prot · GF0983 · 1992-03-24 00:00:00 — Problemen finns, och jag är glad attregeringen arbetar med dem. Men problemen blirännu större ju längre det dröjer innan GATT-förhandlingarna är avslutade. Det är det som är detallvarliga. Ännu allvarligare är det om tidpunktenför EG-inträde också flyttas framåt i tiden.Då blir situationen ännu värre, och problemen blirohållbara.Jag kan ge ytterligare ett exempel. För smör finnsinom EG ett importskydd som ligger över 9 kr.högre än det vi har i . Man har dessutom ettexportstöd som ligger på nästan 13--14 kr.Det är ju -- det hoppas jag att jordbruksministerninser -- fullständigt omöjligt att hantera ettkommande överskott, och därför måste regeringenvidta åtgärder. Jag hoppas att vi får fram enrealistisk syn på detta, och jag kommer också attstödja herr jordbruksministern i den strävan. På detsättet skapas förutsättningar för konkurrens på likavillkor.Anf. 22 Jordbruksminister ():Herr talman! Det är ju inte så att vi eftersträvar ettöverskott, utan vi eftersträvar en balans på densvenska marknaden. Det var vad som låg i bottenpå livsmedelspolitiska beslut. I och för sighar det svenska jordbruket inte på mycket lång tidhaft några direkta stöd för export, utan man har fåttlov att själv betala detta via exempelvisutjämningssystemet i fråga om mjölken ochslakthusavgifter. finns inte den möjligheten,och då är det naturligtvis svårare att avsätta den härtypen av export. Men avsikten med att ta bort dessamöjligheter var just att produktionen skulleanpassas till den volym vi har. Ömsesidigheten äremellertid ett krav som finns inskrivet iriksdagsbeslutet och som vi skall efterkomma såfort det blir möjligt.Anf. 23 ():Herr talman! Jag har samma uppfattning somjordbruksministern när det gäller ömsesidigheten.Det är viktigt att understryka den. Just med tankepå att vi nu står inför en situation av gigantiskkonkurrens med omvärlden och att vi egentligenborde stärka de exportkontakter vi har och t.o.m.skaffa nya -- det är ju vad vi måste göra för attkunna hantera problemen närinternationaliseringen fullt ut har slagit igenom -- ärdet problem vi upplever så allvarligt.Tendensen är att problemen successivt ökar. Menhänsyn till de siffror jag nämnde, de gigantiskaskillnaderna, är det praktiskt taget omöjligtatt bygga upp några nya exportkontakter.Jag kan ta export som ett exempel.Finnarna skickar . med varje kilo kött tillSverige. Det finns ju ingen bonde någonstans ivärlden som kan konkurrera med en sådandumpningsverksamhet, och det är av det skälet jagser så allvarligt på den här diskriminerandeimporten.Anf. 24 Jordbruksminister ():Herr talman! Det är naturligtvis ett mycket stortbekymmer när andra länder har höga exportstödoch varorna kommer hit, och det är ju för att manskall komma till rätta med just det här problemetsom GATT-förhandlingarna pågår.Jag tycker också att det är angeläget att framhållade positiva saker som har gjorts och som är på gång.Det gäller bl.a. det bilaterala avtal med EG somöppnar kvoter för kött och ost. Detta avtal gör attvi kan börja handla utan införselavgifter och utanexportstöd och att den svenska näringen ochlivsmedelsindustrin kan få en träning i hur managerar. Det är också av den anledningen somregeringen har anslagit de 60 miljonerna tillexportfrämjande verksamhet. Jag menar att dettaär en positiv och offensiv satsning, som ärframtidsinriktad.Anf. 25 ():Herr talman! Jag delar uppfattningen att det är enviktig insats man här inleder, och jag hoppas ocksåatt man kan fördjupa och bredda den. Men i detjordbrukspolitiska beslut vi fattade 1990 finns, omman tolkar det fullt ut, också enligt min uppfattningvissa möjligheter att skapa förutsättningar för attkunna hantera de problem jag har berört.Jag vill också ställa ett par frågor tilljordbruksministern apropå kommissionen. Hurlångt har kommissionen kommit? Har den överhuvud taget börjat jobba? Jag befarar det värsta.Jag hoppas verkligen att man nu tar tag i detta. Detär nämligen bråttom.Anf. 26 Jordbruksminister ():Herr