prot · GF09110 · 1992-05-12 00:00:00 — Framförallt har de betydelse för att vi skall kunna stöttavarandra, våga stå emot när det hävdas attjämställdheten har kommit så långt i att detinte behöver göras särskilt mycket mer och när detgäller att slå hål på de manliga somfortfarande finns på många håll i vårt samhälle, deosynliga reglerna som gäller.Jag tycker att inte minst den senaste veckansdiskussion har visat på vad som kan försiggå i deslutna rummen. Därför är den viktigaste uppgiften,tror jag, att vi kvinnor vågar ställa krav, attsynliggöra problemen.Sedan finns det naturligtvis begränsningar både förriksdag och regering att i praktiken åstadkommaökad kvinnorepresentation, eftersomnomineringsförfarandet är en angelägenhet förpartierna. Men då bör de partier som inte sköter sigstå vid skampålen. Jag är alldeles övertygad om attkvinnor kommer att säga ifrån mer än vad de hargjort hittills.Anf. 73 ():Herr talman! Kvinnorna har ju redan sagt ifrån ochsäger fortfarande ifrån. Jag tycker inte att minhistorieskrivning stämmer riktigt med BirgitFriggebos. Som jag sade tidigare, anser jag att dethar förts en mycket aktiv jämställdhetskamp ävenunder 80-talet.Jag har upplevt att både kvinnorna i detSocialdemokratiska partiet och kvinnorna iFolkpartiet arbetade mycket intensivt medde här frågorna, men har visocialdemokratiska kvinnor i dessa frågor varitganska ensamma. Kvinnorna i regeringspartiernahar varit ganska tysta, tycker jag.Regeringen är själv ett föredöme i fråga omkvinnorepresentation, och jag har under de senasteveckorna sysslat med att titta på depressmeddelanden som vi får. Där står det omuppdrag som folk utses till. Sakkunniga av olikaslag, forskningsråd, expeditionschefer ochkommittéer tillsätts, och jag läser och läser omHenrik och och och ,och någon enstaka gång är det en kvinna som harblivit utsedd.Jag måste fråga på tal om manliga : Hur ärdet egentligen i regeringen? Är ensam om att föra jämställdhetens talandär?Anf. 74 Kulturminister ():Herr talman! Jag tycker att vi skall drivajämställdhetsfrågorna tillsammans och inte utsåsplit mellan oss. Vi kan ha olika medel för att uppnåsaker och ting, men det är viktigt att kvinnor gördet här arbetet tillsammans.När det gäller utseende av personer till olika posteri styrelser osv. är det naturligtvis i slutändantotaliteten som är det intressanta. Jag vill faktiskthävda att vi är mycket aktiva när det gäller attåstadkomma förändringar. Det har begåtts misstagnär det gällt landshövdingar, och dem har vidiskuterat här i kammaren tidigare, men man kaninte heller där säga att det är bara en regering ellernågot parti som har gjort fel.Sedan säger att desocialdemokratiska kvinnorna har varit mycketaktiva . Det kan ju bl.a. bero på detmotstånd som har funnits i vissa kretsar och deinterna problem som har uppdagats litet grand. Detär bra att ni tar den kampen, men där är det inteså intressant att fråga vad vi andra tycker som stårutanför.Anf. 75 ():Herr talman! Jag tycker att det är mycket intressantatt höra vad alla kvinnor tycker när detgäller att arbeta för kvinnornas rättigheter isamhället. Det är möjligt att det ibland hettar tilllitet mer på den ena eller den andra kanten, mendet som är väsentligt är väl i alla fall att är såmånga kvinnor -- säkert av olika politiskaschatteringar -- engagerade ijämställdhetsfrågorna.Då gäller det att vi alla står upp, somjämställdhetsministern säger, och jag vädjar tilljämställdhetsministern att hon i fortsättningenengagerar sig litet mer utåt i de här frågorna, attkvinnorna i känner ett stöd frånjämställdhetsministern när det gäller att ökakvinnorepresentationen, så att vi får det så bra sommöjligt för både kvinnor och män i vårt land.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1991/92:763 ommedelsindragningarna från kommunerna ochjämställdhetenAnf. 