prot · GF09125 · 1992-06-03 00:00:00 — Dessutomingår nyinköp av militär elektronik och radar.Om regeringsförslaget godkänns betyder det attSverige genomför en militär utgiftsökning på 1,5miljarder , vilket motsvarar enungefärlig årlig ökning . Det vore enpolitik som står i strid med vad som sker i det övrigaEuropa. Det finns alltså inga skäl att ökaförsvarsutgifterna på detta sätt. I stället borde manlåta dem ligga kvar på samma nivå eller t.o.m.sänka dem.Jag yrkar därför bifall till de reservationer ochyttranden som står i överensstämmelse med dessasynpunkter.Jag vill särskilt säga några ord om ,eftersom jag på denna punkt har ett yrkande. Detfinns en rad starka skäl för att ifrågasätta enfortsättning av . Vad jag här nämntom avspänningen i gör att det inte finns skälatt ge regeringen ett bemyndigande att beställadelserie 2.Det är för överskådlig tid tillräckligt att bibehålladet luftförsvar som vi har genom modernisering avViggen och genom de JAS-plan som redan ärbeställda. har i förhållande till jämförbaraländer ett mycket starkt flygvapen. Vi har mycketstörre flygvapen än , , Österrikeoch , för att jämföra med neutrala länder iEuropa. Det finns också utrymme för enminskning, inte en ökning, av det svenskaluftvapnet.JAS-projektet riskerar att bli en gökunge i detsvenska försvaret. Jag konstaterar också, enligtförsvarsutskottets betänkande på s. 71, att avplanerade 2 200 provpass bedöms endast 600 hagenomförts till , trots att det finns ettbehov av långt fler provflygningar.Det sägs att projektläget är tidsmässigt ochekonomiskt ansträngt, att programmet är kraftigtförsenat, att anmältosäkerheter beträffande vissa underleverantörer,att utvecklingsläget bedöms medge att flygplan kanbörja levereras först och attdelserie 2 kommer att levereras tidigast /02, vilket är änursprungligen planerat.De omständigheter som jag här har anfört ärtillräckliga för att inte ge regeringen detbemyndigande som föreslås om beställning avdelserie 2.Jag yrkar därför bifall till det särskilda yttrande somfinns av , där han yrkar bifall till denmotion som jag tillsammans med fyra andrasocialdemokrater har framlagt under beteckningenFö303.Anf. 95 () replik:Herr talman! Även om tiden är kort vill jag tillåtamig ett par ord med anledning av inlägg om försvarsramen.Det tillhör denna debatts obegripligheter att HansGöran gör sig omaket att över huvud tagetmotivera sitt motstånd mot ökade försvarsanslag.Min uppfattning är att alltidhar haft den uppfattningen, oberoende av detsäkerhetspolitiska läget, att försvarsramen är föromfattande. Följaktligen tycker jag att det varväldigt mycket av kammarens tid som gick åt till attmotivera precis samma ställningstagande,oberoende av det säkerhetspolitiska läget.Anf. 96 HANS ()replik:Herr talman! Det är riktigt att jag även harintagit en position som har inneburit att det gälleratt iaktta mycket stor restriktivitet med ökning avmilitärutgifterna. Den omständigheten att jag äventidigare ansett att det har funnits behov av dennarestriktivitet innebär inte på något sätt att jag inte skulle framföra de synpunkter jag har gjort.Det innebär bara att skälen för att framställa dessayrkanden har blivit oändligt mycket starkare.Anf. 97 ():Herr talman! Tiden börjar nu ta ut sin rätt. Vi tycksha passerat försvarsdebattens debattstadium ochkommit över i det skede då vi i stället ägnar oss åtatt framföra något disparata anföranden fråntalarstolen. Jag skall dra mitt strå till stacken, menfrån en något annorlunda utgångspunkt än flertalettidigare talare.Jag har ägnat en del av min tid åt att studera demotioner som väckts i anledning av regeringensförsvarsproposition. Jag har funnit att aktivitetenvarit stor. 39 enskilda motioner har väckts, varav 6främst behandlar frågor med anknytning tilltotalförsvarets civila delar. De resterande 33 som vibehandlar i samband med dagens betänkande tarupp olika aspekter på det militära försvaret.Med min smak har jag funnit att fyra av dessamotioner utgör en särskilt positiv och