prot · GF09128 · 1992-06-10 00:00:00 — Resebidrag skall inte kunna ges.Bidragen skall enligt propositionen inte medverkatill att bygga upp eller permanenta institutionellaarrangemang.Genom att man sätter på en sådan här tvångströjapå dessa pengar uppfattar många det så, att denorganisation som är kritisk mot ett medlemskap iden europeiska unionen stängs ute. De har ju ocksåtidigare fått avslag på ansökan omstatliga bidrag.Detta uppfattas ju som att regeringen och ja-sidaninte är anhängare av den fria konkurrensen på dethär området. De vill ha sitt övertag och självaanvända huvudparten av dessa pengar.Jag skulle egentligen kunna vara tacksam för det,eftersom det skärper det intryck som den allmännaopinionen har. Det förstärker människorsmisstänksamhet inför hela projektet när man måsteanvända sådana metoder.Min uppfattning är den, att skall en folkomröstningvinnas av nej-sidan, skall det ske på grundval avsaklig och omfattande information och inte påsådana grunder. Därför vill jag ändå att det klartsägs att motrörelsen, t.ex. Nej till EG, och andrakritiska organisationer, kan få dessa pengar.Nu skall de tydligen användas för att skriva materialsom skall produceras genom ochandra myndigheter för att försöka tala om förallmänheten och för svenska folket vad det häregentligen handlar om. Jag vet inte om det är vadsom nu behövs mest.Jag tycker att man skulle kunna använda en del avdessa resurser till att äntligen översättaMaastrichtöverenskommelsen och göra denallmänt tillgänglig för hela svenska folket. Man kanockså dela ut den nya översättning avRomfördraget som finns. Då kan folk få taställning. Man skulle kunna se till att alla hushållfick dessa dokument. De är grunddokument. Vi haren hög utbildningsnivå i det här landet. Det finnsgott om jurister. De kan få rejält med tid på sig föratt sätta sig in i detta. Det är så man har gjort iandra länder för att låta den allmänna opinionenkomma till tals. Vi behöver inte ha några statligaämbetsmän som sitter och gör förskönandeomskrivningar av hela denna union.Jag tycker att det är litet märkligt att portföret skallvara så trögt. Det sägs nu visserligen att pengarnaskall släppas loss inför folkomröstningen,förhoppningsvis nästa budgetår, men det gäller hären så viktig och omfattande informationsinsats attdet borde kunna ske redan nu.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillmotion K23 av m.fl.Anf. 153 ():Herr talman! Man har tidigare idebatten pekat på behovet av en EG-information, av information om ochom vad ett medlemskap kan innebära. har vialltså kommit därhän att man vill anslå 50 milj.kr.för det närmaste budgetåret och därefter ytterligare50 milj.kr. till information om denna problematik.Jag tror att om han läser betänkandetoch även propositionen närmare finner att det äravsikten att en hel del av pengarna under det förstaåret skall gå till folkbildningsarbete för dettaändamål. Det är inte fråga om att några statligadignitärer skall utarbeta material åt det ena ellerdet andra hållet. Jag förutsätter att Maastricht-traktaten och likaså mycket väl kanspridas på ett pedagogiskt sätt runt om i helaSveriges land. bDet har inte rått någon diskussionom det här i utskottet, utan det är ett enhälligtutskott som har avlåtit sitt betänkande.Herr talman! Jag är inte så förmäten att jag tror migkunna tävla med det som just harbörjat -- också det ett uttryck för den europeiskavärdegemenskapen -- när det gäller att väckaintresse här . Därför nöjer jag mig nu med attyrka bifall till hemställan ibetänkandet.Jag önskar också, herr talman, en trevlig sommarför talmännen, för riksdagskollegerna och förkammarkansliet och all annan personal som hjälpeross i vårt, trots allt som ibland sägs, ändå kanskebetydelsefulla värv.Anf. 154 ():Herr talman! Från socialdemokratisk sidavälkomnar vi en bred debatt och information omden europeiska integrationen. Vi tycker att det äroerhört viktigt att svenska folket får möjlighet attordentligt sätta sig in i den här frågorna. Därförvälkomnar