäller även 80-talet, trots deindragningar som Socialdemokraterna har gjortmed under sina senaste nioregeringsår.Enligt aktuella prognoser frånFinansdepartementet sker det nu en minskning avden kommunala konsumtionen med ungefär 0,2 %under innevarande år. En liknande minskningberäknas uppstå 1993 för att 1994 uppgå till ungefärminus . Det sker alltså en viss minskningunder dessa år. En del av denna minskningpåverkas också av kommunernas ökade utgifter förarbetsmarknadsåtgärder.Jag erkänner gärna att minskningen avstatsbidraget till kommuner och landsting på 7,5miljarder som det fattades beslut om var ettsvårt beslut att fatta. Det var inte något roligtbeslut. Min oro gäller framför allt kommunernasoch landstingens verksamhet, kanske inte i förstahand men de kommande två åren.När den nya regeringen tog över regeringsmaktenvar det ekonomiska läget akut, och besparingar varnödvändiga. Om våra gemensamma resurser inteväxer, är det svårt för ett land med världens störstaoffentliga sektor att låta den fortsätta att växa somom ingenting har hänt. Men det är tydligen den tronsom oppositionen har levt i, åtminstone fram till nu.Jag måste i denna debatt få ta uppSocialdemokraternas ja eller nej till dessaindragningar. Per har tre gångerhaft möjlighet att svara på frågan varSocialdemokraterna står i detta sammanhang. Omjag tolkar Per rätt, ärSocialdemokraterna fortfarande mot dennaindragning på 7,5 miljarder och hänvisar till vårensställningstagande. Men detta ställningstagandebyggde ju på den motion som de väckte omäven andra besparingar. Socialdemokraterna gickin i krisförhandlingar och lovade att inte lägga framnya förslag som kostar pengar eller som minskarstatens inkomster utan att ange hur deskall finansieras.Men om jag tolkar Per rätt, läggerhan här fram ett förslag. Om man röstar påSocialdemokraternas yrkande blir konsekvensenatt vi får ett minus på 7,5 miljarder i statskassan,om det inte anvisas någon finansiering, därför attde finansieringar som gällde kan väl integälla fortfarande? Då ville Socialdemokraternainföra räntelån, som byggde på att vi skullefortsätta med en inflationsekonomi och 5 miljarderkronor i engångsindragning från Stadshypotek.Stadshypotek står och bankar på porten tillBankakuten. har inga 5 miljarder attbetala ut för att finansiera Socialdemokraternasstatsbidragssystem.Därför måste frågan till Per bli:Var är finansieringen, om den tolkning som PerOlof gör av Socialdemokraternasreservationer är riktig? Han måste av hederlighetmot den överenskommelse som har gjorts medregeringspartierna om att anvisa finansieringenockså kunna presentera en finansiering, åtminstonemuntligt, så att vi andra får höra den.Jag tycker också att vi skall ha proportioner i frågaom just dessa indragningar. Som jag sade harSocialdemokraterna medverkat till indragningar på34 miljarder kronor från kommuner och landstingunder de nio regeringsåren. Vi skall också kommaihåg att de sista 3 miljarderna som drogs in nuåterbetalas till kommuner och landsting somsmörjmedel när vi går in i det nyastatsbidragssystemet. Det innebär bl.a. attlandstingen klarar sig ganska bra under just 1993.Herr talman! Det som förvirrar denkommunalekonomiska debatten är att det är såmånga förändringar som sker . Dethandlar om ett nytt statsbidragssystem ochövergångsregler för detta. Det handlar omminskningar av statsbidragen avsamhällsekonomiska skäl. Det handlar om attkommunerna får sina bidrag så att säga i en påseoch därmed frihet att använda pengarna utanstatliga detaljregleringar. Det handlar om ett nyttutbetalningssystem, osv. Till detta kommer en radkvittningar för att effekten skall bli neutral, bådeför staten och för kommunerna urlikviditetessynpunkt, vilket har berörts avLennart Hedquist.Jag tycker också att det är viktigt att poängtera attvi är ganska eniga om att vi behöver dennaomläggning av utbetalningssystemet, eftersom detgamla systemet har fungerat dåligt. Det har bidragittill att driva på den kommunala expansionstaktenoch skatteuttaget.Men -- detta är viktigt -- om vi skall kunnagenomföra denna omläggning, måste den ske på ettsådant sätt att statsbudgeten inte utarmas.Omläggningen måste vara neutral urlikviditetssynpunkt. Det är den enligt utskottetsförslag. Visst kan man hävda att kommunernaborde