upplyftandeläsning. Utöver -- om jag får kalladet så -- testamentariska föreskrifter, harföregående talare, ,tillsammans med andra socialdemokrater urnedrustningsfalangen väckt två motioner där manifrågasätter regeringens säkerhetspolitiskaanalyser. Ifrån dessa ifrågasättanden förordaskraftiga anslagsminskningar och inställdanskaffning och utveckling av ny försvarsmateriel,som flygplan , nya stridsvagnar, ubåtaroch luftvärnsrobotar. I en kds-motion tycker manatt regeringens slutsatser av de säkerhetspolitiskaförändringarna i omvärlden inte är helt korrekta,och att man borde kunna nöja sig med mindremedelstillskott än regeringen har föreslagit.Jag betraktar inte de tre sistnämnda motionernasom en positiv och upplyftande läsning därför attjag delar deras sakliga innehåll -- jag vill gärnaunderstryka det. Men jag tycker attläsningen är positiv därför att dessa fyra motioneråtminstone behandlar just de säkerhets- ochförsvarspolitiska principer och avvägningar somrimligen borde vara huvudfrågan för det folkvaldaparlamentet. Av samma skäl tycker jag att det ärnärmast beklämmande att de resterande 29motionerna, dvs. av ledamöternas energi, harägnats åt att försöka hindra föreslagnaförändringar, dvs. i praktiken flyttningar ellernedläggningar i försvarets fredsorganisation.De skäl som anförs i motionerna är heller nästanaldrig operativa. De har att göra medregionalpolitik och arbetsmarknadspolitik.Till yttermera visso råder ett närmast matematisktsamband mellan å ena sidan ledamöters vilja attbevara ett visst regemente och å andra sidan detgeografiska avståndet från sagda regemente tillledamotens hemvist. Enligt min uppfattning gerdetta påtagliga samband -- som naturligtvis kanvara ett rent sammanträffande -- ändå inte så storrespekt för det parlament som ju rimligen har atttillvarata nationens försvars- och säkerhetspolitiskaintressen.När överbefälhavaren sedanpresenterade sin s.k. Verksamhetsidé 90 (VI 90)innebar det mycket av ett brott mot dettraditionella tänkandet inom försvaret, kanskesärskilt inom armén och kustartilleriet, som harlängst att gå från fredsdrift till krigsdrift. VI 90syftade till att sätta krigsförbanden i centrum. Detvar mycket lovvärt. Man skulle möjligen önska attnågot av VI 90-andan kunde sprida sig också in iSveriges riksdag.Under senare år har snart sagt alla delar av offentligsektor i påverkats av nya idéer kringmanagement, målstyrning, rambudgetering ochdecentralisering. Jag tycker man kan se VI 90 somett uttryck för samma strävan inom den del avoffentlig sektor som utgörs av försvarsmakten. Menriksdagen envisas alltjämt med att lägga sig i vilkakaserner som skall användas i försvarets fredstidaverksamhet. Jag menar att den hittillsvarandeerfarenheten av denna klåfingrighet inte är särskiltuppmuntrande.Sanningen är att försvarets utförskana undergångna år har sin grund dels i den förra regeringensoförmåga att ta tag i strukturfrågorna, dels också ihög grad i att faktiskt aktivt hindratförsvarsmakten från att genomföra nödvändigarationaliseringar av fredsorganisationen som denhar bett om att få genomföra och har velatgenomföra.Försvarsministern har tidigare i den här debattenvältaligt utvecklat vilket trendbrott dagens beslutkan innebära. Äntligen kan vi återställa en balansmellan försvarsmaktens uppgifter och dessresurser. Äntligen kan vi ge försvaret medel till ensedan länge eftersatt modernisering ochmaterielanskaffning. Men hela trendbrottetförutsätter att kammarens ärade ledamöter ärberedda att acceptera ett borttagande av den del avfredsorganisationen som inte behövs.Ian redovisade tidigare vilka enormarationaliseringar han anser möjliga att göra ifredsorganisationen. Men rationaliseringsvinsternavill Ny demokrati just använda till att rädda diverseförband från nedläggning.Den stillsamma fråga som infinner sig ärnaturligtvis: Vad är det för vits med att rädda ochdriva vidare fredsförband som faktiskt inte behövsför att försörja krigsorganisationen? Det är just dentypen av populistisk