talman! Det är synd om är såpessimistisk. Jag kan meddela ochkammarens ledamöter att kommissionen är i fullgång och håller på att informera sig om hur olikasaker ligger till. I den proposition omjordbruksfrågor som regeringen för någon veckasedan lade fram i betonar vi vikten av atten del frågor, bl.a. de frågor vi har haft uppe i denhär debatten , tas upp av kommissionen medförtur. Jag förväntar mig en första reaktion frånkommissionen tidigt , så att sedanså småningom kan få ett förslag från regeringen.Anf. 27 ():Herr talman! Jag är tacksam för beskedet. Jaghoppas verkligen inte att jag verkar pessimistisk,för det är jag inte. Jag är emellertid väldigtangelägen om att vi så snabbt som möjligt försökerhjälpas åt att rätta till de problem som finnsoch som jag är övertygad om att ocksåjordbruksministern känner. Detta är och förblir oro, och många vill ha ett klarare besked änvad vi har lyckats ge. Vi som är ansvariga fördet jordbrukspolitiska beslutet måste ha kraft att gedem ett sådant besked, och vi måste hjälpas åt meddet.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1991/92:530 ommejerinäringenAnf. 28 Jordbruksminister ():Herr talman! har frågatnäringsministern vilka åtgärder han vill vidta för attåstadkomma ökad pluralism inom mejerinäringen.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Den 10 mars svarade jag på en fråga av i stort sett samma innehåll. Jag sade då attökad konkurrens står högt på dagordningen förregeringen. I regeringsförklaringen understryks attkonkurrenspolitiken skall skärpas och att såväloffentlig som enskild maktkoncentration skallmotarbetas.Riksdagen fattade ett viktigt beslut omen reformering av den svenska livsmedelspolitiken.Detta beslut innebär ett avsevärt ökat inslag avmarknadslösningar inom livsmedelssektorn genomintern avreglering. I riksdagsbeslutet understryksockså den småskaliga livsmedelsindustrinsbetydelse för en fungerande konkurrens.Effekterna av den livsmedelspolitiska reformen ärhittills positiva. Bl.a. låg priserna på livsmedelunder i stort sett stilla, medan KPI totaltökade med 8,1 %.För att förhindra att näringen tar över deregleringar som beslutade skulleavvecklas, fattade vidare våren 1991beslut om en förstärkt konkurrenslagstiftning inomlivsmedelssektorn. Denna lag skall vara i kraft tillsen ny generell konkurrenslagstiftning träder i kraft.Regeringen kommer att föreläggariksdagen en proposition om en sådan ny förstärktkonkurrenslagstiftning.I regeringsdeklarationen understryks attomställningen av jordbruket skall fullföljas och attsyftet är att vid inträdet i EG skall ha enstark och konkurrenskraftig jordbruksnäring. Ettsvenskt medlemskap i kommer också attinnebära att den svenska livsmedelsindustrinutsätts för ökad konkurrens.Vad gäller livsmedelslagstiftningens betydelse förutvecklingen av alternativ och småskaliglivsmedelsproduktion kan jag nämna att regeringeni februari har bemyndigat mig att tillkalla ensärskild utredare med uppgift att göra enförutsättningslös översyn av delivsmedelshygieniska bestämmelser som kan habetydelse för den småskaligalivsmedelsproduktionen. Utredaren skall lämnaförslag till förändringar i bestämmelserna som kanunderlätta utvecklingen av sådan produktion.Den arbetar också aktivt inomramen för för att genom ömsesidigasänkningar av gränsskydd och interna stöd tilljordbruket få till stånd en ökad internationellhandel med jordbruksråvaror och livsmedel. Föratt man skall kunna tala om en fungerandekonkurrens är det emellertid av största vikt attkonkurrensen sker på lika villkor.Jag vill i det här sammanhanget också peka på denviktiga roll som konsumenterna har på marknaden.Genom bl.a. konsumentberedningen ochpriskommissionen bevakar regeringenkonsumenternas intresse.Anf. 29 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.Jag känner till att jordbruksministern tidigare haftanledning att svara på en fråga i det här ämnet frånHadar . Men med några veckors distans till dendiskussion som uppstod till följd av Arlasprishöjning