prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Nationalism och misstromellan folk skulle försvinna genom enekonomisk och politisk integration.Denna integrations- och samarbetsprocess iEuropa har från första början byggts på respekt företiska värden, europeisk kulturell mångfald,demokrati, mänskliga rättigheter ochmarknadsekonomi. europeiska gemenskapen i enlighet med deursprungliga planerna varit en väl fungerandemodell för försoning och välstånd. Efter hand somde interna spänningarna lättat har solidaritet ochansvarskänsla mer och mer riktats mot omvärldenför att möta större utmaningar. I sammanhangetkan nämnas skapandet av en europeiskutvecklingsbank för hjälp till Östeuropa.Berlinmurens fall, den tyska återföreningen ochnedmonteringen av det sovjetiska väldet har angivitbörjan till en ny epok för . Östeuropasnyvunna frihet och demokratisering är enföreteelse som den fria världen länge har väntat påoch välkomnar, även om vi inte riktigt anade hurilla ställt det var bakom alla neddragna ridåer.Men denna nya situation innebär stora och nyarisker. Det massiva hot för som Sovjetoch satellitstaterna stod för har ersatts av en mängdmindre säkerhetsproblem. Exempelvis deregionala och etniska motsättningarna, den svåraövergången från diktatur till demokrati,omställningen från kommandoekonomi tillmarknadsekonomi samt kontrollen ochnedmonteringen av de sovjetiska kärnvapnenskapar instabilitet och osäkerhet.Även andra händelser i vår omvärld skaparspänningar. Jag tänker bl.a. på den tyskaintegrationsprocessen men också på nedgången ivärldsekonomin.Som en konsekvens av den oro som präglar våromvärld dyker, som vi har sett, nationalistiskakrafter och främlingsfientlighet upp i Östeuropamen också till viss del i det rika . För attmotverka de mörka krafterna finns det egentligenbara en väg att gå, nämligen den som fäderstakade ut. Den vägen började med insikten om attinget europeiskt land ensamt kan möta deutmaningar mot säkerhet och trygghet som vårteuropeiska närområde ställs inför. Endast enadeoch eniga om principerna, dvs. med konsensus, kanvi hålla emot och bromsa de totalitära krafterna.Vi kristdemokrater är övertygade om att enintegrerad och stark europeisk gemenskap kan delsutgöra den stabiliserande faktor som deneuropeiska kontinenten så väl behöver, delsfungera som en inspirationskälla för de nyvunnademokratierna. behöver inspirationoch förebilder för sin uppbyggnad av demokratin,för framlyftande av mänskliga rättigheter och iarbetet för marknadsekonomi och fri konkurrens.Även friheten behöver ha förebilder. Deneuropeiska gemenskapen kan och bör med hjälp avsina demokratiska institutioner spela en nyckelrolli den omvandlingsprocess som präglar hela Europa.Vad som behövs för att kunna spela den här rollenkan sammanfattas i tre punkter:För det första måste man fördjupa den konsensussom är själva grunden för Gemenskapen. Detinnebär, som vi ser det, att man ständigt måsteförvissa sig om att det inte råder något tvivel ometiska värden, demokratiska värderingar och ensocial marknadsekonomi.För det andra krävs det, för att de demokratiskakrafterna skall få nödvändig tyngd, att man på siktgår från ett vanligt utrikespolitiskt samarbete till entill stora delar gemensam utrikespolitik medgemensamma ståndpunkter. Detta är en naturligprocess i ett arbete i gemenskap.För det tredje måste Gemenskapen sträva efter attaldrig någonsin bli en sammanslutning av rikaindustrinationer. I stället måste den fördjupa sinsolidaritet och hjälp till utveckling. Ett av målenmed den europeiska gemenskapen måste vara attsolidariskt bistå sämre lottade länder i och utanförGemenskapen.Vi kristdemokrater anser att det är angeläget attSverige deltar i den europeiska gemenskapen. Ettfördjupat ekonomiskt och monetärt samarbetesamt ett utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbeteskapar stabilitet för medlemsländerna men ocksåför hela den europeiska kontinenten. Gränsen förvad