prot · GF0962 · 1992-02-12 00:00:00 — Något som mansenare tar avstånd från genom att deklarera attstaten skall garantera den högre utbildningens ochforskningens fristående ställning i förhållande tillolika särintressen.I en annan piruett, i ett annat sammanhang, sägerPer , att väl fungerande privata universitetkommer att fungera som riktkarlar föratt motverka orättmätigt politiskt inflytande överhögre utbildning.Om det med privata universitet avses stiftelser äroklart. Vad innebär, , orättmätigtpolitiskt inflytande på högskolor och universitet?Anf. 140 (m):Herr talman! Man föreslår ändringar i förslag somhar presenterats, när man inte tillhör ett parti sominte klarar av att ta till sig nya synpunkter ochargument.Den här regeringen består av fyra partier. Vi har ettrikt inre liv. Vi skäms inte över det, utan vi ärganska stolta över det. Det händer att vi ibland fårge och ta. Jag tror att det i längden är ett sätt attkomma fram till bättre beslut och resultat än vad viannars skulle göra. Jag tycker att det är ett generelltsvar.Flera socialdemokrater har i debatten påpekat attinte alla detaljer stämmer. Det vore märkligt omdet vore så med olika partier i regeringen.Vidare har vi frågan om stiftelser och vad som ärotillbörligt politiskt inflytande. harman då och upplevt att politiker har fattat beslutsom har berört den högre utbildningen, dvs.universitet och högskolors verksamhet, som intealltid har stämt överens med vad man har upplevtsom absolut nödvändigt eller riktigt ute påskolorna.f300 > Jag tror att det på de utbildningsanstalter därlandets kanske bästa kompetens finns måstefinnas betydande befogenheter att faktiskt fattabeslut om utbildningens innehåll och uppläggningoch om hur man skall organisera sin verksamhet.Jag tror att den dynamik vi kan åstadkomma omvi kan göra de utbildningsenheterna mersjälvständiga är betydelsefull för utvecklingen avden högre utbildningen generellt.Anf. 141 ()replik:Herr talman! Det sista statsrådet sade var väl intesärskilt klargörande. Det var ett sådant allmäntoch vackert tal som alla kan ställa upp på. Dettonläge och det tonfall som nuanvände står i och för sig i mycket bjärt kontrasttill den sakligt inriktade konfrontationspolitiksom för.Svara i stället på frågorna! Varför tycker man iena stunden att det är fult med tvärvetenskapligaråd som har samhällsrelevans och där inte baraforskare är representerade utan där man ocksåhar en koppling till allmänheten? Låt mig nämnaFRN:s mycket fina och i breda lager uppskattadeinformationsverksamhet med källaserier, som hargett en stor grupp människor möjlighet att trängain i de mycket ofta komplicerade frågor som rörenergipolitik, miljöförstöring, osv. Detta finnsinte med i den på diktat frånutbildningsdepartementet i hast hoprafsademotion, som några borgerliga politiker iutbildningsutskottet har tvingats skriva på förhusfridens skull.Även om det i en så här viktig diskussion -- vilketockså är mycket beklagligt -- inte finnsföreträdare för och folkpartietnärvarande, måste jag i hederlighetens namnställa följande frågor, fastän det är möjligt att deförblir obesvarade: Vad är det nu som gäller? Ärdet det som sägs i den fyrpartimotion som väcktspå diktat från och sombl.a. står bakom, dvs. att FRNskall slopas? Eller är det det som sägs i denmotion som har väckts av vår värderade tredjevice talman från och sompå punkt efter punkt överensstämmer medsynpunkter i den socialdemokratiska motionen,nämligen att forskningsrådsnämnden är bra ochatt den skall finnas kvar också i fortsättningen?De frågorna tarvar faktiskt ett svar inom den allranärmaste tiden.Anf. 142 (m)replik:Herr talman! Jag tror att det även i stridens hettaär viktigt att ha klart för sig att varken regeringeneller några statsråd någonsin har ansett att det ärfult med tvärvetenskap. Däremot har moderataföreträdare haft uppfattningen att det inte varnödvändigt att behålla just FRN för att värna dentypen av forskning. Vi har blivitövertygade om att det kanske var