prot · GF0986 · 1992-03-27 00:00:00 — Jag villdärför gärna passa på det här tillfället att tillansvarigt statsråd ställa några av de frågor jagkonfronteras med.Till dem hör naturligtvis frågan om de offentligautgifterna. Statsrådet säger att antagandet attkvinnor skulle kunna förlora på ett medlemskapbygger på två förutsättningar: dels att kvinnor ihögre utsträckning än män måste vara anställda ioffentlig sektor, dels att man inom EG skulle hahinder mot en hög offentlig utgiftskvot.Uttryckssättet tyder på att statsrådet inte delar deuppfattningarna. Men jag tycker att vi i svaret intefår någon riktigt bra utveckling av den första delen.Kvinnor måste inte arbeta i den gemensammasektorn, men faktum är att de gör det. Detta ärnaturligtvis inte något som man ändrar på myckethastigt, om man ens tycker att det är önskvärt attändra på det. Har regeringen någon annanbedömning än att vård, omsorg och utbildning äveni fortsättningen i ganska stor omfattning kommeratt skötas av kvinnor? Jag antar att regeringen, omman tror att kvinnor även i fortsättningen kommeratt arbete mycket med detta, menar att det arbetetinte skall finansieras offentligt. Även offentligverksamhet kan ju bedrivas på entreprenad. Ellertänker sig regeringen rent av att en större del av detarbetet skall utföras utanför arbetsmarknaden? Detär frågor som jag möter.Det andra antagandet tolkar jag som att statsrådetmenar att det inte finns något hinder mot en högoffentlig utgiftskvot. Jag har, precis som KristinaSvensson, funderat på passusen i svaret om deframtida skatterna. Man hör ju fortfarandeborgerliga politiker, även statsråd, motiveraskattesänkningar med anpassningen till EG. Kan vii dag avfärda EG som formellt skäl tillskattesänkningar och konstatera att regeringen harandra skäl för sin skattesänkningspolitik? Vilketskäl det är, kan vi ju lämna därhän för att intehamna utanför ämnet för den här debatten.Slutligen vill jag gärna säga att jag uppskattar deinformationsåtgärder som redan har vidtagits. Jagser fram mot långtidsutredningensjämställdhetsbilaga. Jag hoppas att vi kommer attfå mycket information, men jag saknar en viktig deli den informationen. Det gäller en fråga som jagofta får. Det är en klok fråga, nämligen: Hur seralternativen ut? Det är viktigt att vi inte bara fårredovisat vad EG innebär, i den mån det låter siggöras, utan också vad en alternativ framtid kaninnebära och vilka konsekvenser den får. Avserregeringen att också lägga ner möda på att ge ossden informationen?Anf. 7 ():Herr talman! Det är mycket bra att den härdiskussionen har kommit upp igen. Det gläder migatt den nu väcks från socialdemokratiskt håll. Sistjag stod här och talade om detta var det utifrån enegen interpellation. Då var det just KristinaSvensson som var regeringens företrädare. Hontalade om att vi kvinnor inte behövde vara oroliga.Nu tror jag tyvärr att den oro som många kvinnor hyser är mycket äkta och berättigad. Det ärviktigt att vi sorterar ut vad som är fakta och vadsom inte är fakta, utan fromma förhoppningar, iden här debatten. Den fråga som vi skall ställa ärför det första på vilket sätt ett medlemskap i --eller den Europeiska unionen, som det kommer attheta om väljer att bli med --kommer att begränsa handlingsfrihet vadgäller den ekonomiska politiken.För det andra kan vi ställa oss frågan på vilket sättett EG-medlemskap kommer att innebära att vitvingas att ändra på vissa skatter. Vad är detfaktiska och vad är det politiska i detta? Det ärviktigt att man skiljer på det. Efter vad jag harförstått måste en del skatter anpassas till EG-nivå.Det gäller punktskatterna, t.ex. momsen,punktskatterna på alkohol och tobak ochenergibeskattningen. Eftersom detta skall varavaror som flödar fritt inom den inre marknadenkommer det att bli en besvärande gränshandel ochandra problem om man har för avvikandeskattesatser.Man har räknat ut att detta kommer att innebäraminskade skatteinkomster för den svenska statenpå 20--. Till detta kommer enårlig medlemsavgift i den här