Kristdemokratiska samhällspartiet förnärvarande kan acceptera i det samarbetet är attSveriges militära alliansfrihet skall stå fast.Däremot är vi inte negativa till att i framtideneventuellt diskutera den frågan.Grunden för alla ställningstaganden omden framtida säkerhets- och försvarspolitikenmåste vara säkerhet.Herr talman! Kds har en utmejslad etisk profil, somavtecknar sig skarpt mot det mörker som jag tyckeri dag sveper över debatten om människovärdet. Ivårt land handlar det om vår syn påinvandrare och flyktingar. I f.d. och iSomalia handlar det om att också människor sominte bär vapen och därför inte kan försvara sig harrätt att leva.I många länder i handlar det om attuppfylla, förverkliga, de avtal man ingått och somhar sin grund i demokrati och mänskligarättigheter. I och många andra länderhandlar det om respekt för barnen som individeroch om att inte utnyttja deras utsatta läge genom attköpa deras kroppar. Den starkes självpåtagna rättatt sätta sig till herre över människovärdet måstebrytas.Herr talman! Genom ett ökat engagemang i bådeEuropa och den övriga världen finns ocksåmöjlighet att påverka det demokratiska skeendetoch att arbeta för mänskliga rättigheter, consensusoch fred.Sociala frågorAnf. 156 ():Herr talman! I förra årets regeringsförklaringframhölls det som en viktig målsättning attregeringen ville förbättra vår välfärd och densociala omsorgen genom en valfrihetsrevolution ivälfärdspolitiken och genom särskilda insatser förde sämst ställda.I årets regeringsförklaring står det att på dettaområde och på tre andra områden har framsteggjorts, även om mycket återstår att göra.Är detta med sanningen överensstämmande? Ärdet så att de äldre personer som bor i det privataservicehuset i och som inte ens fårelementära rättigheter tillgodosedda, t.ex. att fåduscha, upplever detta som en välfärdsrevolution?Är det en valfrihetsrevolution för de barnfamiljer imin egen hemkommun, , som utan atttillfrågats fått sitt daghem privatiserat -- bara förprivatiserandets egen skull -- och som förvägrasrätten till barnomsorg, om barnet är och de inte uppfyller socialtjänstlagenskrav?Är det en valfrihetsrevolution för alla de människorsom på grund av arbetslöshet tvingas leva påsocialbidrag? Många av dessa människor lever ikommuner som sänkt socialbidragen till nivåer somligger långt under den nivå som våra sämst ställdapensionärer har.Nej, talet om välfärdsrevolution är naturligtvis intesant. För vissa enskilda människor kan det varasant, men för majoriteten av befolkninghar regeringsskiftet inneburit en försämradvälfärdspolitik. Jag lägger inte hela skulden för detpå den borgerliga regeringen. Jag vet fuller väl attvi har en ekonomisk situation som gör att allaområden i vårt välfärdssamhälle måste ses över.Det påverkar naturligtvis vår välfärdspolitik.Det som måste klinga väldigt falskt i öronen på demsom bor på det privata servicehuset i , påsocialbidragstagarna eller på dem som inte får denbarnomsorg de vill ha på grund av att barnen är försmå, det är de stora orden. Jag skulle önska att manvore litet mer ödmjuk i sin framtoning, att man varnågot mindre dogmatisk och litet mersamarbetsvillig. Jag tror nämligen att det finns samsyn, åtminstone mellan mitt parti ochmittenpartierna, om grunderna i välfärdspolitiken.Det borde finnas förutsättningar för att man, äveni ekonomiskt svåra situationer, ägnar sig någotmindre åt dogmatik och mer åt att värna det som ärgrunden i den svenska välfärdspolitiken.Jag skall inte måla allt i svart. Jag tycker t.ex. attdet är bra att man nu har låst in frågan omvårdnadsbidrag i en byrålåda, och jag hoppas slänger nyckeln i en papperskorg och inte letarupp den igen. Vårdnadsbidraget har inte baraekonomiska aspekter -- även om det hade varitvansinnigt att genomföra det i den här ekonomiskasituationen.Vi i är bra på många områden avvälfärdspolitiken, men särskilt bra är vi när detgäller familjepolitiken. Det är en familjepolitik,som bygger på