prot · GG0945 · 1992-12-15 00:00:00 — Dåhar man varit av med patienten under den tiden.Det finns speciella avtal som innebär attkommunerna bara betalar tilllandstinget, trots att det kostar att hapatienten liggande på sjukhuset eller B-sjukhuset.Incitamentet för att spara pengar finns inte. Vad ärdet då vi skall försöka åstadkomma? Jo, det gälleratt kommunerna tar vara på de goda privatainitiativ som kan finnas. Detaljregler som gör attprivata sjukhem inte kan etablera sig skallavskaffas. Jag har tidigare i denna kammareberättat om detta, och jag gör det nu en gång till.Många har skrivit till mig och talat om att de harprivata sjukhem. Där kan de ta emot t.ex. tiopatienter för per dag och patient, och skötabåde omvårdnad och ge läkarvård. Jag har t.o.m.blivit erbjuden att ställa upp som läkare på ettsådant sjukhem. Mitt lilla bidrag skulle ocksårymmas i de . Det skulle naturligtvisvara en mycket god ekonomi, att kostnaderna förbåde landsting och kommun skulle uppgå till 1 000kr i stället för . Men då kommer detinvändningar om att sjukhemmet kanske ligger litetför nära vägen. Man byggde ett nytt sjukhem 10meter från vägen i stället för från vägen.Golvytan är kanske för liten.Det finns en mängd hinder som gör att det inte går.Det finns skräckexempel på sjukhem som inte harfungerat. Jag pratar bara om de sjukhem som kanfungera. Här har vi en stor resurs som vi icke harutnyttjat. Jag hoppas att socialministern ser till attdenna dolda kraft tas i anspråk , då deövriga resurserna sviktar.Med detta ber jag att få yrka bifall till utskottetshemställan i det betänkande vi nu diskuterar.Anf. 179 Socialminister ():Herr talman! Bakgrunden till den proposition somdiskuteras nu är den stora ÄDEL-reformen, denkanske största reform inom den offentliga sektornsom har genomförts sedan vi fick våra kommuneroch landsting . Om denreformen kan man säga att konsekvenserna intefullt ut kunde överblickas då beslutet fattades. Detförekom också en hel del kritik från olika håll motdenna reform, också från partier som är företräddahär i kammaren.Förutsättningen för att reformen skulle lyckas varatt det fanns ett starkt kommunalt engagemang ochen önskan och vilja från kommunerna att medverkatill en bra reform. De instrument som statenanvände var dels en viss skärpning avsocialtjänstlagen, där det gjordes klart attkommunerna hade skyldighet att bl.a.tillhandahålla särskilda boendeformer för äldre ochfunktionshindrade, dels en tidsbegränsning av destatsbidrag som utgår för byggande avgruppbostäder, egna rum på sjukhem m.m.Man måste säga att hela denna reform i grundenbyggde på en stark tillit från tillkommunerna. Kommunerna gavs vissa ramar, ochvi utgick från att kommunerna skulle fylla dem.Vi kan naturligtvis inte till fullo överblicka dennaomfattande reform. Den har varit i kraft , alltså under . De hittillsgjorda utvärderingarna och de intryck jag själv harfått, vid resor runt om i landet där jag har haftmöjlighet att diskutera med företrädare förkommuner och med dem som arbetar ute iverksamheten, visar att allt ser mycket bra ut --kanske t.o.m. bättre än vad optimisterna troddenär beslutet fattades.Ett område som återstod att göra någonting åt varavgifterna. I huvudsak är avgifterna oreglerade.Det gäller färdtjänst, den sociala ,dagverksamheter och fotvård. Det gällersituationen för unga funktionshindrade. Det gällerde fall där en make tvingas flytta från sin vanligabostad till t.ex. ett sjukhem och lämna den andramaken kvar osv. Allt detta är ett oreglerat område.För ålderdomshemmen finns vissa speciella regler.De personer som bor där har rätt att behålla vissainkomster för personliga utgifter. Undantaget efterreformen är sjukhemmen, där avgifterna regleras ilagen om allmän försäkring, på samma sätt som närman vistas på sjukhus. När detta stora beslutfattades bestämde att reglerna skullekvarstå tills vidare, i avvaktan på den utredningsom ligger till grund för den proposition vi nudiskuterar.Det har länge funnits en stötande skillnad mellanboende