prot · GF0996 · 1992-04-10 00:00:00 — Utformningen avgränskontroll och polissamarbete i ett integreratEuropa är något som just nu diskuteras intensivt iolika organ både inom och utom EG. Här vill visvenskar naturligtvis ha ett ord med i laget, om ochnär vi får vara med och bestämmaom utformningen av samarbetet inom EG. Meddenna reservation skall jag nu kort redovisa min synpå de mångfacetterade och viktiga ämnen somberörs i interpellationen.Ett medlemskap i kommer att påverka en radverksamheter i . Inte minst kommerinförandet av EG:s inre marknad att innebäraförändringar för bl.a. polis- ochtullverksamheterna. Den närmare utformningen avden inre marknaden är dock oklar.Vi bör dock kunna utgå ifrån att gränskontrollernaoch gränsformaliteterna i princip kommer attavskaffas för den trafik av personer,transportmedel och varor som äger rum mellanmedlemsländerna.I ett sådant perspektiv får frågor om samarbetemellan myndigheterna i och medmyndigheter i andra länder en stor betydelse. Föratt börja med det inhemska perspektivet är detklart att polisens och tullens brottsbekämpandeverksamhet vad avser narkotika och annangränsöverskridande brottslighet måste anpassas tillinternationaliseringen. Här kommer utvecklingenav samarbetet mellan tull och polis i blickfånget.Flera initiativ har redan tagits för att förstärka ochutveckla insatserna vid gränsen. Här kan nämnasrikspolischefens och generaltulldirektörens initiativför att intensifiera och utvecklasamarbetet mellan polis och tull.Vad därefter gäller det polisiära internationellasamarbetet så bedrivs det i olika fora och former.En utveckling mot ett mer långtgående polisiärtsamarbete i synnerhet i behövs för att vimed kraft skall kunna bekämpa terrorism,narkotikabrottslighet och annan grov internationellbrottslighet. Ett mer långtgående polisiärtsamarbete behövs även för att kunna mötakriminalitet av annat slag som kan bli följden av attrörligheten ökar.Bland de förslag till vidareutveckling avpolissamarbetet i som från tid till annan harkommit upp till diskussion kan nämnas att bygga utsystemet med sambandsmän i olika länder, attharmonisera lagstiftningen på området och attinrätta ett europeiskt informationscentrum förnarkotikabekämpning, alternativt för bekämpningav all allvarlig brottslighet.Den ''Europolis'' -- den överstatliga polis -- somGudrun talar om är ytterligare ett sådantförslag till lösning av de problem som kan uppstå iett gränslöst . Förslaget har dock, somGudrun säkert vet, mött motstånd frånflera håll. Jag är själv tveksam till tanken om deninnebär att organisationen får exekutivabefogenheter över gränserna. Men jag vill inteföregripa de grundligare överväganden och beslutsom ligger framför oss.Men gränskontrollfrågorna i ett EG-perspektivberör inte bara polisens och tullens arbete. Dethandlar också om sådant som immigrations- ochflyktingfrågor, handelspolitik och jordbrukspolitik.Regeringen har bedömt det vara angeläget att införmedlemskapsförhandlingarna med EG och självamedlemskapet få alla aspekter på frågan omslopande av gränsformaliteter och gränskontrollerbelysta och analyserade.Regeringen har därför i slutet av förra månadenbeslutat tillsätta en interdepartemental arbetsgruppmed uppgift att utreda frågor om gränskontrolleroch gränsformaliteter i ett EG-medlemskapsperspektiv. I gruppen skall ingåförutom företrädare för berörda departementföreträdare för de berörda statliga myndigheternabl.a. och generaltullstyrelsen.Arbetsgruppen skall lämna en rapport tillregeringen . Rapportenskall innehålla en lägesbeskrivning vad gällerarbetet inom EG med gränskontrollernasavskaffande och en plan för fortsatt arbete medfrågor rörande alternativa kontrollmetoder ochkonsekvenserna härav för berörda myndigheter.Arbetsgruppens arbete kommer naturligtvis attockså behandla de aktuella frågeställningar somGudrun berör i sin interpellation.Därigenom kommer vi att få ytterligare underlagför en fortsatt diskussion och för framtida beslut ianledning