litet blåögt, ochvi har också förstått att det nog finns anledning förriksdagen att se annorlunda på den frågan.Förste vice talmannen anmälde att BengtSilfverstrand anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 143 ():Herr talman! från ,som är lärare i hemkunskap och har varit detsedan 1972, är en av de många medborgare somhar tagit kontakt med mig i frågan om direktiventill läroplanskommittén. Frågan har tidigare underdagen varit uppe till diskussion här i kammaren,men jag tycker att synpunkter ärså viktiga att jag trots allt vill använda minaminuter här till att föra fram dem.Kristina talar om att det skall utredashuruvida de praktiska ämnena hem- ochbarnkunskap samt slöjd skall vara kvar igrundskolan i fortsättningen. Skolministern harvarit något irriterad över de här diskussionernatidigare . Hon menar att man inteskall spjärna emot utredningsdirektiv och frågarom man inte skall få utreda, modernisera ochförändra. Jo, alldeles självfallet skall man det.Men är detta något så modernt och framåtriktatatt utreda? Är det inte så att det bakom ganskaoskyldiga utredningsdirektiv döljer sig ganskamörka och bakåtsträvande krafter i vårt samhälle,krafter som gärna vill se en elitskola utan plats förpraktiskt tjafs? Dessa krafter är, i varje fall somjag ser det, fruktansvärt omoderna och omoderntförskräckliga.När jag bedömer och andrasinlägg försöker jag göra det utifrån mina egna ochandras djupt mänskliga kluvenhet införförändringar. Ofta är det ju så att vi är positiva närförändringarna gäller bara ''i princip''. Vi kan somexempel ta riksdagsmäns inställning tillförändringar av utskottsindelningar eller antaletledamöter i . De flesta av oss är mycketpositiva till att det skall förändras och förnyas.Men skulle förändringen innebära att våra platserkanske inte längre skulle finnas kvar, är viplötsligt negativa, om inte i princip så i sak.Jag har försökt bedöma inläggutifrån det att hon vill försvara sin utbildning, sittarbete, sina vanor och sin trygghet. Det finnsförvisso inslag av detta, naturligtvis, men jagtycker ändå att hon och de medborgare som harfört fram detta har någonting mycket viktigt attsäga.Dessutom vet vi att föreningen av teori ochpraktik är otroligt viktig. Själv har jag undermånga arbetat på , där ungarna läser in två ochtre årskurser på justgenom föreningen av teori och praktik.Att vi nu bjuder motstånd mot de här direktiventycker jag att skolministern skall ta på allvar. Dethandlar inte bara om . Jag harprecis läst Per bok om HerbertTingsten och hans samlade skrifter. Den heterTyranniet begär förtroende. Bl.a. skriver HerbertTingsten mycket tankeväckande och minst av alltomodernt att ''demokrati innebär just att man iideologisk mening saknar mål''. Det handlar omatt man eftersträvar att söka de bästalösningarna, och för vår del, som valda ledamöter,handlar det om att söka de bästa lösningarna föralla medborgare och att inte försöka fösa inmedborgarna på någon speciell enda väg eller motnågot speciellt endamål.Jag läser också gärna , enförfattare som var mycket viktig för mig när jagbildade mig en uppfattning om omvärlden. Hanbeskriver sin väg ut ur kommunismens utopiväldigt fint. Han säger: Från den skenbaraklarheten till famlandet i mörker. Han gick frånen modell där alla lösningar var klara till ettfamlande och till ett sökande efter de bästalösningarna.Dessa damer -- m.fl. som har hörtav sig till mig -- och dessa herrar, HerbertTingsten och , har något viktigtatt säga. Bl.a. säger de att det inte finns någonenda väg.Det finns därför, skolministern, anledning attbjuda motstånd även mot oskyldiga direktiv till enläroplanskommitté. Jag hoppas att skolministernbeaktar det och förstår att det inte bara handlarom hävdandet av några omoderna egenintressen.Jag hoppas att skolministern lyssnar på orden frånKristina , att hon lyssnar på HerbertTingsten och att hon lyssnar på dessa damer och herrar har att säga ärnämligen långt ifrån omodernt. 