på ålderdomshem och boende på sjukhem.Kostnaderna ligger i genomsnitt på ungefär 50 000kr för den som bor på ålderdomshem. Förden som bor på sjukhem är motsvarande kostnadungefär . Det innebär att det i falldär sjukhemmen ser precis ut som ålderdomshemhar varit en guldgruva för dem som har bott där. Dehar kunnat bygga upp ett sparande att överlämnatill kommande generationer. Det är naturligtvistrevligt för dem. Men det har varit en stötandeorättvisa mellan två olika boendeformer, isynnerhet som boende på sjukhem i regel är dyrareän boende på ålderdomshem.Det är bakgrunden till strävan efter neutralitet. Jaghar förstått att alla instämmer i att man bör ha ettenhetligt avgiftssystem inom kommunerna.Nu har , förutom att föreslådet, också prövat möjligheten med etthögkostnadsskydd. Det är riktigt, som JanAndersson säger, att många remissinstanser intehar haft något principiellt emot etthögkostnadsskydd. Det har inte jag heller. Jag varmycket optimistisk om att utredningen skullekomma fram med ett bra förslag på denna punkt.Däremot har remissinstanserna framfört en ganskaförödande kritik när det gäller den tekniskautformningen av högkostnadsskyddet. Jag vet har jobbat och slitit mycket hårt medförslaget.Jag tror inte att det skulle vara möjligt,ens om vi tog ganska gott om tid på oss, att hittanågon bra utformning av ett högkostnadsskydd.Problemet är, som också var innepå, att det är svårt att precisera vadhögkostnadsskyddet skall omfatta och vad dengarantiinkomst som de berörda personerna skall fåskall räcka till.Det finns stora manipulationsmöjligheter förkommunerna, om man inte går in ochdetaljreglerar hela området. Det skulle innebäraatt vi, som vi vill slopa regleringar och gekommunerna stor frihet att besluta själva, skulle gåin på just detta område och genomföra endetaljreglering som det inte finns någonmotsvarighet till på andra områden. Det har gjortmig övertygad om att vi inte i första hand bör väljavägen med ett statligt reglerat högkostnadsskydd.I stället har jag valt att föreslå en mer allmänformulering där den enskilde skall förbehållas vissainkomster för personliga utgifter. Som det nu ärformulerat i lagförslaget, som utskottsmajoritetentillstyrker, innebär det en skärpning i förhållandetill de regler som finns . Just nu ärdet bara i samband med boende i ålderdomshemsom det finns några förbehållsbelopp.Nu är mitt förslag att det också skall tas hänsyn tillavgifter när man får hjälp i hemmet, till service ochomvårdnad, till boende och till den sjukvård somkommunerna bedriver eller betalar. Dessa avgifterfår sammantaget inte uppgå till så stort belopp attden enskilde inte förbehålls tillräckliga medel försina personliga behov, som det heter ilagparagrafen.Som konstaterade, har jag imotivtexten tagit upp vad det är för hänsyn som jagmenar att man måste ta när man fastställer avgifteroch framräknar förbehållsbeloppet. Det gäller t.ex.hänsyn till unga funktionshindrades speciellasituation och den situation som makar befinner sig iom den ena maken flyttar hemifrån till ett sjukhemeller ett ålderdomshem.Med den utformning förslaget har fått ligger det ilinje med hela ÄDEL-reformen. Vi anger vissaramar, men överlåter åt kommunerna att regleradetaljerna och utforma dem efter de lokalaförutsättningar som finns och, som My Perssonunderströk, med hänsyn till de enskildapersonernas situation.Alla de skäl som har framförts av remissinstanser,och även från denna talarstol , visar att detkrävs en betydande fingerfärdighet när man skallutforma systemet. Att då fastställa generella reglercentralt är utomordentligt svårt.Nu håller på att utformarekommendationer till kommunerna om hur manlokalt skall kunna fastställa förbehållsbelopp ochom man vill ha högkostnadsskydd. Jag tror att UllaOrring nämnde det också. Vi får väl se vadKommunförbundets förslag kommer att innebära.Det kommer att presenteras , om det kanvara till ledning i det här sammanhanget.Jag vill påminna om att vårt ytterstaansvar är att skydda medborgarna. Vi