bevarandepolitik som hargrundlagt urholkningen av försvarets förmåga ochlett oss fram till den situationen där det avregeringen föreslagna trendbrottet är en absolutnödvändighet.Jag kan gärna, herr talman, instämma i delar av denkritik som framför allt och i någonmån också har gett uttryck för,nämligen kritiken mot tröghet och byråkrati inomförsvarsmakten. I fråga om svårstyrbarhet är detklart att det inte är någon stor skillnad mellanförsvarsmakten och andra delar av svensk offentligsektor, men ett av skälen till den här trögheten äratt beredvilligt lämnar ifrån sig resurseroch anvisningar men inte ansvar tillmyndigheterna.Det är givet att rationaliseringstakten i försvaretpåverkas av vetskapen om att litet tidsutdräkt gerhyggliga möjligheter till nya politiskaräddningsaktioner i . En sådanräddningsaktion har utspelats här ikammaren, till förmån för F 13 i . Utanatt gå in på skälen för och emot, vill jag ändå sägaatt det blir särskilt uppseendeväckande närföreträdare för Socialdemokraterna och Nydemokrati äntrar talarstolen och ondgör sig överutskottets förslag till nedläggning av F 13. Det är juSocialdemokraterna som har drivit frågan omnedläggning av F 13, och det är Ny demokrati somslutligen har beseglat flygflottiljens öde. Deborgerliga partierna hade ett bättre förslag men fickinte gehör för det.Herr talman! Enligt min uppfattning är vårt sätt attbereda och besluta i försvarsangelägenheterförlegat. Enligt min mening är det nödvändigt attetablera en ordning som innebär att riksdagenanger de säkerhetspolitiska och försvarspolitiskamålen, att man gör nödvändiga prioriteringar ochavvägningar, att man anslår erforderliga medel ochatt man beställer den krigs- ochberedskapsorganisation som anses behövlig. Hur,var och när dessa krigsförband utbildas och övasborde över huvud taget inte vara föremål fördiskussion i denna kammare. Det är i grunden enren verksledningsfråga, dvs. det borde ankommapå ÖB och försvarsmakten, inte på kammarensledamöter, att besluta om hur riksdagenskrigsförbandsbeställningar skall levereras.Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillhemställan i försvarsutskottets betänkande.Anf. 98 () replik:Herr talman! Det fanns en hel del som var positivti det som anförde. Han är ny iriksdagen, så det må vara honom förlåtet att haninte har ägnat några djupare studier åt vad hanseget parti har åstadkommit här. Det var enförödande kritik av den moderata försvarspolitikenunder 80-talet som han levererade. Han talade omförsvarets utförsbacke, oförmågan att ta istrukturfrågorna och på det sättet hindra försvaretatt moderniseras, att man inte hade fått medel tillmateriel, osv.Det räcker att titta i protokollet , underden förra riksdagsperioden. Vilket parti var det dåsom mest energiskt motsatte sig nedläggning avfredsförband? här har SvenLundberg citerat prestationer iden debatten.Det är faktiskt så att bidrag tillsvensk försvarspolitik -- där spelade enmycket aktiv roll -- har bestått i har bevarat en alltför stor armé, med 28brigader, m.m. Tyvärr -- det är vår huvudsakligakritik -- tar man inte steget fullt ut, utan manbevarar fortfarande för mycket. Det kommer inteatt hålla särskilt länge, innan man måste ta mer.Man kommer inte att klara av den materiellaförnyelse som både vi och anser ärnödvändig.Jag vill bara påminna om att försvarsministern i ettav de senaste inläggen ganska tydligt antydde delikviditetsproblem som man har exempelvis inomflyget. Vi föreslår nedläggning av flerflygflottiljer, och vi kommer att bli bönhörda underinnevarande period. Men ochhans försvarsminister orkar inte ta tag i frågornanu, och det kommer att innebära ytterligareproblem med likviditeten inom flyget. Flyget harredan nu bränt ungefär kostnader för JASoch vill nu ha ett förslagsanslag på , somman skall kunna tappa på miljarder räntefritt.Det är vad det handlar om. Det hade varit mycketklokare, , att gå mera radikaltfram i det här sammanhanget. Då hade talet omhöjd kvalitet kunnat hålla.Anf. 99 () replik:Herr