av inträde i EG.Anf. 38 ():Herr talman! Jag ber att få tacka justitieministernför svaret. Framför allt det sista som sades varmycket glädjande, nämligen att regeringen nu harbeslutat att tillsätta en arbetsgrupp för att diskuteradessa frågor.En av anledningarna till att jag har ställtinterpellationen är att de som arbetar inom tullenoch polisen är mycket bekymrade. Man har faktisktför , när integrationsdiskussionenkom i gång, påtalat att framför allt det polisiärasamarbetet väcker en rad frågor som bekymrar viden jämförelse av den svenska polisens verksamhetmed hur det ser ut i andra länder. Man efterlyste förflera år sedan en politisk diskussion om dessafrågor, och har man gjort det igen.Jag har läst det senaste numret av -- det har vi kanske gjortbägge två -- där man tar upp detta. Polisförbundetsinternationella ombudsman uttrycker sig där påföljande sätt: ''I är utgångspunkten attpolisen ska vara en enhetlig civil och demokratisktkontrollerad organisation som är förankrad ilokalsamhället. En medborgarnära yrkeskår meden stark social förankring -- något av samhälletsskyddsombud. Många av EGs medlemsländer haren helt avvikande polisstruktur som inte minst görsig gällande på det sättet att man inte har någonenhetlig polisorganisation. I många länder har manflera -- mer konkurrerande än samverkande --polisorganisationer med olika huvudmän. Enavgrundslik skillnad är att det i flera EG-länderfinns militärt organiserade polisorganisationer.Det är tveklöst så att man i dessa länder har enannan syn på polisrollen än den vi företräder. Enavgörande fråga för utvecklingen blirdärmed vilken polisroll som kommer att bliföredöme i det nya . ''tar på ledarsidan upp liknandefrågor. Han skriver att det saknas en svensk politikpå detta område. Det är alarmerande att det är så,eftersom diskussionerna inom EG är ganska långtframskridna. Man har redan i slutet av förra årettillsatt en arbetsgrupp som skall habyggt upp en centraleuropeiskkriminalpolismyndighet. Diskussionerna pågår ju.Då brådskar det att vi i den svenska politiskadebatten formerar en ståndpunkt i dessa frågor.I interpellationssvaret säger justitieministern atthon själv inte är särskilt trakterad av denna''Europolis''. Det är inte jag heller av just det skäletatt det nog finns väldigt stora skillnader vad gällerdemokratisk kontroll och synen på polisrollen överhuvud taget. Befogenheterna över gränserna görden mycket svår att kontrollera.Det står också i svaret: ''Men jag vill inte föregripade grundligare överväganden och beslut som liggerframför oss.'' Jag tycker att det är litet passivt. Jagär naturligtvis orolig över att regeringen inteskyndar på att formulera en egen nationellståndpunkt som är väl förankrad i den svenskariksdagen innan den ger sig in i alltför långtgåendediskussioner med EG:s organisationer.Är regeringen fast besluten att driva dessa frågorvid eventuella medlemskapsförhandlingar, dvs. inte vill ha en ''Europolis'' och att man vill slåvakt om den struktur och de traditioner som densvenska polismyndigheten är bärare av? Även omjag förstår att arbetsgruppen skall syssla med dessafrågor vore det bra att få en vink om detta.Jag skulle också vilja veta vilken sammansättningarbetsgruppen kommer att få. Det står att detkommer att finnas ''förutom företrädare förberörda departement företrädare för de berördastatliga myndigheterna bl.a. ochgeneraltullstyrelsen''. Hur är det med de fackligarepresentanterna? Kommer de att vara företrädda iden här arbetsgruppen? Jag tänker då påtulltjänstemännens fackliga organisation, Tull-kust, och på . Jag tycker att det voreen självklarhet att dessa fackliga organisationermed sina företrädare skall finnas med iarbetsgruppen. Det står ingenting om det. Det vorebra om jag kunde få svar också på det.Anf. 39 Justitieminister ():Herr talman! Som jag tidigare nämnde fattaderegeringen beslut om tillsättande av eninterdepartemental arbetsgrupp och beslutadevilka som skulle ingå i denna och vilka direktiv somskulle