harnaturligtvis inga garantier för att kommunernafullgör sina uppgifter på det sätt som vi skulleönska. Därför är det viktigt att utvecklingen följs avSocialstyrelsen och . Då kan viingripa om vi ser att det går snett och inte blir somvi önskar. Om det skulle visa sig att det finns skälatt ingripa, har vi flera möjligheter.Regeringen kan gå in med tillämpningsföreskriftereller komma tillbaka till med ytterligareen lagändring. Min önskan är att vi skall slippa göradet på grund av det krångel det skulle skapa isystemet.Jan efterlyste kalkyler på var de 700--900 miljonerna kom ifrån. Jag kan erkänna att detkanske hade varit bra om vi hade haft litet merutförliga kalkyler på den punkten. Vi hade dockgärna försett utskottet med sådana om det hadefunnits en särskild önskan om det.Bakgrunden är de siffror som redovisas iÄdelavgiftsutredningen. Där konstaterar man attålderdomshem kostar 50 000 för deboende. Sjukhemsplatser kostar ungefär 20 000 perår. Skillnaden är alltså 30 000 . Med drygt30 000 platser handlar det om ungefär 900 miljonerkronor. är inte varje plats på sjukhemmenlikvärdig med en plats på ålderdomshem. Det harni varit inne på i debatten från flera håll. Därför kanman inte räkna med det övre beloppet, men det ärett maximalt belopp, som vi ändå har velat ange. har vi räknat med 600 miljoner.Där har vi alltså dragit av en tredjedel från detmaximala beloppet. Det är ett hänsynstagande tillden varierande boendestandard som finns.Jag håller också med om det som utbytte tankar om, nämligen attboende i ett sexbäddsrum eller fyrbäddsrumknappast är värt att klassas som boende. Därför harvi stridit för att ändra på det, utan att fåett alltför aktivt stöd från . ärdet litet andra tongångar, och det gläder mig.I den socialdemokratiska reservationen sägs inte vill ha orimliga fördelningseffekter. Jagkan förstå det. Jag tror att kommunerna ocksåkommer att ta hänsyn till det. De drivs av sammaambition på den punkten som vi gör. Men vi har juockså orimliga fördelningseffekter. Vi måstekomma bort från dagens system. Det är syftet meddet förslag som vi har lagt fram.Socialdemokraterna har ju accepterat att användadessa 600 miljoner för att förbättra KBT. Ytterst såhoppas ni nog att det skall bli majoritet förutskottets hemställan i betänkandet i dag.Herr talman! Låt mig också mycket kortkommentera detta med differentierade avgifter försjukvård. Att den frågan inte kommenteras berorpå att det inte föreslås någon lagändring där. Detframgår mycket klart av gällande lagstiftning att detär på det sättet. Om vi inte föreslår någon ändring,finns det ingen anledning att gå in och säga, att närvi inte föreslår någon ändring så blir det ingenändring. Det utgår vi ifrån att man kan förstå bådei kammaren och på . Jag ärmycket förvånad över Kommunförbundetsframställning till utskottet på den punkten.Anf. 180 ():Herr talman! Jag kan ställa mig bakom väldigtmycket av det som säger.Redovisningen om ÄDEL-reformen, som jufaktiskt Socialdemokraterna och drevigenom här i kammaren mot de övriga partierna,visar att det har blivit en bra reform. Allaförutsättningar för att det skall bli en bra reform ärviktiga för att utforma äldreomsorgen . Det kan jag skriva under på.Jag sade också inledningsvis att de orättvisor somfinns mellan sjukhem och ålderdomshem inteär tillfredsställande. Det måste göras något åt dem.Det är viktigt, och en förutsättning för ÄDEL-reformen, att skilja mellan boende å ena sidan ochvård och omsorg å andra sidan.Jag skulle vilja kommentera detta med eget rum.Folkpartiet har pratat väldigt mycket om detta.Men det enda konkreta som har gjorti den här frågan, har vi faktiskt gjort tillsammans,nämligen ÄDEL-reformen. Då avsattes medel tilldetta. Jag fick en redovisning från Socialstyrelsenför . Den visar att det inte harhänt speciellt mycket på det området. Däremot hardet hänt mycket när det gäller gruppboendet.Det finns många vackra ord i propositionen och ibetänkandet. Jag förstår också de principiellabetänkligheter som har mot