prot · GF09106 · 1992-05-06 00:00:00 — Jag har redan något överskridit dentid jag har anmält, och jag tänker inte tala mera justnu, utan får väl tillfälle att återkomma i repliker.Här är många debattörer från samtliga borgerligapartier, så vi får väl tillfälle att utbyta åsikter omdetta.Jag står självfallet bakom alla dehemställanspunkter som finns uppräknade i minmeningsyttring till betänkandet, men jag kommerbara att yrka bifall till dem som finns under mom. 1som gäller näringspolitikens inriktning, mom. 7beträffande anslag till teknisk forskning ochutveckling, mom. 12 beträffande miljöteknik ochmom. 32 beträffande småföretagsutveckling.Anf. 46 ():Herr talman! I den här debatten skall jag ägna migåt de principiella frågorna när det gällernäringspolitiken och det som detta näringspolitiskabetänkande innehåller. kommeratt beröra småföretagspolitiken, och bl.a.forskning och teknisk utveckling.Först av allt vill jag gratulera näringsutskottets viceordförande till posten somambassadör i . har varit ledamotav . harhon i egenskap av utrikeshandelsminister starktbidragit till att i princip har ett med EG. Hon har förmodligen också stor deli att den socialdemokratiska regeringen lämnade inen ansökan om medlemskap till EG.Jag vet också, från vänner i näringslivet, att hontalat varmt för det svenska näringslivet under sinadelegationsresor runt om i världen och därigenomöppnat dörren för svenska exportorder. För dettaär värd ett tack.Men det finns tyvärr ett men, och det är att honunder alla sina år i , ställt uppbakom den näringspolitik som hennessocialdemokratiska parti har stått för. ser viresultatet av den politiken. Det finns en alldeles förliten industriell sektor för att den skall kunna klaraav alla de sociala åtaganden som vi har gjort. Vi seren låg lönsamhet, en låg produktivitet och därmeden försvagad konkurrenskraft inom svensktnäringsliv.Vi har några få stora internationella företag som iallt större grad förlagt sin verksamhet till utlandet.Forskning och teknisk utveckling har tyvärr i en heldel fall förlagts till andra länder.Vi har en alldeles för liten tillväxt av små företag,och vi har nästan inga medelstora företag att talaom. Man har inte utvecklat och underhållit deninfrastruktur som lägger grunden för ett moderntoch framgångsrikt näringsliv. partihar bidragit till att Tetrapak och , för attnämna några exempel, lämnade under 70-och 80-talet.70-talet karakteriserades av en stark misstro motföretagande. Företagarna -- speciellt de små --jagades som villebråd på samma sätt som skermed politiker. Lag lades till lag, pålaga lades tillpålaga och skatt lades på skatt. Varje beslut somAnita parti drev igenom betraktades i sinenskildhet som marginellt och som en bagatell.Men summan av allt detta blev det vi nu upplever avarbetslöshet och för litet av entreprenörsskap samtden mängd konkurser som sker. hartyvärr varit i utförsbacken somAnita suttit i riksdagen.Låt oss gå tillbaka litet grand och se vad som hänt.År 1972 sattes lagstiftningen på arbetsrättensområde i gång. Det ledde i många avseenden, ävenom det fanns positiva inslag, till en ökad byråkratioch tungroddhet, i synnerhet hos de små företagen.Avskrivningarna på partsrederier begränsades. Detfick konsekvenser för svensk rederinäring och försvensk varvsnäring. En skattebrottslag infördes ochskattetilläggen såg dagens ljus.År 1973 drev man en näringspolitik medsocialistiska förtecken. Vi har 80 och enlång rad andra misslyckade statliga satsningar i gottminne.År 1975 begränsades möjligheterna att göraavsättningar för framtida pensioner såg fåmansbolagslagarna dagens ljus. Demindre företagen skulle framöver inte behandlas påsamma principiella sätt som de stora. Det blevkrångligare och mer riskfyllt att driva och startaföretag.