klubben, Europeiskaunionen, på netto , enligt vadjag förstår av de senaste siffrorna. Då är vi uppe iminskade skatteinkomster och ökade utgifter förden svenska staten på ca 30--40 miljarder kronorper år. Vad gör en regering då? Hur man bedömerläget beror naturligtvis på vilken regering vi har.Jag tror att en borgerlig regering i det läget säger attvi måste dra in på de offentliga utgifterna. Med detmenar man tyvärr inte försvaret, som jag tyckervore en mycket bra offentlig utgift att dra in på,utan man menar de offentliga utgifter som handlarom vård och omsorg om våra barn, sjuka ochgamla. Det är den sektor som man säger är tärandeoch inte närande. Den befolkas i huvudsak avkvinnor. De arbetar till inom denna sektor. Visom inte gör det är beroende av att den fungerar föratt kunna sköta våra jobb. Vi är alltså dubbeltberoende av den offentligt finansierade vården ochomsorgen.Under parollen Kvinnorna skall återerövra makteni familjen, vill man se till att vården ochomsorgsarbetet förs tillbaka och osynliggörs bakomhemmets fyra väggar. Jag tror att detta är denborgerliga regeringens taktik.Jag vet uppriktigt sagt inte hur det vore om vi hadeen annan regering. Den förra socialdemokratiskaregeringen sade att detta skulle lösa sig genom attett EG-medlemskap skulle innebära en automatisktillväxt och någon form av ekonomiska dynamiskaeffekter som gjorde att pengarna skulle trilla in ialla fall. Det betvivlar jag starkt. Det finns ingafakta som talar för detta. Frågan hänger i luften ochär mycket oroande oavsett regering, eftersom bådeden tidigare socialdemokratiska regeringen och deborgerliga regeringen är så förtvivlat entusiastiskaför den här lösningen.För övrigt gläder det mig att det finns ensocialdemokratisk kvinna i den här debatten somvågar stå i talarstolen och vara kritisk till dettamycket förlegade projekt. Det tyder på en visstillnyktring och inger hopp inför den stundandefolkomröstningen.Jag skulle vilja veta hur den borgerliga regeringentänker hantera detta. Var skall pengarna tas? Hurskall man kunna krympa statsutgifterna så att vipassar in i ? Hur skall vi ökatillväxten så att nya skatteinkomster trillar in utanatt skattesatserna ökar och utan att ökainflationen? Hur skall vi klara att betala EG:savgifter, sänka de skatter som den borgerligaregeringen anser måste sänkas och ändå klara engod äldreomsorg, en bra sjukvård och ett levandeNorrland utan att tvinga kvinnorna hem till spisen?Detta är en mycket intressant ekonomisk ekvation.Jag undrar hur den borgerliga regeringen har tänktatt den skall gå ihop. Jag är medveten om att detfortfarande finns ett visst utrymme för politiskabeslut i den svenska vid ett eventuelltmedlemskap. Men jag antar att med mig om att den ekonomiska ochmonetära unionen -- som är en del av ettmedlemskap när eventuellt skall blimedlem -- innebär att varje medlemslands ramarför den ekonomiska politiken blir betydligt merbegränsade.Varje medlemsland får ju klara riktlinjer, beslutadeav ministrarna i , för hur stortbudgetunderskottet får vara, hur hög räntan fårvara, hur hög inflationen får vara och hur storutrikesskulden får vara. Valutan blir gemensam.Den svenska kronan existerar inte, utan vi harecun. Vi kan alltså inte skriva ner kronan ellerdevalvera. Vilka verktyg finns kvar i denekonomiska politiken för den nationellaregeringen? Vilka beslut finns kvar för detnationella parlamentet att fatta? Det gälleroffentlig sektor och hur vi skall betala den vård ochomsorg som är nödvändig för alla i alla samhällenoch som måste utföras. Någon måste ta hand om degamla, barnen och de sjuka.Anf. 8 ():Herr talman! Jag känner en viss matthet inför attkomma efter föregående talare, som vet så bestämthur allting är. Det som har präglat den här debattenhar varit att det funnits en mycket stark undraninför framtiden. Man har velat söka svar skall bli. Frågan är naturligtvis hurframtiden skall bli, oavsett om vi kommer med i EGeller inte. Där har vi de politiska instrumenten attspela med i för att