attgå in och styra i kommunerna. Etthögkostnadsskydd innebär ju att staten går in ochsäger att staten måste sätta en gräns för de enskildaindividerna. Vi kommer att göra det i andrasammanhang. Rättighetslagen påhandikappområdet är ju en sak somKommunförbundet inte hurrar över. Den är på sättoch vis en inskränkning av den kommunalasjälvstyrelsen. Men den är till nytta för den enskildeindividen.Jag förstår att det är svårt att utforma etthögkostnadsskydd. Jag ser det av detutredningsmaterial som finns. Jag önskar att man istället hade tagit hänsyn till de synpunkter som komfrån remissinstanserna om vilka ytterligare avgiftersom borde komma in. Dessutom borde man ha förtut de yngre funktionshindrade urhögkostnadsskyddet och funnit en annankonstruktion för dem.Detta borde vi kanske lära oss i andra sammanhanghär i kammaren och i övrigt när vi diskuterarhandikappfrågor. Vi har mycket lätt att blanda ihopäldrefrågor och handikappfrågor. Mångahandikappade har inte uppnått pensionsåldern. Dehar helt andra behov än vad äldre personer har. Viborde ta hänsyn till det när vi utformar våra förslag.Vi gör inte det alla gånger.Anf. 181 Socialminister ():Herr talman! När det gäller detta med eget rum, ärdet sant att vi har kämpat länge i utan attde konkreta resultaten kanske har varit så stora.Det beror ju på att vi inte har fått stöd av t.ex.Socialdemokraterna. Om ni hade ställt upp på dettidigare, hade resultaten varit tydligare . Låt ossnu tillsammans hålla tummarna för att det skall blibättre resultat framöver.Jag håller med om att detobestridligt är så att kommunerna inte har utnyttjatdetta stimulansbidrag i den utsträckning som vihade hoppats. Vi skall se om vi kan göra något åtdet. Det behöver ske en hel del på det området.Det är också korrekt att den handikapplag som jagkommer att föreslå till i början på nästaår är en rättighetslag, en pluslag, som går längre änvad socialtjänstlagen gör på många områden. Menjag vill understryka att även socialtjänstlagendefinierar ett antal rättigheter. I den meningen ärdet naturligtvis en inskränkning i kommunernashandlingsfrihet. De har inte rätt att säga nej till attbjuda ut t.ex. särskilda boendeformer för äldreeller handikappade. De har inte rätt att låta bli attbedriva färdtjänst osv. Där har vi inskränkt derasfrihet. Vi ger dem däremot stor frihet att välja hurverksamheten skall utformas. Jag tycker att manskall ha precis den arbetsfördelningen mellankommuner och stat.Sedan säger att vi inte har tagithänsyn till remissinstanserna. Det är precis vad vihar gjort. Vi har läst remissinstansernas synpunktermycket noga. Vi har konstaterat att de i principtycker att det vore bra med ett högkostnadsskydd.Men de har mycket olika åsikter om hur dettahögkostnadsskydd skall utformas.När vi har gått in och tittat på vad som krävs för attvi skall tillgodose de olika remissinstansernassynpunkter har vår slutsats blivit att det kräver enenorm detaljreglering för att vi skall kunna utformaett högkostnadsskydd. Den detaljregleringen har vivelat undvika. Det är därför vi har utformatförslaget på detta sätt.Som jag tidigare sade vill jag inte utesluta att viändå kan komma fram till att vi behöver ettdetaljreglerat högkostnadsskydd. Men låt förstkommunerna visa vad de kan. Om de misslyckas,och analyser och våra egnabedömningar tyder på att det inte blir som vihoppas: låt oss då gå in och reglera i efterhand, ochinte innan vi har givit kommunerna chansen. Jagtycker att det är den rätta ordningen och det bästasättet att hantera den här frågan.När det gäller målet, vad vi skall uppnå, tror jaginte att , jag och övriga deltagare idebatten har några skilda synpunkter. Vi kanmöjligen ha olika uppfattningar om medlen.Fördelen med detta är att det kommer att händasaker . vill ha nyautredningar. Det dröjer då ytterligare, ochorättvisorna mellan sjukhemsboende ochålderdomshemsboende kommer att kvarstå underlång tid. Det skulle vara mycket olyckligt.Anf. 182 ():Herr talman! Vår avsikt var från början inte, utifrånde