144 (m) replik:Herr talman! Det är många med som har framförtsynpunkter och berikat mina kunskaper om bådehemkunskap och annat. Självfallet tar vi dem påallvar. Jag vidhåller ändå att man inte skall bjudaså mycket motstånd mot att analyserakonsekvenserna av vissa förändringar. Det ärnämligen det som läroplansdebatten handlar om.Eftersom berättar vilka böckerhan läser kan jag säga att det för mig finns ettantal författare och forskare som är oerhörtcentrala när det gäller inlärning: MattiBergström, , , m.fl. Dessavisar på ett mycket belysande sätt betydelsen avatt förena teori och praktik, att man måste lära sigatt arbeta med alla sinnen för att riktigt förstå ochhantera saker. Jag tror att det är oerhört viktigtatt ha detta klart för sig när man skall forma enny läroplan. Det måste påverka vad vi skall ha förämnesstruktur, vilka moment vi skall ha och hurpedagogiken skall se ut.Däremot tror jag -- vilket jag har påpekat i denhär debatten -- att det är föråldrat och omoderntatt utgå ifrån en gammaldags uppfattning omvilka ämnen som är teoretiska och vilka som ärpraktiska. När man säger att hemkunskap är ettpraktiskt ämne medan biologi är ett klassisktteoretiskt ämne är det fel -- jag har sagt dettidigare i debatten -- i den moderna skolan.Ämnet hemkunskap innehåller många praktiskainslag, men man ägnar sig också åtkonsumentlagstiftning, kemi m.m. Ämnet biologii den moderna undervisningen utgörs till stor delav exkursioner och praktiskt arbete där man lärsig att förstå hur naturen fungerar. Vi måste hasådan vidsynthet när vi jobbar med detta. Då ärdet naturligtvis också viktigt att analysera vadsom dyker upp i den här debatten.Jag tror inte att man skall vara så rädd för atthantera den konsekvensutredning som man harbett läroplansförfattarna att försöka skaffa fram.Jag tror nämligen att det är mycket centralt att viger eleverna en skola för morgondagen, somrespekterar att det är eleverna som måste görahuvudarbetet i inlärningen. När vi ställer detkravet på dem och ger dem möjligheter i form avden ledning och inspiration som bl.a. lärare kange, måste vi också visa att vi tror att de kan taansvar. Det innebär att vi måste skapa litetutrymme för deras tillval och deras möjlighet attfå inflytande över hur de skall arbeta. Vi måste hamångfald och variation. Jag tror också att vi iriksdagen måste vara benägna att inte säga attallt, av schemat, skall vara obligatoriskt,utan att det kanske skall finnas ett utrymme attvälja ett ämne som det inte är möjligt attvälja.Anf. 145 ()replik:Herr talman! Jag anser att allt skall kunnautvärderas och belysas. Det måste vi hela tidenvara beredda att göra, särskilt nu när vi befinneross i en period av stark modernisering ochförändring.Mitt motstånd handlar om att alla medborgareskall kunna hänga med på det tåget. Det som görmig mest orolig -- inte bara i den här frågan -- äratt vi är på väg att åka ifrån en mängdmedborgare. Jag vet att de praktiska ämnena,oavsett hur de är utformade, har mycket storbetydelse för inlärningen. Jag vet också att detfinns ganska starka intressen i samhället -- ävenom skolministern kanske inte är den främsteföreträdaren för dem -- som talar om praktiskttjafs och som bara vill ha språk, ekonomi ellerteknik. För att språk, ekonomi, teknik och allaandra väsentliga ämnen skall komma alla till delkrävs en stor del av praktik i skolan. Det är dettajag vill trycka på. Det är detta som KristinaNordin m.fl. har påpekat och som är det centrala.Därför vill jag bjuda motstånd.Anf. 146 (m)replik:Herr talman! Jag vill gärna avsluta den härdebatten med något som jag sade i mittinledningsanförande. Vi har tagit på oss ettmycket stort ansvar när vi har sagt att vi skall haskolplikt. Vi tar i anspråk av ett barns liv.Min ambition är att när barnen är och slutarskolan skall vi kunna se dem i ögonen. Eleven ochskolan skall då vara överens om att det har varitväl använd tid, att eleven har utvecklats ochkänner att han/hon har fått den utbildning sombehövs för att utveckla de egna förutsättningarna.Det innebär att man måste försöka åstadkommaen skola för alla, vilket vi tyvärr inte riktigt har . Det är en av definitionerna på vad vi menarnär vi talar om att skapa bästa skola. Detinkluderar förståelse för det som WidarAndersson tar upp om att det finns elever somkanske behöver mera av praktik än andra och attvi måste ha variation i vår skola.InvandrarpolitikAnf. 