forma den framtid somvi vill se i vårt land.Vi i har också varit med på en EG-ansökan. Kvinnorna inom kännerockså en oro inför vad detta kommer att innebära,precis som männen gör. Vi har inga svar på defrågor som vi ställer oss. Det finns inga klara ochentydiga svar. Det bästa sättet att påverka hurframtiden skall se ut i ett EG-perspektiv är att vi gårmed och försöker vara med och förhandla. Vi måstevara starka i de förhandlingarna och kräva att detockså skall tas hänsyn till det vi står för.Man kan skrämmas väldigt mycket i EG-debatten.Det finns de som har tagit monopol på att gå ut medskrämselpropaganda. Å andra sidan kan man ocksåskönmåla EG som det enda saliggörande förframtiden. Jag tycker att båda sätten att hanteraEG-debatten är lika felaktiga. Det är mycketviktigt att man försöker vara så saklig som möjligtoch få ut så mycket information som möjligt i de härfrågorna, så att också vanliga människor också kanförstå dem. För att kunna få den förståelsen måsteman begränsa sig till vissa fält. Områdena ärmycket omfattande och berör hela vår framtid medalla de ämnesområden som finns där.Man kan vara lika förskräckt inför uttalanden frånvissa socialdemokrater när det gäller hotetmot glesbygden som man kan var i ett EG-perspektiv. Jag vet inte vilket som är mest påtagligtoch vilket man skall vara mest rädd för. Det finnsframträdande socialdemokratiska kvinnor sompåstår att det inte är lönsamt med glesbygd. Detkostar för mycket. Det är inte miljövänligt medsnöröjning för dem som bor i glesbygd osv., utandet är något som vi kan lämna därhän. Detskrämmer mig betydligt mer än vad EG-perspektivet kanske gör. Regionerna har i alla fallstärkts i ett EG-perspektiv. Man har störremöjligheter att få samma förmåner i regionerna ochslipper slåss med starka regioner i den utsträckningsom sker i vårt land.Det är också intressant att höra en socialdemokratbära fram ett miljökrav i debatten. Man skall slåvakt om den gröna ekonomin också i ett EG-perspektiv. Det håller jag med om helt. Vi måsteockså se hur miljön kommer att påverkas i ett EG-perspektiv. Där måste vi ha ett starkt krav, precissom när det gäller kvinnans situation.Jag vill inte påstå att svenska kvinnor ärlyckligast i världen. De har en mycket tungarbetsbörda. Frånsett att de i stor utsträckningarbetar inom offentlig sektor har de ocksåhuvudansvaret för arbetet i hemmet. Det skapar enmycket svår situation för kvinnor och en högsjukdomsfrekvens. Det kan inte vara meningen attvi skall slita ut kvinnorna medarbetsuppgifter som de inte orkar med, när vi skallgöra dem jämställda. Jag är inte heller säker på attEG har lösningen på problemet. Men jag tror att vihar valt rätt väg om vi får en valfrihet när det gällerkvinnans situation.Den valfriheten måste också innebära att det arbetesom kvinnan utför i hemmet, med barn, mednärstående och äldre skall värderas av samhället.Där kan vi kanske lära något av de andra . Där lyfter man fram kvinnan också somden biologiska varelse hon är ifamiljesammanhang. Det har vi i inte velatgöra. Vi har hävdat att det är en annanroll som kvinnan skall spela. Vi har inte velat se attdet också finns andra roller som hon kan ha intresseoch ork att spela.Det finns även en stor oro från kvinnor som påståratt de inte vill sända sina söner till krig i Europeiskaunionens namn. Jag förstår att det inte är enframtidsbild som man vill se, eftersom också jag harsöner. Den bilden förstärks nu av innebörden iMaastrichtöverenskommelsen. Där tycks unionen iallt större utsträckning stå som det framtidaEuropa. Där har vi starka skäl att vara mycket fastanär det gäller ett framtida inträde i EG. Det finnsgränser för vad kan gå med på där. Jag villse en sådan gräns.När det gäller kvinnors påverkan påförhandlingsarbetet tycker vi att det finns allanledning att se till att kvinnor finns med här medde kunskaper som de har och behärskar.Centerkvinnorna har krävt att man skall tillsätta ensärskild arbetsgrupp som skulle bevakakonsekvenserna för kvinnorna i ett