prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Vi är mycket positiva till dekvalitetssatsningar som genomförs inom dettaviktiga område.När antalet platser vid högskolorna skall utökasanser vi i att de nya platserna, så långt detär möjligt, skall förläggas till våra små ochmedelstora högskolor. Dessutom vill vi att det istörre utsträckning skall ges möjlighet till forskningvid våra mindre högskolor för att där höjakompetensen. Ur regionalpolitisk ochkvalitetsmässig synpunkt är det väl investeradepengar. Närhet till högskola har visat sig motverkageografisk snedrekrytering. Utbildning är ofta enmotor i den regionala utvecklingen. Därför är ettdecentraliserat högskolesystem av stor vikt för atthela skall leva.Studiemedlen är ett annat viktigt område där vihoppas på förändringar. har under mångaår påtalat bristerna i studiemedelssystemet. Mångaungdomar vågar inte satsa på för långa utbildningarpå grund av den skuldbörda som de då ofta får drasmed hela sitt yrkesverksamma liv.Många viktiga beslut som berörutbildningsområdet kommer att fattas under dethär riksdagsåret. Vi har två viktiga betänkandenute på remiss -- ''Skola för bildning'' och ''Ett nyttbetygssystem''. Besluten kommer att innebärastora förändringar inom utbildningsområdet. Detär väsentligt att vi är beredda att förändra inom detför oss alla så viktiga utbildningsområdet.Vid alla förändringar anser emellertid vi i Centernatt man skall ta hänsyn till de tre begrepp jagnämnde i början: God och likvärdig utbildning påalla nivåer i hela , decentralisering ochhelhetssyn.Anf. 82 ():Herr talman! Jag kan inte låta bliatt säga något om fristående skolor och denprocentsats man nu har beslutat att tilldela dessaskolor för att skapa likvärdiga förutsättningar.Bengt Silfverstrand nämnde kommun.Jag vill tala om att den sociala segregeringen iGöteborgs kommun till stor del beror på denbostadspolitik som har bedrivits avsocialistisk regim i . Debatten omojämlikheten i fördelningen av resurser till skolor iolika stadsdelar är ingalunda någonting som harsatt i gång efter det att reformen genomfördes. Detär något som vi har dragits med i underårtionden. Det faktum har diskuterats mycket atten del skolor har fått mellan 35 000 och 40 000 perelev, medan det i vissa andra stadsdelar har varitfråga om 70 000.Jag är inte den som förfäktar att man behöver likamycket pengar i alla skolor. Det är inte hellermeningen att det skall bli så med den här reformen.Man skall bl.a. ta hänsyn till speciella behov ochelever med speciella svårigheter. Jag polemiserarinte mot detta. Ojämlikheten har dock varit ettdebattämne i . Jag har följtdenna debatt, och den är således ingalunda ny.Det är nog helt andra faktorer än bara ekonomiskaresurser som skall till för att vi skall kunna höjaelevers kunskapsnivå, t.ex. när det gäller eleversom kommer från svåra sociala förhållanden. Jagtror att valfriheten är en viktig komponent. Jag troratt jag tidigare här i kammaren har talat omundersökningar som har gjorts av skolor i Harlem.Det har visserligen varit fråga om valfrihet inom detvanliga skolsystemet, men det spelar inte så storroll. Det viktiga är att föräldrarna känner att de harett inflytande över barnens skolsituation. Genomett medvetet val blir de tvungna att engagera sigmycket mer i sina barns skolgång än de kanske hargjort tidigare. Man har kunnat påvisa en markantförbättring av dessa barns resultat.Kvalitetshöjning, en skola för alla,individualisering, bästa skola,internationalisering, valfrihet, flexibel skolstart,elevinflytande, tioårig skola ochföräldrainflytande. Ni känner säkert igenslagorden. Slagorden har varit och är många när detgäller skolans värld. Många av dem står för någotväsentligt som väl försvarar sin plats i tänkandetrunt skolans utveckling. Risken finns att de blir justslagord utan något reellt innehåll.Många är överens om att den svenska skolanskvalitet behöver höjas, även om det inte innebär underkänner den svenska skola vi har. Omman vill åstadkomma en