147 ():Herr talman! Rasismen förekommer på mångahåll i världen, men inte i -- det är så mångahar trott och tänkt. Vi har sett hur rasismen ochfrämlingsfientligheten breder ut sig i övrigaEuropa och har tänkt att sådant inte är möjligt iSverige. För många har den senaste tidenshändelser varit ett brutalt uppvaknande.Det finns ingen patentmedicin motfrämlingsfientligheten och rasismen, som måstebekämpas på många sätt, både i stort och i smått.De flesta av oss är med rätt upprörda ochförskräckta över vad som hänt den senaste tiden.De många våldsdåden har fungerat som enväckarklocka och fått människor att reagera ochockså visa att vi inte accepterar rasistiska illdådoch våldsbrott som begås mot människor medannan hudfärg.De senaste årtiondenas stora invandring harnaturligtvis inneburit en förändring av detsvenska samhället. Vi har fått nya etniska,nationella och religiösa grupper. Av Sverigesdrygt 8 miljoner människor har över 1 miljoninvandrarbakgrund, dvs. de är antingen förstaeller andra generationens invandrare. ärmed andra ord ett mångkulturellt land.Det ställer också krav på tolerans, öppenhet ochkunskap hos oss alla. Vi måste kunna föra enöppen debatt om invandringen och dess villkoroch problem. Vi måste också våga diskutera vårinvandrar- och flyktingpolitik utan att de som harkritiska synpunkter blir beskylda för att varafrämlingsfientliga eller rasistiska.I regeringsförklaringen sades att''främlingsfientligheten och rasismen skallbekämpas''. Vad som har saknats är förslag tillåtgärder.Nåväl, regeringen har i alla fall efter lång tidmotvilligt och efter stort opinionstryck äntligenförmått sig att presentera förslag till åtgärder. förslag är bra, och de flesta förslagen ärlångsiktiga. Det behövs naturligtvis. Att förändraattityder tar sin tid.Men många väntar på att någonting skall görasnu. Det har sagts inte minst från invandrarnasjälva att det behövs åtgärder nu.Det finns hos människor just nu en beredskap ochett sug efter kunskap och information. Denberedskapen borde tas till vara just nu och inteom t.ex. ett halvår.Man måste också fråga sig hur invandrarna hardet och hur de mår. Många mår dåligt,särskilt barn. Många är rädda, rädda för att gå ut,rädda för att gå till arbetet. Många fruktar för sittliv.Därför är det initiativ som de kristnasocialdemokraterna och föreningen tagit mycket bra. Deras upprop ''På vaktmot rasism'' innebär att frivilliga skall finnas iaffärer och med sin närvaro skydda invandrarna.I regeringens budget föreslås 10 milj.kr. förinsatser mot främlingsfientlighet, rasism ochantisemitism. 10 miljoner är inte särskilt mycketpengar för en så här viktig angelägenhet.Avsikten är, sade här i kammareni , att stimulera ett arbete på brettplan för att stödja de goda krafter som finns. Vadmenas med goda krafter? Är folkrörelserna ochbildningsförbunden sådana goda krafter?Folkrörelsernas arbete mot främlingsfientlighetoch för medmänsklighet och solidaritet har enoerhört stor betydelse. Det är bra med satsningarfrån myndigheter, och sådana behövs också imånga fall, men de kan aldrig ersätta det dagligaenträgna arbete som bedrivs på arbetsplatsen, ibostadsområdet eller i föreningslivet.Från socialdemokratiskt håll föreslår vi attfolkrörelserna och bildningsförbunden skall gå ispetsen för en kampanj för ökad förståelse ochmedmänsklighet. Vi har motsatt oss enneddragning av anslagen till folkbildning. Det ärinte rimligt, anser vi, att som regeringenanslår pengar till kampanjer som kanskefolkrörelserna skall driva, skär man ner anslaget.Invandrarministern, som också är kulturminister,borde ta hjälp av