År 1976 genomdrev Socialdemokraterna enbevissäkringslag som stärkte skattefogdarnas makt.Vi minns jakten på på Operan.Samma år skärptes lagstiftningen ytterligare vadgäller fåmansbolag. skrev nya ochförsvårande lagar var och varannan natt.Sedan blev det något bättre under de borgerligaåren. Arbetsgivaravgifter sänktes,avskrivningsmöjligheterna ökade, speciellt för desmå företagen, och förmögenhetsskatten sänktes.Det skapade bättre förutsättningar förgenerationsväxlingar.Men 1982 började parti på nytt attrycka undan fotfästet för företagsamheten. Jaktenpå företagarna började igen. En drakonisklagstiftning mot ekonomisk brottslighet kom till.Egenföretagarna och småföretagsverksamhetensåg verksamheten raseras avorättfärdiga ingripanden från myndigheternas sida.År 1983 infördes en löneavgift på . Arvs- ochgåvoskatter höjdes. Generationsskiften blevsvårare, i många fall omöjliga, att genomföra. Detvar bara att sälja sina företag och livsverk till destora företagen. infördes den s.k.angiverilagen. Generalklausulen mot skatteflyktskärptes, och förmögenhetsskatten höjdes.År 1984 inrättades löntagarfonderna. Företagarnaskulle betala in pengar från sina företag till fondersom skulle köpa aktier i företag. Företagarna skullebetala för sin egen socialisering. Vidarebegränsades rätten till lagernedskrivning.Preliminär B-skatt skulle utgå avfastställd skatt från det här året.År 1985 togs avdrag för arbetsrättsliga skadeståndbort. Stämpelskatten på nyemitterade aktierfördubblades.År 1986 infördes näringsförbud, skärptetableringskontroll av företag och vandelsprövningav åkare och restauratörer. Omsättningsskatten påhandel med aktier fördubblades. Företagsbot infördes.År 1987 höjdes arbetsgivaravgiften. En lång radnya och höjda skatter på energi drevs igenom.Rätten att i princip tänka till när det gäller nykärnkraftsteknik förbjöds.År 1988 höjdes arbetsgivaravgiften. Avsättningartill vinstdelning belades med arbetsgivaravgift.År 1989 drogs en intensiv debatt i gång av AnitaGradins parti för att ge AP-fonderna rätt att frittköpa aktier. Man förde fram fortsattasocialiseringstankar.År 1990 höjdes fastighetsskatterna. Därmed fickmånga småföretag höjda lokalkostnader.Energiskatterna höjdes.Herr talman! Detta är bara ett litet urplock avexempel på företagsdiskriminerade beslut som hargenomdrivits här i , . Till detta kan läggas den målmedvetnamotviljan från detta parti att öppna den offentligasektorn för enskilt entreprenörskap. Denkommunala egenregiverksamheten växte ochväxte, medan den privata sfären krympte. Medåren har beskattningen kommit att bli ett alltdjupare ingrepp i äganderätten. Rörelsefrihetenhar inskränkts och riskerna har ökat försmåföretagen. Likviditetsindragningarna genomsnabbare uppbörder dränerade desmå företagens kassor, som räntorna pålån steg i höjden. Avdragsrätten begränsades.Ingen kan väl glömma snickaren iGöteborg som fick gå ifrån sitt företag på grund avatt de företagare som han i sin tur anlitade intebetraktades som företagare avskattemyndigheterna. Ingen kan väl heller glömmaHalvar Alvgard som oskyldigt beskylles för grovtskattebrott och fick gå ifrån sitt företag.Vi har kunnat se fogdarnas makt växa under desocialdemokratiska åren. Samtigt som kraven påföretagarna skärptes, mildrades påföljderna förmyndighetsmissbruk och vårdslösmyndighetsutövning. Så har i stortsett varit. Man har dragit åt tumskruvarna påsmåföretagen steg för steg, medan man iförhandlingar i många fall givit de stora företagenfavörer i form av skatteeftergifter och bidrag.Herr talman! Det är skönt att det nu våras, intebara utanför det här huset, utan även när det gällersvensk näringspolitik. Växtligheten frodas ånyo.Den nya regeringen har harvat, gödslat och sått.Snart börjar det växa så att det knakar.Herr talman! Vi står inför ett spännande 90-tal dåny företagsamhet skall få växa fram. Kursen är denrätta. Framtiden med den borgerliga regeringen vidstyråran ter sig ljus.Avslutningsvis vill jag tyvärr konstatera att någotpåtagligt omtänkade -- mot bakgrund av deekonomiska problem vi har med högarbetslöshet och låg lönsamhet -- och någrakonkreta förslag inte har kommit fram i desocialdemokratiska motioner och reservationersom finns fogade till det betänkande vi just nudiskuterar. Det handlar bara om litet mer pengartill forskning, teknik och teknisk utveckling. Detskall helst ske via . Vi ser fortsattaselektiva branschprogram och litet stöd tillunderleverantörer, men de stora strukturellaförslagen och idéerna lyser med sin frånvaro.Entreprenörer och företagare i gemen kan inte litapå socialdemokratin. Med socialdemokratisknäringspolitik skulle vi leva vidare med de problemsom skapar ungefär 1 500 konkurser imånaden och en stor och skrämmandearbetslöshet.