76 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta så att de enligt henne förjämställdheten negativa konsekvenserna avmedelsindragningarna från kommunerna undviks.Frågan är enligt min mening ställd utifrån felutgångspunkter.I kompletteringspropositionen föreslås ett nyttstatsbidrag för kommunerna. Syftet är att skapamer likvärdiga förutsättningar mellan kommunernaoch att öka kommunernas handlingsfrihet ochvalfrihet. Staten styr inte längre verksamhetengenom bidrag utan anger mål och riktlinjer, t.ex.via skollag, läroplan och lagstiftning påbarnomsorgsområdet, och följer sedan upp ochutvärderar verksamheten.Det nya systemet innebär bättre förutsättningarbåde för att stärka och utveckla välfärden och föratt öka valfriheten för kommunerna och deenskilda människorna. Detta är positivt också förjämställdheten mellan kvinnor och män.För det första kan de många kvinnor som arbetarinom de kommunala verksamheterna nu få flerarbetsgivare att välja emellan, i stället för att somtidigare vara hänvisade till en eller två heltdominerande. Möjligheterna till en vidgadarbetsmarknad, bättre arbetsvillkor i vid meningoch t.o.m. högre lön blir större vid ökadkonkurrens. De nya verksamhetsformernakommer förmodligen att innebära mindre och merflexibla organisationer, vilket underlättar för deanställda, t.ex. att påverka sitt arbetsinnehåll ochsina arbetstider.För det andra får de kvinnor som vill nu en reellmöjlighet att själva driva verksamhet, t.ex. inombarnomsorg och äldreomsorg. Det ansvar ochinflytande som dessa kvinnor får kommer att bidratill att generellt stärka kvinnors inflytande ochvillkor på arbetsmarknaden.Den omvandlingsprocess som regeringen numöjliggör i kommuner och landsting kommersåledes att innebära ökad valfrihet och bättrevillkor för kvinnor, både som arbetstagare och somkonsumenter av de tjänster som erbjuds. Dennaförändring borde ha kommit redan under 80-taletshögkonjunktur.Anf. 77 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Tyvärr tycker jag att ministern helt undviker att taupp den fråga som jag har ställt, nämligen vilkaeffekter den mycket kraftiga indragningen avmedel från kommuner och landsting kommer att fåför jämställdheten mellan män och kvinnor.Jag håller med ministern om att den nyautformningen av själva systemet för statsbidragenär någonting positivt, även om det behöver sesöver. Det anser ju också regeringen och föreslårnågon form av expertgrupp som skall jobba vidare.Det behövs alltså en hyfsning av systemetsutformning.Men kommuner och landsting är ju en viktig del avden svenska välfärden. Vårdens, omsorgens ochutbildningens kvalitet och omfattning är beroendeav att kommuner och landsting har dels stabila ochförutsebara villkor för sin verksamhet, dels rimligaekonomiska förutsättningar.Den gemensamma sektorn har en stor betydelse förjämställdheten mellan män och kvinnor, delsgenom att tidigare oavlönat arbete har blivitavlönat arbete, dels genom att den ger kvinnormöjlighet att förvärvsarbeta. Den indragning somnu sker kommer att ge kraftiga effekter ikommuner och landsting. Den går ut överutbildningen, omsorgen och vården.Detta sker i en situation då bådeKommunförbundet och sägeratt med anledning av att vi får fler äldre och i ochmed att den medicinsk-tekniska utvecklingen gårframåt krävs det en konsumtionsökning på ungefär2 %. I den situationen drar regeringen in medel,vilket innebär att den kommunala konsumtionenkommer att minska.Jag tycker att ministern borde vara allvarligt oroadöver den här situationen.Anf. 78 Kulturminister ():Herr talman! Jag är mycket oroad över svenskekonomis utveckling. Det drabbar alla i vårtsamhälle att vi har en dålig ekonomisk utvecklingoch att det går bakåt för . Vårbruttonationalprodukt minskar, tillväxten minskar,investeringarna minskar, arbetslösheten ökar. Jagär djupt allvarligt oroad, och detta är bakgrundentill de många förslag som regeringen kommer medför att sanera svensk ekonomi.Det är riktigt att kommunerna och landstingen stårför en viktig del av välfärden. De står också för enmycket stor del av den offentliga ekonomin. Då ärdet viktigt att man använder resurserna effektivtoch på bästa sätt.De förändringar