prot · GF09128 · 1992-06-10 00:00:00 — Det är ett framsteg, ävenom det utrikespolitiska och säkerhetspolitiskasamarbetet i allt väsentligt förblir av mellanstatligkaraktär, att också detta samarbete stärks i ettEuropa där detta så tydligt behövs.Jag är övertygad om att går mot ettfördjupat samarbete. Det kommer gradvis att fåformen av en federation av nationer därdecentralisering och närhet kommer att bli alltviktigare. Det blir en federation av självständiganationer och självständiga regioner. Det blir ettmångfaldens och möjligheternas Europa.Till detta samarbete kommer allt fler att viljaansluta sig. är kön som bekant lång.För mig är det en självklarhet att vi måste strävaefter att skall tillhöra kärnan och motorn idetta nya europeiska samarbete.Hur kommer att hantera den fråga somuppstått efter folkomröstningen är det Danmarkssak att avgöra. Ett är dock klart: det finns enmycket bred opinion i för att man i dettanya läge skall försöka att vara med om så mycketav samarbetet som över huvud taget går. Det är enillusion, och en farlig sådan, att tro att Danmarksagt eller skulle vilja säga nej till EG.Vår Europapolitik kommer vi att föra vidare. FörSverige handlar det om attantingen bli en randstat till detta nya samarbeteeller att fullt ut som individer eller som nation fårösträtt och inflytande i detta nya . Därmedär det i grunden inte bara en fråga om fredoch frihet, utan också om vår eget folkstyre.Vårt folkstyre har sin lokala, regionala ochnationella dimension. Här har vi vår självklararösträtt. handlar det om att också ge vårtfolkstyre dess europeiska dimension. Att säga nejtill det vore att amputera vårt folkstyresmöjligheter att utöva inflytande också på vår egenframtid. Folkstyret får faktiskt inte göra halt vidnationsgränserna. Vi vill ha rösträtt i det nyaeuropeiska samarbete som byggs upp.Fru talman! Det gångna året har varit ettförändringens år i svensk politik. har såmycket av så stor betydelse skett på så somunder detta år.För ett år sedan var det inte många som trodde påoss när vi talade om inriktningen på att bilda enfyrpartiregering. De som möjligen gjorde dettrodde knappast att det skulle gå att få någonpolitik ur en sådan. De som möjligen trots allttrodde att detta skulle vara möjligt, trodde nogaldrig att vi skulle kunna få parlamentariskt stöd förden.Men vet vi. Splittringsspekulanterna ochdysterkvistarna har fått bita i gräset, och de har fåttgöra det gång på gång. Vi bildade regering. Vi ladefram ett starkt program och det ena förslaget efterdet andra för . På det stora hela taget harvi också fått majoritet med oss på våraförslag.Det innebär att vi har inlett den förändring ochförnyelse av som det är vår politiska uppgiftatt genomföra.Vi har tydligt satt kursen i Europapolitiken. Vi harvisat på den enda väg i den ekonomiska politikensom är möjlig om vi skall få tillbaka tillväxten,jobben och tryggheten i välfärden. Vi har påbörjatvalfrihetsrevolutionen i välfärdspolitiken. Detgäller barnomsorgen, där vårdnadsbidragetkommer. Det gäller sjukvården, medhusläkarförslaget, som också det kommer.Vi har visat styrkan i en miljöpolitik som tror påinternationellt samarbete, tillväxt och teknik. Vi ärpådrivande i , och vi har varit pådrivande i deninternationella debatten om säkerheten i desovjetiska kärnkraftverken.Till dessa fyra huvuduppgifter kan läggas så mycketmera.Vi har avvecklat de eländiga löntagarfonderna. Vistärker nu ägande, företagande och forskning.Vi har inlett spridningen av ägandet till de statligaföretagen. Privatiseringen av ser ut att bli succé.Vi har av hattande och dattande äntligenfått ett försvarsbeslut.Vi har klart visat kursen när det gäller arbetet medatt successivt se till att vi får bästa skola.Nu kommer föräldrar och elever att kunna ställakvalitetskrav på skolan och välja den skola som detycker är bäst.Vi har gett glesbygden och inte minst Norrlandsinland nya möjligheter med sänkta löneskatter ochsänkt turistmoms.Vi har börjat avskaffa den automatiskahalvtidsrabatten