vi att regeringen, kanske något sentomsider, men ändå, i kompletteringspropositionenlagt fram ett förslag om att pengar skall anslås fören bred, allsidig och seriös information. Det skallvara en tvåstegsinformation: under det kommandebudgetåret skall man anslå 50 miljoner och likamycket nästkommande budgetår.Som redan nämnts här är det ett enigt utskott somstår bakom betänkandet. I detta markerar utskottetdet med att framhålla att informationen det förstaåret skall ha en folkbildningskaraktär. Bl.a.understryker utskottet att skallkopplas in och vara med i fördelningen avpengarna. Det bör garantera att pengar kankanaliseras ut till studieförbund och andraorganisationer som vill ge en seriös och sakliginformation.I steg 2, under det därefter kommande budgetåret,då vi närmar oss den utlovade folkomröstningen,skall medel kunna användas till kampanjerna infördenna. Men vad det först handlar om är att det skallges en allsidig, seriös och objektiv information.Jag vill också understryka att man i detsammanhanget naturligtvis bör kunna sprida detmaterial som finns -- Maastricht-överenskommelse,Romfördrag osv -- i stor omfattning.Herr talman! Jag tycker att med de skrivningar somutskottet här har åstadkommit kan de farhågor somBengt har andats anses vederlagda och attBengt kan känna sig betydligt lugnare. Meddetta yrkar jag bifall till utskottets hemställan.Anf. 155 () replik:Herr talman! Jag skall känna mig lugnad, sägerSören Lekberg. Såvitt jag vet har organisationen''Nej till EG'' fått avslag påansökningar om pengar. Svenska folket fungerarnaturligtvis så, att det tycker att det är något skumtmed detta. Varför skall det pumpas in pengar i allaja-organisationer, som man inte har rådmed frimärken i denna rörelse som är kritisk? Detär en fråga som svenska folket ställer sig.Enligt dagens tongångar skall det finnas vissamöjligheter att få del av de nya pengarna. Vi får sevad som kommer att hända. Det är tydligen så attbara ja-sidan står för den allsidiga och seriösainformationen. I alla andra sammanhang när mantalar om fri konkurrens, marknad och sådant skallman vara misstänksam mot en monopolsituation,när det gäller information eller någonting annat,men i det här fallet passar det tydligen bra.Jag tror, som sagt, att den här politiken snarareförsvagar ja-sidan än stärker den. Jag skulle ändåhelst vilja se att folkomröstningen inte genomförspå sådana grunder, utan på grundval av enomfattande och saklig information, och denbehöver vi börja med redan nu.Anf. 156 () replik:Herr talman! Jag vill kort bara rekommenderaBengt att läsa utskottets betänkandeordentligt en gång till. Där framgår det klart att deinformationsmedel som ställs till förfogande ochsom skall fördelas via delegationen, somFolkbildningsrådet skall kopplas in, ger utrymmeför alla som är intresserade av att ta del av deeuropeiska integrationsfrågorna att söka medel förstudiekampanjer, informationsmöten osv. Ingenutestängs alltså från att framföra seriös och sakliginformation.Anf. 157 () replik:Herr talman! Jag skall studera det här en gång till,men det står uttryckligen att bidragen inte skallmedverka till att bygga upp eller permanentainstitutionella arrangemang. Hur skall dettatolkas?l Man kan ju tolka den här folkrörelsen somett sådant arrangemang, med uppbyggande avkansli osv.Vi får nu hoppas att den tolkning som Lekberg görär den riktiga. Vi kommer naturligtvis att se till attdet lämnas in nya ansökningar om pengar och attprojekt av olika slag redovisas.Anf. 158 ():Herr talman! När man reser omkring i landet ochtalar om EG på seminarier, konferenser och i andrasammanhang är det mest bestående intrycket attokunnigheten är mycket stor, attinformationsbehovet är oändligt och att frågorna ärmånga. De här pengarna kommer väl till pass.Flera har här talat om att man bör översätta ochsprida liksom ,och de kan möjligen vara bra att ha somuppslagsverk, men det är sannerligen inte någonnöjsam eller lättförståelig läsning. Snarare behöverman lättlästa och