prot · GG0946 · 1992-12-16 00:00:00 — Vi villförhindra en sådan utveckling, eftersom den harframför allt sociala men också ekonomiskakonsekvenser som är skadliga såväl för dem somberörs direkt som för samhället i stort.Arbetsmarknadsutskottet har i fråga om detregelsystem som skall gälla för ALU föreslagit endel tekniska justeringar jämfört med det förslagsom förhandlats fram mellan regeringen ochSocialdemokraterna. Eftersom denna åtgärd inteleder till vad man kan kalla för riktiga arbeten, harvi ansett det lämpligt att den som avböjer enanvisning från arbetsförmedlingen inte omedelbartgår miste om sin a-kasseersättning, vilket är falletvid andra former av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Däremot kan den som avböjt etterbjudande inte påräkna andra formerav arbetsmarknadspolitiska åtgärder.De som aktivt medverkar till att hålla uppe sinarbetsförmåga och tar vara på de tillfällen somerbjuds att upprätthålla och vidga sina kunskaperoch erfarenheter bör hamna i ett bättre läge än densom varit passiv. En anvisning till en plats iarbetslivsutveckling skall ses som det positivaerbjudande det är.Som n sade, finns det naturligtvis enpåtaglig fara i stora volymer avarbetsmarknadspolitiska åtgärder av den karaktärsom vi nu talar om. Stora grupper ungdomar ochandra arbetslösa vänjs vid att arbete är någontingsom staten tillhandahåller genom politiska beslutoch stora utbetalningar av skattemedel. Inkomstenblir låg, men så är också kraven på arbetsinsats i deflesta fall låga. Ju som sådana åtgärderkommer till användning, desto större blir riskerna.Därför är det viktigt att varje insats blirtidsbegränsad - utskottet förslår förALU och att denna form av åtgärder inte kantillämpas mer än högst under de närmaste två åren.De får självfallet inte heller ersätta reguljärt arbete.Så snart utvecklingen vänder, skall de arbetslösanaturligtvis ut i riktigt arbete, på eget initiativ ellermed hjälp av arbetsförmedlingen. Den övergångenunderlättas av att vi kommer att fåse privata arbetsförmedlingar som kan komma attvidga utbudet av förmedlingstjänster. Under tidenblir det en grannlaga uppgift förArbetsmarknadsverket och arbetsförmedlingarnaatt vara uppmärksamma, så att denarbetsmarknadspolitiska stödarsenalen intepermanentas och inte heller missbrukas.Fru talman! Arbetsmarknadspolitiken har ocksåandra inslag. Medel för ytterligare 23 000heltidsplatser vid Komvux, gymnasieskolan ochfolkhögskolor anvisas. Där har utskottet föreslagitatt medel till folkhögskolorna skall fördelas avFolkbildningsrådet i stället för av AMS, somregeringen föreslagit. För att förvissa sig om attpengarna verkligen kommerfolkhögskolorna till del förutsätter utskottet attFolkbildningsrådet samråder med AMS.1 miljard kronor anslås för tidigareläggning avinvesteringar inom de statliga affärsverken.Ytterligare i genomsnitt 30 000 personer kommervarje månad att kunna erbjudas beredskapsarbete.Ytterligare anslås förotraditionella insatser. Särskilt skall kvinnors ochungdomars behov uppmärksammas.2 000 ytterligare högskoleplatser tillkommer.Ytterligare betydande medel för underhåll ochinvesteringar i infrastruktur och byggande tillförs.Som finansutskottet understryker, kan emellertidarbetsmarknadspolitiken aldrig ersätta åtgärder föratt åstadkomma strukturella förändringar somexempelvis en väl fungerande lönebildning och enrimlig yrkesmässig och geografisk rörlighet hosarbetskraften.Det förslag som kan komma att få störst effekt urarbetsmarknadssynpunkt är troligen förslaget attsänka arbetsgivaravgifterna . Detär den typen av åtgärder som krävs för att hejdautslagningen, få i gång investeringarna och därmedskapa förutsättningar för nya, riktiga jobb.En av de arbetsgivaravgifter som regeringenföreslog skulle tas bort var arbetarskyddsavgiften.Avgiften finansierar bl.a. Arbetsmiljöfonden, somi sin tur finansierar bl.a. . Istället för en avgiftsfinansiering föreslog regeringenen anslagsfinansiering, som under resterande del avbudgetåret skulle uppgå