kan man nu blicka någottillbaka.Det var något mycket märkligt som skedde och somframför allt kom till uttryck i massmedia när Arladen beslutade om en prishöjning och sedanden drog tillbaka den -- jag tänker då på detsom skedde dagarna däremellan. Det förloppetvisade tydligt, tycker jag, att det råder brist påkonkurrens inom denna sektor av mejerinäringen.Det har dragits många slutsatser och fällts mångakommentarer till vad som då skedde hos Arla, menväldigt få har visat på någon lösning för branschensom sådan.Vad var det egentligen som skedde? Jo, VD:n, ÅkeModig, framställdes som politiskt naiv -- både av sigsjälv, märkligt nog, och av andra betraktare. Jagkan bara göra den kommentaren att det är märkligtatt en VD för ett sådant bolag skall behövaframställa sig själv som politiker över huvud taget.Det kan knappast vara hans uppgift att vara någotslags politisk bedömare av vad som är tänkbart ochmöjligt.Och vem var egentligen konsumenternasföreträdare i konflikten? Det kom i någon mån attbli jordbruksministern själv och naturligtvis ocksåmassmedia. Men i sanningens namn måste detsägas att mycket få konsumenter var inblandade iden fejd som uppstod. Det testades egentligenaldrig om den här prishöjningen kunde ha varitacceptabel.Det är klart att näringen hade kunnat få höjapriserna, förutsatt att det hade funnits ett alternativsom inte hade gjort det. Då hade resultatet barablivit att ingen hade köpt den mjölken, denfilmjölken eller den grädden, utan alla hade gått tillnågon annan. Detta är ett bevis för att det råder ensituation utan konkurrens på den här marknaden,och det är det som är det allvarliga.Anf. 30 Jordbruksminister ():Herr talman! Avsikten med avregleringsbeslutet,dvs. livsmedelspolitiska beslut, är attsuccessivt föra ut det svenska jordbruket påmarknaden. Det är en process som måste få tanågon tid, eftersom vi har haft ett ganskagenomreglerat system under ungefär . Frånden synpunkten tycker jag att utvecklingen harvarit positiv, och vi har också sett attprisstegringstakten har avstannat när det har blivitmer marknadskänning -- ja prisstegringarna hart.o.m. upphört , vilket är ett mycket gotttecken.Som jag framhöll i en särskild debatt här ikammaren måste näringen nu vänjasig vid att själv fatta sina beslut om priserna ochtesta dem på marknaden. Priserna på livsmedelskall inte avgöras här i , i regeringen ellerhos någon statlig myndighet, som har varitfallet -- då fattade vi faktiskt beslut om dem här.Ovanan vid den nya ordningen gör väl att aktörernaagerar litet egendomligt, och det är väl ocksåovanan som gör att frågan ställs av journalister,t.ex. till statsråd som är berörda.Jag har i de sammanhangen deklarerat -- och detkan jag upprepa -- att regeringen naturligtvis har enövergripande målsättning att hålla nereprisutvecklingen generellt för att få stabilitet i densvenska ekonomin. Den uppfattningen redovisadejag också i de här sammanhangen.Anf. 31 ():Herr talman! Jag tycker det är mycket glädjande attjordbruksministern uttalar ett sådant stöd förtanken på konkurrens och behovet av konkurrensinom denna sektor. Det står också mycket att läsaom det i den proposition som jordbruksministernhar lagt fram. Jag delar uppfattningen att det ärkonkurrens som behövs.Jordbruksministerns parti brukar ibland företrädauppfattningen att det är viktigt att sänkamatmomsen. Det har vi gjort, och det är en åtgärdmed vilken man kan få ned priserna. Menkonkurrensen är förmodligen än viktigare -- dettror åtminstone jag -- för prisbildningen.Något som då är litet oroväckande -- jag gör då enkoppling till diskussionen under den tidigarefrågestunden -- är att man ser för sig scenariot attdet skall bli en utländsk konkurrens: öppnasmarknader nere i med vilka vi kan handla,och det aktualiserar en rad frågor.Men hur är det egentligen med den inhemskakonkurrensen i ett läge då vi befinner oss långt föreett EG-medlemskap? Den existerar inte -- det vardet här skeendet en tydligt signal om. Det är renarama kartellbildningen när