lättförståeliga sammanfattningarav både och , justför att sprida denna information till så många sommöjligt.Det är väl så att avtalstexterna läses av demsom redan kan väldigt mycket eller av dem sombehöver gå tillbaka till dem för att kontrollera vissauppgifter. Det är lättförståeliga texter som mestbehövs i detta grundläggande skede, och dåkommer, som sagt, de här pengarna väl till pass.Jag tycker också att det är viktigt att manuppmärksammar att vi i utskottsbetänkandet på ettpar ställen har anfört att det är angeläget attkvinnornas situation och kvinnornas frågoruppmärksammas särskilt med tanke på den mycketspeciella s.k. kvinno- och EG-debatt som förs iSverige men som inte förekommer någonannanstans.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetsenhälliga hemställan.Anf. 159 () replik:Fru talman! Jag blir litet orolig när att det inte är så viktigt att dela ut . Man kunde få det intrycket. Det var,som jag uppfattade hennes inställning, hårdsmält,tråkigt och över huvud taget svårt. Kanske är det såatt Europaunionens konstruktion kommer väl tilluttryck i Maastricht-fördraget.Anf. 160 ()replik:Fru talman! Det var inte på något sätt min avsikt attundanhålla någon svensk innehållet i . Jag ville faktiskt bara understryka att detinte är särskilt vare sig lättförståeligt eller lättläst.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 13 §. )12 § Tillämpning i fråga om av lagen omvissa internationella sanktionerFöredrogsutrikesutskottets betänkande1991/92:UU31 Tillämpning i fråga om avlagen om vissa internationella sanktioner (prop.1991/92:132).Anf. 161 ():Fru talman! Jag är medveten om att mångaledamöter nu är stressade och skallåka i väg med tåg. Trots det har jag behov av attanvända den tid som jag har anmält mig för,eftersom den här frågan är så viktig.I likhet med utskottet har jag inget att erinra motde nu införda sanktionerna mot . Landet haruppenbarligen försökt undandra sig sitt ansvar somFN-medlem. Det har inte utelämnat de libyskamedborgare som misstänks ha förövatsprängattentaten mot det amerikanska PanAm-planet över Lockerbie och det franska UTA772, dåsammanlagt 454 personer dödades. Man harhitintills inte heller ställt dem inför rätta och prövatanklagelserna.Detta är skyldigt att göra enligtkonventionen för bekämpande av brott mot dencivila luftfartens säkerhet, Montrealkonventionen,vars artikel 7 inte tillåter något som helstundantag -- där föreskrivs antingen utelämningeller rättegång. Det är detta som måsta framförastill Khadafi på ett kraftfullt sätt, vilketvänsterpartiet har föreslagit i sin motion.Vi i har särskilt starka skäl att engagera ossi Lockerbie-fallet. Det var ju i denflygplanssprängningen som den svenske dödades.Jag är inte nöjd med att utskottet ''utgår från attregeringen även fortsatt utnyttjar de tillfällen somges för att framföra synpunkter''.Regeringen skall inte sitta och vänta på tillfällen attframföra synpunkter. Den skulle exempelvis kunnaskriva direkt till Khadafi eller, ännu bättre, kunnaskicka en emissarie till och Khadafi.Detta innebär inte att vi i vår motion vill att Sverigeskall agera som medlare. Vad vi vill är att Sverigeskall kräva att skall medverka till att rättvisaskipas.Det är angeläget att åstadkomma detta utan atttillgripa militära medel. Därför anser vi iVänsterpartiet det olyckligt att FN:s säkerhetsrådgrundade sitt sanktionsbeslut på kapitel VII i , vilket öppnar möjligheter till militärasanktioner. I och med att FN åberopar hot motfreden, fredsbrott och angreppshandlingar, somkapitel VII handlar om, gör man brott mot dencivila luftfartens säkerhet till en internationellkonflikt. Utskottet tolkar vårt motionsyrkande påett förvrängt sätt. Konflikten måste återföras till detden ursprungligen var, nämligen en rättstvist medLibyen. Det är denna som måste lösas på fredligväg.Det är därför olyckligt att Internationelladomstolen i inte ville ta upp fallet medhänvisning till är enligt artikel 92Förenta nationernas främsta rättskipande organ.Säkerhetsrådet