prot · GF0984 · 1992-03-25 00:00:00 — Dåmåste man självfallet kunna säga hur det skulle havarit för att vara tillfredsställande. Jag utgår frånatt verksamheten i så fall skulle ha fått fortsätta.Anf. 58 () replik:Herr talman! Jag kan självfallet inte ge exaktabesked om hur ett tillfredsställande resultat avolika insatta pengar och olika verksamheter serut. Jag konstaterar bara att mellan 1975 och 1987har vi satsat 1,3 miljarder iprospekteringsverksamhet. Mellan 1983 och 1990har vi satsat 816 milj.kr., vilket i dags dato harresulterat i 80 gruvjobb.Med de intryck jag har fått efter att ha talat medolika intressenter, näringen och de som arbetarmed detta och efter att ha hört kritiken mot hurdet har fungerat, kan jag inte dra någon annanslutsats än att det här inte har varit entillfredsställande lösning. Jag tar inte på migstörre uppgifter än att jag konstaterar att jag inteupplever att det har varit en tillfredsställandelösning. Om tycker att det här ärrätt utdelning på insatta pengar, förstår jag hansargumentation här i kammaren. Jag har en någotannan uppfattning.Problemet för är att han islutomröstningen har att välja mellan två förslagför Malås del. Det gäller att vi skall satsa på ettmineralkontor. Det innebär att vi kan behålla endel av kompetensen på orten. SGAB kan få enchans att omstruktureras och bli mer av ettsäljande konsultbolag gentemot deprivatintressenter som vill utnyttja deras tjänster.Det skapas då en del arbetstillfällen i Malå.Alternativet är att fördröja osäkerheten i Malågenom att utreda vidare enligt socialdemokratiskmodell. Då vet man inte ens om det blir någotkvar i när socialdemokraternahar utrett färdigt och olika orter har slagits om varden nya organisationen skall finnas enligt densocialdemokratiska modellen. Det tycker jag ären sämre lösning. Därför kommer jag atttillstyrka utskottets förslag.Förste vice talmannen anmälde att JohnAndersson anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 59 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 1, även om den inte fullt ut lever upptill mina motionskrav.När det gäller gruvverksamhet har vi, så längemänniskor har funnits i det som är ,hämtat resurser ur marken. Det började medsten, och det fortsatte med . är det riskför att den epoken är slut i Bergslagen.Grängesbergsgruvan, som ingen vet hur länge denhar använts, står stilla . Gruvan i , somockså har en oerhört lång historia, skall det intebrytas mera i.Det här är en illustration av hur pass långsiktiggruvhantering kan vara. I Bergslagen finns det oräkneliga nedlagda gruvor men få i drift.Därför måste man självfallet satsa på att skapaförutsättningar för ny gruvdrift, och då måste mankunna leta reda på malmen. Baskartering är bra,och det behövs insatser på det området. Det hargjorts för litet i på den kanten. Det här äråtgärder på lång sikt, och medan man väntar påresultatet av dem riskerar gruvnäringen att heltoch hållet dö ut i Bergslagen. Då försvinnerkunnandet och en kultur.I svensk näringspolitik är huvudbudskapet tillmarknaden : Ta för er! Men i det här ärendet tror jag inte attmarknaden kommer att ha någon nytta av densignalen, eftersom förutsättningarna förgruvnäringen försämras så radikalt genom detregeringsförslag och det utskottsbetänkande somvi nu behandlar.Anf. 60 (nyd):Herr talman! Jag tillhör ocksådem som har min förankring i gruvnäringen, i minfarmor , som klättrade iBergslagens gruvor ochbörjan av . Hon skulle kanske medintresse ha tagit del också av den här debatten.Som representant för Ny demokrati inäringsutskottet har jag anslutit mig till utskottetsmajoritet, efter rätt djupa diskussioner, som jagupplever det.Efter att ha lyssnat på debatten här, exempelvispå , känner jag mig förvånad överatt man inte ser sambanden i stort, att det tidigareinte har funnits förutsättningar i landet för attbryta och för att intressera nya gruvföretag attkomma till oss. Vi har haft ett relativt sett dåligtunderlag, och det måste förbättras. Framför allthar vi inte haft några incitament till lönsamhet, sålänge som kronoandelssystemet suger upp 50 %av den vinst som ett gruvföretag skall arbeta med.Det skapar knappast någon motivation förindustrin.Nu är dessa hinder undanröjda, och vi får enbättre, uppdaterad kartering samt en möjlighettill bättre lönsamhet. Vi skapar alltså nyaförutsättningar, eftersom de gamlaförutsättningarna inte har gett oss någon lönsamgruvindustri, som vi har hört i många inlägg i dag.Lösningen med ett mineralkontor, troligen iMalå, ser vi som en naturlig lösning, där det finnsklart angivna regler för att resurserna skalldisponeras för kartering, för att ge underlag förindustrin, framför allt utländsk industri, att bliintresserad av prospektering, som man självdriver i egen regi till egna kostnader. Det ser visom väsentligt.Vi har framför allt biträtt utskottets betänkandemot den bakgrunden att vi utgår från attmineralkontorets verksamhet skall baseras på ochbyggas upp på den kompetens som finns där uppe,och därefter skall man arbeta vidare. Vi kommerverkligen att se till att man utnyttjar denkompetensen. Framför allt blir det sedan en frågaom att marknadsföra resultatet avmineralkontorets verksamhet, vilket vi harangivit i ett särskilt yttrande. Vi vill lägga 1milj.kr. på marknadsföringen av den nyainriktningen och det nya material som man får ihänderna när det gäller svensk gruvindustri.Anf. 61 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debatten,men jag vill ändå säga till , attmedan gräset växer dör kon. Jag tror att han är såpass gammal att han vet det.Ni i Ny demokrati utgår från att saker och tingkommer att ske så som ni tänker. Jag skulle viljavarna för sådana fromma förhoppningar.