som genomförs handlar dels omatt öka valfriheten, möjliggöra att man kan ha olikaverksamhetsformer, även privata, dels också om attminska bidragen till kommunerna och landstingen.Detta skall ses i ett sammanhang. Det är enkoppling mellan ökad effektivitet och indragningenav pengar, vars syfte är att få ekonomiskt påfötter igen, vilket inte minst gagnar både kvinnorsarbete och den service som kvinnorna behöver haför att kunna gå ut i arbete.Därför stöder jag som jämställdhetsminister detarbete som pågår för att möjliggöra både förnyelseav den offentliga sektorn och sanering avekonomin. Jag är alldeles övertygad om att om detarbetet hade startat tidigare, vi hadehögkonjunktur, skulle vi ha stått i ett bättreläge. Det tillhör det arv som vi fått överta från dengamla socialdemokratiska regeringen.Anf. 79 ():Herr talman! Förnyelsen och utvecklingen av dengemensamma sektorn är ändå någonting som harpågått . Alla som deltagit i denverksamheten vet att det pågår och har pågåttoerhört mycket förnyelsearbete.Jag håller med ministern om att det är ytterst viktigtatt de pengar som vi satsar i den gemensammasektorn verkligen används på rätt sätt, så att vi fårut det mesta möjliga av dem. Men indragningar iden omfattning som det nu är fråga om, alltså 7,5miljarder, som dessutom kommer att kvarstå årenframöver, kommer ändå att innebära allvarligaförsämringar i den gemensamma sektons utbud.Inga privatiseringar i världen kan rå på det.Kommunförbundet och Landstingsförbundeträknar med att ungefär 30 000 -- 40 000 människorkommer att bli arbetslösa till följd av de härnedskärningarna. Det är, som ministern också vet,till övervägande del kvinnor det är frågan om.Dessutom kommer ofelbart förutsättningarna förkvinnor att förvärvsarbeta att försämras, ombarnomsorg försvinner, osv. Det är ju oerhörtoroande för jämställdheten.Anf. 80 Kulturminister ():Herr talman! Jag vill korrigera en uppgift som finnsi frågan och som nu upprepade,nämligen att det skulle vara bestämt attindragningarna från kommunerna skall omfatta 5--10 miljarder . Någotsådant förslag finns inte från regeringens sida.Vi föreslår nu indragningar på 7,5 miljarder frånkommuner och landsting, och i det förslag som harlagts i står det att statsbidraget kommeratt utvecklas mycket restriktivt och1994. Jag tycker att det är angeläget att korrigeraden felaktiga uppgiften.Dessutom är det ju så, , att under hela80-talet har vi sett ett aktivt motstånd frånsocialdemokratin när de borgerliga partierna --även liberalerna -- har krävtkonkurrens också inom vård, omsorg, utbildningoch skola.Anf. 81 ():Herr talman! Det jag sade var att de 7,5 miljardersom regeringen nu föreslår indragna ligger kvarunder . Det är inte fråga omnågon tillfällig indragning. Den kommunalaekonomin kommer att försämras ganskadramatiskt, i första hand . Det innebär rejältförsämrade ekonomiska förutsättningar förkommunerna.Regeringen har faktiskt tidigare förutskickatytterligare besparingar om 5--10 miljarder. Menden frågan verkar inte längre finnas med i debatten.När det gäller privatiseringen av den offentligasektorn är det väl bara att konstatera att den intealls får den positiva ekonomiska effekt somföreträdare för de borgerliga partierna har påståttskulle uppstå. Flera aktiva kommunalpolitiker ute ilandet har insett detta, t.ex. här iStockholm. Men också ett moderat kommunalråd iVellinge inser att det inte handlar om attåstadkomma någon större vinst genom den härprivatiseringen. I stället är det fråga om en övertropå marknadens välsignelse.Detta med att skapa en mångfald ochförutsättningar för ytterligare verksamheter tyckerjag däremot är positivt.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1991/92:766 omvårdnadsbidrag och jämställdhetenAnf. 