kvalitetshöjning, måsteman enligt mitt förmenande börja redan frånskolstarten.I och med att den flexibla skolstarten infördes, togdebatten om skolans bristande anpassning tillsexåringar fart. En del olika modeller har utformatspå olika håll i landet. Antalet sexåringar som harbörjat skolan är ännu litet. Föräldrarnas intresseför en tidigare skolstart än vad vi är vana vid här iSverige tycks vara ganska ljummet. Skälen till dettakan naturligtvis variera.Röster har höjts för att införa en tioårig skola medobligatorisk start . Man har då tänktsig att skolan skulle anpassas till sexåringarna föratt göra övergången mjuk.Personligen skulle jag vilja förorda en annan väg.Eftersom föräldrarna fortfarande verkar såtveksamma till skolstart , finns detalla skäl att behålla den valfrihet vi nu har. Barn ärju så olika när det gäller mognad. Därför skulle jagvilja se ett årskurslöst lågstadium, vilket också harprövats på flera håll. Skolstarten kunde då varamycket flexibel, från sex till , och intagning kunde ske terminsvis.Varje barns läsutveckling bör följas mycketnoggrant så att inga barn behöver lämna''lågstadiet'' utan en fungerande läskunskap. Omett barn behöver tre, tre och ett halvt eller rent på sig, skulle det inte behöva vara sådramatiskt med denna modell. Att som låta endel elever bara vandra vidare utan dennanödvändiga grundkunskap är grymt. Sådana eleverfinner vi i varje klass på mellanstadiet ochhögstadiet. Det blir ofta omöjligt för dem att klarahemuppgifter, och det blir fullständigt oöverstigligtatt klara av inläsningen till prov. Dessa elever haroftast förlorat allt självförtroende och allmotivation innan de når högstadiet.Vi behöver ett nät för att kunna fånga upp dessaelever redan under det första skolåret. Lärare,skolledning och föräldrar måste vara helt klara överom ett barn har svårigheter med läsutvecklingenoch sätta in alla resurser för att på ett så tidigtstadium som möjligt ge barnet effektiv hjälp.Föräldrarnas roll i det här sammanhanget kan inteöverskattas. Det är avgörande för barnets skolgångatt det redan från början finns ett förtroendefulltsamarbete mellan skolan och föräldrarna. Jagtycker att föräldrainflytande har en mycket starkmotsvarighet i föräldraansvar. Föräldrarna börredan från början få klart för sig att derasmedverkan för att stimulera barnets läslust och föratt följa och uppmuntra barnet iinlärningsprocessen är absolut oundgänglig.Anf. 83 ()replik:Herr talman! Det här var en fantastisk innovationfrån kds sida när det gäller utbildningspolitiken.Det sades att det är bostadspolitiken som harförorsakat ojämlikhet och segregeringsrisker ute ikommunerna och inte den proposition omöverkompensation för fristående skolor somregeringen har lagt fram. De borgerliga partiernastår bakom den, men håller man uppenbarligenpå att springa ifrån den. Är det, ,bostadspolitiken som gör att man backar iHelsingborg? Är det bostadspolitiken som gör blir mer och mer tveksam i ? Är detmöjligen bostadspolitiken i kommun som göratt kds kommunalråd är mycket kritisk till att manfår så mycket som av den genomsnittligakostnaden för ? Det är på sin plats attIngrid litet närmare förklarar vad honegentligen menar.Det intresse för fristående skolor som har förts frami debatten har sitt ursprung i den politiskadiskussionen om privatisering av den offentligasektorn. Det är styrning uppifrån. Det handlar inteom människornas, föräldrarnas, eget val. OECDräknar med att det bara skall bli fråga om tre . Vi är självfallet positiva till attinitiativen kommer från föräldrarnas sida. Det ärdock den politiska styrningen uppifrån som vireagerar mot.Nu har den politiska ledningen i flera kommunerfört fram tankar på att privatisera skolor utan denfristående skolans kännetecken med en klarpedagogisk profil. Detta har i de flesta fall möttsmed mycket starka protester från berördaföräldrar, lärare och elever. Det är oerhört viktigtatt man preciserar sig på den här punkten. Vi ficktidigare höra att regeringen har lämnat den endavägen också när