på de flesta fängelsestraff. Vi harskärpt attityden mot narkotikabrott och annanbrottslighet.Vi har dragit i gång byggande av vägar ochjärnvägar för ca fram till börjanav . Det är en flerdubbling i förhållande tillunder tidigare år.Vi har med förslaget om ungdomspraktik för 40 000tjejer och killar som annars skulle riskeraarbetslöshet visat på nya grepp också iarbetsmarknadspolitiken.Det har inte varit några långbänkar eller rosornaskrig. Vi har visat att vi vill och att vi kan genomföraden politik som vi har gått till val på och den politiksom vi har bildat regering på.Fru talman! Det gäller inte minst i den viktigaekonomiska politiken. Ny statistik ger nya beskedom hur har halkat efter andra länder underde . harvi halkat efter alltmer. Vi har gått från låg tillväxttill ingen tillväxt alls och därefter till negativtillväxt.Utvecklingen var förvisso usel under 1989 och 1990.Den vändpunkt som vi såg var envändpunkt nedåt. 1991 blev ett av de allra sämstaåren för svensk ekonomi på mycket . Vi fickminskad produktion, kraftigt ökad arbetslöshet,påtaglig industriell utslagning och sjunkandeinvesteringar.Så här kan det bara inte fortsätta. Det säger sigsjälvt att den politik som gav oss dessa allvarligaproblem är den politik som har sämstförutsättningar för att ta oss ur den. Det ärmisslyckandet för den tredje vägens ekonomiskapolitik som vi nu ser konsekvenserna av. Det är densom bär ansvaret framför allt för den tragiskasysselsättningskrisen.Vi har avvisat de vägar som har prövats förr ochsom vi vet leder fel och till misslyckande. Vi kaninte subventionera och socialisera näringslivet ochföretagen ur krisen. Vi kan inte devalvera oss urvåra problem, vilket man har försökt göra tidigare.Vi kan inte heller bara blåsa på med offentligautgifter och satsningar, eftersom detta leder tillökade underskott med ökade räntor eller ökadeskatter med nedpressad tillväxt, och sannolikt tillbåde det ena och det andra.Vi måste helt enkelt se till att åter blir ettland för företagande, nysatsningar ochinvesteringar. Lyckas vi inte med detta, kommer vii det längre perspektivet inte att lyckas med såmycket annat heller. De utredningar som harpresenterats, långtidsutredningen, visar på mycketgoda tillväxtmöjligheter för , om man följerden enda vägen som vi har lagt fast. Redan nu servi hur de flyttlass som under de socialdemokratiskaåren förde investeringar, kunnande och kapital utur nu återvänder hem. i all ära,men det är i som de svenskaframtidssatsningarna skall ske. ser vi hur dethåller på att bli möjligt igen. Det är utomordentligttillfredsställande.De sänkta skatterna på företagande och sparandebetyder mycket för detta. Det är dessa sänktaskatter som kan ge oss nya jobb, bättre tillväxt ochdärmed faktiskt också bättre inkomster tillstaten. Den ekonomiska politiken kräver förvissouthållighet och styrka. Den kräver att vi står emotlättsinnets olika sirénsånger.Ingvar har nyansrikt kallat regeringen fören ''nationell katastrof'' och finstämt sagt att det nuförbereds en ''slakt på daghem, skolor, fritidshemoch åldringsvård.'' Han hävdar nu dessutom attSveriges ekonomi är att jämställa med ett träsk,även om jag förstår att säger attdet är han som har hittat på även denna finstämdaformulering. Det är sanslösa och grovtdemagogiska beskyllningar som säger mer om detintellektuella tillståndet i socialdemokratin än omdet ekonomiska och sociala tillståndet i Sverige.Det alternativ som Socialdemokraterna står försaknar varje form av realism -- det är höjda skatter,det är höjda skatter, det är höjda skatter och det ärhöjda skatter. Det är fråga om 14 miljarder kronori högre skatter . Det är en skattechock somskulle bromsa alla möjligheter att få tillbaka tillväxtoch sysselsättning. Det förtroende för somett framtidsland för investeringar och satsningarsom nu så tydligt börjar återvända skullebokstavligen försvinna sekundsnabbt med den typav skattechock som socialdemokratin ordinerar.Den uppgång som avtecknar sig