talman! Kritiken för att vi inte skulle orka tatag i frågorna är skäligen häpnadsväckande, närden kommer från en företrädare för det parti som iförsvarsfrågan inte lyckades åstadkomma ett endadugg under de gångna sex åren. Det finns skäldärtill, att skilja mellan de krigsorganisationsfrågorsom vi borde diskutera mer i kammaren och defredsorganisationsfrågor som vi i huvudsak ägnardiskussionen åt.Det är inte konstigt att Moderata samlingspartiethar legat på en högre nivå när det gällerkrigsförband än Socialdemokraterna, eftersom vihar varit beredda att anslå mer medel till försvaretän Socialdemokraterna. Det är precis vad vikommer att göra också , när kammaren såsmåningom formar sig till ett beslut.Vad jag kritiserade Socialdemokraterna för var attde inte vill ta tag i anpassningen avfredsorganisationen till krigsorganisationen. Detmå vara att kan skryta med attSocialdemokraterna nu föreslår fler nedläggningarän den borgerliga majoriteten i utskottet. Det voremärkligt om de inte gjorde det, med hänsyn till attde inte vill ge försvaret några medelstillskott ochvill banta krigsorganisationen betydligt hårdare änvad regeringen har föreslagit.Den historia som parti har i närtid ärinte imponerande. Vad vi nu får är detförsvarsbeslut som parti aldrigmäktade med att få fram under den gångnamandatperioden -- en nesa som borde få StureEricson att rodna, en skammens rodnad, herrtalman!Anf. 100 () replik:Herr talman! När nu försöker fåoss att glömma de bravader som hans partiledareoch gruppledaren i försvarsutskottet haråstadkommit i det här sammanhanget, är det enbeklämmande advokatyr. Gå till protokollet för1989! Då ville vi lägga ned I 3, I 11 och I 12, medbrigader. Vilka var det som kämpade emot? Detvar en lång rad andra strukturanpassningar som tillomfånget var betydligt större än dem som AndersBjörck nu har föreslagit.Anders andra steg i denna reform ärbetydligt kortare än det första steg som vi tog 1989.Det är vår huvudsakliga kritik, att man inte orkarmed vad man säger sig vilja, nämligen att skaffafram ett mindre men mycket vassare försvar. Depengar som blir över kommer inte att räcka till föratt vässa försvaret. Det är vår huvudsakliga kritik.Det är beklämmande att man kan gå upp och hållaett långt anförande och vara så historielös somMikael är.Anf. 101 ()replik:Herr talman! Det är inte nödvändigt för mig att gåtillbaka till protokoll för att fåbelagt att Socialdemokraterna beredvilligt läggerned både krigsförband och fredsförband. Detkommer att räcka alldeles utmärkt att gå tillprotokollet från debatten inför det beslut vi skallfatta för att få svart på vitt om denambitionen.Regeringen, de borgerliga partierna och jag gör enannan bedömning än . Vi menar attden bantning av krigsorganisationen och denanpassning av fredsorganisationen till sagdakrigsorganisation som regeringen nu föreslår ärtillräcklig för att frigöra resurser till nödvändigmaterielförnyelse och materielanskaffning.Det hot som möjligen skulle kunna finnas ärnaturligtvis att några av kammarens ledamöter,genom den bypolitik som en partikollega till StureEricson för någon timme sedan berömde sig för attföra i talarstolen, slår sig ihop och förhindrar denanpassning av fredsorganisationen tillkrigsorganisationen som vi i likhet med regeringenbedömer som entydigt nödvändig. Det är hotet,men det kan säkert i kraft av singruppledarställning hjälpa till att förhindra.Anf. 102 ():Herr talman! Regeringen och försvarsutskottetsmajoritet föreslår i detta betänkande beträffandearméns grundorganisation att P 6 i Kristianstadavvecklas samt att A 3, också det beläget iKristianstad, flyttas till ochsamlokaliseras med P 2. Det står helt klart att dehär förslagen får stora konsekvenser förKristianstadsregionen, och reaktionerna över dettaär också mycket starka.P 6 och A 3 är ju en mycket viktig del avKristianstad ekonomiskt, socialt ocharbetsmarknadsmässigt. Flera tusen personerkommer att kastas ut i en mycket ovissarbetsmarknad om förslaget går igenom. Detta ärju inget unikt