kulturarbetarna i en snabb ochaktiv insats mot rasismen ochfrämlingsfientligheten.I det mångkulturella är detbildningsförbunden som sprider aktiviteter. Inomstudieförbunden genomförs ca 100 000kulturevenemang . Det gör ungefär600 000 arbetstillfällen för konstnärer ochkulturarbetare.Tänk att kunna använda kulturarbetare i kampenmot främlingsfientlighet och rasism! Vilkaopinionsbildande krafter skulle inte det kunnavara! Att med sångens, musikens och teaternshjälp lära oss om andra människor och i teaternsform kanske får våra fördomar speglade.Men ett av de viktigaste sätten att bekämpafrämlingsfientligheten är att se till att allamänniskor har ett arbete, att alla upplever socialrättvisa. I ett samhälle där människor vet att dekan få jobb, kan försörja sig, känna socialtrygghet och tillförsikt , där harrasismen svårt att finna fotfäste.Anf. 148 (nyd):Herr talman! när jag för första gångenstod i denna talarstol var ämnet. Jag kunde dengången konstatera att det endast fanns fem talareanmälda i ämnet rättstrygghet. Jag var förvånadöver förhållandet. Jag dristade mig att fråga omdetta ämne var ointressant att debattera förkammarens ledamöter. I anförandet sade jag bl.a.att det handlade om att värna den enskildamänniskan, så att hon skall känna sig trygg ute påvåra gator och torg.I den här debatten är det desto fler talare, ochäven om rubriken är annorlunda nu berör densaker som jag har tagit upp men som i dagär högst aktuella.I dag är vi mitt uppe i en känsloladdad debatt omrasism, en debatt som naturligtvis är ångestfylldför de människor som känner sig drabbade. Menden är minst lika ångestfylld för alla medborgarei samhället. Det kan inte finnas någon normaltfungerande människa som inte känner vanmaktinför den det som har inträffat. Att skjuta på envilt främmande medmänniska, det är en barbariskhandling. Det är galenskap helt enkelt.Under mitt första anförande, herr talman,påtalade jag en del brister i regeringsförklaringenpå grund av att den inte innehöll något om dessarelationsstörningar människor emellan som i daginger stark oro . Jag gjorde detmot bakgrunden att jag kommer från ett praktisktyrkesliv där brottsförebyggande arbete varit mittstora intresse. Inför min debut på denna politiskaarena kände jag behovet av att återspegla deströmningar som jag upplevde vara så påtagliga isamhällslivet.Härmed tar jag mig friheten att citera ursnabbprotokollet från beträffanderättstrygghet.Jag sade bl.a.:''Vad jag saknar, och som jag vill passa på tillfälletatt ta upp, är att regeringen måste ge polisen merresurser att kartlägga och förebygga så att inte defascistiska och nynazistiska tendenser som är påframmarsch i får större fotfäste i vårtsamhälle. Vi får inte heller glömma bort attförebygga rasism. ''Jag ställde en direkt fråga till justitieministernangående resurser mot nynazism, nyfascism ochliknande. I pressen har vi kunnat läsa attrikspolisstyrelsen begärt att få medel till justsådan verksamhet. Mot bakgrund av det sominträffat hoppas jag att justitieministern ochregeringen i övrigt medverkar till att de begärdamedlen anslås för ändamålet. Eftersomjustitieministern inte heller är närvarandefår jag skicka budskapet vidare medkulturminister facit i handen, kan jag nu bara konstatera attmina värsta farhågor besannades. Jag varnade förutvecklingen. hade jag som nämntskonstaterat att just rättstrygghet inte var ettintressant ämne. är engagemanget destobättre, om än litet sent.Men måste vi se framåt. Som landets främstapolitiska representanter har vi gemensamt detyttersta ansvaret för att finna lösningar påproblematiken. Därför borde det naturliga varaatt prestigelöst diskutera och analysera samtdärefter vidtaga åtgärder.Herr talman! Rasism är en våldsideologi, ochdärför måste den hållas i schack. Medlen börutredas så att man inte handlar förhastat. Enöppen debatt kan i förlängningen skapa ett storttryck så att rasism förträngs som social realitet.Den öppna debatten måste tillåta att människorfår ge