man först gemensamtgår fram med en prishöjning och sedan gemensamtbackar från den. Hur kan vi komma fram där? Detvore intressant att höra jordbruksministernssynpunkter på det.Anf. 32 Jordbruksminister ():Herr talman! För det första kommer ett EG-medlemskap naturligtvis att innebära att manöppnar gränserna, och det blir alltså en konkurrensmed omvärlden. är det fritt förkonkurrens mellan olika organisationer också pådet här området, men det finns ingen vana viddetta. Även om det finns en möjlighet tillkonkurrens kanske man inte utnyttjar den, och detär därför som samhällets olika organ kan hasärskilda skäl att hålla ett öga på vad som skerunder den närmaste tiden.Samtidigt är det viktigt att komma ihåg att densvenska mejerinäringen är ganska liten iförhållande till omvärldens, och vi skall kanskevara försiktiga med att vidta dramatiska åtgärderunder den troligen korta period som vi har kvarinför ett EG-medlemskap.Anf. 33 ():Herr talman! Jag delar den uppfattningen. Detfinns här stora likheter med situationen på mångaandra områden där förhållandena under lång tidhar varit av närmast monopolliknande karaktär.Jag tänker då på just övergången till att bli mermarknadsinriktad; inriktningen att tänka på hurkonsumenterna reagerar finns inte från början.Det är också därför som jag undrar litet överskrivningarna när jordbruksministern bl.a. ipropositionen säger att det är viktigt att nu se överkonkurrensen -- det kommer naturligtvis in iperspektiv av att vi får en ny konkurrenslagstiftningtill hösten. Men det gäller där ändå att ha kontrollöver en konkurrens som på något sätt existerar.Men när den inte ens finns, när det nästan handlarom att skapa en marknad, är det mycket merkomplicerat.Frågan är då: Hur skall man låta nya intressenteruppträda? Skall de kanske slå sig loss från dekooperationer som finns för att kunnauppträda mot varandra på den inhemskamarknaden? Kan man se någon sådan utvecklingframför sig?Anf. 34 Jordbruksminister ():Herr talman! Låt mig bara understryka att det i möjlighet för olika företag på mejerisektornatt konkurrera med varandra. Vi utreder, som jagnämnde i svaret på den tidigare frågan, möjlighetenför småskalig livsmedelsproduktion, som ärintressant i sammanhanget. Det kommer såsmåningom in aktörer utifrån, och vi har under desenaste veckornas diskussioner upplevt attkonsumenterna är mycket aktiva. Också det är, trorjag, en faktor att räkna med i det härsammanhanget, även om aktiviteten inte i förstataget tar sig de vanliga marknadsmässiga uttrycken.Anf. 35 ():Herr talman! Då hoppas jag bara attjordbruksministern är ense med mig om attkonsumenterna inte egentligen företräds särskiltbra av enbart stora intresseorganisationer och avmassmedia. Det vore roligt om man någon gångkunde få se reaktionen från vanligt folk, om jag fåruttrycka det så. Bl.a. LO:s inblandning har varitmycket märklig: I den ena ändan har manprotesterat mot höjningar av priser, och i den andraändan har man diskuterat bojkott och inte riktigtverkat ställa upp på marknadens villkor.Konsumenter måste ändå vara vanligt folk somreagerar ute i livsmedelsbutikerna. För att det skallbli så behövs det alternativ.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1991/92:500 om brottmål därtilltalade skyller på varandraAnf. 36 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vilkakonkreta åtgärder jag vidtagit för att fall av typLindome inte skall upprepas.Jag förmodar att undrar om jagvidtagit några åtgärder i syfte att se över denrättsliga regleringen för sådana brottmål då, såsomi det s.k. Lindomefallet, de enda två tänkbaragärningsmännen skyller på varandra och bådafrikänns.Jag har i en artikel i den 19februari behandlat denna situation på ettutförligare sätt än som är möjligt här. Jagkonstaterade där att det är en mycket svår ochkomplicerad problematik och att det är viktigt attvi inte låter våra upprörda känslor leda till alltförhastiga lagstiftningsåtgärder som kan hotarättssäkerheten. framhöll jag att vad sominträffat kräver