82 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mighur jämställdheten skall bevaras om ettvårdnadsbidrag införs. Samma fråga ställdeMargareta till socialminister den 21 april.Han svarade bl.a. att han, med hänvisning till attfrågan om ett vårdnadsbidrag bereddes inomregeringskansliet, inte då kunde redovisa dealternativ som övervägs och inte heller göra någrabedömningar av vilka effekter de kan få.I kompletteringspropositionen aviseras attregeringen skall lägga ett förslag omvårdnadsbidrag på bord. Frågan beredssåledes fortfarande inom . Därförkan inte heller jag redovisa hur förslaget tillvårdnadsbidrag kommer att se ut.Som jämställdhetsminister är det självfallet minutgångspunkt att ett vårdnadsbidrag inte får ledatill att jämställdheten mellan kvinnor och mänäventyras.Anf. 83 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Det är riktigt attjag ställt samma fråga till i hansegenskap av socialminister.Det var intressant att höra jämställdhetsministernssvar på min fråga. Jag får dock inte ett särskilt klartbesked. Det står bara i svaret att ''ettvårdnadsbidrag inte får leda till att jämställdhetenmellan kvinnor och män äventyras''. Det voreintressant att höra hur det här skall gå till.För oss socialdemokrater är jämställdhet detsammasom lika rättigheter och samma skyldigheter. Dethandlar om att kunna kombinera föräldraskap ochförvärvsarbete. Både kvinnor och män skall tjänasina egna pengar för att på så vis vara fria ochoberoende.Under 80-talet -- på den punkten delar jag IngegerdSahlströms uppfattning -- har vi kommit långt bådei fråga om kvinnors rätt till arbete och i fråga ombarnomsorgen och äldreomsorgen, som ju är enförutsättning för att kvinnor skall kunna arbeta ochkänna trygghet för sina barn.Vad vi nu upplever är att aviserarett vårdnadsbidrag om i storleksordningen 800--. som inte skall finansieras genom nyapengar. I stället skall de förvärvsarbetande betalaett sådant vårdnadsbidrag i form av en sänktersättning inom föräldraförsäkringen. Jag tyckeratt det är otillständigt.För att gå rakt på sak frågar jag: Hur kan mankombinera dessa saker?Det är klart att fler frågor kan ställas i dettasammanhang. Hur blir det t.ex. med pappornasintresse för att vara hemma hos sina små barn omersättningen inom föräldraförsäkringen sänks? Ochhur går det att hävda att jämställdheten över huvudtaget kan bibehållas om man går in för ett sådanthär system?Birgit sade tidigare i ett inlägg att vikvinnor skall driva saker och ting tillsammans. Mendet skall vi inte alls göra, i varje fall inte när detgäller så här djupt kvinnoovänliga förslag.Möjligen är det reaktionen på den här typen avförslag som gör att väldigt många kvinnor nuengagerar sig.Anf. 84 Kulturminister ():Herr talman! tycks vara bättreinformerad än jag. Hon argumenterar på ett sådantsätt att man skulle kunna tro att det föreligger ettfärdigt förslag från regeringen som det är möjligt attkommentera. Så är inte fallet. mycket väl att förhandlingar pågår mellan defyra partierna inom . Det finnsingen anledning att dölja att sådana förhandlingarpågår.Utgångspunkten för mig både som folkpartist ochsom jämställdhetsminister är att det är viktigt attkvinnor har möjligheter att förvärvsarbeta. Det ärockså viktigt att åstadkomma valfrihet för kvinnor.När de går ut och arbetar skall de själva kunna väljat.ex. Dessutom skall kvinnorkunna stanna hemma den tid de önskar. Det är inteen sak som vi från politiskt håll skall bestämma om.Men reglerna och bestämmelserna skall varasådana att de inte motverkar kvinnors möjligheteratt förvärvsarbeta. Det är utgångspunkten för vårabedömningar av de olika förslag som bearbetasinom den arbetsgrupp som leder.Anf. 85 ():Herr talman! Jag vet inte alls hur det färdigaförslaget kommer att se ut. Men i den förradebatten sade mycket tydligt attdet inte finns några nya pengar. Man måste såledesomfördela inom den ram som har medfamiljepolitiken att göra. Han anvisade två vägar:antingen genom föräldraförsäkringen eller genompengarna till barnomsorgen. I och med det nyastatsbidraget till kommunerna blir det litet svårt attden vägen komma åt statsbidraget tillbarnomsorgen, eftersom de pengarna kommer attfinnas i den s.k. påsen.Vad är det för valfrihet att få 800, 850 eller t.o.m.2 000 kr.? Om