för ; motsvarandeeffekter uppkommer på alla de platser där det äraktuellt med reduceringar av förband. Skillnadenär dock att det i , med regeringensförslag, försvinner två regementen och att vidärmed blir mer utsatta än andra regioner.Kommunen betecknar med all rätt förslaget som ettdråpslag mot bygden, och det kommer naturligtvisatt ta mycket för regionen att återhämta sig.En nedläggning av den här omfattningen kommer iolika avseenden att sätta mycket djupa spår. Dethar man också framfört i uppvaktning till utskottet,men man har inte nått någon större framgång i denborgerliga gruppen. Länet, och alldeles specielltKristianstad, är alltså mycket starkt beroende avmilitär verksamhet. Det är väl helt klart att sådanahär dramatiska förändringar slår mycket hårt motregionen.Socialdemokraterna föreslår i sin reservation nr 15att A 3 skall stanna kvar på iKristianstad. Det hälsas med tillfredsställelse. Vigrundar vårt förslag närmast på attutbildningsbetingelserna där är betydligt bättre än iHässleholm och att det därför vore fel att flyttaregementet som regeringen ochutskottsmajoriteten vill. Det är väl alldeles klart attekonomin spelar en mycket stor roll vidbedömningar av det här slaget. Menkostnadsskillnaden mellan regeringensHässleholmsalternativ och det socialdemokratiskaförslaget blir faktiskt liten i ett längre perspektiv.Det finns mycket starka sakskäl för att bifalla densocialdemokratiska reservationen och låta A 3stanna kvar i . Jag hoppas naturligtvisatt kammarens ledamöter tar detta till sig, särskiltalla de som tidigare gett intryck av att anse attnågon nedläggning eller flyttning inte skall ske.Det är väl helt klart att många är mycketbesvikna på de borgerliga partiernas agerande ifrågan. Speciellt , med nuvarandeskatteminister i spetsen, profileradesig mycket starkt i frågan om regementet iKristianstad under valrörelsen och lämnadeupprepade garantier för att såväl P 6 som A 3 skullefå vara kvar vid en borgerlig valseger. Också andraledande moderater deltog lokalt på torgmötenunder valrörelsen och backade upp det moderataförslaget. Många trodde naturligtvis på de härlöftena. Det handlade t.o.m. om ett ekonomiskttillskott till försvaret på över 20 miljarder, somskulle garantera att regementena skulle finnas kvar.Man hade alltså en uppfattning före valet och enannan uppfattning efter valet. Jag tycker inte att detär vidare hederligt att agera på det sättet. I daggäller alltså något helt annat. Det vi nu uppleverbetecknar jag som en politisk skandal. Jag tyckerinte att man får bete sig så här i någotsammanhang -- inte heller i det politiska livet. Jagtycker att det är ett anständighetskrav attModeraterna hade levt upp till det man sade ivalrörelsen.Jag noterar också att utskottet ställer sig positivt tillatt regementsledningen, bl.a. vid P 6, får stor frihetatt själv besluta om kvarvarandeförbandsproduktion i syfte att finna nyaverksamheter för de anställda. Det skulle då bli etttillkännagivande till regeringen på den punkten.Därmed öppnas möjligheten att använda pengarsom annars skulle gått till värnpliktsersättningar,ammunition, drivmedel, övningar och tillpersonalinsatser av olika slag. Det är, som jag serdet, en klok uppläggning.De borgerliga partierna i utskottet avstyrker dockden socialdemokratiska partimotionens krav påsärskilda medel för de orter som drabbas. Konsekvenserna förKristianstadregionen av regeringens förslag, somhär följs upp av den borgerliga majoriteten, blirmycket svåra, vilket jag har pekat på tidigare.Indragningarna kommer att sätta mycket djupaspår i kommunen, och staten bör naturligtvis taansvar för investeringar i ny sysselsättning.Till sist, herr talman, vill jag något kommenteramin motion som föreslår att P 6 i blirplatsen för ett miljövärnsregemente. Ibehandlingen av motionen säger utskottet att manerfarit att i skallbehandla en rapport om bl.a. civil användning avmilitära resurser som kan användas för miljön ochatt en nationell aktionsplan görs upp. Innan Sverigevidtar några