gälla.När det gäller den sista frågan som GudrunSchyman ställde om vilka som skall ingå iarbetsgruppen, sägs i beslutet att till arbetsgruppenkan vid behov knytas företrädare för andradepartement och myndigheter än de direktutpekade samt en referensgrupp med företrädareför berörda näringslivsorganisationer och fackligaorganisationer. Det anges alltså att det skall finnasen referensgrupp.Vidare vill jag gärna kommentera GudrunSchymans önskemål om att skynda på. Regeringenhar bara suttit . Vi har tillsatt enarbetsgrupp som skall avlämna sin rapport senastden . Att göra det snabbare ärknappast möjligt med tanke på att det är fråga omett omfattande och seriöst arbete. Det bildarrimligen grunden för den politik som vi däreftermåste diskutera. Detta gör att jag inte anser att detär passivt när jag uttrycker min tveksamhet tilltanken på en ''Europolis'' och inte vill föregripagrundliga överväganden och beslut.Livet har lärt mig att även om man kan vara mycketövertygad om en sak, skall man inte blockera sigmot synpunkter som man kanske aldrig harfunderat över. Men än så länge har ingen kunnatundanröja min tveksamhet.Anf. 40 ():Herr talman! Det är en mycket sympatiskinställning -- att man inte skall vara så säker på alltid har rätt i alla lägen. Och det gäller välframför allt i den här EG-debatten, som jugudskelov börjar få en litet mer nyanserad form,där både fördelar och nackdelar numera tillåtskomma fram.Detta är väl ett område som är sorgligt litetdiskuterat. Jag vill inte säga att jag lägger helaansvaret för det på den nuvarande regeringen, utanjag lägger också ansvar på den dåvaranderegeringen. Det är många stora, tunga, politisktviktiga frågor som inte är diskuterade över huvudtaget -- vilket de borde ha varit innan den storaentusiasmen för EG-medlemskap bröt ut. Det härär alltså en sådan fråga. Jag vet att de fackligaorganisationerna har påpekat detta . Och dehar inte fått något svar när de uttryckt sin oro.Jag tycker att det är bra att arbetsgruppen ärtillsatt. Det skedde så sent som , sadeutrikesministern. Det har kanske t.o.m. någontingatt göra med att det har kommit en interpellation ifrågan; vad vet jag?Det är också bra att man har en så passkomprimerad tidtabell för den här gruppen -- attden skall återkomma redan i oktober.Formuleringen att till den här arbetsgruppen kan''Vid behov'' knytas en referensgrupp, där ävenfackliga företrädare ''kan'' ingå, tycker jag inte ärså bra. Jag tycker att det borde vara en självklarhetatt de fackliga organisationerna finns företrädda iarbetsgruppen från början, och att det inte skall stå''Vid behov'' eller ''kan'' i detta sammanhang.Människor som ute i samhället arbetar konkretmed de här frågorna har naturligtvis en ofantligmassa erfarenheter och kunskaper att tillföra i ettsådant här arbete.Anf. 41 Justitieminister ():Herr talman! Man kan alltid diskutera hur storaarbetsgrupper skall vara. Jag vet inte om GudrunSchyman har sett själva beslutet, som ju visar attden egentliga arbetsgruppen har mycket storomfattning. Men här görs ju också en markeringfrån regeringens sida, att man skall utnyttja denkunskap som finns även hos de fackligaföreträdarna. Jag menar att det är tillräckligt.Som jag sade i mitt förra inlägg skall man varaöppen för synpunkter. Och hade det varit så att viinte inom regeringen tidigare hade funderat överdessa viktiga frågor, så hade det varit en klar fördelatt ha den inställningen, och jag är övertygad omatt vi då skulle ha tagit fasta på . Men tankarna bakom den härarbetsgruppen dök faktiskt inte upp ,när framställde sin interpellation.De har funnits tidigare, och de kommer till uttrycki underlaget för regeringens beslut. Och vet likaväl som jag att sådant underlag plockar man intefram över . Det är mycket tankearbetebakom.Anf. 42 ():Herr talman! Ja, då skall jag inte ta åt mig äran förregeringens eventuella handläggning av den härfrågan. Jag tycker att det är bra att frågorna blirdiskuterade och att arbetsgruppen snabbt kommerfram till ett förslag. Och jag ser fram emot att viefter arbetsgruppens rapportering får en debatt häri kammaren, då vi har möjlighet att diskutera dessafrågor igen.Jag hoppas att också de fackliga organisationernasmedverkan i den här arbetsgruppen blir verklighet.Om arbetsgruppen är väldigt stor -- jag vet ju intedet -- kan jag tänka mig att det finns företrädare förandra organisationer eller myndigheter som intehar lika mycket att tillföra som jag är övertygad omatt de fackliga organisationerna har i det häravseendet. Jag förväntar mig alltså att de blirkallade.