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall tillhemställan i utskottets betänkande och avslag påsamtliga reservationer.Anf. 47 () replik:Herr talman! Jag vet inte om jag skall tacka för de vänliga orden i början, ellervad som var meningen. Vi får väl hoppas att det varpositivt.Det tycks bara vara elände med densocialdemokratiska näringspolitiken enligt . är det ju inte på det viset, omjag skulle skriva historien. Jag behöver inte gåtillbaka längre än till arvet 1982. Det var jobbigt attkomma till Kanslihuset vid det tillfället. Varför vardet så? Jo, därför att det inte fanns någonframtidstro i svenskt näringsliv. Man hade totalttappat sugen efter de sex borgerliga åren. Detgällde då att ta hand om alla lik som fanns igarderoberna. Det gällde att klara ekonomin. Såsmåningom fick vi hjulen att rulla åt rätt håll.Dessutom kunde vi skapa arbetstillfällen förmänniskor och en framtidstro i näringslivet sominnebar att kom in på rätt väg.Det hade varit trevligare om berättat för oss vad den nya borgerligaregeringen står för i näringspolitiken. Jag saknardet.Jag skulle gärna vilja berätta för kammaren att jagunder var i på ettseminarium om EG:s ekonomi. Man diskuteradekonsekvenserna av Maastricht-överenskommelsen.Man vet att den nya inre marknaden kommer attbetyda ökad konkurrens och att den också kaninnebära strukturförändringar i det europeiskanäringslivet.En sak var alla överens om, nämligen att det behövsen industripolitik där alla europeiska länder ställerupp för att lindra konsekvenserna av den ökadekonkurrens som, naturligtvis, den inre marknadenför med sig. Alla var överens om att det är viktigtmed strukturfonder och sociala fonder och att detbehövs stöd till olika branscher för att de skallkunna vara aktiva. På så sätt kan och deninre marknaden, där också kommer attvara med, vara konkurrenskraftiga gentemot Japanoch och därmed slå vakt om bådesysselsättning och ett framgångsrikt näringsliv.Anf. 48 () replik:Herr talman! Om jag känner rätt, ochmed utgångspunkt i det arbete hon har gjortangående EG och mycket annat på detinternationella planet som har uppskattats, är detändå fullt tänkbart att hon i sitt stilla hjärta och påsin egen lilla kammare under desenaste 20 åren har känt en tveksamhet inför mångaav de förslag som hennes eget parti och regering hardrivit igenom.Jag tror inte att löntagarfondsdebatten, ochlöntagarfonderna i sig, har varit bra försmåföretagen. Kan det, herr talman, vara riktigt attfrån sida först ta pengar frånsmåföretagen för att sedan ge pengarna tillbaka påett annat sätt via delägande i de egna företagen?Jag tror inte att svensk näringspolitik enbart skallanpassas till den internationella nivån. När detgäller småföretagsamheten måste vi själva i Sverigelägga vår egen grund utifrån det företagararv somvi själva har, dvs. att själva ge småföretagenmöjligheter att bygga upp på nytt. Det härskulle vara i stället för att rasera landet med alla deskatter och avgifter som brandskattatsmåföretagsamheten och gjort att många personer,förmodligen duktiga och lämpade somentreprenörer, hellre låtit sig anställas och arbetainom offentlig verksamhet.Anf. 49 () replik:Herr talman! Självfallet skall svenskt näringslivvara medvetet om att man lever i en internationellvärld och att man skall bygga på egen grund.Men det här innebär, , att viockså behöver en svensk näringspolitik. Även iSverige behövs det ett samarbete mellan samhälletoch näringslivet. Regering och riksdag skall spelaen roll tillsammans