åtgärder i denna riktning börkonferensens resultat avvaktas, säger utskottet.Tanken på ett miljövärnsregemente är god och börsättas i verket, som jag ser det.Sverige, som initiativtagare till frågan i FN, börockså mycket snabbt agera och ta det första stegetför att omvandla militära resurser till miljövärn. Jaghade naturligtvis hoppats på en mer offensivinställning till ett miljövärnsregemente på P 6 iKristianstad. Jag respekterar dock att man nu villavvakta resultat, och jag får föregen del snabbt återkomma i frågan efter det attkonferensens resultat har utvärderats och vi har fåttett positivt besked från FN.Herr talman! Jag ansluter mig till samtligasocialdemokratiska reservationer, men nöjer migmed att yrka bifall till samma reservationer somSture , särskilt till reservation nr 15 somföreslår att A 3 skall stanna kvar i Kristianstad.Anf. 103 () replik:Herr talman! Eftersom och allaandra socialdemokrater i den här debatten harframhållit vad vi sagt före valet vill jag erinra om attjag i mitt anförande sade att jag inte harnågon annan uppfattning än vad jag hade före valetden . Jag beklagar att vi tappar ettpansarregemente i , ur försvarssynpunkt --inte av det skäl som argumenterarför, nämligen sysselsättningen i Kristianstadskommun. Det är bra att regementen har denbieffekten att de skapar sysselsättning, men det kaninte vara det primära. Det måste vara kommunensuppgift i det civila samhället att skapaarbetstillfällena. Skall vi ha ett försvar försysselsättningens skull är det inte mycket tillförsvar. Ett försvar skall vi faktiskt ha av andra skäl.Jag har sagt tidigare, och jag kan upprepa det förBörje , att jag beklagar att vi moderater intehar nått längre i förhandlingen mellanregeringspartierna. Vi hade velat gå längre -- detsticker vi inte under stol med -- men vi erkännersamtidigt att vi inte klarade det. Men BörjeNilssons parti har inte velat släppa till mer pengar,tvärtom är det ju knappt att man får dem så härlångt.När nu så varmt agerar för A 3 det naturligtvis som boende i Kristianstadkommun. Jag har sagt det tidigare, och får välupprepa även det, att jag inte tycker att det är denstörsta olycka som kan drabba län flyttar ett regemente inom samma län,när det kommer att finnas moderna lokaler lediga.Av de etablissemang när det gäller arméregementensom finns i länet råder det inget tvivel om att detsämsta ur kvalitetssynpunkt i fråga ombyggnaderna är A 3-området på Åsum. P 6 somläggs ned är bättre, och med sinaganska nya lokaler är bättre. Då kan det inte varaannat än ekonomiskt vansinne att inte använde delokaliteterna i i stället för att satsa pånybyggnation på Åsum. Jag tycker att man faktisktmåste agera som riksdagsman för hela länet.Och, , bytet bestod ju enligtmotionen, även om det sedan slutade med bara ettsärskilt yttrande -- faktiskt i att i stället för A 3 lägganed . Jag kan undra vad som bor i har att säga i dendebatten.Anf. 104 () replik:Herr talman! Jag kan tillstå att har agerat ganska schyst i försvarsfrågan ochinte sagt mer än han står för, men det har andramoderater i länet gjort, framför allt Bo Lundgren.Också andra ledande moderater har varit i länetoch uppträtt; man har talat om tillskott till försvaretpå mer än 20 miljarder och lämnat mycketbestämda garantier för att P 6 och A 3 skall varakvar.Det handlar inte bara om sysselsättning. Det ärklart att lägger man ned två regementen slår detväldigt hårt i . Men jag menar att detfinns starka skäl för att ha kvar A 3 i Kristianstad.Utbildningsbetingelserna är bättre där -- det tillstårockså utskottet.Jag menar att inte har uppträtt vidarehederligt i den här frågan. Man profilerade sigmycket, mycket starkt under hela valrörelsen -- inteWiggo Komstedt men andra. Det finns enmycket stor besvikelse riktad mot ,och med all rätt, eftersom man har lovat attregementena skall finnas kvar.Jag förstår naturligtvis att också på etteller annat sätt måste drabbas eller beröras avnedläggningar, men när det flyger två regementenär det ett för mycket.