det gäller utbildningspolitiken.Det är förvisso ett framsteg, även om någrakonkreta resultat inte har visat sig.Anf. 84 () replik:Herr talman! Jag talade om den segregering somredan finns. Den har inte åstadkommits av den härreformen, som knappt har börjat utnyttjas. Detfaller på sin egen orimlighet att reformen skulle hakunnat åstadkomma någon segregering fram tilldags dato. Jag talar således om den segregering somfinns i . Den beror till stor del på denbostadspolitik som socialdemokraterna har fört.Jag är inte ensam om den åsikten. Det är en allmäntspridd uppfattning i . Hur det förhåller sigi skall jag inte här orda om.I har även vi från kds begärt att man skallstudera hur reformen slår. Vi är alls rädda för att sepå verkligheten.Att som påstå att reformen intehar begärts av människor är fullständigt makalöst.Jag förstår inte på vilken isolerad plats BengtSilfverstrand har bott, när han inte har hörtmänniskornas krav på valfria skolor. Vi har följtden här frågan . Därför har kdskämpat för valfria skolor. Det har funnits ett väluttalat krav från många människor. Att BengtSilfverstrand inte har uppfattat detta tycker jag ärmycket underligt.Anf. 85 ()replik:Herr talman! Vi har verkligen uppfattatmänniskors önskemål och fria val, och det finns idet svenska skolsystemet utomordentligt godamöjligheter att fritt välja skola. Vi ställer oss ocksåmycket positiva till de privata initiativ som tilläventyrs kan förekomma.Vad vi reagerar emot -- och det har väl, IngridNäslund, tydligt framkommit av vad som tidigaresagts i debatten -- är att man tar resurser från dendel av skolväsendet som lider av uppenbaraproblem. har själv påpekat detta,bl.a. med utgångspunkt i . Man tarresurser från de ställen där behoven finns ochlägger över pengar till de nya skolor som aldrigskulle ha tillkommit om de inte hade fått enöverkompensation. Det är nämligen ofta de rentekonomiska incitamenten som avgör om manstartar en privat skola eller ej.Hyllar man marknaden och tar ett privat initiativ ärdet enligt min mening orimligt att inta denmotstridiga uppfattningen att denna privataverksamhet skall subventioneras med skattemedel.Det går inte ihop.Om det nu är på det sättet, -- ochdet är det uppenbarligen -- att man hade insikten attdet i finns bostadsområden som är av denbeskaffenheten att det skulle uppstå ytterligareproblem om man genomförde en sådan här reform,varför genomförde man den då? Detta har ju,, regeringens företrädare ochföreträdarna för de borgerliga partierna fått klartför sig liksom , under ledning avden ingalunda socialistiske -- precis tvärtom --. Borgerliga företrädare, som i och försig hyllar principen om privatisering, har alltså,liksom Socialdemokraterna, på ett tidigt stadiumkommit fram till att reformen om fristående skolorvar illa genomtänkt och felaktig. Det länder i allafall regeringens företrädare till viss heder nu tänker ompröva det här olyckliga förslaget.Anf. 86 () replik:Herr talman! talar om privataskolor som uppstår genom vinningslystnad -- omdet nu var det han menade --, och jag har ingenskiljaktig uppfattning på den punkten, utan det ärviktigt att det finns idealitet bakom. Jag skullegärna se att de som vill företräda de svagakommundelar som har stora problem verkligen togtag i det här och att man för att komma till rättamed problemen startade en del fristående skolormed större valfrihet än vad som finns inom denvanliga skolan. Än så länge har vi ju i alla fall intesett så mycket av valfrihet inom den vanliga skolan,men jag tror att det kommer att bli mer av valfrihetdär . Den här reformen gör ju det möjligt.Som jag sade har det alltså varit fråga omen oerhört stor ojämlikhet. Det har rört sig omskillnader på . Man kanfråga sig om en så stor skillnad i ekonomiska medelverkligen har varit befogad.Jag har sett exempel på att man i vissa skolor somhar fått väldigt mycket pengar, t.ex. när man harblivit erbjuden böcker som har varit någotanvända, har sagt: Vi behöver dem inte. Andra skolor har haft väldigt små