förexportindustrin -- vi har fått nya belägg för det -- och för små- och nyföretagsamhet skulleockså äventyras. Med denna politik skulle vi riskeraatt hamna i en nedåtgående spiral av flyendeinvesteringar och ökande arbetslöshet.Fru talman! Det gångna året har varit ettförändringarnas år. Och de förändringarna pekarframåt. Vi har betydande ekonomiska svårigheter.Vi visste det och vi sade att talet om vändpunktenvar felaktigt och falskt. Vi har aldrig lovat annat änen politik som ger resultat . Vi har aldriglovat snabba lösningar, enkla klipp eller tillfälligaframgångar. Vi lovar varaktiga och beståenderesultat. Vi har lovat att genomföra den politik somvi gick till val på -- den politik vi formaderegeringsprogrammet på. Under detta år har vivisat att vi kan det. Vi kan säga att Sverigeäntligen är på rätt väg in med dess rikamöjligheter.(Applåder)Anf. 94 () replik:Fru talman! Det var ett tal med mycket skryt somCarl Bildt avlevererade här. Men det var intemycket till vilja eller vision. förbigickhelt att under hans regering har vi nu en rekordhögarbetslöshet. Vi har fått ett mycket kraftigtunderskott i budgeten på 100 miljarder. Vi kommeratt få chockhöjningar när det gäller hyrorna. Vi harminus i tillväxt. Med som statsministerhar vi fått ett ökat EG-motstånd. Vi riskerar att blien randstat i . Människor känner stark orooch otrygghet. Det är den verklighet jag upplevernär jag åker runt i . Om detta sade CarlBildt inte ett ord. Vi har fått ordkaskader underriksdagens avslutning om hur bra allting är. Men,, verkligheten kan inte pratas bort -- inteens av en så pass verbalt begåvad person som CarlBildt. Detta är människornas verklighet i dag.Carl Bildt talade om investeringarna. Under densocialdemokratiska regeringsperioden hade vifaktiskt en rekordökning avindustriinvesteringarna. Under de borgerliga åren1976--1982 sjönk däremot industriinvesteringarna.Under vår tid hade vi råd att investera bådeutomlands och här hemma. Under senare delen avvår regeringsperiod började de utländskainvesteringarna. De fortsätter , och det är bra.Jag anser att det är katastrof för landet när vinärmar oss ett underskott i statsbudgeten på 100miljarder kronor. Jag anser att det är katastrof förde många, inte minst unga, människor somförnekats rätten att försörja sig själva. Apropåarbetslösheten skulle jag vilja citera vad : ''Låt det vara ett klart beskedfrån vår sida. Vi kan aldrig säga att vi är på rätt vägså länge arbetslösheten ökar.'' Kan vi få sammabesked från , när han somstatsminister har det yttersta ansvaret för attarbetslösheten stiger dag för dag, månad för månadoch säkerligen också ?Jag tycker nästan litet synd om av allt beröm från borgerliga ledarskribenteri början tog han sig själv på så stort allvar att hanförklarade att han lyft politiken från det rutinartadeförvaltandet till den skapande statskonstens nivå.Det rutinartade förvaltandet ansågs väl jag ägnamig åt, och han själv såg sig som den skapandestatskonstens mästare. Vad är det för statskonst vihar fått uppleva? I stället för breda uppgörelseröver blockgränserna, vilket krävs av enstatsminister som har förmåga att ta ansvar för vårainitiativ, har låtit IanWachtmeister stå för konsterna. Därmed är IanWachtmeister jämbördig med ,och . Regeringenssköra kompromisser måste ju , med den strategiCarl Bildt har valt, omförhandlas med IanWachtmeister. Detta tycker jag är mycket olyckligt,men så går det uppenbarligen till där uppe på denskapande statskonstens högsta nivå.Så något om detta med skattechock. Repriser äraldrig särskilt lyckade, . Det här är ettförsök att göra en repris på det konservativapartiets valagitation mot Labour. De konservativatalade om Labours skattechock, och tänker nigöra likadant. Men det är ju ingen valrörelse än.Jag tror att den första förutsättningen för att ensådan agitation skall lyckas är att man kör denunder mycket begränsad tid. Ja, jag har förmodatatt det inte är valrörelse än -- men den kanske liggernärmare i tiden än vad vi utanförstående