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringPå förslag av förste vice talmannen beslötkammaren att ajournera förhandlingarnaunder , då jordbruksminister väntades anlända till kammaren för attlämna svar på interpellation 124.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 11.19.9 § Svar på interpellation 1991/92:124 omrennäringen och forskningenAnf. 43 Jordbruksminister ():Herr talman! har frågat mig om jagämnar vidta några åtgärder för att säkerställarenforskningen och om det finns planer på att satsapå ett renforskningscentrum i Umeå.Först vill jag i likhet med slå fastrennäringens betydelse för den samiska kulturen.Detta faktum är ett av de mest väsentliga motivenför de särskilda insatser som staten gör förrennäringen. Med hänsyn till av insatserna för rennäringen påforskningens område finns det anledning attreferera bl.a. de beslut som tagits de senaste åren.1987 uppdrog regeringen åt skogs- och jordbruketsforskningsråd att efter samråd medlantbruksstyrelsen, lantbruksuniversitetoch statens veterinärmedicinska anstalt samt andraberörda organ utarbeta ett sammanhållet programför den framtida renforskningen. Bakgrunden tilluppdraget var bl.a. den splittring och dåligasamordning som rådde på området. Rådetredovisade uppdraget i en rapport i september1988. I rapporten pekade rådet på behov av bådegrundläggande allmän biologisk forskning ochproduktionsinriktad forskning.I den forskningspolitiska propositionen våren 1990redovisade regeringen ett renforskningsprogram.Syftet med programmet, som inte hadenågon erinran mot, var att stärka renforskningen,att inrikta den mot för rennäringen angelägnafrågor och att samordna de resurser som finns påområdet inom forskarvärlden. Skogs- ochjordbrukets forskningsråd fick ansvaret för attgenomföra programmet. anvisades ochregeringen gav rådet i uppdrag att dessutom genomomprioriteringar tillföra programmet ytterligaremedel. Rådet har i enlighet med intentionerna ipropositionen omfördelat 1 milj.kr. står 2,2 milj.kr. till förfogande förverksamheten. Därtill kommer de resurser hosskilda universitet som kan utnyttjas inomprogrammet.Skogs- och jordbrukets forskningsråd har alltsåhuvudansvaret för samordningen avrenforskningen. Härigenom kan aktualiseradeforskningsprojekt utvärderas och prövas ikonkurrens mellan forskare från olika högskoloroch institutioner. Detta gynnar renforskningen,eftersom det ger en möjlighet att kvalitetsmässigtväga olika insatser mot varandra. Rådet stöderforskningsprojekt av skilda karaktärer, allt frånkulturgeografiska till mera grundläggande omurvalsmetoder för avelsarbetet. En stor del av deforskningsprojekt som pågår är inriktade på bete,foder och betesekologiska frågor. I den särskildaarbetsgrupp som bedömer och beviljar medel tillforskningsprojekt är samerna representerade.I årets budgetproposition har regeringen föreslagitatt skall spara 30 milj.kr.nästa budgetår. styrelsehar som ett led i sitt budgetarbete förordat attavdelningen för renforskning skall avvecklas. Detskulle innebära en besparing på ca 1 milj.kr. Skälethärför har förutom sparkraven varit att basen fördenna verksamhet har varit för snäv för att enkvalitativt god forskning skall kunna upprätthållas.Den lantbruksvetenskapliga fakulteten haremellertid uttalat ett intresse för att god ochrelevant renforskning skall kunna bedrivas viduniversitetet även . Fakulteten har isamverkan med skogsoch jordbruketsforskningsråd utarbetat ett gemensamt förslag omrenforskningens former . Rådet avseratt finansiera en professur inomrenforskningsområdet, och lantbruksuniversitetetöverväger att stödja professuren med basresurser.Rådet och fakulteten avser att tillsammans arbetaför att förstärka basresurserna genom bl.a.