utgångspunkter jag tidigare nämnde, att yrkaavslag på propositionen. Vi står bakomhuvudprincipen. Anledningen till att vi har hamnatpå denna ståndpunkt är de brister som vi sett närdet gäller boendebegreppet.Svaret om de 700--900 miljonerna och beräkningenav dem var inte tillfredsställande. Om vi jämförstandarden på ålderdomshem och på sjukhem ärden förvisso inte så hög när det gäller de äldreålderdomshemmen. Men om man tittar på desiffror som finns i , ser manatt en mycket stor del av boendet på sjukhemmen faktiskt inte är ett boende. Det är dubbelrum,trebäddsrum, fyrbäddsrum eller mer. Det är därförsvårt att göra ekonomiska beräkningar när manförsöker jämföra mellan ålderdomshem ochsjukhem.Regeringens utgångspunkt var, såvitt jag förstår, attförhållandena är orättvisa. Människormed funktionshinder har en sämre ekonomisksituation än andra. Det finns en mycket storskillnad mellan våra kommuner, och det var därförsom man prövade ett högkostnadsskydd. Anledningen till att man intefastnade för ett högkostnadsskydd var kritiken,säger om man tränger in i remissinstansernas kritikser man att den inte är svårare än att det borde varamöjligt att konstruera ett förslag. Det kundemöjligtvis vara ett förslag som bara gällde LO-gruppen, och ett annat förslag som gällde de yngrefunktionshindrade. Jag vet inte om detta är möjligt.Det är möjligt att man skall ha två skilda förslag.Men den prövningen har man alltså inte gjort, ävenom utgångspunkten från början var etthögkostnadsskydd.Såvitt jag förstår finns det stora orättvisor somfaktiskt borde åtgärdas. Jag tror att risken äruppenbar att klyftorna inte kommer att minskamed detta förslag, utan jag är rädd för att klyftornakommer att öka.Anf. 183 Socialminister ():Herr talman! Man kan naturligtvis alltid haambitionen att göra ett perfekt arbete, dvs. attutreda och utforma nya system tills man har hittatdet perfekta. Jag är rädd för, vilket jag harsagt, att det i detta fall hade inneburit ett mycketdetaljreglerat system.Jag tycker att det är bättre att nu försöka undanröjaen del uppenbara orättvisor, ta snabba steg påvägen mot ett bättre system och undersöka om detuppstår sådana brister som gör att vi har anledningatt gå in. Men chansen är enligt min mening mycketgod att kommunerna kommer att sköta detta på ettsådant sätt att vi inte kommer att ha anledning attgå in med några detaljregleringar i efterhand.Jag vill påstå att vi använder precis samma teknikvad gäller dessa avgifter som vi har gjort vad gällerden stora ÄDEL-reformen. måstemedge att vi inte heller i det fallet kände till allakonsekvenser. Många varnade för att det skullekunna gå mycket illa. Men vi i Folkpartietliberalerna och Socialdemokraterna litade påkommunerna, och kommunerna har levt uppmycket bra till det förtroende som vi gav närÄDEL-reformen genomfördes. Jag tror att dekommer att göra det också i detta fall.De siffror som refererar till, ochsom återges i , vad gällerpatienter som bor i rum av olika storlekar, är rättgamla vid det här laget -- de är 7--, omjag minns rätt. Situationen har med all säkerhetförbättrats, men det innebär inte att den ärtillfredställande. Det är fortfarande alltför mångamänniskor som tvingas dela rum med främlingar iolika sammanhang. Därför är utbyggnaden av egnarum mycket angelägen.Jan vet att moderna sjukhem ser utprecis som ålderdomshem av mycket god standard.När man åker runt i landet och studerar boendet föräldre, ser man att det är sådana former som växerfram. Det är moderna sjukhem och gruppbostäder.Jag delar inte riktigt den uppfattning som tidigarekom till uttryck om att det byggs för mycketgruppbostäder. Jag skulle gissa att vi har ett behovenbart för åldersdementa på kanske 25 000--30 000.En del nämner ännu högre siffror när det gällerplatser i gruppbostäder. Till detta kommer behovav gruppbostäder för psykiskt sjuka och förutvecklingsstörda. Sammantaget är behovetutomordentligt stort. Vi har alltjämt alldeles för fågruppbostäder. Risken för att vi skall förbygga osstror jag är utomordentligt liten.Jag hoppas att utvecklingen efter denna debatt --när Socialdemokraterna har fått demonstrera sittmissnöje med propositionen genom att rösta nej --kommer att gå i den riktning som vi alla önskar.Anf. 184 ():Herr talman! Det önskar också jag. Jag tror igrunden på den kommunala självstyrelsen.