ett väl tilltaget barnbidrag, på rätttill barnomsorg och på föräldraförsäkringen ochsom gör det möjligt för föräldrarna att kombineraförvärvsarbete med föräldraskap på ett sätt somegentligen inte är möjligt i något annat land. Skallman göra förbättringar i familjepolitiken, så måstedet ske genom en utveckling av den familjepolitiksom vi redan har. Ett vårdnadsbidrag ger ingenfrihet att välja att stanna hemma. Hur skulle enensamstående förälder eller en förälder i enlåginkomsttagarfamilj kunna stanna hemma medhjälp av ett vårdnadsbidrag? Vårdnadsbidraget gerinte någon valfrihet för alla att stanna hemma hossina barn. Däremot ger föräldraförsäkringen ensådan valfrihet, eftersom denna bygger påinkomstbortfallsprincipen.Ytterligare en sak som jag tycker skall hälsas medtillfredsställelse är att handikappreformen trots dekrisuppgörelser som har träffats ligger fast. Dettillsattes en utredning av som jagsjälv kom att tillhöra. Det fanns i den utredningenoch finns även i övrigt en samsyn om behovet av enhandikappreform. Framför allt skall insatsernariktas till dem som har de allra svårastefunktionshindren.Detta och t.ex. åtgärderna påarbetsmarknadspolitikens område gerkrisuppgörelserna en fördelningspolitisk profil.Det får dock inte stanna vi detta.Handdikappfrågorna är flera, och gruppenhandikappade är betydligt mycket större än dengrupp som gynnas av den här reformen, även omden har de allra största behoven. I ytterligare ettbetänkande tas frågan om de generella insatsernaupp. Man måste alltså gå vidare och utvecklahandikappolitiken, trots att förslag nu läggs framom denna angelägna reform.Anf. 157 (nyd):Herr talman, ärade riksdagsledamöter! Jag harställt upp i debatten för att säga några ord omhusläkarsystemet.Socialdepartementet har framlagt ett förslag om ettsvenskt husläkarsystem. Detta förslag har varit påremiss hos många instanser. Socialdepartementetsavsikt är nu att lägga fram en proposition i ärendeti höst.Många av remissinstanserna har varit negativa.Dessutom är en majoritet av läkarkåren och avsjuksköterskekåren av olika skäl emot förslaget.Jag skall här framföra några av dessa skäl.Jag tycker att det är något anmärkningsvärt att vissalandsting beslutat att införa systemet trots attförslaget ännu inte har nått och vi här ikammaren inte haft tillfälle att säga vad vi tyckerom det.Husläkarsystemet bygger på en romantisk, vackerföreställning om att läkaren utgör förlängdaarm, som alltid vet bäst och som kan förmedla vård.Patienten kan tryggt överlämna sig till doktorn.Man föreställer sig en doktor tyvärr är vi inte så bra doktorer. De modernamedicinska behandlingsmetoderna kräver att manutnyttjar alla remissinstanser på ett effektivt sätt.Detta är en modell som vuxit fram i . Det ären bra modell, och jag kan inte se något skäl attändra på den.I och har man etthusläkarsystem, och patienterna uppskattar dettasystem. Här finns emellertid den avgörandeskillnaden att vårdpengen tillhör patienten och intelandstingen. Man skiljer rollen som finansiär frånrollen som producent. Detta är mycket viktigt. Omman avskaffar Dagmarreformen och inför frietablering, anser vi att ett husläkarsystem skullevara alldeles utmärkt.Bo Könberg har i en del intervjuer sagt attSocialdemokraterna och Ny demokrati angriperhusläkarreformen från olika håll. Därför blir denlogiska men outtalade uppfattningen att sanningenligger i den politiska mitten -- förlåt, den politiskamakten -- och att frågan därför inte behöverdiskuteras. Jag vill nu framföra en del synpunktersom jag tror delas av alla, oavsett partitillhörighet.Man önskar åstadkomma läkarkontinuitet ochtillgänglighet för sjukvården. Dessa fina syften äremellertid i stor utsträckning redan tillgodoseddagenom dagens distriktsläkarsystem ochvårdcentralerna. Därför är detta förslag något avatt slå in öppna dörrar.Vårt fina distriktsläkarsystem och våravårdcentraler är föremål för studiebesök frånutlandet. Man kommer hit för att studera vad