resurser. Dehar legat i bra omgivningar och alltså enligt denmall som har följts i fått oerhört småresurser. I dessa skolor har man haft böcker somhar fallit sönder i kortsystem. Böckerna behöver jufaktiskt vara ungefär lika bra vilken miljö man änkommer från, om vi inte skall ha det så att rikaföräldrar skall köpa böcker åt sina barn, menvarken eller jag är välföreträdare för en sådan ideologi. Ojämlikhetenhar alltså varit för stor tidigare, och jag tror att detär det som gör att det i viss utsträckning kan gåsnett.Jag är inte för att en hel SDN skulle gå ut bilda ensorts bolagsskola eller något i den stilen. Dettaskulle kunna lösas exempelvis genom att man gavtilldelning till de olika stadsdelsnämnderna iförhållande till olika behov och genom att manräknade dem som små städer i sig. Om man nu skallha stadsdelsnämnder som i borde dennaturliga utvecklingen egentligen vara att varjestadsdelsnämnd hade sitt eget beskattningssystemoch sin egen ekonomi. Det är att man inte har detsom gör att det blir så konstiga effekter i viss mån,och det får man naturligtvis lov att se över. Det ärjag helt överens med om.Andre vice talmannen anmälde att BengtSilfverstrand anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 87 ():Herr talman! En kompetent och kunnig arbetskraftär helt nödvändig för vår konkurrensförmåga ochen förutsättning för samhällets utveckling. Denpågående internationaliseringen medför ocksåökade behov. Därför är förutsättningarna för denenskilde att skaffa sig kunskap och för samhället attsprida kunskap en av våra viktigaste framtidsfrågor.I en internationell jämförelse har alltför fåhögskoleutbildade -- både i grundutbildning och iforskarutbildning. Men vi håller på att bättra oss påden punkten, och ligger vi snart på eninternationellt tillfredsställande nivå.Från jämförelsen mellan och andra länderkan vi gå till jämförelsen mellan olika regionerinom landet när det gäller högre utbildning ochforskning.I --finns en betydande del avlandets industrikapacitet. Antalethögskoleutbildade bland arbetskraften är däremotlåg om man jämför med riket i övrigt. I hela riket ärandelen forskarutbildade i procent av befolkningen0,51. Motsvarande siffra för är0,. För är siffran och förStockholm 0,83 %.Regionens egen kapacitet för högre utbildningmåste därför stärkas, och vid högskolan --söker vi liksom vid andra högskolor nyavägar för utveckling. Den väg som vi tillsammansmed högskolan --ochSkogshögskolan i valt ärutvecklingsprojektet . Rektorernaleder en gemensam arbetsgrupp, som utvecklarsamarbetet, och anslagsframställningen för nästaperiod är samordnad.Uppsala universitet är vårt moderuniversitet, ochkopplingen är viktig som garanti för enkvalificerad, vetenskaplig nivå. För satsningarnainom de tekniska områdena skall dessutomsamverkan med Tekniska högskolan i ,KTH, fördjupas.Denna samverkan med bl.a. iUppsala ger högskolorna förutsättningar att skapaegna forskningsresurser. Syftet är att ökahögskolans kompetens och kapacitet när det gällerbåde forskning och forskarutbildning och därmedockså för grundutbildningen.Måndagens pressmeddelande frånutbildningsdepartementet har rubrikenForskningens utmaningar -- en strategi för 2000-talet. Där står bl.a.: ''En dynamisk ochkonkurrenskraftig kunskapsmiljö är det modernasamhällets nyckel till välstånd.'' Det är ettpåstående som jag helhjärtat ställer mig bakom omman därmed också menar att samhällets resurserskall hanteras på ett rätt och rättvist sätt.Jag skulle ha velat rikta några frågor tillutbildningsministern med anledning avpressmeddelandet, men statsrådet är tyvärrinte närvarande vid en av de viktigaste debatter vihar här i . har också statsrådet att inte längre lyssna och delta i debatten, någotsom förvånar efter hennes avslutande inlägg i daghär i kammaren, då hon uppmanade utskottetsledamöter att ta kontakt med departementet förinformations- och åsiktsutbyte. Här fanns juverkligen möjligheten till ett sådant utbyte. Jagtänker emellertid ställa de här frågorna i alla