få skattepengar , både och1993 års skatteinkomster. Men det skulle innebäraatt kommunsektorn fick mer änden skulle ha fått genom det gamla systemet. Densom tittar på statsbudgetens utveckling inser attdetta är orimligt, hur trevligt det än skulle vara fördenna riksdag att leka jultomte förejulafton.Vad gör Socialdemokraterna åt detta? Jo, de sägernej till allt och vill ha fler utredningar, trots attderas representanter faktiskt var överens medregeringspartierna i den kommunalekonomiskakommittén om huvuddragen i reformen. Idiskussionerna har Socialdemokraterna framförttanken att kommunerna skall få ta upp detta beloppsom en fordran i sin balansräkning.Herr talman! Jag har förvisso bara läst 20 poängföretagsekonomi, men så mycket har jag lärt migatt det till god redovisningssed hör att inte ta uppfordringar som inte är reella. OmSocialdemokraterna inte har för avsikt att utbetaladessa extrapengar, handlar det mest om ettbokföringstrick. Har Socialdemokraterna för avsiktatt betala ut pengarna, måste de redovisa enfinansiering för dessa 11 miljarder.Socialdemokraterna måste ge tydligare signaler omdetta.Herr talman! Den turbulens som har uppstått kringdet nya statsbidragssystemet har förvärrats avkrisuppgörelserna och de kvittningar som blevföljden av dessa. Det erkänner jag gärna. Låt migockså konstatera att dessa kvittningar är neutralapå kollektiv nivå, men de kan slå litet olika mellanolika kommuner. Det är beklagligt. Men efter har tittat noggrant på detta och diskuterat deti finansutskottet och i partigrupperna, måste mankonstatera att den teknik som har valts är den minstdåliga och den mest acceptabla, hur man nu villuttrycka det. Därför tycker jag att böranta föreliggande förslag.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan ifinansutskottets betänkande 2.Anf. 97 PER ()replik:Herr talman! vill på något sätt få ossmedskyldiga till att göra bokföringstrick. Jagkänner inte igen mig. Vi har inte det problemet.Men vill ha exempel påbokföringstrick kan han läsa finansutskottetsbetänkande. Där sägs att en indragning påverkarlikviditeten och balansräkningen, men denpåverkar inte alls verksamheten, resultaträknigen.Det är ett bokföringstrick.Sedan återkommer till frågan: Varär finansieringen till de 7,5 miljarderna? Vi kanskeskall ställa frågan så här: Vad hade hänt omriksdagen hade bifallit våra förslag? Då hadevi haft påsen, . Det resonemang somStefan Attefall för nu stämmer inte. Vi var förpåsen som princip. Hade de förslagen bifallits hadevi haft en större finansierad volym i denkommunala sektorn, mindre bekymmer med attfinansiera verksamheten, och vi hade haft färrearbetslösa. Service m.m. som kommunerna svararför och välfärdsproduktionen på nivåhade varit mer omfattande.Så kommer vi till frågan: Vad händer om riksdagenbifaller de nu aktuella reservationerna? Då händerdet vanliga: regeringen får ett uppdrag att kommatillbaka. Klarar inte regeringen att hitta enfinansiering, vilket det då är fråga om, skall vi gärnamedverka till att hitta finansieringen. Men den kanrimligen inte hittas inom den kommunala sektorn.Det är det vi diskuterar . Vi levererar intebudgetförslag kopplade till det här betänkandet.Vårt budgetförslag kommer i januari månad.Anf. 98 () replik:Herr talman! Först frågan om bokföringstrick ochbalansräkning. Skall man göra denna omläggningav utbetalningssystemet och undvika attkommunerna får ''dubbla pengar'', krävs någonform av kvittning. Då blir det en engångseffekt påbalansräkningen för kommunerna, för kommuneroch stat har olika redovisningsprinciper. Men manhar lika mycket pengar att driva verksamhet för:barnstugor, äldreomsorg, fritidsgårdar ochliknande saker. Därför är det neutralt urlikviditetssynpunkt. Det vet Per kan man diskutera hur man tekniskt skalllösa detta. Det har förts många diskussioner iutskottet om det. Men den praktiska effekten ärdensamma. Kommunerna har lika mycket pengar idet gamla systemet som i det nya.Den andra frågan, om finansieringen av de 7,5miljarderna, svarar Per inteordentligt på, tycker jag. Per till att om regeringen kommer med ett nyttförslag utan att ha lyckats fixa finansieringen, dåkommer man med sitt förslag. Utanförkommunsektorn skall man ta pengarna.Det är just det vi vill veta. Varifrån tar manpengarna?