vi kanåstadkomma i primärvården.Detta fina system behöver inte brytas sönder ochersättas med ett husläkarsystem.Framför allt imponerar det fina teamarbetet mellanolika yrkeskategorier med ett gemensamtvårdansvar. I många länder där man har etableratett husläkarsystem är man alltså ändå inte nöjd,utan man kommer till oss för att titta på vårutmärkta primärvård.Vad innebär då husläkarsystemet? Jo, det innebären hel del restriktioner. Man får inte byta läkareförrän efter . Ingen får vara husläkare pådeltid. Själv är jag husläkare på en tiondelstid,eftersom jag inte blir av med mina patienter -- deuppsöker mig vare sig jag vill det eller inte. Jagtycker också att det skall vara på det sättet.Varför skall man inte få välja en specialist somhusläkare. Varför skall en kvinna inte få ha engynekolog som husläkare om hon har problem menfamiljen i övrigt är frisk, bortsett från en delförkylningar som man alltid kan hantera.Varför kan inte en företagsläkare få varahusläkare? En företagsläkare har god kontakt meddem som arbetar i företaget och kan få de anställdaatt lyssna på råd om förebyggande åtgärder mott.ex. arbetsskador.Varför skall alla medborgare tvingas in i systemet?Varför skall man betala för att få en remisstill en specialist som man ändå vet att man skall gåtill? Detta tycker jag är överförmynderi. BoKönberg får ursäkta dessa brutala ord.Slutligen några ord om ekonomi. Det finns i dagenssituation all anledning att tala om ekonomi. Fyrastycken oberoende utredningar har visat att detföreslagna husläkarsystemet kommer att kostaungefär mer än detnuvarande systemet. Jag skall med glädje lyssna på förklaringen.Jag har jämfört husläkarsystemet, med listningenav patienter, med vad det kostar om man skulle gåtill specialistläkare. Då kom jag fram till faktor 2,dvs. 8 miljarder i stället för 4 miljarder. Jag harockså tagit del av specialistläkarnas utredning. Dehamnar i faktor 1,9 i stället för 2,0, som jag gjorde.Gunnar har gjort en utredning och kommerfram till ungefär samma resultat.Privatläkarföreningen har kommit fram till 7miljarder. Det kanske inte var så konstigt att dehamnade litet högre. I alla fall finns det en delekonmiska faktorer att ta hänsyn till.Jag skulle föreslå att tar med sig dethär förslaget tillbaka till ocharbetar vidare på det, även med tanke på denekonomiska konsekvensen.Anf. 158 ():Herr talman! fick vi ett pressmeddelande omvad vår socialminister har för sig.Han är i och talar om att en brafamiljepolitik stödjer barnen och bidrar tilljämställdheten mellan kvinnor och män. Det tyckerjag är ett bra uttalande, och jag tror att allainstämmer i det.Jag tycker också att själv ochFolkpartiet i många avseenden aktivt arbetat fördetta. Jag tänker exempelvis på förslaget ombarnombudsman, förslaget om barnomsorgslag, attalla skulle ha rätt till barnomsorg, att man drivit påom handikapputredningen och att man i den härvändan ser till att vi inte får ett vårdnadsbidrag.Men när jag läser det här uttalandet undrar jagockså en del över vad regeringen som helhetfaktiskt gör, eller rättare sagt inte gör i olikasammanhang för att förbättra barnens situation ivårt land. har ipressmeddelandet nämnt föräldraförsäkringen ochhur stor andel pappor som tar ut föräldraledighet.Det har alltså varit en oerhört marginell utveckling:0,av papporna beräknat ,trots att regeringen lagt ned miljoner påpappakampanj. Då kanske det är dags att börjafundera över andra sätt att öka pappornas andel avföräldraledigheten.Jag saknar i både krispaket och regeringsförklaringen betraktelse av dessa frågor ur kvinnors och barnsperspektiv. Hur pass angelägna är reformer ellerbesparingar för de grupperna? Det jag reagerarmot är självfallet att en karensdag slår hårt motlågavlönade kvinnor, och av dem är det många somhar barn. Jag ser också hur frågan om tvåsemesterdagar naturligtvis slår väldigt hårt motlågavlönade, men särskilt mot barn vars föräldrarär lågavlönade och inte har någon