riktigtinser?Vad ni vill göra är att låna till skattesänkningar förde högre inkomsttagarna. Det innebär att nibelastar framtidens skattebetalare, som då skallklara av det här för de rikas del. Ni kommer inteifrån betalningen. Den måste ,och då lastar ni över den på löntagarna. Den skallbetalas med inkomstskatter på arbete, samtidigtsom ni sänker skatten på kapital.Därmed är det inte längre en skattesänkningsfråga,utan en fördelningsfråga. Ni vill omfördelaskattebördan. Ni vill lätta den för dem som har detrelativt bra och lägga över skattebördan pålöntagarna. Detta kommer vi bestämt att motsättaoss. Jag beklagar att den delen av skattereformeninte lever kvar. Där hade vi åstadkommit en rimligfördelning av skattebördan mellan arbete ochkapital. lättar ni bördan på kapitalet och flyttaröver den på löntagarna.Anf. 95 (nyd)replik:Fru talman! Jag är det parlamentariska stödet,eftersom ingen annan varit det. Detta är enligtIngvar en olycka, som han tydligen gärnavelat dela, eftersom även han har velat ha vårtparlamentariska stöd. Det är inte lätt att varapopulär i denna kammare. Detta är bara en frågaom matematik, som alla tycks vara så besvärade av.Verkligheten är vår största fiende, sade en kändsvensk politiker.Regeringspartiet demokrati skulle vi kunna talaom; det gjorde jag inte förut. Det är ett parti sominte sitter i regeringen, men faktiskt har hjälptregeringen att få igenom ett par hundra beslut -- ettpar tusen antagligen, om man räknar alla dessaegendomliga att-satser som vi sysslar med här.För detta har regeringen säkert framfört sittvördsamma tack, även om vi på grund av bristandekunskaper i det politiska språket inte riktigt harkunnat uppfatta tacksägelserna. Men äntligen i dagstod det i att vi varopportunismens lättmatroser, och sedan att vi varansvarslösa.Det tycker jag är ganska bra. Det rör sig åt rätt håll.Det stod inte ett ord om att vi var galna, tokiga,farliga, löjliga och inte heller någonting omFrankensteins monster, som det gjorde för exakt ettkalenderår sedan. Man ser vad som håller på attske.I åtskilliga frågor här i har vi fåttutskotten att svänga, dvs. att fatta vettigare beslutenligt vår uppfattning. I några frågor har vi gåttemot regeringen. Då har vi kunna konstatera --vilket kan vara bra för nationalekonomer att kännatill, att en regeringskris kostar 350 miljoner kronor.Det är då det rycker till i Rosenbad.Bortom det nu planerade budgetunderskottet finns det alltså potentialför 300 regeringskriser per år.Jag förmodar att regeringen därför företar enstudieresa exempelvis till , därminoritetsregeringar bevisligen kan räkna.Och ni, kära riksdagsledamöter, behöver inte se såledsna ut -- och inte så trötta heller som en del görhär. Ni är för tillfället inte ett transportkompani. Niär, för en försvinnande kanske, . Jag tycker man skulle taden chansen litet oftare. Det vore väl intressant, frutalman?Nu vill jag fråga statsministern: Hur skallstatsministern minoritetsregera ? När manhör anförandet , osv. läser tidningar förstårman att ni har varit väldigt duktiga . I varje fallskrev signaturen detta. Kommer ni attfortsätta att blunda och köra och hoppas att Nydemokrati håller er kvar på den enda vägen, ellervad har ni tänkt? Fler än jag är kanske litet nyfiknapå svaret.Sen har vi EG. När sätter en saklig EG-informationi gång? Regeringens saktfärdighet har faktisktspelat den otroligt dåliga, för att inte säga larviga,EG-motståndsrörelsen i händerna. Det har gjortatt dess cyniska isolationism -- som går till kampmed snus, kvinnor och farlig alkohol påbutikshyllorna -- har fått stå oemotsagd i stället föratt bemötas med rak och enkel information. Detmåste nu till; annars kommer folk att börja tro påatt det kommer utlänningar marscherande påÖresundsbron, som vi knappt vågar bygga, för attta snuset, jobben och allemansrätten från oss.Detta är löjligt, men det räcker inte med att varastöddig och självsäker, herr statsminister. Vi måsteförstå att halva befolkningen är mycket tveksam.Jag