till 267 miljoner kronor.Denna summa motsvarade vad en fortsattavgiftsfinansiering skulle ha givit.Socialdemokraterna hävdade iarbetsmarknadsutskottet att överenskommelsenmellan regeringen och Socialdemokraterna innebaren fortsatt fondfinansiering. Här står, fru talman,emellertid ord mot ord.Socialdemokraternas reaktion var minst sagtanmärkningsvärd. Efter ett extra sammanträde iarbetsmarknadsutskottet en tidig onsdagsmorgonvalde de att för denna avgifts skull att över huvudtaget inte ta ställning till arbetsmarknadsutskottetsyttrande, som ju faktiskt omfattadearbetsmarknadspolitiska åtgärder och andrasysselsättningsskapande åtgärder för ca 10miljarder kronor.Noteras bör alltså att någon förändring av denverksamhet som bedrivs inom ramen för fondeneller dess former inte föreslagits. Däremot bordedet vara självskrivet att en verksamhet som betalasmed skattemedel också är öppen för demokratiskinsyn och kontroll. backade finansutskottet,eftersom man uppenbarligen inte ansåg att dennafråga fick äventyra hela uppgörelsen. Nej,självklart inte.För Socialdemokraterna får däremot sedvanligademokratiska principer vika, om den egnaintressesfären känner sig hotad.Av samma skäl förhindrar de tills vidare tillkomstenav en generell arbetslöshetsförsäkring, öppen föralla. På detta enda område motarbetarSocialdemokraterna en generell välfärdspolitik. Defackliga intressena väger tyngre.Till , som har lämnatkammaren, kan jag säga att däremot fortsätterutredningen om en ny arbetslöshetsförsäkring. Denkommer inte att läggas ned, somSocialdemokraterna föreslår.Socialdemokraterna motarbetar en moderniseringav den arbetsrättsliga lagstiftningen. Jag beklagaratt vi inte får någon debatt här omarbetsrätten, eftersom Socialdemokraterna iutskottet begärde bordläggning av de motioner somvi normalt skulle ha behandlat. Men jag hoppas attdet ligger något konkret i ns ord ikammaren . Vi behöver i allra högsta grad ettarbetsrättsligt regelsystem som främjarnyanställning.Socialdemokraterna gör också sitt bästa för attförsvåra avvecklingen av löntagarfonderna.På ett område noterar jag emellertid medtillfredsställelse att det har gått att komma fram överenskommelse om indragning av 3 miljarderkronor från Arbetslivsfonden. Den avvecklasemellertid inte, vilket utlovades i den förstaupplagan av krisuppgörelsen.I reservation 6 efterlyser Socialdemokraterna delsett program för utbildning ochkompetensutveckling, dels ett samlat program isyfte att pressa ner arbetslösheten, dels en lösningpå de deltidsarbetslösas problem, dels en långsiktigstrategi från AMS hur den ökande arbetslöshetenbland kvinnor skall motarbetas.Det är ju litet märkligt, fru talman, attSocialdemokraterna så här, endast ett drygt år efterdet att de fick lämna över regeringsansvaret, står såtomhänta i arbetsmarknadspolitiken. De programoch strategier och kommissioner som de föreslårborde - om man nu tror på sådant - ha utvecklatslångt tidigare för att få effekt i dagens läge. Varförgjorde Socialdemokraterna inte det de nu föreslårredan när de satt i regeringsställning? Att vi skullefå en mycket hög arbetslöshet framstod ju fullt klartredan 1989-1990. Vi varnade redan då för denutvecklingen, men då ville Socialdemokraterna intelyssna på det örat.Den borgerliga regeringen har under det gångnaåret föreslagit och riksdagsmajoriteten fattat beslutsom påtagligt har stärkt den svenskakonkurrenskraften och som förbättrarförutsättningarna för företagande. Antalet platsersåväl i högre utbildning som i gymnasieskolan harökat avsevärt. Investeringarna i vägar ochjärnvägar har ökat från ca 4,5 miljarder per årunder till 13 miljarder i år.Smärtsamma men nödvändiga beslut har tagits isyfte att komma till rätta med strukturproblemen iden svenska ekonomin. Det som nefterfrågade har redan satt i gång, och i dagmedverkar Socialdemokraterna till ytterligare stegi den riktningen.Fru talman! har det gjorts så storastatliga arbetsmarknadspolitiska insatser. De görs istor politisk enighet. De görs för att i görligastemån skydda de människor som blir arbetslösa motalltför stora påfrestningar. De görs för attupprätthålla kunnande och kompetens.Kostnaderna innebär stora påfrestningar påsamhällsekonomin. Alla måste bidra tillfinansieringen, och ingen kan kompensera sig. Justnu är detta nödvändigt.