ÄDEL-reformen och besluten kring den byggde tillstor del på en tro på kommunernas kompetens,precis som säger. Men när detgäller det ekonomiska läget -- särskilt förmänniskor med funktionshinder, vilket jag har hafttillfälle att studera under --är situationen sådan att det borde genomförasåtgärder som utjämnar skillnaderna mellanfunktionshindrade och icke-funktionshindrademen också mellan funktionshindrade som bor iolika delar av landet.Nu hade aldrig tid att läggafram något förslag på detta område. Det gjordesinte dels på grund av tidsbrist, dels på grund av attdet fanns en mängd andra utredningar somarbetade med dessa frågor.Jag vill ytterligare en gång uttrycka min oro försitutionen . Något som också borde oroaBengt är att kommunernas ekonomiskasituation framöver inte blir ljusare änvad den är , utan tvärtom. Dessutomtillkommer det kommunala skattestoppet, som ärprincipiellt tveksamt, vilket gör att kommunerna imånga fall i stället höjer avgifterna. Bland deområden som kommunerna har att höja avgifternapå finns bl.a. det sociala området. Det är ofta frågaom människor i en redan utsatt ekonomisksituation. När avgiftshöjningarna kommer får de enännu sämre situation.Anf. 185 Socialminister ():Herr talman! Jag skall komma med någraavslutande synpunkter.Jag delar för det första helt att det är önskvärt med enstandardutjämning mellan svårt funktionshindradeoch personer som saknar funktionshinder. För detandra håller jag naturligtvis med om attkommunernas ekonomiska situation ärutomordentligt bekymmersam. Den blir dock varesig bättre eller sämre av att vi inför etthögkostnadsskydd. Det är andra faktorer som styrden ekonomiska situationen i kommunerna.Det vi gör genom denna utformning av avgifterna ikommunerna är att ge dem stor frihet att anpassaavgifterna till den lokala situationen och demänniskor som bor i kommunerna. Jag hoppas attdet skall visa sig vara klokt av oss att lita påkommunerna på samma sätt som vi gjorde vid denstora ÄDEL-reformen. Jag är förhoppningsfull påden punkten, men är beredd att återkomma om detvisar sig att jag har fel.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )26 § betänkande1992/93:SoU13 Prostitution (förnyad behandling).Anf. 186 ():Herr talman! Prostitutionsfrågan är värdeladdadoch kontroversiell. Den handlar om människosyn,människovärde, etiska värderingar och livsstil. Denhandlar om människoförakt och en syn på framförallt kvinnan, ibland också barnet, som enhandelsvara. Prostitution handlar om hurmänniskor både i vårt land och andra länder oftautnyttjas mot sin vilja. Tillspetsat kan prostitutionsägas vara en extrem avart av kommersialism.Klyftan mellan de som inomprostitutionsverksamheten säljer sina tjänster ochde som köper dem är avgrundsdjup.Köparna inom könshandeln lever ofta ett dubbelliv.Officiellt har de vanligen familj, barn, ett fastarbete och är aktade samhällsmedborgare. Deprostituerade är ofta arbetslösa, bostadslösa, sjuka,narkomaner och tillhör en på många sätt föraktadgrupp i samhället.Om man antar att av en oselekteradbefolkning av vuxna har utsatts för sexuellt våldsom barn, är antalet avsevärt mycket högre i enpopulation bestående av t.ex. prostitueradekvinnor.Av de prostituerade kvinnorna påMalmskillnadsgatan i har nästan allavarit utsatta för sexuella övergrepp som barn.Många av de som är prostituerade har såledesredan som barn blivit sexuellt utnyttjade.Data från , , ochMalmö tyder på att av de gatuprostitueradeär narkotikamissbrukare med väsentliga inslag avheroinmissbruk. De prostituerade narkomanernahar visat sig vara mycket svåra att rehabilitera. Detanses bl.a. bero på att deras bakgrund och orsak tillprostitution inte har uppmärksammats.