att vi grundligt överväger om inteförbättringar kan göras och att ett arbete med detsyftet redan inletts på departementet. Det arbetetfortsätter, men det är ännu för tidigt att säga vad detkan ge för resultat.Anf. 37 (nyd):Herr talman! Jag får hoppas att det i varje fall intefortsätter som , vare sig man nu vill kalla detför vansinne, flum, rättslig trötthet eller vad det änär. Någonting som är ännu värre än våra upprördakänslor, som justitieministern talar om, är vårupphörda rättskänsla, Den verkar ha upphört, menden finns kvar hos folk. Jag vet att justitieministerninte skall uttala sig om individuella fall, och därförskall vi givetvis tala om det här litet mera allmänt.En av statens primära uppgifter, som gör att vi överhuvud taget lever i en nation, är att skydda sinamedborgare. Det har staten glömt . har vi fått en ny regering, som har sagt attden verkar på ett annat sätt, dvs. att den skall sättasådana här funktioner i främsta rummet. Det är enlång tradition som regeringen har att ta igen. Förungefär skrev om gatufrid,kvinnofrid och kyrkofrid, så det här är en stor ochviktig fråga.Jag vill nu ställa några litet mer allmänna frågor tilljustitieministern, om jag får, herr talman.Håller justitieministern i ett allmänt resonemang, ien allmän debatt, med om att inget annat skall gällaför två mördare än vad som skall gälla för enmördare, eller möjligen tre? Om det inte är så, kanvi nämligen få en epidemi av dubbelmördare, dvs.sådana som mördar tillsammans.Min nästa fråga är: Skall domstolar nödvändigtvisutdöma minimistraff? Ofta är straffrummet 2--,och då utdöms alltid minimum, och så letar manefter ytterligare förmildrande omständigheter.Anf. 38 Justitieminister ():Herr talman! ställer sin förstafråga litet klurigt, så det går inte att svara ett enkeltja eller nej. Självfallet skall inget annat gälla för tvåmördare än för en, om man kan bevisa att det är tvåmördare.Den andra frågan, om man nödvändigtvis skalldöma ut minimistraff, ser ut som ett påstående. Dåskall vi också vara klara över att det bara är vissafall som uppmärksammas. Gör vi en kartläggningöver alla utdömda straff finner vi att det integenomgående är fråga om minimistraff. Jag villtillägga att det är otroligt viktigt att vi känner att detfinns en överensstämmelse mellan vårt egeträttsmedvetande och rättstillämpningen, och när viupplever glapp finns det anledning för oss att stannaupp och se vilka åtgärder vi måste vidta.Anf. 39 (nyd):Herr talman! Jag vill bara erinra om att man i deaktuella fallen kunde bevisa att det var någon av detvå personerna som hade utfört mordet, dvs. att dethade utförts i kompanjonskap. De kom därifrånoch fick dessutom skadestånd. Det är fullständigtotroligt. Det är vad jag menar med vansinne, ochjag tror att många människor också tycker det.Jag skulle vilja fråga om justitieministern hållermed om att det svenska folkets rättskänsla ochuppfattning om rättvisan skiljer sig fråndomstolarnas. Skall domstolarna över huvud tagetbry sig om sådant, eller skall de bara mala vidaremed de egendomliga beslut de har fattat?Skall man alltså ta hänsyn till folketsrättsuppfattning?Anf. 40 Justitieminister ():Herr talman! Det är vi politiker som skall ta hänsyntill folks rättsuppfattning, inte i första handdomstolarna. De skall följa vad vi politiker harbeslutat i lagstiftningen, och det är vi som skall varalyhörda.Jag vill också ta upp skadeståndsfrågan, eftersomIan nämnde denna. När JK utdömdeskadestånd var det helt i enlighet med gällandelagstiftning. som det skedde tog jagkontakt med den kommitté som arbetar med förslagtill ny lagstiftning när det gäller det allmännasskadeståndsskyldighet, för att man där skallkomma med förslag som gör attskadestånd inte utgår i denna typ av fall.Anf. 41 (nyd):Herr talman! Det kan ju betraktas som ett fallframåt att man inte får betalt för att man mördarandra, men det vore bättre om man straffadesordentligt. Det här är ett stort problem, och det ärett förfärande problem.Jag har en annan fråga. Vi har från