Ändå anser jag att det finns anledning att utfärdaen varning. Vi får inte upprepa de misstag somgjorts tidigare i situationer med hög arbetslöshet,såsom och då omfattningen av arbetsmarknadspolitiskainsatser och deras finansiering motverkade denekonomiska återhämtningen, tillväxten ochutvecklingen av en normalt fungerandearbetsmarknad. Risken för en upprepning ärpåtaglig.Det ankommer på regering och riksdag och berördamyndigheter att mycket uppmärksamt noterasignalerna från arbetsmarknaden för att förhindraen sådan upprepning.Det ankommer också på arbetsmarknadens parteratt genom en ansvarsfull lönepolitik förhindra enupprepning av 1980-talets inflationskarusell.Det är ett handfast agerande som också ifortsättningen krävs från regeringens ochriksdagens sida för att vända utvecklingen åt rätthåll. Vi står inför många svåra beslut, men när vihar gått igenom detta stålbad som den förrefinansministern redan 1989förutskickade kommer att stå väl rustat föratt möta framtidens utmaningar.Anf. 42 () replik:Herr talman! hänvisade i sittanförande till att det är som är anledning till dagens situation. Det är en myt, som ständigtsprider, att det inte skedde något för att påverkainflationen och stärka utvecklingen i underde här åren.Det var som satt iopposition. Inte vid ett enda tillfälle bidrogModeraterna konstruktivt till att medverka tilllösningar över blockgränserna. Vid några tillfällenmedverkade emellertid , och vid någraandra tillfällen Centern.När Socialdemokraterna såg påfrestningarna iekonomin få effekter på sysselsättningen, och närvi hade den här situationen med kraftig inflation,genomfördes inom loppet av få år omfattandereformer. Jag kan nämna bara några:Skattereformen, trepartiuppgörelsen om energi,- som vi gjorde möjligt -förändringar i sjukförsäkringen ochdecentralisering av skolan. Vi drog även igångarbetet med både och diskussionen omEG. Vi drev igenom för framtiden mycket stora ochviktiga beslut. Vi lade grunden för den nyaregeringens möjligheter att se till att denfördjupning av lågkonjunkturen som vi i Sverigevar inne i inte borde ha blivit som den är.Vilka projekt har den moderatledda regeringengenomdrivit för att påverka utvecklingen i rättriktning? Såvitt jag vet inte ett enda, förutom enrad ofinansierade skattelättnader.Sonja Rembo kommer ständigt tillbaka till sitthackande på enskilda individer, dvs. att det är merlönsamt att ''studera'' sjukförsäkring ochskattereformer än att utbilda sig. Jag tycker, SonjaRembo, att det påhoppet på svenska löntagare inteär berättigat. Det är inte så, som motarbetar inte enmodernisering av arbetsrätten, men vi motarbetarabsolut en försvagning och en uppluckring avanställningstryggheten. Vi motarbetar ocksåabsolut en försämring av rättssäkerheten ochrättstryggheten för löntagarna. Vi försvararlöntagarnas rätt att låta sig företrädas av fackligaorganisationer. Det handlar absolut inte om attförhindra en arbetsrättslig modernisering.Anf. 43 () replik:Herr talman! Det är förvisso sant, som IngelaThale n säger, att Socialdemokraterna under desista åren under deras senaste regeringsinnehavåtgärdade en hel del. Åtgärderna sattes emellertidin för sent och var för halvhjärtade.Om man ser tillbaka krispolitik, dåvarje år det ena krispaketet efter det andra kom,ser vi att inriktningen var entydig, nämligen motmer av offentliga utgifter och mer avskattehöjningar, och mindre av det som krävs föratt åtstadkomma tillväxt och investeringar.Ekonomerna är entydiga . Det ser vi i densenaste utredningen från , vilkenutvisar att industriproduktionen i sedanmitten av 1985 stadigt har sjunkit, jämfört medländer med liknande förhållanden. Politiken var istora stycken felriktad, även