avtalsenligsemester. Vi har också problemet att barnbidragetinte ökar. Det hör till den del av krispaketet sommånga barn som jag träffar på i min omgivningverkligen har klart för sig och beklagar.I regeringsförklaringen, som jag tycker inte har fåttalltför stor uppmärksamhet, står det attkommunerna får ett större ansvar för utformningenav välfärdspolitiken. Det står också att kvinnorsmöjlighet att starta eget kommer att öka medregeringens insatser.Då undrar jag om regeringen har tittat närmare påhur verkligheten ser ut. Vi vet att de allra flestakommuner befinner sig i kris och attarbetslösheten ökar katastrofalt bland justoffentliganställda kvinnor. Det är kanske inte att fågå ut och starta eget som är det de mest längtarefter, utan att få fortsätta ett jobb som de tycker ärmeningsfullt och som behövs.Jag undrar också vad biträdande socialministern anser om Barnlobbyn, som har bedrivit ettmycket bra arbete för att uppmärksamma hurnedskärningen i vårt land drabbar just barn. Detfinns många exempel på stängda lekplatser,bibliotek och minskad barnkultur, men också på enförsämrad barnomsorg. Olika företrädare förFolkpartiet, exempelvis biträdandesocialborgarrådet i , har gått ut och talatom kravmaskiner, att det enbart ärpersonalintressen osv. Jag hoppas att Bo Könbergkan dementera den uppfattningen.Jag var ute i , som är enmycket drabbad kommun. Det var som hadetagit ett i mina ögon mycket bra initiativ och bjuditin samtliga riksdagsledamöter att besöka någonkommun och att besöka en fackklubb. De jagträffade där som jobbade med barn och ungdomarvar uteslutande kvinnor. De kvinnorna varnaturligtvis oroade över sina jobb. Men de hadejobbat så länge att det inte var det främsta skälet tillderas oro. Det var hur det program som redanfanns för besparing i drabbar just barnenoch ungdomarna. Det var två fritidsgårdar somskulle läggas ned. Det var bibliotek som skullestängas. Det var utmärkta barnprogram som skulleskäras ned väldigt kraftigt, till skillnad mot detekniska förvaltningarna, som inte alls hade sammasparkrav på sig.Jag undrar vad som händer när statsbidragen nu blirännu lägre för kommuner som . Vi vet attde besparingar som redan är på gång där kommeratt accelereras.I regeringsförklaringen talar man om det minskadebudgetunderskottet, hur viktigt det är att inte ökapå det ytterligare, utan minska det. Om man villanlägga ett barnperspektiv vill jag verkligenunderstryka att jag tycker att det är ett riktigtresonemang.I en intressant artikel i talas det om den offentligagenerationsskulden, om hur våra barn kommer attfå betala om inte konsumtionenminskar . Räntorna uppgår till 60miljarder för svenska skattebetalare. Jag tyckeralltså att det är riktigt av regeringen att minskabudgetunderskottet. Men jag tror att det går attgöra det på ett helt annat sätt än regeringen gör idag.Det går att omfördela inom statsbudgeten mellanförsvar och sociala verksamheter. Det går att inomsjukförsäkringen minska för dem som har mest och att öka för dem som har mindre. Det gåratt se till att man på olika sätt fördelar bördorna.Man talar i regeringsförklaringen om att varjemänniska är unik och om den svages rätt tilltrygghet och integritet. Jag undrar hur det stämmermed verkligheten, med starkt ökade socialbidrag.Första och har de ökat med över20 %. Hur uppfattar de människor som i dagtvingas att söka socialbidrag, och som ibland inteens vill söka av rädsla för förnedring, talet om ökatmänniskovärde?Anf. 159 Statsrådet ():Herr talman, riksdagsledamöter! När jag stod i denhär talarstolen i den förra allmänpolitiska debattenför ungefär sedan, visste jag lika litetsom någon annan att just det året skulle föra medsig stora ekonomiska uppgörelser mellanregeringen och Socialdemokraterna.Huvudtalare från oppositionen var den gångenBirgitta och . Det framgick interiktigt av deras inlägg den gången att det skulle blii samverkan med Socialdemokraterna somregeringen skulle föreslå att en karensdag införs