överläggningar med andra intressenter.Professuren kommer att få ett nationelltsamordningsansvar för renforskningen. Detta ökarförutsättningarna för en kvalitativt bättrerenforskning och är en stimulans för nyaforskningsinsatser inom området.Genom den gemensamma insats på renforskningensom och skogs- ochjordbrukets forskningsråd planerar kommerriksdagens och regeringens intentioner såsom dekommer till uttryck i bl.a. 1990 årsforskningspolitiska beslut att tillgodoses väl. Dessainsatser ger bättre grund för en sammanhållenforskning inom ämnet och möjliggör en aktivforskarutbildning. Därtill kommer de resurser somfinns inom institutioner som inte uteslutande ärinriktade på vad som uppfattas som renforskning.Jag tänker då på grundläggande områden somekologisk botanik, fysiologi, mikrobiologi, genetikoch immunologi samt mera tillämpade delar avområdena utfodring, veterinärmedicin ochekonomi. Genom det samordnadeforskningsprogrammet kan dessa resurser utnyttjasför renforskningens behov.Jag vill dessutom framhålla de ökade insatser somgörs för att stärka det nordiska samarbetet inomrenforskningen genom en starkare anknytning tillnordiska ministerrådet.På fråga om ett renforskningscentrumi vill jag svara följande. Frågan om ett sådantcentrum behandlades i forskningspropositionen1990. Den bedömning som då gjordes och somfortfarande är relevant är att det i ett läge medbegränsade resurser är bättre att satsa dem på aktivforskning än på dyra investeringar och utrustning.Dock reserverades 3 milj.kr. för att vid lämpligttillfälle satsa på en fältstation för renforskning.Skogs- och jordbrukets forskningsråd,, och kommer attbehandla frågan om en eventuell fältstation ellerannan centrumbildning när professuren tillsatts.Det är alltså för tidigt att bestämma var dessainsatser skall göras.Anf. 44 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Det äri och för sig nyanserat, men tyvärr saknar jag ändåkonkreta åtaganden i den aktuella situationen.Först vill jag erkänna att jag verkligen är lekman påområdet. Men det har tydliggjorts för mig alltmerhur utsatt samernas position är i vårt svenskasamhälle och därmed också förhållandet kringderas huvudsakliga näring, renskötseln. Därmedvill jag inte undervärdera övrig näringsverksamhetsom jakt, fiske, jordbruk och slöjd. Men det ärhuvudsakligen renskötseln som står förinkomsterna, och samerna och renarna hör alltidintimt samman.Renskötselrättens utövande är reglerad ochpreciserad genom vid varje tid gällandelagstiftning. Man kan säga att renskötselrättenpåminner om äganderätten, som består även utanlagstiftning men vars innehåll och utövanderegleras genom bestämmelser i olika lagar.Renskötselrätten bygger i grunden påurminneshävd och inte på upplåtelser ellerlagstiftning. Den är av stor betydelse -- som jagtidigare nämnt och som statsrådet också har instämti -- för de renskötande samernas ställning ochtrygghet i sin näring.Renstammen har ökat kraftigt. Man brukar räknamed en ökning från ca 175 000 renar på 1970-talettill uppskattningsvis mer än 300 000. Dennaökning är inte utan problem. Dels uppstårkonflikter med de mer permanent boende vadgäller renbetet, dels kan de stora renjordarnaåstadkomma problem i trafiken och på vägarna,särskilt vintertid.Jag anser att dessa fakta är mycket relevanta förrennäringens framtida utveckling, och av dennaanledning måste frågan återigen ställas om statensoch samhällets ansvar för forskning och utvecklinginom rennäringen och därmed också för samernasfortsatta existens och för deras kultur. Jag anser attvi starkt har försummat denna forskning. Helanationen har ett ansvar för att de forskningsresursersom samhället ställer