om den innehöll inslagsom också vi moderater tycker är bra.När det gäller att hacka och att göra påhopp påindivider därför att de utnyttjar sjukförsäkringenoch det sociala systemet, vill jag till nsäga: Om man bygger upp ett system som är mycketfördelaktigt, så använder sig människor av det. Atttala om att så är fallet är inget påhopp på individer.Jag tycker att n skall läsa Hans T:sonSöderströms rapport , i vilken han visarhur privilegiejakten - jag talar då om vanligasvenska arbets- och löntagares jakt på privilegier -faktiskt har medverkat till att vi fått de storaproblem i socialförsäkringssystemet som vi har.Människor är rationella. De gör det som politikermöjliggör. Vi vet att frånvaron från arbetsplatsernaunder medverkade till mycket storaproblem. Frånvaron på arbetsplatsernamedverkade också till den inflationsutveckling somvi fick. Vi vet att kostnadstrycket, med skatter somen stor andel, medverkade till den mycket högainflationen och den låga tillväxt som vi sedan fick.Det var en politik, n, som bäddade fördagens problem.Vi varnade för detta. Vi kan se tillbaka på våragamla motioner och debatter här i kammaren.Moderaterna har en lång rad förslag om hur manskulle komma till rätta med de strukturproblemsom försvårades på 1980-talet.Anf. 44 () replik:Herr talman! Det som framför allt skapadeproblem , var den överhettningav ekonomin som uppstod genomkreditexpansionen. När det gäller avregleringen avkapitalmarknaden var ju sedan längemycket starkt pådrivande.Sonja Rembo säger att det är en jakt på privilegier.Är det en jakt på privilegier att vilja ha engrundtrygghet vid sjukdom? Jagar man privilegiernär man vill ha kontantstöd vid arbetslöshet? Jagarman privilegier när man vill ha ersättning för vårdav sitt nyfödda barn? Det är ju en fråga omgrundtrygghet.När det gäller frånvaron på arbetsplatsernahandlade det ju till den allra största delen om attarbetet i sig krävde en utveckling. Det handlade omarbetsorganisation, arbetsmiljöfrågor ochutbildning. Det fanns förmodligen även dåmänniskor som av olika skäl tyckte att trycket påjobbet var så hårt att det var svårt att gå tillbaka dit.Detta är emellertid en arbetsledningsfråga. Det ären fråga för arbetsgivaren och arbetsledaren att setill att jobbet fungerar så att människor kan vistaspå arbetsplatsen, kan arbeta där och kan försörjasig. Det går faktiskt inte att hänvisa till ett slagsprivilegiejakt.Sonja Rembo säger vidare att har lagtfram en lång rad förslag under de här åren.Kontentan av dessa förslag bildar ju underlag tilldet som blev en plattform för Sverigeoch som blev den borgerliga regeringensutgångspunkt för bedrivandet av sin politik, som jufullständigt har rasat samman.Man skulle verkligen kunna säga att den borgerligaregeringen har övergett den enda vägen och gått tillsjöss. Men man har ändå inte lärt sig detta somkronan har gjort, nämligen att flyta medan mansjunker.Anf. 45 () replik:Herr talman! Den tredje vägen har sjunkit rejält,n. Den har gått till botten på ettmycket stort djup. Det var den tredje vägens politiksom drev in i den situation som denborgerliga regeringen fick ta över för drygt ett årsedan. Det var den politiken som drev fram denöverhettning på arbetsmarknaden som vi levdemed gladaste dagar.Jag ser här i gamla handlingar att utfallet avarbetstimmar i stort sett inte var högre än i börjanpå 70-talet, trots att fler människor än nångonsintidigare räknades in i arbetskraften. Det var ett avgrundproblemen, n. Människor hadejobb, men de var inte på jobbet. Det finns välbelagt. Det är där som ekonomerna talar omprivilegiejakt, och det är dem jag citerar.Det var och är fortfarande lönsammare att utnyttjasocialförsäkringssystemet än att arbeta produktivt.Förmånerna minskar dock, vilket är heltnödvändigt. Vi måste se sanningen sådan den är,n.Däremot innebär detta icke ett angrepp på dengrundtrygghet som man måste ha i ett samhälle avvår typ. Självfallet skall vi ha grundtrygghet, menvi får inte ha ett system som för bort människor