EG-perspektiv.Det är något som också kommer upp till behandlinghär i . Jag tror att det är mycketviktigt, så att man inte glömmer bortkvinnoperspektivet när det gäller EG.Anf. 9 ():Herr talman! Det är utmärkt att vi har denna typav diskussioner i kammaren. De belyser frågan frånmånga olika håll, och det förs i huvudsak en sansaddebatt, där både för- och nackdelar kan inventerasoch belysas. Men strålkastarljuset sätts också på enhel del myter.När det t.ex. gäller kvinnors förvärvsverksamhet iEG-länderna råder det en rad missförstånd ute idebatten. När man är ute och träffar grupper avbåde kvinnor och män finner man att de ärmärkvärdigt okunniga om vad som gäller i . De vet kanske hur det var för tio årsedan, men de har undgått att se den utvecklingsom faktiskt har ägt rum.Man kan se att förvärvsverksamheten blandkvinnor är i stigande i alla . Man kanockså se att EG:s jämställdshetslagar stärkerkvinnornas ställning på arbetsmarknaden överallt iEG-länderna, oavsett om de ligger på en lågförvärvsnivå eller som i på en högförvärvsnivå.Man kan också se hur EG-kvinnorna i allmänhet äroerhört positiva till EG-samarbetet. Det gäller intebara för förvärvsverksamhet och ekonomi. Jagskall senare komma in på den vision om fred sommånga av kvinnorna speciellt tar fram och värnarom när man talar om EG.Jag tycker att det har förekommit glidningar här idebatten från s-håll, där man vill låta påskina attkvinnornas jobb skulle försvinna om vi blirmedlemmar, eftersom kvinnorna finns inomtjänstesektorn. Men så är icke fallet. I allautvecklade marknadsekonomier finns det en storoch växande tjänstesektor -- vård, omsorg,barnomsorg och utbildning -- och det är i storomfattning kvinnorna som finns där. Efterfrågan pådessa tjänster stiger, mer i som inte haren hög förvärvsfrekvens än i de länder där kvinnort.ex. redan har mycket barnomsorg. Resonemangetstämmer alltså inte. Också efterfrågan påutbildning stiger kontinuerligt i takt med attländerna blir mera utvecklade.När man ser på var kvinnorna finns låter det somom alla kvinnor i fanns inom den offentligasektorn. Så är det inte heller. Statistiken visar att57 % av svenska kvinnor finns inom offentlig sektoroch inom den privata sektorn.Det påstås ibland också att vi när vi blir medlemmari EG får nöja oss med deltidsjobb. I arbetar49,av kvinnorna heltid och så mycket som34,deltid. Det läge som många i dagbefinner sig i stämmer ganska väl överens med deförhållanden som rådde beträffande svenskakvinnors förvärvsverksamhet , när vibörjade komma ut på arbetsmarknaden. Man är ibörjan av en utveckling som vi har passerat.Möjligen kunde man se det som en fördel att vi kandela med oss av de kunskaper och erfarenheter somvi har.Problemet är inte enbart att ett EG-medlemskapinnebär nedgång för kvinnornas möjligheter tillförvärvsverksamhet, utan problemet för oss är envikande ekonomi.Jag skulle vilja ta upp den fredsvision som det ärviktigt att tala om och som få här i berör. Vitror att det bara handlar om ekonomi och tillväxt,men för de europeiska länderna och medborgarnaär fredsvisionen grunden för viljan att avstå vissasaker i det nationella bestämmandet för att uppnåandra i det internationella samarbetet. Aldrig merakrig är det som ligger inunder deras strävanden förden gemensamma förbättringen. Medlet ärekonomisk utveckling.De började från ingenting efter andra världskriget.För att få människor att arbeta tillsammansbehöver man självfallet också se till att ekonominär stabil. Därmed undviker man konflikter somuppstår på grund av för stora ekonomiskaskillnader.För de europeiska medborgarna är fred, demokratioch stabilitet i demokratin målet, medan ekonominoch tillväxten är medlet. Det får vi aldrig glömma.Man får ofta höra från EG-medborgarna attSverige bara vill ha ekonomin -- ni tror att det ärfråga om en ekonomisk sammanslutning, och niskall bara ha, ni skall inte ge. Det här behöver vi taupp flera gånger.Det talas mycket om information, och vi tycker attutbudet är enormt. Man kan inte slå upp