upp med även tillförsrenforskningen.När statsrådet nu svarar att den dåvaranderegeringen uppdrog åt skogs- och jordbruketsforskningsråd att utarbeta ett sammanhålletprogram för den framtida forskningen, vill jag sägaatt det var ett steg i rätt riktning. Men vad blir detverkliga resultatet? Det är en fråga som jag villställa. ställde sig också bakomprogrammet 1990, och statsrådet svarar att i dagstår 2,2 milj.kr. till förfogande för verksamheten.Jag skulle vilja veta hur de pengarna fördelas.Senare säger också statsrådet att besparingar skallske inom ram med 30miljoner och att styrelsesom ett led i sitt budgetarbete har förordat attavdelningen för renforskning skall avvecklas, vilketinnebär en besparing på 1 milj.kr.Jag anser att ekvationen inte går ihop. Först villstatsmakterna i välvilliga ordalag stärkarenforskningen. Sedan avrustar man forskning sompågår och som startade med den stoltamålsättningen . Och det är faktiskt mer än1 milj.kr. som dras in. En tjänst vid Röbäcksdalensförsöksanstalt i har inte återbesatts. Den kanockså värderas till ett par hundra tusen kronor.Jag tycker att detta strider även mot den över 20 årgamla målsättning om renforskning som skrevs in iett regeringsbeslut , nämligen atttyngdpunkten skulle läggas på målforskning somkunde väntas ge påtagliga och snabbarationaliseringsvinster.Lantbruksuniversitetets beslut att dra in 1 milj.kr.får stora konsekvenser. fältstation läggsner, likaså renforskningsstationen i Kuolpavareutanför , den enda i med storafållsystem och försökshägn. Forskningsanknutenundervisning om renen och dess livsvillkor viduniversitetet och utanför minskar drastiskt. Jagtänker på kurser för studerande på olika nivåer,renskötare, skogstjänstemän,naturresursförvaltare m.fl. Pågåendeförsöksverksamhet -- i huvudsak tvärvetenskaplig --kommer förmodligen också att läggas ner.Beslutet att avveckla avdelningen för renforskninghar mötts av starkt kritiska synpunkter.Länsstyrelserna i och haruppmärksammat förlusten av samarbete ochrådgivning i betesutnyttjandefrågor. Institutionenför viltekologi vid SLU beklagar förlust avhandledare och forskningsstationen vidKuolpavare. och statensstrålskyddsinstitut nämner särskilt risken förminskad handlingsberedskap vid strålningsolyckor.Jag tycker att det är en underlig tågordning att mannu först talar om att man vill satsa resurser påforskning och man sedan lägger ner de befintligarenforskningsstationerna. Det sägs i svaret att 3milj.kr. har reserverats i samband medforskningspropositionen 1990 för en fältstation.Varför då lägga ner forskning som pågår? Varförinte samla befintlig forskning till ? Och varförinte flytta från något av desshusdjursverksamhet?Anf. 45 Jordbruksminister ():Herr talman! Låt mig först slå fast att man inte fårta varje förändring som görs som något negativt.Jag tror att den process som är i gång kan blipositiv såväl för rennäringen som för samekulturen.Jag vill också understryka att regeringen inom enganska snar framtid kommer att lägga fram ensamlad sameproposition. Den har varit efterfrågadav under lång tid.Sedan är det just som säger, att detfinns många problem med rennäringen, bl.a. attinom vissa områden ökar renstammen mer än vadsom egentligen är lämpligt. Det är saker sombehöver tas upp i vidare diskussioner. Det ärkanske inte en renodlad renforskning som behövsutan kanske en forskning som rör de andraområden jag nämnde -- företagande, ekonomi, hurde här frågorna skall kunna hanteras från derenskötande samernas sida.Lantbruksuniversitetet hade i sitt äskande begärten ökning, i och för sig mätt i rörliga priser, med65 milj.kr. Regeringen föreslog en ökning med 35milj.kr., alltså med ett sparmål inom ramen föräskandet på 30 milj.kr.Det är uppenbart att det var en ganska svår uppgiftför att spara dessa pengar. Åandra sidan är det just den situationen som oftaleder till att man omprövar verksamhet. Pålantbruksuniversitetet kom man fram till att manskulle lägga ner avdelningen för renforskning.