bör enligt artikel 36 punkt 3''beakta, att rättstvister i regel böra av parternahänskjutas till den ''. Nuhar det omvända skett. Fallet har gått fråndomstolen till säkerhetsrådet. Det väcker flerafrågor om hur folkrätten skall fungera.Jag vill fritt översatt redovisa vad den franskejuridikprofessorn har sagtkring denna affär, något som jag tycker är viktigt attläsa in till protokollet.För det första ifrågasätter det själva begreppet rätti de internationella förbindelserna -- dvs. denordning som har tillämpats när det gällerLibyen. Man säger att säkerhetsrådets aktion synesvara grundad på stadgans regler. Men är den ocksågrundad på rätten? Är regler, vilkas verkställighetde berörda parterna inte kan få prövad av enoberoende rättsinstans, verkligen rättsregler?Frågan är inte bara akademisk. I praktiken betyderåsidosättandet av attprövningen av lagligheten i säkerhetsrådetsaktioner endast tillkommer de regeringar, vilka harmajoritet i säkerhetsrådet. Det är osunt. Man sägerju att en stat, vars förvaltning undgår all rättsligkontroll, inte är en rättstat, och att dess politiksaregim inte är bra. Varför skall det som är dåligt iden inre ordningen, tolereras i den internationellaordningen, som inte bara gäller ett folk utan flera,ja hela jordens befolkning?För det andra är det i dagens internationella lägesärskilt farligt om domaren avstår från att döma.FN-stadgan ställer ju organisationen under folkensbeskydd. Men inte desto mindre anförtror den FN:sviktigaste instrument till regeringar som är mereller mindre representativa. Viktigast är -- stadganlägger beslutsorganet, säkerhetsrådet, i händernapå de ständiga medlemmarna, vilka är de viktigastemilitärmakterna i världen. Därigenom berortillämpningen av folkrättens regler, när det gällerfredens bevarande, huvudsakligen av dessa makter.Det faktum att de handlar utan någon rättsligkontroll är oroväckande.Rivaliteten mellan och f.d.Sovjetunionen ledde åtminstone till att det råddeett slags balans i organisationen. Det ledde till ettbesvärligt förlamande ordkrig. Men man kankomma att sakna det, om den nuvarandehandlingskraften beror på att den amerikanskaregeringen i realiteten är ensam herre isäkerhetsrådet efter sammanbrott. visade att säkerhetsrådet inte riktigt varett organ för en statsgemenskap, utan tenderade attbli ett instrument för den politik som Washingtonville ha. Fenomenet har förstärkts avLibyenaffären, eftersom säkerhetsrådet kräver atten stat utlämnar några av sina medborgare till denamerikanska, nationella rättvisan och därjämte tillden brittiska och franska. Eftersom ''de FörenadeNationernas folk'' inte har uppdragit åt attstyra världen, kommer ett sådant förhållningssättatt kompromettera FN folkrättsligt.Det är detta som gör Internationella domstolensfrånvaro särskilt beklaglig. Endast en rättsligkontroll av lagligheten i säkerhetsrådets handlingarskulle kunna garantera att rådet efterlever lagen.En sådan garanti vore ännu nödvändigare,eftersom en enda stat, den mäktigaste i världen, irealiteten styr rådet. FN förlorar mycket mer ilegitimitet än vad organisationen vinner ieffektivitet genom det amerikanska greppet.Slut på det långa referatet.Frågan är alltså, något tillspetsat, om det ärfolkrätten som skall råda eller . Skall maktenråda över rätten? Jag menar därför att utskottetborde ha tagit mer seriöst på vårt yrkande omHaagdomstolens roll. Eller gäller inte längre detsom de nordiska regeringarna framförde till FN den28 oktober?I det nordiska förslaget om FN:s fredsskapande ochfredsbevarande verksamhet, dets.k.Skagendokumentet, sades följande:''Parter i en konflikt borde oftare användaInternationella domstolen för att lösa sina tvister.Medlemsstaterna borde uppmanas att accepteradomstolens tvingande domslut. Ökad användningborde göras av möjligheten att begära domstolensrådgivande mening i rättsfrågor för att förebyggaeller desarmera konflikter. ''Fru talman! Jag skall inte yrka bifall till motionen.Det gör jag för att något spara kammarens