frånarbetsmarknaden. Under brinnandehögkonjunktur blev drygt 50 000 människor omåret förtidspensionerade - det skall inte varanödvändigt.Arbetsorganisation är en arbetsledningsfråga,säger n. Ja, visst är det. Men vi har integett parterna på arbetsmarknaden ordentligtutrymme för att lösa de här problemen, varkenekonomiskt eller på annat sätt. En av de mycketviktiga frågor som vi måste ta upp när det gällerarbetsrätten är: Hur stärker vi de enskildaarbetstagarnas möjligheter att påverka sin egenarbetssituation?Jag förstår inte varifrån n har fått dettaatt arbetstagarna inte skulle få representeras av sinafackliga organisationer. Aldrig någonsin har någoni detta rike ifrågasatt det. Vi är fullständigt enigaom organisationsrätten; den är grundlagsfäst iSverige. Självfallet tänker ingen ändra på det.Andre vice talmannen anmälde att nanhållit att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 46 HANS () replik:Herr talman! Det blir en litet egendomlig situation,eftersom n och i principhar varit överens om nästan allting som vi hardiskuterat och haft konflikter om iarbetsmarknadsutskottet med anledning avkrispropositionen och motionerna.Låt mig bara säga till , att när jagförsökte lyssna på henne tyckte jag mig höra att vimåste få ökad geografisk rörlighet. Det är återigenflyttlasspolitiken som skall ordna det hela, i förstahand i och snart i hela Europa.Arbetsgivaravgifterna skall sänkas, trotsnuvarande kostnadsläge, som jag tidigare beskrev.Det skall göras radikala försämringar iarbetsrätten, så till vida att man avser att kraftigtförsvaga både den enskildes rätt i fråga omanställningstrygghet och de fackligaorganisationernas rättigheter.Sonja Rembo såg det som mycket positivt attArbetslivsfonden nu försvinner. Den har trots allthaft som uppgift att stödja de svagaste påarbetsmarknaden och att bygga upp nya strukturer,som kunde vara effektivare och tryggare iarbetslivet.Jag skulle också vilja säga något om angreppen mot80-talet. Jag instämmer till stor del i de angreppen,bl.a. därför att Socialdemokraterna kom att drivaså mycken politik på villkor. Manblev så fångad i avregleringarnas filosofi ochmarknadskrafternas möjligheter att mantillgodosåg mycket av det som Moderaternaföreslagit. Man kryddade det med en sekvens avskattesänkningar och hoppades på dynamiskaeffekter. Men de dynamiska effekterna ...Anf. 47 erinrar om att replikrätten gäller . 48 HANS () replik:Herr talman! argumenterade mycketstarkt för det fördärvliga utveckling. Vadjag då menar är att det var , när regeringenför några månader sedan slog till. Arbetslöshetenvar redan mycket långt på väg. Budgetunderskottetvar osedvanligt stort. Ändå fanns det förslag om attanvända löntagarfondspengar till att ge sparräntoråt människor som hade historiskt rekordhögarealräntor.Jag menar att regeringen var mycket inkompetent,men dessutom orättvis när det gällde de härekonomiska frågorna.Anf. 49 () replik:Herr talman! Jo, jag talade om geografisk ochyrkesmässig rörlighet. Jag tror att det är oerhörtviktigt att människor i trots allt är bereddaatt ta de möjligheter som erbjuds, var de änbefinner sig. Då får man inte vara så bunden, varesig yrkesmässigt eller geografiskt, att man försättersig själv i någon sorts karantän. Det är mycketoklokt, och det gagnar inte de enskildamänniskorna.Ja, det är nödvändigt att sänkaarbetsgivaravgifterna och sänka kostnaderna förproduktionen, men det löser inte problemen i derashelhet. Det är strukturella problem som hardrabbat den svenska ekonomin och som vi lider av,och det är strukturella problem som har byggts uppunder mycket lång tid.Det finns anledning att även i den här debattenerinra om uttalande i samband medkrisuppgörelserna, dvs. att vi under harbedrivit en felaktig politik.Industriförbundet skriver i sin höstrapport omindustrikrisen i att den ekonomiskastabiliseringspolitik som tidigare förts har skapatgrundläggande strukturella fel i svensk ekonomi,som resulterat i att icke eller svagtkonkurrensutsatta sektorer