med näringslivet. På det sättetstår man på den svenska grunden och skulle kunnavara framgångsrik och klara sig internationellt.Jag har fortfarande inte hört något om denborgerliga näringspolitiken.Anf. 50 () replik:Herr talman! Jag håller med om att en förutsättningför en positiv utveckling av näringslivet är ett gottsamarbete mellan samhälle och näringsliv. Dåmåste också de som leder skapa ettförtroende hos företagen.För några månader sedan läste jag en bok av BoSödersten med titeln byggde landet.Bo Södersten berättar i boken om den skattepolitiksom han själv ansåg vara samhällsekonomisktkomplett vanvettig. Han skriver att den skapade entotal hysteri runt skattebrottsligheten och den höllpå att driva fram en polisstat. En betydande del avmedelklassen höll på att bli manifesta eller latentaskattebrottslingar. Som nybliven riksdagsmanföljde han troget det socialdemokratiska mönstret.Den gemensamma attityden var: ''Kläm åt dedjävlarna! ''Jag säger inte att har den attityden.Men det måste uppenbarligen vara företrädare förpartiet i som har haft den inställningen.Om det är den attityden som har präglat svensknäringspolitik är det, herr talman, inte särskilt svårtatt inse att det har i hög grad bidragit till ökadarbetslöshet, alla konkurser och katastrofer vidagligdags ser.Herr talman! Den nuvarande regeringen har lagtfast ett antal åtgärder som är värdefulla.Förmögenhetsskatten på arbetande kapital harsänkts. Förmögenhetsskatten kommer att heltavskaffas 1994. Arvs- och gåvoskatterna sänkskraftigt för att på det sättet göragenerationsväxlingar möjliga. Skatten påkapitalinkomster sänks till nästa år.Begränsningar i avdragsrätten för ränteutgifter tasbort. De särskilda reglerna för beskattning avutdelning och reavinst för fåmansbolag ändras. Visträvar efter en betydligt större likhet mellan destora företagen med många ägare och de bolag, oftasmå, som har få ägare. Omsättningsskatten, dens.k. valpskatten, tas bort. Den allmännalöneavgiften sänks. Arbetsgivaravgiften inomstödområde sänks . Statligabolag säljs ut. Den offentliga sektorn öppnas förentreprenörer. Energiskatterna sänks.Fastighetsskatten kommer att sänkas. Det bliravregleringar och sänkta skatter på energiområdet.Allt detta är vad den borgerliga regeringen har såttpå en så som sedan oktober.Anf. 51 . () replik:Herr talman! Jag blev djupt besviken när jag hördePer-Richard Moléns anförande. Han gjorde reklamför sig själv genom att säga att han skulle tala omdet principiella. Då får jag väl tolka att detprincipiella i den nya regeringens näringspolitik äråtminstone till fyra femtedelar onyanserat gnäll påtidigare regeringar och en ovilja att ta ett egetansvar för utformandet av en ny politik.Här sägs inget, , om denborgerliga näringspolitiken. Väljer regeringen attdriva en internationellt sett alldeles egennäringspolitisk linje? Det skulle vara en linje somhar övergivits, eller håller på att övergivas, avEngland, , och Japan.Skall , när dikterarnäringspolitiken, bli en nyliberal fornlämning?Samtliga andra nationer eller ekonomiska blockinser ju behovet av samhälleliga insatser, av ettsamspel mellan stat, anställda och företagare, föratt utnyttja de nationella resurserna och främjakonkurrensen.I det principiella fanns inte ett ord om ett ekologisktperspektiv, om man undantar de litet skruvadebilder som använde sig av,nämligen att det var gödslat, plöjt, sått och harvatoch att växtligheten skulle frodas. Det är i och försig bra om man använder naturgödsel och intekonstgödsel, vilket jag tror att moderaternaanvänder sig av.Det krävs litet mer än ett blommande bildspråk föratt bli trovärdig när det gäller den nödvändigakopplingen mellan miljö- och naturhänsyn ochnäringspolitik, utveckling och produktion.Anf. 52 () replik:Herr talman! Jag förstår att . kännerett visst motstånd mot en beskrivning av historien.Det är ju inte särskilt trevligt att som f.d.kommunist gå tillbaka till sin egen korta historiafrån 1917 och se vilka resultat den näringspolitikhar lett till