undrar inte på det. Folk har inte fått någonvettig information.Den socialdemokratiska regeringen hade gjort enbroschyr. Felet med den var att man använde sig avAnita som Mrs. , har jag förstått.Tänkte ni någonsin på att det hade varit en ganskatrevlig gest om ni hade behållit henne där och låtithenne vara Mrs. även med en borgerligregering? Då hade nog många rent av kunnat tro attni blivit objektiva och generösa. Men i politiskasammanhang är det kanske att ta i?Statsministern har försökt, och lyckats, att få in endel hjärnor i politiken. Möjligen var det eninnovation -- min erfarenhet är inte så lång. Ändåvill jag ställa frågan hur det är med hjärtat.Hjärnorna tycks fungera med någon sortsstackatomässig okänslighet. För att göra enparallell med den värld jag är van vid,företagandets värld, så är det som ett företag sominte bryr sig om kunderna eller leverantörerna ellerde anställda. Det går inte i längden.Till sist något om skatter. Vi har sagt på vårtpopulistiska sätt för att folk skulle förstå vad dethandlade om: privatisera staten, lägg nedlandstingen och rationalisera kommunerna. Det ärnödvändigt och självklart.Jag undrar nu: Vad händer med landstingen? Ni varockså inne på att lägga ned dem. Marknaden -- dendär med räntan ni vet -- skulle säkert reagera lugnt.Räntan sover aldrig, men den skulle nog inte hetsasupp av att lade ner landstingen. Ordetlandsting går nämiligen inte att översätta tillengelska.(Applåder)Anf. 96 () replik:Fru talman! Vi snuddade vid en EG-debatttidigare. Jag vill fortsätta litet på den linjen.Statsministern har enligt tidningsuppgifter sagt attvi kommer att uppfylla Maastricht-överenskommelsen på alla dess punkter, även närdet gäller upprättandet av en europeiskförsvarsstyrka, enligt TT-referat.Carl Bildt har uttryckt att kommer att följaMaastricht fullt ut. Kliver man på tåget, menar han,skall man följa med ända fram till slutstationen --uppenbarligen oavsett vart det går.Sverige skall alltså kliva på ett tåg utan att veta attdet går eller hur långt det går. Det är ju intressantatt är klar över att om man skall åka tågskall det gå någonstans. Men han vet inte vart hanskall åka, och det är något nytt. Det är tur att inteCarl Bildt är stins här i landet.Nu menar antagligen statsministern att svenskafolket inte kommer att kunna ta ställning till ettlängre gående samarbete utan vidare.Vi folkomröstar om unionen, och därmed har ocksåsvenska folket gjort klart att vi åker hela vägen --eller finns det någon annan tolkning?Menar statsministern att om det blir ettförsvarssamarbete så är detredan nu klart att kliver på detförsvarssamarbetet om vi är unionsmedlemmar?Vi skall alltså kliva på tåget utan att veta vart detgår. Detta är frågor som jag tycker attstatsministern måste reda ut. Det var naturligtvislitet felaktigt att ställa dem till för min del är det också intressant att höra vadden regering som lämnade in ansökan till EG/EUanser om agerande de senastemånaderna.Några ord om den allmänna politiken. Det har sedan tillträdde. Man harhaft möjlighet att visa var man står. Tillväxt harvarit den enda körinstruktionen på den väg somman så tvärsäkert och litet högmodigt påstått är denenda vägen. Den vägen har varit guldkantad för endel, men för de flesta har det varit mera lervälling.Jag skall ta ett par exempel ut tidningen . Jag vetinte om vi i allihop läser den, men iblandläser vi den naturligtvis hos frisören. Där berättasdet om , en ensamstående tjej meddottern som bor i en Stockholmsförort somheter . Hon har en trekvartstjänstsom kokerska. Med de beslut regeringen fattat ochsom drabbar henne räknar tidningen med att honförlorar 6 000 kronor.I samma nummer berättar man om PerWesterberg -- inte om den andra somsitter här, utan om Per. Han bor, ihop med sin fruoch tre barn, i Bullersta herrgård i , nu är jag inne på och Sörmlandigen. Han är näringsminister och tjänar rätthyggligt. Han har varit sparsam och lyckats sparaihop över 60 miljoner. Han har, till skillnad frånMarie, vunnit på regeringens politik. Bara på ett avbesluten, nämligen sänkning avförmögenhetsskatten, har han tjänat närmare enmiljon. 