uttryck för sin eventuella kritik av eninvandrarpolitik som i mångt och mycket inte harvarit trovärdig utifrån olika aspekter. I dendebatten får man inte slarvigt använda ordetrasism, framför allt inte som en stämpel påsynpunkter som framförs utifrån den erfarenhetoch uppfattning som olika människor har. Låterman inte människor lufta den oro ochfrämlingsrädsla som det egentligen handlar om,jäser den under ytan, och dolska och mörkatankar föds.En politik som gör människor på våraflyktingförläggningar till fysiska och psykiskavrak, vilket leder till apati samtalkohol- och drogmissbruk, eller tvingar fram sådrastiska åtgärder som inspärrning avflyktingbarn, en sådan politik, herr talman, ärinte human. Den är ovärdig vårt samhälle.Anledningen till en sådan behandling måste varaatt vi saknar resurser att ta till vara de invandrarevi tar emot.Mot bakgrund av mitt engagemang för dessafrågor är det en annan märklig företeelse som jaginte kan underlåta att kommentera. Vårpartiledare berörde detta underförmiddagens partiledardebatt. Det är det sätt, påvilket vissa väl etablerade politiker tror sig kunnalösa problemen. Dessa reser land och rike runtoch sprider fördomar, precis som de anklagarandra för att göra. Eller hur skall man tolka PierreSchoris och utspel?Med all respekt för dessa herrars intellekt ochkunnande finner jag det fullkomligt obegripligtatt i , härifrån menbara 5 mil från min bostadsort, i mycket generellaordalag indirekt anklagar de mig som ledamot förNy Demokrati för att sprida fördomar, förtal ochförakt för andra. I undertoner är jag enligt PierreSchori medskyldig till det som händer blandinvandrarna.Pierre uttalande är litet väl magstarkt,speciellt mot bakgrund av vad jag försökt bidragamed, dvs. att jag har talat om vad man måsteförebygga och komma till rätta med. I ställetborde han välkomna alla förslag som kan leda tillförbättringar. Vårt parti kan ju inte anklagas förden politik som tidigare regeringar drivit och somi dag kritiseras även från invandrarhåll.Nej, jag önskar bara att vi alla ledamöter här idenna kammare gemensamt kan bidraga till ettkonstruktivt arbete för att förbättraförhållandena.Anf. 149 ():Herr talman! Också detta är en debatt medmånga talare. Många kommer att beskrivasituationen, den oro och rädsla som finns osv.Jag vill uppehålla mig litet kring det faktum attlika rättigheter och lika skyldigheter skall gälla föralla som är bosatta i detta land. Det har varit ettåterkommande och starkt uttalat krav i tal ochdebatter och har framförts som ett hela folketsgemensamma rättvisekrav: Lika rättigheter, likaskyldigheter. förs en debatt i frågan, om viskall lagstifta om förbud mot rasistiskaorganisationer, och det är bra. Det är bra med enbred debatt i en så viktig fattade riksdagenbeslut om en terroristlag, som endast gällerutländska medborgare. När lagen antogs användedåvarande statsrådet i sitt anförande ikammardebatten mordet på premiärministern iIndien som exempel på att terroristlagenbehövdes. Den som mördade tillhörde enav landets minoriteter och var tillika medborgarei . Om man skulle översätta det till svenskaförhållanden, kan vi konstatera att om samernaskulle välja att med terror föra sin kamp företniska rättigheter, skulle vi ändå inte ha någonhjälp eller användning av den nya lagen, eftersomden bara kan tillämpas på utländska medborgare.En annan sak som har framkommit i den debattsom nu förs är faran med att inte reagera -- faranmed att låta saker ske. Under jakt påkurder var det många som borde ha reagerat,många som bara lät det ske. Likadant är det medterroristlagen -- i ett rättssamhälle bordedebatten, inte minst i massmedia, ha varitomfattande. Vi borde ha ifrågasatt lagförslagetoch tittat mycket noggrannare på det.Lika skyldigheter -- lika rättigheter och en öppenoch ärlig debatt. kunde vi lyssna tillIan som hänvisade till NyDemokratis motion i flyktingfrågor. Det var syndatt ingen verkade ha läst den motionen. Denbestår av elva hemställanspunkter.