en tidningutan att mötas av artiklar om EG, i tidskrifter elleri dagliga tidningar. Men detta är inte vad människorsäger när man möter dem i vardagslivet. De tyckeratt de inte får någon information. Möjligen kan detbero på att utbud och efterfrågan går i otakt.Anf. 10 Statsrådet ():Herr talman! Den här debatten omjämställdhetsfrågorna i ett EG-perspektiv harpräglats -- och det gläder mig -- i allt väsentligt aven önskan att på ett noggrant och ansvarsfullt sättgranska de många frågor som aktualiseras vid ettsvenskt EG-medlemskap. Jag tycker också -- ochdet är kanske mera naturligt -- att debatten präglasav en vilja från alla sidor att lyfta framjämställdhetsfrågorna. Jag tror att det är nyttigt.Det är lätt att de hamnar i skymundan, och de ärförvisso aktuella inte bara här hemma utan ocksåinom EG.Det har i debatten gjorts många jämförelser medsituationen inom EG. Det är t.ex. förvisso sant attförvärvsfrekvensen är lägre och att kvinnansställning i många avseenden inte är lika stark inomEG som i . Vi har kommit långt påjämställdhetsområdet. Men skall vi haklart för oss att det finns mycket stora skillnaderinom EG. Förhållandena i Danmarköverensstämmer i allt väsentligt med förhållandenai . Det finns skillnader, men de är inte stora.De stora skillnaderna finns inom EG.Förvärvsfrekvensen är i Danmarkmen i . Så är förhållandetefter det att har varit medlem i EG i 20år. Det visar att man kan föra olika politik inomenskilda länder i EG, trots att man till vissa delar ärbunden av EG-regler.Det har också sagts i debatten att det är heltklart att det inte är EG som sådant och EG:sregelkomplex utan värderingarna i det egna landetsom blir styrande för hur utvecklingen går vidare pådet här området. Att utifrån förhållandena i EGoch framför allt i vissa dra slutsatsen attdet skulle bli sämre i detta avseende i är,som sade, förhastat.Snarare är det så att våra möjligheter att driva vårtjämställdhetsarbete ökar när vi blir medlemmar iEG. Låt mig förklara varför. Det knyter an till denfråga som tog upp, nämligenmöjligheterna att driva en aktivjämställdhetspolitik vid olika ekonomiska utfall.De formella reglerna på EG-sidan är påskatteområdet relativt begränsade. Det gällerpunktskatter, vissa energiskatter och liknande, meni allt väsentligt är det fråga om minimiregler, ochfrån dem ligger vi på betryggande avstånd. Detväsentliga är om vi kan föra en stark ekonomiskpolitik eller inte, om vi kan föra en politik för attfrämja tillväxt och liknande. Förutsättningarna fördetta blir bättre, och det finns ett nära sambandmellan en stark ekonomi och en högförvärvsfrekvens. Det är viktigt att ta fasta på det.Många har tagit upp förvärvsfrekvensen inom denoffentliga sektorn och jämställt en stark position pådet området med möjligheten att ha en storoffentlig sektor. Det finns ingen nödvändigtsamband däremellan. Det finns många saker sommycket väl kan utföras och som även kan utförasbättre utan för den offentliga sektorn. Framför alltbör man ge valfrihet, t.ex. i barnomsorgen.Många servicetjänster kan bättre utföras i privatregi än i offentlig regi, och det skapar ocksåmöjligheter att föra en betydligt aktivareregionalpolitik, genom att företag som startas ivissa regioner kan understödja hela landet.När det gäller frågan om informationen, sommånga har varit inne på, vill jag bara helt kortbejaka att det behövs mera information på det härområdet. Jag har sagt att vi skallmedverka till att få fram mera information på dethär området, och det har framförts vissa tankar omvad den skulle kunna innehålla.Charlotte nämnde möjligheten att geinformation om på detta område. Jagtycker att det är ett bra uppslag. Ett annat är attdiskutera hur alternativet till ett medlemskap ser utoch vad det betyder för jämställdhetsarbetet. Detär en väl så viktig fråga att ta upp i dettasammanhang.Herr talman! Jag har fått frågor beträffande andradelar av EG-politiken, om regionalpolitik,miljöpolitik och liknande. Låt mig säga att vårtalldeles bestämda intryck är att