Ny demokratissida sagt att man borde straffa brottslingar ochvårda brottsoffer, inte tvärtom. Tycker intejustitieministern att det är en ganska bra praxis? Jagförstår att det är svårt att svara på det, så jag ställeren fråga till: Är justitieministern nöjd med den vårdsom brottsoffren får? I valrörelsen talade vi om lägger ned ca 3 miljarder, dvs. 3 000 miljoner,på att vårda brottslingar medan man lägger ned 20miljoner på brottsoffren. Det vore dags att göranågonting där -- det förstår jag att justitieministernhåller med om.Anf. 42 Justitieminister ():Herr talman! Om är ute efter attvi skall vända på siffrorna totalt, kan han inte få detskydd för de oskyldiga som han önskar. Vi i dennuvarande regeringen har mycket tydligt visat att vivill sätta brottsoffren i centrum. Det har vi bl.a.gjort i vår budgetproposition, där vi säger att vihoppas få stöd från ledamöter när detgäller ökningen av anslagen för bl.a. kvinnojoureroch brottsofferjourer.Anf. 43 (nyd):Herr talman! För säkerhets skull vill jag då baratala om att jag vill både straffa brottslingarna ochvårda brottsoffren. Jag tror att det är bland deviktigaste uppgifter vi har i samhället framöver,därför att i annat fall kan det gå väldigt snett.I övrigt ber jag att få tacka så mycket förjustitieministerns svar.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1991/92:503 om påföljder förvåldtäktAnf. 44 Justitieminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att påföljdernaför våldtäkt bättre anpassas till den allmännarättsuppfattningen.Charlotte hänvisar till ett avgörandefrån hovrätten för Nedre , där enligthenne fängelsestraffet för en våldtäkt sänktes medhänvisning till den tid våldtäkten pågick.Jag vill först framhålla att jag som justitieministerinte kan eller får uttala mig om enskildadomstolsavgöranden. Den aktuella domen har inteens vunnit laga kraft.En våldtäkt är alltid -- oavsett hur länge denpågår -- ett grovt övergrepp och en allvarligkränkning av offret. Därför är straffskalan sträng;maximistraffet är fängelse.I likhet med anser jag attdet är viktigt att vi har en påföljdspraxis som intestrider mot den allmänna rättsuppfattningen. I vårtprocessystem har vi tillförsäkrat oss ett direktinflytande av lekmän, som är satta att representeraallmänheten. I ett mål om våldtäkt deltar normaltfem lekmannadomare när målet avgörs i tingsrätt.Dessutom ingår en juridiskt utbildad domare somordförande. Nämndemännens medverkan istraffrättskipningen bidrar till att allmänt rådanderättsuppfattning beaktas.I sin fråga säger att detenligt allmän rättsuppfattning knappast finns någotstöd för att anpassa straffet för våldtäkt efter dentid som den har pågått. Utan att gå in på det fallsom hänvisar till, vill jagframhålla att det såväl vid våldtäkt som vid andrabrott är mycket vanligt att domstolarna ser det somen försvårande omständighet om gärningensträcker sig . Gärningsmannenanses ofta i sådana fall, som det uttrycks på olikahåll i lagstiftningen, ha visat särskild hänsynslösheteller råhet. Att straffmätningen på detta sätt skallrelateras till brottets grovhet har säkert också stödi allmän rättsuppfattning. Hur avgränsningen börgöras i det enskilda fallet ankommer det ytterst pådomstolen att fastställa.Anf. 45 ():Herr talman! Först skall jag be att få tacka försvaret.Jag är naturligtvis fullständigt medveten om attstatsrådet inte kan uttala sig om enskilda fall ellergå in på hur domstolen dömer. När det gällertidsfaktorn står det i förarbetena att den fåranvändas för att bedöma om brottet har varit grovteller inte, och om det har det inte varit fråga i dettafall. Däremot är det mer tveksamt att använda denför att bedöma påföljden. Jag tror att det kan bliganska svårt för allmänheten att uppfatta dettajuridiska ''finlir'', och det är en viss risk att detstöter mot det allmänna rättsmedvetandet.Vad statsrådet kan göra är att ta ställning tillstraffskalan, om den är rimlig, och inte minst bidratill att straffets betydelse inte nonchaleras i denallmänna debatten.