som baserats på de idéerna.Rolf L. ser ingenting i den borgerligapolitiken som är bra. Man får en känsla av att haninte ser och inte hör, men trots att han varken sereller hör eller noterar någonting så avfärdar han --förmodligen med bara ryggmärgen -- alla de förslagsom borgerligheten för fram.I övrigt noterar jag att . anser attskattepolitiken är bra från generell utgångspunkt.Men då måste man föra en skattepolitik som gynnarföretagsamheten och de små företagen, inte denskattepolitik som . parti ställt upp påunder och som har lett till denarbetslöshet och det elände som vi upplever i dag.Hur fagert tal . än ägnar sig åt tror jagändå inte att de företagare och entreprenörer somlyssnar till locktonerna faller för frestelsen att pånågot sätt backa upp och stödja den grundideologiutifrån vilken . för debatten.Anf. 53 . () replik:Herr talman! Jag kan hålla med att det finns anledning att kritisera densocialdemokratiska näringspolitiken och att detfinns anledning att kritisera ställningstaganden somvänsterpartiet eller vpk har gjort tidigare inäringspolitiska sammanhang. Jag är öppen för ensådan diskussion.Men jag tycker faktiskt -- och det borde också kunna inse om han går tillbaka ochtittar på protokoll och yttranden -- att under denperiod och fram till nu som jag har suttiti har vi gjort rätt stora förändringar i vårnäringspolitik.Det är fel som säger attvänsterpartiet inte ser något positivt i åtgärder somföreslagits av de borgerliga. Som exempel kan jagnämna beskattningen av det arbetande kapitalet ismåföretagen. Våra kontakter och samtal medsmåföretagare har övertygat oss om att det har variten riktig åtgärd att ta bort den beskattningen.Jag tycker att det här är viktiga frågor och att devinner på att man debatterar dem sakligt ochframtidsinriktat och inte ägnar den övervägandedelen av tiden till historiska exposéer.När det gäller skattepolitiken mera allmänt sade jagi mitt inledningsanförande, och jag har sagt det itidigare debatter, att det finns en stor risk med attskapa ett skattefrälse av företagare, därför att dettär på samförståndet, den acceptans som ärnödvändig för att man skall kunna utvecklaproduktionen på ett bra sätt. Den är nödvändigdärför att de anställda är företagens största resurs.Dåligt motiverade, ''avundsjuka'' anställda gör intebra arbetsinsatser, är inte inställda på att utvecklaproduktionen. Människor använder sin fantasi ochsin skaparkraft på andra sektorer än inomarbetslivet, om de upptäcker att det inte finnsmöjligheter att göra en insats därför attlagstiftningen hindrar det eller därför attarbetsgivaren inte inser vilken resurs de anställdaär.Det är här jag menar att det finns ett behov avsamförstånd. Samförståndet tror jag är specielltviktigt inom småföretagssektorn, och det har jagockså sagt tidigare, därför att här rör sig folk framoch tillbaka över gränsen mellan att vara anställdoch att vara företagare. Snickare är ena ögonblicketföretagare och nästa halvår anställda. Detsammagäller målare, osv. 54 () replik:Herr talman! Jag har noterat det omtänkande somvänsterpartiet har gjort när det gällerbeskattningen av arbetande kapital. Låt oss dåbetrakta det som det första lilla steget mot en meranäringsvänlig näringspolitik, för det räcker intemed det här.Det skulle vara rätt intressant att höra inställning till att öppna den offentligasektorn för privata inslag, för entreprenörer att pånågot sätt erbjuda alternativ, att föra inkonkurrensen på ett mera påtagligt sätt inte bara iden privata utan även i den offentligaverksamheten.Vilken inställning har . tillavregleringar? Vi är tyngda av mängder avregleringar på en lång rad områden.Jag tror också att det vore värdefullt om kunde ställa sig positiv -- och inte bara hanutan även hans parti -- till en anslutning till EG. Detär en av förutsättningarna för att vi skall få deninternationalisering av vårt näringsliv som AnitaGradin har arbetat för och som är en del avnågonting viktigt för en framtid i somentreprenör och som vanlig medborgare