EG:sregionalpolitik lämnar utrymme för oss att föra denregionalpolitik som vi vill föra. Skulle det uppstånågot problem, kommer vi att begärasärbestämmelser. I fråga om det norrländskajordbruket kommer vi att aktivt driva de svenskaönskemålen om att man skall beakta de särskildaförhållandena där.Miljöfrågorna har många pekat på. Vi kommer attlyfta fram dem i EG-förhandlingarna, men de drivsnu aktivt också inom EG.Anf. 11 ():Herr talman! Jag måste säga att statsrådet gör mig mycket besviken. Hans inläggpräglades inte alls av någon noggrann analys ochsaklighet, utan just av fromma förhoppningar.Standardsvaret var: Blir det problem, skall vinaturligtvis se till att lösa dem -- det är därför viskall gå med.Nu är det faktiskt så, och det vet också UlfDinkelspiel, att den europeiska union som Sverigeefter en folkomröstning eventuellt väljer att blimedlem av är ganska färdig till sin utformning ochinte har några undantag för vare sig det ena ellerdet andra. De länder som väljer att ansöka ommedlemskap förbinder sig att arbeta för unionenslångsiktiga politiska mål, inkl. ett försvarspolitisktsamarbete. Detta är inte obekant för statsrådet. Jagtycker att det är bättre att vi talar klarspråk.Förhållandena i , säger ,skiljer sig inte så mycket från de svenska, ochDanmark har varit medlem . Det är riktigt,men det finns inför ställningstagandet till attfortsätta medlemskapet och gå in i denekonomiska, monetära och säkerhetspolitiskaunionen en opinion mot inträdet i unionen. Denopinionen i är stark och omfattarenligt de senaste opinionsundersökningarna enmajoritet. Vi får se vad resultatet blir vidfolkomröstningen den 2 juni.Farhågorna är många, inte minst från Danmarkskvinnor. Jag menar då inte vilka kvinnor som helst.Det är viktigt att vi i denna debatt skiljer ut detfaktum att kvinnor har olika ställning i samhället.Svaga grupper, som bl.a. består av kvinnor, meninte av alla kvinnor, har i de nordiska ländernasvälfärdssystem en ställning att vara rädd om och attförsvara.Man oroar sig också i för att dennaställning skall försvagas.Det finns tydliga tecken på nedskärningar inomoffentlig sektor när det gäller vård och omsorg ochförsämringar inom socialförsäkringssystemen. Dethär oroar många. De vill inte ha denna bindning tillden ekonomiska och monetära unionen sombegränsar handlingsfriheten i att utforma en egenekonomisk politik med andra eller högreambitioner än vad en majoritet av den europeiskaunionens finansministrar vill. Det är detta som ärkärnpunkten.Ulf skyndar hastigt förbi min fråga.Kommer inte dessa punktskatter såsom momsen,skatterna på tobak och alkohol ochenergibeskattningen att tillsammans utgöraminskade inkomster till den svenska statskassan på20--30 milj.kr.? Är det inte så att skallbetala en årlig avgift på ?Innebär inte detta inkomstbortfall för den svenskastaten en realitet, där vi måste besvara fråganhur vi skall göra, i stället för att hänvisa till luftiga,ekonomiska och dynamiska effekter? Jag tror inteatt någon tror på det här, framför allt inte med denborgerliga regeringens oerhörda ambitioner attredan nu skära ner de sociala värlfärdssystemenmed hänvisning till en harmonisering tillskattenivån i Europa.Anf. 12 ():Herr talman! Den här debatten handlar mycket omden oro och tveksamhet som framför allt kvinnorkänner inför ett kommande medlemskap. Oronformuleras ofta i ett antal frågor. Hur kommer detatt bli med regionalpolitiken? Hur blir det med denfortsatta neutralitetspolitiken?När det gäller regionalpolitiken vill jag ha ett merprecist besked. Kommer i förhandlingarna fråganom att skall få fortsätta att föra en egensvensk regionalpolitik att vara prioriterad? Dethandlar inte bara om vad kallar''där uppe''. Det är fråga om stora områden iSverige, med början från norra ,Bergslagen och inland osv. Det här är enfråga som ständigt återkommer och som ställs justav kvinnor.Den andra frågan berörde statsrådet inte i svaret.Den gäller glidningarna i neutralitetspolitiken. Denfrågan är angelägen för kvinnor.