det var fråga om verklig valfrihet,skulle man få lön man är hemma, såatt man kan vara fri och oberoende. Men om manfår 800 eller . kan man knappast väljamellan att arbeta eller att stanna hemma --åtminstone inte om man är ensamstående, eller vadsäger ?Anf. 86 Kulturminister ():Herr talman! Dessa frågor har mycket ingåendediskuterats i debatten med noterar, utifrån hans svar, att MargaretaWinberg har fått svar på samtliga frågor som honnu tar upp.Anf. 87 ():Herr talman! Jag hoppades att somjämställdhetsminister skulle vilja anlägga justnämnda aspekter på det här. Jag konstaterar att såinte är fallet, och det beklagar jag.Anf. 88 Kulturminister ():Herr talman! Regeringen är faktiskt ett kollektiv.Den som leder arbetet med framtagandet avvårdnadsbidrag är min partiledare . Jag har det allra största förtroende förhans sätt att leda denna arbetsgrupp, och då inteminst från jämställdhetssynpunkt.Bengt är en djupt engagerad person --också män kan vara djupt engagerade när det gälleratt åstadkomma jämställdhet -- och minst lika brasom jämställdhetsministern.Anf. 89 ():Herr talman! Jag betvivlar inte att BengtWesterberg har ett stort intresse för dessa saker. Jagförstår att han är oerhört trängd mellan å ena sidanModeraterna, ochå andra sidan sin egen övertygelse -- vilken, som jaghar uppfattat , inte riktigtöverensstämmer med de andra partiernas. Jagtycker att de är något reaktionära i den här frågan.Jag skulle bara vilja fråga : Var gårgränsen för när ett vårdnadsbidrag blir ett hot motjämställdheten? Det finns tydligen en sådan gräns.Men jag har aldrig riktigt kunnat uppfatta var dengår.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1991/92:708 om EG:skrigsavvärjande betydelseAnf. 90 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vad detär för krig som avses när jag i en artikel rörandeEuropaintegrationen pekar på att grundvalen förhela EG-tanken är att krig på den europeiskakontinenten aldrig mer skall inträffa.Svaret kan göras mycket kort. Den europeiskagemenskapen föddes ur kaos.Europas stater var efter krigsslutet fast beslutna attförhindra att skulle kastas in iännu ett förödande krig. Genom en allt bredareintegration skulle man skapa ökat välstånd förEuropas folk och nära samarbete mellan Europasstater, ett samarbete som skulle omöjliggöraframtida krig. Jag tror att hållermed mig om att exempelvis tanken på ett krigmellan de forna arvfienderna ochFrankrike eller över huvud taget mellan några avEG:s medlemsstater är fullständigt otänkbar.Det var detta förhållande som jag avsåg i minartikel.Låt mig till detta lägga några synpunkter. Vi har lämnat det bakom oss. Risken förett storkrig i av det slag som vi tidigarefruktade mellan NATO och harförsvunnit. I stället har vi fått en miljö med inslagav risker för lokala väpnade konflikter ochinstabilitet i , på och i denf.d. Genom att regionalakonflikter, i och med blockpolitikens upplösning,frikopplats från stormaktskonkurrensen har dockdessa blivit betydligt mindre farliga förvärldsfreden.I det nya säkerhetspolitiska läge som uppstått efterSovjetunionens kollaps och det kommunistiskasystemets upplösning, söker de säkerhetspolitiskaaktörerna i nya roller. Europeiskagemenskaperna, Västeuropeiska unionen, NATOoch () hartillsammans med ESK och var och enför sig betydelsefulla uppgifter och utgör viktigakomplement till varandra i det arbete som pågår påatt forma en ny fredsordning i , grundad pådemokrati och rättsstatens principer.EG spelar en central roll i detta arbete. Det är i dagförmodligen endast EG som, tillsammans medFörenta staterna och , kan mobilisera deekonomiska och politiska resurser som krävs för attbistå och de övriga demokratierna attutveckla sina ekonomier och sina strukturer. Ettsådant samarbete bidrar till inre stabilitet imottagarländerna och främjar därmed en fredligutveckling.Att dagens EG-medlemmar också strävar efter ettframtida närmare samarbete på detförsvarspolitiska området är naturligt.Färdriktningen för detta har angetts i ,men vi vet