tid.Anf. 162 ():Fru talman! Detta ärende är sådant att man måstegendriva ett inlägg som , om det såmå vara den sista kvällen under riksmötet.Bertil Måbrink -- vänsterpartist, känd kommunistoch känd Sovjetvän -- står här och försöker underskenhelighetens kaskader att göra frågan omterrorismstöd från till en rättstvist. Det äravslöjande och pinsamt!Frågan gäller huruvida ett land i världen skalltillåtas att öppet demonstrera sitt förakt förinternationell rättsordning och internationellsamvaro. Det gäller om ett land på vår jord skallfå visa sitt förakt för FN, det organ som 170--180nationer i världen tillsammans har skapat för att idet åstadkomma ett instrument för freden. Att dåställa sig i denna talarstol och kalla frågan omhuruvida skall tvingas att ställas inför rättaför en rättstvist, finner jag vara uppskakande ochpinsamt.Det saken gäller är att enligt denstadga som bl.a. FN:s medlemsnationer harantagit, och bland dem , har rätten att fattabeslut om sanktioner i situationer där freden ärhotad.Libyens terroriststöd riktade sig till, och riktar sigtill, många källor i världen. Vi vet genom Libyensegna medgivanden sedan sanktionsbesluten i FNfattats, att 1992 öppet medger har stött de värsta terroristerna som jordennågonsin lärt känna. Därtill har man ocksåvaraktigt stött . Att då gå upp i denna talarstoloch tala om att detta skulle handla om en rättsligtvist om folkrättens ställning, menar jag är attverkligen dra ett skenhelighetens täcke över ettallvarligt problem, något som är oerhört avslöjandenär det gäller skuggor från dengamla tiden.Anf. 163 () replik:Fru talman! uppträder i talarstolensom en gammal stalinist. Han försöker att förvägramig rätten att gå upp i talarstolen och säga vad jaganser bör vara den gällande ordningen för attkomma till rätta med terrorism.Jag skall inte sluta i i och med den härkvällen i kammaren, . Jag skallfortsätta till. måste ha lästtidningen alldeles tokigt. Jag skall sitta perioden ut.Nu har vi klarat ut det också.Jag har inte tagit ställning och försvarat någonterrorism. Vad jag har visat på här när det gällerLibyen, är att jag anser att man stöder terrorismoch bedriver terrorism. Det står att läsa i motionen,om hade bemödat sig om att läsa den,och inte stå här som en gammal stalinistiskdemagog!För att lösa den här tvisten, eller det här problemet,borde först ha tagit sigan fallet. Om inte hadekunnat lösa tvisten, skall ärendet naturligtvis gå tillFN:s säkerhetsråd. har man tagit den omvändaordningen.Varför har man gjort på det sättet, ?Jo, därför att det är som har dikterat heladenna ordning. Det är detta som vi har reageratmot. Detta diskuterar inte jag fel när jag säger att det är Internationelladomstolen som först skall försöka lösa sådana härkonflikter? Eller har jag rätt, ? Om jaghar rätt -- vilket jag anser att jag har -- och man hargått tillväga på det här sättet, anser jag att man haråsidosatt , den juridiskainstans som skulle ha prövat denna fråga ochpressat Libyen.Det hade kanske inte gått, och i så fall skulle manha gått till säkerhetsrådet. Men om man accepterardet som har skett i Libyenfallet, öppnar man juför mycket farliga situationer runt om i världen.Den enda stora supermakten kan då exempelvisdiktera göranden och låtanden som FN och dessorgan själva skall bestämma över. Det är detta somvi har påtalat. Den franske juridikprofessor som jagåberopade har också tagit upp detta för inte såmånga veckor sedan.Anf. 164 () replik:Fru talman! I denna replik avslöjar sig BertilMåbrink på nytt. Han tycks tro att frågan omLibyens agerande och rätt att stödjaterrorismen är en rättsfråga. Det är en politiskfråga. Den handlar om att trygga världsfreden. Depolitiska frågorna avgörs inte i Haagdomstolen.Jag anar bakom påståenden att hanönskar se ett skyddstäcke av varaktighet idomstolsförhandlingen så att kundefortsätta sin verksamhet. vet ju likaväl som jag att en rättslig prövning är en långsamprövning.Jag vill gärna kommentera ett yttrande till. BertilMåbrink hävdar