trängt ut industrin.Så har vi fått den största industriutslagningen imodern tid. Detta är ett av våra allra allvarligasteproblem. Då behöver vi inte organisationer somArbetslivsfonden, som sitter med sina 25 styrelser,besatta med politiker och fackliga representanter,som skall avgöra hur olika företag och offentligförvaltning skall använda sina pengar. Det är inteden typen av politiska överbyggnader som Sverigebehöver i dag.Tvärtom behöver vi en avreglering. Vi behöveröppna för nya ide er och infallsvinklar. Vi behöveröppna för en utveckling där företag och anställdakan jobba tillsammans och utveckla sina ide er, ochdär det lönar sig för dem att göra detta. Då krävsdet att vi fortsätter att ta steg på den politiska vägsom vi har börjat gå på.Vi befinner oss i det oerhört svåra dilemmat att vipå en gång måste lösa en strukturkris, en finansiellkris, en kostnadskris och en arbetslöshetskris, ochvi måste vända utvecklingen så att denblir positiv. Vi måste klara av de oerhört storaskulder som tidigare års politik har dragit påSverige. Det är en oerhörd utmaning. Vi antar inteutmaningen att använda samma recept som haråstadkommit problemen. Vi måste ha den politiksom den borgerliga regeringen har slagit in på.Anf. 50 HANS () replik:Herr talman! Om man skall sanera budgeten, skallman inte köra med icke finansieradeskattesänkningar, som har varit ett recept underlång tid.När det gäller möjligheter att få jobb på andra orterhåller jag med om att man skall ta den chansen.Men jag vet vad det innebär, från Bergslagen, därdet inte finns något annat alternativ än att stickahemifrån. Där utarmas bygderna. Vi är på väg moten ny flyttlasspolitik, som drabbar regioner hårtoch kommer att vara mycket dyrbar för samhället.Analysen är felaktig. Det handlar inte om attreducera och försämra arbetsrätten. Det handlarom att stimulera efterfrågan, att investera oss urkrisen. Det finns massor av behov som icke ärtillgodosedda. Jag delar uppfattningen att man på80-talet var dålig på att hävda infrastrukturen.När det gäller Arbetslivsfonden handlade dettydligen om de olika styrelser som fanns och derasolika ingredienser. Har de varit dåliga eller har debetett sig illa får man väl ändra på det. Det har välinte varit så mycket bättre i t.ex. privata bankerunder senare år.Vad jag talade om var att ställa pengar tillförfogande för att effektivisera näringsliv ochproduktion och se till att människor inte slås ut iarbetssjukdomar och arbetsskador på det sätt somvarit vanligt under en lång följd av år undertillväxtens glada dagar, . 51 () replik:Herr talman! Flyttlasspolitik, sade HansAndersson. Det handlar inte om flyttlasspolitik -det handlar om att utveckla människor, gemänniskor möjligheter till utveckling, ge regionermöjligheter till utveckling, ge som enregion i möjligheter till utveckling. Det ärdessa stora utmaningar vi står inför.Vi klarar inte detta med ofinansieradeskattesänkningar, sade . Vi måsteminska de spärrar som finns för investeringar ochföretagande i den svenska ekonomin, och despärrarna finns i allra högsta grad påskattepolitikens område. Det är de som hindrartillkomsten av nya småföretag, och det är de somhindrar små företag att växa. Sådana spärrar måstesjälvfallet avlägsnas.Men den typen av problem löser man inte heller,, med stora ofinansieradekostnader över sociala skyddssystem. Iförlängningen innebär det att vi inte kommer att haråd med ens den grundtrygghet som vi här ikammaren är helt eniga om att vi måste ha i ettciviliserat samhälle och som innebär att vi tar socialtansvar för våra medmänniskor. Det kräver attkostnaderna hålls på en nivå som samhället orkarbära, och det gör de inte - de har galopperativäg.Därför måste vi göra ingrepp, och den politikeninleddes av den socialdemokratiska regeringen -jag ger gärna Socialdemokraterna deterkännandet - med ändringarna avkompensationen i sjukförsäkringssystemet ochfortsätter nu med indragningen av tvåsemesterdagar. Det är beklagligt att vi måste göradessa saker.