ochanställd.Anf. 55 ():Herr talman! Låt mig inledningsvis få instämma ioch understryka det som tidigareframförde i sitt anförande. Det sker nu oerhörtsnabba förändringar i vår omvärld, och det kommeratt ställa krav på en mycket aktiv ochframåtsyftande handels- och näringspolitik.Näringspolitiken skall klara marknadens,konsumenternas, behov och vara teknisktkompetent och utvecklande. Den skall också skapanya jobb.I vår omvärld och då framför allt i länder sombefinner sig på samma industriella nivå som Sverigeförs bland industriledare och politiker endiskussion om vilka krafter som påverkarutvecklingen och vilka styrmedel som man behöveranvända sig av.Jag gjorde 1989 samma erfarenhet som AnitaGradin redovisade, då jag hade förmånen attfå vara med på en konferens i , där mandiskuterade den ekonomiska utvecklingen iEuropa. Det kom fram på den konferensen att manfann det svenska skattesystemet spännande och varintresserad av vilka möjligheter det skulle ge förkonsumenter i och för företagare i Sverige.Det är glädjande att notera att det , när AnitaGradin rapporterar från den konferens som hon hardeltagit i, visar sig att positionerna har flyttats framytterligare. Vi kan, , medstolthet säga att återigen har visat vägen förEuropa.Herr talman! Jag har tidigare i denna kammare sagtatt det är en myt att tro att en marknad fungerarhelt fritt, utan några styrningar och någon form avinblandning. Frågan är bara vilken typ av styrningoch stimulans som skall användas. Jag tillhör demsom menar att blandekonomin, där ett visst mått avsamhällsinsatser har stor betydelse, blir nödvändigför att man skall kunna klara de problem som vi stårinför. Det gäller teknisk forskning, utbildning,nyföretagande, miljö, kommunikationer ochmycket annat.I stort sett handlar alla de centrala frågorna om hurvi på bästa möjliga sätt skall använda våragemensamma resurser och ge människormöjlighet att leva ett gott liv.Herr talman! kommer att isitt anförande belysa några områden där visocialdemokrater menar att den politik somregeringen nu är i färd med att genomföra inteförbättrar situationen utan tvärtom faktisktförsämrar och försvårar. Det gäller då främstriskkapitalförsörjning, forskning och utveckling.I det här betänkandet finns det, herr talman, någramotioner och en reservation som behandlarkooperativt nyföretagande. Jag vill någotkommentera detta.Nyföretagandet i kooperativ form har fått en ökadbetydelse . Nykooperativ har vuxitfram inom områden som traditionelltsmåföretagande och i de nya informations- ochtjänstesektorerna. Framför allt har de väcktuppmärksamhet som alternativ till den offentligtproducerade vården och omsorgen. Man räknarmed att nykooperativ verksamhet för närvarandeomsätter en dryg miljard kronor. Det är naturligtvisangeläget att samhällets insatser för stöd ochstimulans till nyföretagande också kommerkooperativa företagsformer till del, på sammavillkor som för övrigt företagande.Inom regionalpolitiken nämner regeringen själv attvissa medel då det gäller anslaget till regionalpolitikskall få användas till stöd för kooperativ utveckling.Herr talman! De olika former av kooperativtnyföretagande som utvecklas ställer ju ocksåkrav på samhällets insatser. Det gäller i första handatt anpassa såväl lagstiftning som stödåtgärder försmåföretagande och nyföretagande.Utgångspunkten måste vara att den kooperativaföretagsformen ges samma förutsättningar attverka och utvecklas som andra företagsformer.Men om den kooperativa företagsformen skall fåmöjlighet att utvecklas, behövs också ökadeinsatser för såväl utbildning och information sområdgivning när det gäller de människor som skallverka på det här området.Vi har i den socialdemokratiska reservationenpåpekat att stödet till kooperativ utveckling börutgå med ett högre belopp än vad regeringen harföreslagit. Detta kan genom omfördelning avanslag, främst via regionalpolitiska medel ochanslaget till småföretagsutveckling.Herr talman! Många påstår att näringspolitiken blir90-talets huvudfråga.