att domstolen skulle ha pressatLibyen. Jag tror att saknar varjekunskap om vad en domstol är. En domstol avgören tvist mellan två parter. Den pressar inte den enaparten.Till sist till detta med säkerhetsrådetsröstningsformer. Vad säger är, attde övriga medlemmarna i ärinkompetenta, osjälvständiga och helt USA-underkastade nationer.Jag undrar om vill vara vänlig ochframföra det direkt till , ,, , , , ,och -- nationer som biträderdetta beslut. menar således attdessa nationer saknar varje förmåga till egenprövning och eget omdöme, om jag förstår BertilMåbrink rätt.Anf. 165 () replik:Fru talman! Det är ganska meningslöst attdiskutera med . Han lyssnar inte påvad jag säger. Det vill han inte. Jag förstår att ävenför en jurist som måste det varabesvärande att utskottet har kunnat hantera denhär frågan på det sätt som man har gjort. Jag förstårNic höga röstläge. Men jag vidhållerfortfarande att när det gäller att komma åtterrorism -- i det här fallet flygplanssprängningar --där man misstänker och har starka bevis för att tvåpersoner, libyer, har utfört två sådana handlingar,är det en juridisk fråga som skall avgöras av deninternationella domstolen, som är , i första hand. Om detta inte går sedan dennamöjlighet har prövats, får ta uppfrågan.Det bör noteras att CIA har kommit med enrapport. CIA brukar vara väl underrättad omförhållanden runtom i världen. Rapporten från den24 visar att i Lockerby-fallet varkrafter från både och inblandade iförberedelsen. Varför vidtar man inte åtgärder motdem och prövar detta påstående, som tydligen ärsanningsenligt? Dessa två länder deltog aktivt iplanerandet av dådet.Det är naturligtvis inte intressant just . Men förUSA är intressant. Därför hanterar manfrågan på det här oriktiga sättet.Jag hävdar fortfarande att det i första hand hadevarit internationella domstolens uppgift att prövaden här frågan. Om det inte hade gått skullesäkerhetsrådet ha kunnat ta upp frågan.Anf. 166 HANS ():Fru talman! Utlåtandet från utrikesutskottet ärenhälligt. Den motion från som nuhar diskuterats har inte föranlett något särskiltyttrande och inte heller något yrkande här . Desynpunkter som nu har framförtkom inte till uttryck muntligen i utskottet. Däremottycker jag att motionen tog upp en del problem somdet finns anledning att seriöst diskutera. Om detförsta yrkandet i motionen sade utskottet att manutgår ifrån att regeringen fortsätter att utnyttja detillfällen som ges för att framföra Sverigessynpunkter. Det innebär att utskottet har uttalat attregeringen skall verka för en fredlig lösning. Nupågår dess bättre förhandlingar i , som avallt att döma har vissa utsikter att leda till en fredliglösning.Det andra yrkandet som finns i motionen ärdäremot folkrättsligt omöjligt. FN kan inte bli enpart när det gäller en fråga som berör vad ett land,i det här fallet , har gjort. FN är detinternationella organ som skall agera i detta fall,och FN har utnyttjat sina möjligheter att agera.Folkrättsligt kan man inte göra invändningar motatt säkerhetsrådet har agerat. Bakgrunden är juomdiskuterad. De konsekvenser som terrordådenhar fått är fruktansvärda.Jag vill dock säga att bakgrunden till resolutionenvar att fäste särskilt avseende vidLibyens vägran att samarbeta i den här frågan.Resolutionen tar fasta på detta, och det är först nui ett senare skede som man har kommit någon vart.Däremot är det inte folkrättsligt givet att man i dethär fallet skulle ha åberopat 7 kap. Man hademycket väl kunnat tänka sig att i stället hänvisa till6 kap. Det kommer att diskuteras hur stadgan skallvara utformad i fortsättningen med hänsyn till detnya internationella läget.För egen del vill jag gärna säga att jag allmänt setttycker att det är viktigt att man inte tillgriper alltförlångtgående sanktioner innan man har utnyttjatalla andra möjligheter. Det kan finnas politiskabetänkligheter mot att göra så. Om stadgan inte blirändrad -- vilket den förhoppningsvis blir -- kan vissastormakter få ett för stort inflytande i nuvarandesituation.