isjukförsäkringen, att besparingar genomförs ipensionssystemet och flera andra svåra beslut.Det är inte särskilt konstigt att det inte märktes dengången. Socialdemokraterna hade gått till val påtron på en snar ekonomisk förbättring och på attvändpunkten var nära.Nu vet vi att denna ekonomiska vändpunkt ännuligger en bit framför oss. För att skall kunnadra nytta av en internationell konkjunkturuppgång,när den nu kommer, krävs det att vi hartagit itu med våra inhemska problem, bl.a. det storastrukturella budgetunderskottet.Att förslag som syftar just till att ta itu med dettasamlar en stor majoritet i betraktar jagsom ett starkt belägg för att har ett välfungerande politiskt system samt att såväl regeringsom opposition -- då tänker jag på densocialdemokratiska -- numera drivits avverklighetens krav mer än av prestige. Inte minst ärden socialdemokratiska oppositionen värd berömför detta.De besparingar som ligger i krisuppgörelsen är istort välavvägda. Stora besparingar är så utformadeatt de får delas av många människor, somsvaga grupper skyddas. Det är den huvudprincipsom är den mest lämpade, även för eventuellaframtida besparingar som kan komma att blinödvändiga.Av de föregående talarna i dagens debatt har inteminst kommit in på de problem ochde brister som har att göra med den svåraekonomiska situationen. Dock har jag knappastuppfattat av hennes inlägg att det finns specielltmycket realism i hennes funderingar på hur manskall komma till rätta med det storabudgetunderskottet på ett sätt som egentligen intedrabbar någon.Några frågor som det finns anledning att ta upp iden här debatten sammanfaller i övrigt till stor delmed några av dem jag tog upp i den allmänpolitiskadebatten . Låt mig börja med några ord omsocialförsäkringen.Arbetsskadeförsäkringen har under de senaste årenvarit skolexemplet vad gäller systemfel isocialförsäkringen. Nästan alla som direkt arbetarmed arbetsskadeförsäkringen intygar att denhämmar en arbetsskadad persons ambitioner attlåta sig rehabiliteras för att därmed snabbtåterkomma till arbetet. kostar denorimliga summor för samhället och ytterst förmedborgarna, pengar som sannerligen kundeanvändas på bättre sätt. Just nu är det samladeunderskottet i arbetsskadefonden drygt 24miljarder kronor.En del åtgärder har vidtagits för att minska detta.Det kommer att innebära att ökningstaktenminskar något. Men enligt prognoserna kommer,om ingenting ytterligare görs, det ackumuleradeunderskottet i arbetsskadefonden att om hastigit till , vilket förståsinte är en acceptabel kostnad.Detta inses av fler och fler. Jag noterar att man iAftonbladets huvudledare i söndagssammanfattade den här frågan på följande sätt:''Vid det här laget är väl alla ense om attarbetsskadeförsäkringen bör läggas om så att denstämmer överens med den proklameradearbetslinjen. ''Ett annat stort och viktigt område är det svenskapensionssystemet. Den arbetsgrupp som sedandecember behandlar frågan om ett förbättratpensionssystem lade fram sinförsta rapport. I den beskrevs ingående de problemsom finns i dagens system samt principerna för hurdessa kan lösas och redogjordes för hur ettpensionssystem efter dessa nya riktlinjer skullekunna se ut.Syftet var att stimulera den allmänna debatten.Hittills kan man konstatera att de flesta inlägg harvitsordat de grundtankar som finns inompensionsarbetsgruppen. Det är bra, eftersom detborde skapa förutsättningar för att snabbt gåvidare.Sedan den förra allmänpolitiska debatten harSocialdepartementet lagt fram en promemoriarörande husläkare. harpromemorian varit ute på remiss, och resultatet ärett brett instämmande i husläkartanken men meden hel del invändningar gällande utformningen.Flera av dessa invändningar är motstridande ochdärmed naturligtvis svåra att tillgodose. Många avinvändningarna är dock värdefulla och kommer attbeaktas i den proposition som kommer underhösten.Min utgångspunkt har varit och är att sjukvården ivårt land inte bör centralstyras.