1995 slopas förmögenhetsskatten helt. Dåblir det mera klirr i kassan hos Per, ca 1,9 miljonervarje år.Nu vill jag fråga statsministern, som inte har sammaekonomiska förutsättningar som Per, om han ärhelt säker på att omfördelningen från tillregeringskollegan verkligen har gett en högretillväxt här i landet. Om inte är säker pådet är min sista fråga: Vad är egentligen syftet medden här politiken?Anf. 97 Statsminister ():Fru talman! Förutom den sedvanliga, höll jag på attsäga, slagväxlingen om det som harkallat ett träsk, dvs. den svenska ekonomin, har vinu möjlighet att också få ett meningsutbyte om EG-och Europapolitiken. Det välkomnar jag, för dettror jag är viktigt och nödvändigt.Låt mig säga till att vår bedömning avMaastrichtavtalet skall ju vara en bedömningutgående från om vi tycker att detta är bra ellerdåligt. Tycker vi att det är bra att Europasamarbetar mera, då skall vi vara stolta över att vivill vara med. Tycker vi att det är dåligt att Europasamarbetar mera, då skall vi självfallet inte strävaefter att komma med i detta samarbete.Jag noterade under förmiddagens debatt hur AllanLarsson hade som ett av sina huvudangreppsmålmot att vi inte tillräckligt tydligtuppfyller de s.k. konvergenskraven i denekonomiska och monetära unionen som lagts fast iMaastrichtavtalet. Jag delar i huvudsak AllanLarssons strävan i denna del, även om vi inte fårgöra den ekonomiska politiken enbart till en slavunder EG:s konvergenskrav, som det ibland lät iden larssonska argumentationen.Vi vill vara med i detta samarbete därför att vi ärövertygade om att det är bra för freden och bra förfriheten, och det innebär att vårt eget folkstyre fårnya möjligheter i framtidens Europa.Det skulle faktiskt intressera mig att veta vilketalternativ som och den övriganejsägarkoalitionen egentligen står för när detgäller Europapolitiken. Accepterar Vänsterpartietdet som ligger på bord? Iså fall innebär ju detta att man accepterar enmycket mycket vittgående ekonomisk integrationmed men utan någon som helstmöjlighet till politiskt inflytande över villkoren fördenna.Lars är ju inte ovan vid att försvarasatellitstater, men vi skall inte frivilligt sätta oss i ensådan situation att vi är beroende av någonting somvi inte har inflytande över. Eller går och den övriga delen avnejsägarkoalitionen på samma linje som Nej tillEG-rörelsen, som också vill ge upp hela , därmed de facto ge upp en stor del av vårtekonomiska samarbete med , därmedbygga nya barriärer och därmed sätta nationalstatmot nationalstat i ? Vill ni kasta Sverigetillbaka till en isolationism som de facto leder tillmassarbetslöshet och de välfärdsproblem som denför med sig?Jag tycker nog att och , nisom är så mycket mot det europeiska samarbetetoch deltagande i det europeiska samarbetesom faktiskt finns, nu har skyldighet att redovisa ettalternativ. Att säga nej är en sak. Tala om vad nisäger ja till, och jag tror att ni kommer att stå där ier nakenhet.Så kort om och säkerhetspolitiken. Det ären självklarhet att förutsättningarna för svensksäkerhetspolitik har förändrats när de bäggeblocken de facto har försvunnit och vi står i enannan europeisk situation.Ta den tragiska konflikten i som ettexempel. hade faktiskt en poängnär han påpekade att det vi ser i är att enav de sista kommunistiska regimerna i låtersin brutalitet gå ut över oskyldiga människor. 1,3miljoner människor har förlorat sina hem i dennakonflikt.Skall vi stå neutrala i denna situation? Vi skall vara engagerade för freden och förmänniskorna. Vi skall vara engagerade i denpolitiska konfliktlösningen, i de humanitärainsatserna, även de delar som är svenskflyktingpolitik. Vi skall t.o.m. vara engagerade närdet gäller att sända de svenska soldater som villdelta i FN:s fredsbevarande operationer tillJugoslavien för att försöka lindra lidandet.Så här tror jag att det blir i fråga efterfråga.