ännu inte hur det kommer att utformaseller när ett sådant samarbete kan komma att varafullt utvecklat. Detta blir en fråga för en nyregeringskonferens, som enligt nuvarande planerskall inledas 1996. Självklart kommer ett sådantsamarbete, byggt på gemensamma värderingar ochintressen, att ta hänsyn till medlemsstaternasgrundläggande säkerhetsbehov.Viktigast, men svårast av allt, är att bygga upp detförtroende mellan alla folk som gör krigdem emellan helt otänkbara, såsom redan skettmellan de nordiska länderna och mellan . Det är den enda varaktiga garantin förfred.Det har varit tradition i svensk politik att verka förså breda och allomfattande samarbetsformer sommöjligt för att främja fred och stabilitet. Därförgick med i NF och senare i FN,trots det avsteg från en strikt neutralitetspolitik somett sådant medlemskap då ansågs innebära. Det varockså denna tradition som efter kriget styrde vårambition att åstadkomma ett skandinavisktförsvarsförbund. har en unik möjlighetöppnats att förverkliga tankarna på ett brettsamarbete i också på det utrikes- ochsäkerhetspolitiska området. Det är en självklarhetatt skall verka för en sådan utveckling ochaktivt delta i ett sådant samarbete.Anf. 91 (-):Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Som företrädare för Borgerliga mot EG ochLiberala partiet har jag en del frågor och kritiskasynpunkter.Statsrådet besökte Göteborgoch uttalade sig i anledning av en SIFO-mätning omEG. kunde endast se två nackdelarmed en anslutning till EG/EU. går sålångt i sin plädering för EG/EU-anslutning att hanpåstår att den europeiska gemenskapen grundadesför att trygga fred och frihet i Europa.Jag och Liberala partiet ser betydande problem i atten del av 50 stater sluts samman i enmilitäroch säkerhetspolitisk union. I DagensNyheter framgår det att för att snabbtskall bli medlem i EG krävs det klara och entydigabesked om att accepterar en gemensamförsvarspolitik inom EG:s ram. Det antyds att detnäst intill behövs en gemensam armé -- även om detinte är ett krav -- och att trupper från skallmedverka.Nya block med nya spänningar uppstår. Det blir ettblock med stater i , ett block med stater iUSA och ett östblock.Jag vill ha besked om hur statsrådet ser på dessafrågor.Anf. 92 Statsrådet ():Herr talman! Jag är glad att det jag sade iGöteborg, och har sagt i mitt svar , upprepadesi . Jag erinrar gärna vid allatillfällen om att tanken bakom EG, och för övrigten hel del av det övriga samarbetet i , är attföra de europeiska länderna närmare varandra föratt på så sätt säkra fred och frihet.Det var en olycka att denna tanke inte kundeförverkligas i den alleuropeiska dimensionen. Detskapades en blockuppdelning, och därför harsamarbetet begränsats till de västeuropeiskasammanhangen. Men det är nu efter det attWarszawapakten har upplösts och en ny situationhar inträtt då två militärblock inte står motvarandra som en unik möjlighet öppnar sig attförverkliga den alleuropeiska visionen, dvs. ettbrett samarbete omfattande alla länder.Jag delar uppfattningen, som framkom i StenSöderbergs fråga, att samarbetet inte skallbegränsas till en viss grupp av stater. EG håller påatt bygga ut ett ordentligt samarbete med central-och östeuropeiska länderna liksom med EFTA-länderna. Det gäller t.ex. ett Europaavtal medPolen, och och annan typav samarbete med andra länder.Vidare har vi frågan om en försvarsdimension inomEG. Detta har utvecklats i Maastrichttraktaten --vilket också framgår av mitt svar. efterdet beslutet uttalade regeringen genomstatsministern att välkomnar besluten iMaastricht och anser det logiskt att Gemenskapenpå sikt utvecklar en försvarsdimension i takt medatt den ekonomiska och politiska unionenfullbordas. Hur skall ställa sig till detta bliren fråga för framtiden.Anf. 93 (-):Herr talman! Statsrådet är inte allsödmjuk inför denna fråga. Jag tycker mig se etthögmod som är skrämmande.Dinkelspiel vill dra in i en försvarspakt iEuropa. I finns vissa risker, men ocksårisker för interna, etniska konflikter.