fall.Kanske någon annan som representerarregeringspartierna kan svara.Under rubriken ochkoncentration står att ''delar av de resurser som går till lantbruksvetenskap i vid bemärkelse börkunna omprioriteras''. Jag skall ställa ett parmycket konkreta frågor: Menar man att resurserskall omfördelas inom lantbruksvetenskapen och iså fall hur? Kommer resurser att tas från exempelvisSkogshögskolan i och föras över tilluniversiteten, eller menas det att resurser skallföras över från detta område till andra disciplinerinom universitets- och högskoleväsendet?Som företrädare för här i väckersådana här uttalanden en stor oro hos mig. Vibehöver, som jag tidigare i mitt anförande harpåpekat, som ett ben bland flera att ståpå när vi skall utveckla vår bygd och vårt näringslivoch när vi skall höja kunskapsnivån bland vårainvånare, framför allt våra ungdomar.En stark högskola betyder bättre förutsättningarför näringslivet och ger en förbättradarbetsmarknad. Högskolan är en del i regionensinfrastruktur, men framför allt är det en del i detnationella och internationella högskolesystemet.Vid alla högskolor med samma förutsättningar somHögskolan --pågår en diskussionom hur vi skall kunna komma ur vad som kanbeskrivas som ett sorts Moment 22. För att få egnaforskningsresurser måste man ha tillgång till depersonella och kompetensmässiga resurser som detnormalt behövs egna forskningsanslag för attskaffa. Här måste det alltså till en centralviljeinriktning för att stärka de mindre ochmedelstora högskolorna. Detta måste komma tilluttryck snart. Vi har under utvecklat vårhögskola. har vi egna forskargrupper.Dessa lever emellertid på ''korta'', regionalapengar. För en bra utveckling, för att ge högskolankompetens och slagkraft fordras en mera långsiktigplanering. Till detta fordras som sagt egnaforskningspengar.Vi dalmasar och dalkullor tror på ''Gävle-Dala-fakulteten'' och på våra högskolorsutvecklingsmöjligheter.Jag hoppas att utbildningsminstern och denborgerliga regeringen också gör det, och att vikommer att se det i kommande forsknings- ochbudgetpropositioner i form av flerstuderandeplatser och egna forskningsresurser i demindre och medelstora högskolorna. Det skulleockså motverka den geografiska ochkönsrelaterade snedrekryteringen till högskoloroch forskning.I detta anförande instämde ochBengt-Ola (båda s).Anf. 88 ():Herr talman! Jag och ett par kolleger var i går ochträffade lärare i samhällsorientering vilka är på kursi . En av lärarna frågade oss om inte dethär talet om bästa skola bara är ''en tomklyscha'', eftersom hon uppleverbesparingar i den kommunala ekonomin. Jag måsteerkänna att jag inte helt känner igen mig när jagläser och hör hur förfärligt illa ställt det är i våraskolor och hur lite resurser man får. Det framförsäven här från en del talare. Jag påstår i stället attsvensk skola inte lider av någon resursbrist.När det gäller resursfördelningen till skolan så kanman konstatera att är det land som satsarmest pengar per capita av BNP på grund- ochgymnasieskolan. Den ambitionen skall vi ha iframtiden också. Når vi då de resultat som vi bordeutifrån de resurser som vi satsar? Är den svenskaskolan av världsklass? Svaret är tyvärr nej. Densvenska skolan är likvärdig, men den behöver förden skull inte vara likformig.I internationella jämförelser så hamnar vinågonstans mitt emellan. På en del områden hävdarvi oss väl, på andra mindre väl. Även om det ärsvårt att göra absolut rättvisa jämförelser så är ändåsignalen tydlig: Vill vi nå toppen så måste vi göravissa förändringar i skolan. Vi får inte slå oss till ro.Detta har också ett antal utredningar visat. Nyligenfick vi en rapport från ''Hurbra är vi?'' med underrubriken ''Den svenskaarbetskraftens kompetens i internationellbelysning''. Den visar att inte befinner sig itopp av tolv jämförelseländer. , ,och har alla en högre andelhögutbildade och en lägre andel lågutbildade änvad vi har. Rapporten visar tydligt att det ärnödvändigt att vi ökar andelen studerande både igymnasieskolan och till högre utbildning. Mankonstaterar också i rapporten att kvaliteten iskolutbildningen är medelgod i Sverige.Regeringen har genomfört en del av de nödvändigaåtgärder som krävs för att vi skall kunna skapaEuropas bästa skola. Det jag närmast tänker på ärdirektiven till betygsberedningen ochläroplanskommittén vars betänkanden nu är ute påen bred remiss. Det gäller den parallellalärarutbildningen, ökade möjligheter tilllärlingsutbildning, rätten att välja skola, kommunalsom fristående, satsningen på högre utbildning.När det gäller betygsberedningens ochläroplanskommitténs förslag så är det enligt minmening viktigt att regeringen efterremissinstansernas synpunkter knyter samman debåda utredningarnas betänkande till en helhet. Vimåste klara ut antalet betygssteg i grund- ochgymnasieskolan i förhållande till läro- ochkursplaner, ämnesomfång och årskurser.När vi nu lämnar den regelstyrda skolan för enmålstyrd skola med ny läroplan, nya kursplaner,nytt betygssystem och nytt statsbidragssystem, blirutvärdering och effektivisering allt viktigare, bådeför stat och kommun. Här gäller det att vi hittar brautvärderingsinstrument både på den statliga ochden kommunala nivån.En viktig hörnsten i detta bygge, att skapa Europasbästa skola, är beslutet om att likställa friståendeskolor ekonomiskt med offentliga skolor. Det är ettvälkommet beslut eftersom elever och föräldraräntligen får en reell möjlighet att välja skola, någotsom Socialdemokraterna gjort allt vad de kunnatför att förhindra. Sedan detta riksdagsbeslutfattades har fått ca 40 ansökningar omatt få starta fristående skolor. De flesta av dessa hargodkänts. Många fler har visat sitt intresse.Det här är bra för skolan. Det skapar en sundkonkurrens, mångfald, profilskolor, skolor medolika pedagogik, vilket medför att både denoffentliga och den fristående skolan kommer attutvecklas.Socialdemokraterna har i olika sammanhang lovatatt riva upp beslutet om fristående skolor om mankommer i regeringsställning. Det förvånar mig inte,för sanningen är ju den att Socialdemokraterna äroch har varit negativt inställda till rätten att väljaskola, eller fristående. Det har BengtSilfverstrand tydligt visat i dagens debatt.Jag vill fråga de socialdemokratiskarepresentanterna här i debatten om man kommeratt riva upp beslutet om fristående skolor om manmot förmodan återkommer till regeringsmakten.Jag tycker det är rimligt att elever, föräldrar ochlärare får besked i frågan.Anf. 89 ()replik:Herr talman! besvarade inte några av defrågor jag ställde, men jag skall gärna svara påfrågan om de fristående skolorna, även om jag inteskall hänga kvar vid den frågan, för jag tycker denär väl ventilerad. Jag skall i stället försöka belysa enannan fråga i denna replik.Vi kommer självfallet, om inte regeringen hinnerföre, det finns ju sådana signaler, att se till att vi fårett sådant statsbidragssystem som behandlar eleveroch föräldrar på ett likvärdigt sätt. Rättvisakommer alltså att prägla vår syn, precis som den hargjort tidigare.Vi är för valfrihet. Det finns bevisligen en rätt attvälja skola . Vad vi är motståndare till --och det har också mycket klart framgått av vad jaghar sagt -- är en överkompensation för en viss typav skolor, vilket leder fram till att manutarmar den allmänna skolan. Alla är överens omatt den på många håll behöver större resurser. Detär den likvärdighetsprincipen vi vill slå vakt om.Ulf nämnde att han hade träffat lärare. Dåär min lilla undran om han också hade tillfälle attdiskutera grundskollärarutbildningen. Den har juinte kommit upp.När regeringen kom med en hastigt hopskrivenproposition för att införa en ny lärarutbildning --jag skulle vilja säga en nygammal --, så varnade vi.Den skulle innebära inte bara konkurrens -- det kanibland vara positivt -- men den skulle också kommai konflikt med den ämnes- ochpedagogikintegrerade utbildning som vi har haftoch som visat sig mycket bra.Nu har vi facit. Bara en tredjedel av de 540platserna i den nya utbildningen är tillsatta.