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande näringsutskottetsbetänkanden /92:NU17 och betänkande NU17Mom. 1 (privatiseringen av statligt ägda företag,m.m. )Utskottes hemställan bifölls med 176 röster mot 138för reservation 1 av m.fl.Mom. 2 (förvaltningsbolag för de statligt ägdaföretagen)Utskottets hemställan bifölls med 177 röster mot137 för reservation 2 av m.fl.Mom. 4 (konkurrenssituationen för den svenskavarvsindustrin)Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot136 för reservation 3 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Näringsutskottets betänkande NU18Mom. 1 (riktlinjer för den statliga prospekteringenoch avveckling av )Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot137 för reservation 1 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 3 (stöd till prospektering m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 294 röster mot 20för meningsyttringen av imotsvarande del. 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 8 (mineraljakt)Utskottets hemställan bifölls med 177 röster mot138 för reservation 4 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Beslut om samlad voteringBeträffande de på föredragningslistan närmastupptagna ärendena, konstitutionsutskottetsbetänkande KU28, justitieutskottets betänkandenJuU7, JuU13, JuU14, JuU15 och JuU16 samtlagutskottets betänkanden LU20, LU21, LU22 ochLU23, beslöt kammaren på förslag av förste vicetalmannen att de fick företas till avgörande i ettsammanhang sedan debatten i dessa ärendenavslutats.5 § Kungl. hov- och slottsstaternaFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU28 Kungl. hov- och slottsstaterna(prop.1991/92:100 delvis).Anf. 62 ():Herr talman! Jag tror att det var visenast hade en debatt om den kungliga hovstaten,närmare bestämt . CatarinaRönnung försvarade då den dåvarande regeringensförslag om att öka anslaget . Somargument använde hon bl.a att de lågavlönade somarbetar på slotten måste få ordentligalönehöjningar. Det kan man ju tycka också nu.Men enligt det föreliggande förslaget skall anslagethöjas med ytterligare , jämfört /91. Med all nödvändig underdånigrespekt undrar jag om det möjligen inte är så, attockså kungahuset måste följa Rehnbergavtalet.Ett extra anslag under innevarande budgetårmotiverades med ett ökat antal statsbesök. Varförligger man då kvar på den högre nivån också nu?Jag undrar om man möjligen kan få en förklaring.Hur är det för övrigt med den kungligaproduktiviteten och kostnadskontrollen? hovleveranserna att behöva följa denplanerade skärpta upphandlingsförordningen?Såvitt jag kan förstå av betyder det attdet här med kungl. hovleverantör blir någontingsynnerligen tveksamt. Kungen är ju en statliginrättning, och statliga monopol gillar man intevare sig i EG eller i , sägs det.Också de kungliga slotten får ett mycket stortpåslag. Vi anser att det är väldigt viktigt att slå vaktom vårt gemensamma kulturarv, även i form av dekungliga slotten. Men som den nuvaranderegeringens företrädare ofta och gärna brukarframhålla i alla möjliga sammanhang kunde detkanske vara bra med en viss konkurrens även på dethär området.Vårt förslag innebär att pengarna lämnas över tillkulturmiljövården, och att man där får prioriteramellan olika angelägna projekt och därefter lämnaut arbetsuppgifterna till den som mest effektivt kanutföra den nödvändiga vården av de kungligaslotten.Med det anförda vill jag yrka bifall till minmeningsyttring, som finns fogad tillkonstitutionsutskottets betänkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )6 § Sexuella övergrepp mot barn, m.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande1991/92:JuU7 Sexuella övergrepp mot barn, m.m.(prop. 1991/92:35).Anf. 63 ():Herr talman! föreläggs nu ett förslagsom av lagrådet har betecknats ''närmast somonödigt''. Lagrådet ifrågasätter också behovet ochlämpligheten av att i den nu aktuella lagtextensärskilt ange att offrets låga ålder skall utgöra enförsvårande omständighet. Det är alltsåjustitieutskottets betänkande i anledning av enproposition om sexuella övergrepp mot barn, somnu är föremål för kammarens behandling.Innan jag vidare utvecklar de reservationer somSocialdemokraterna har avgett, vill jag säga att detinte råder någon oenighet om det självklara i att detallmänna måste skydda barn och ungdomar motsexuella övergrepp, såväl när gärningsmannen haranvänt våld eller tvång av något slag som i andrafall. Det goda syftet med regeringens förslag skallinte ifrågasättas, men de metoder som regeringenoch utskottsmajoriteten anvisar leder inte till attbarnen får ett bättre skydd.Offrets låga ålder skall enligt de allmänna reglernai om straffmätning och påföljdsvalbeaktas. Det är mot den bakgrunden som lagrådetanser att en ändring av 1 och 4 §§ i kapitlet omsexualbrott är onödig. Frågan inställer sig ocksåvarför inte ändringen även skall omfatta de tvåmellanliggande paragraferna om sexuellt tvångresp. Varför behövs det intenågon lagändring på dessa punkter?Också Hovrätten över och haruttalat sig emot att man skall införa begreppet lågålder som en försvårande omständighet vid sexuelltutnyttjande av underårig. Hovrätten säger att ''detfinns inget behov av det föreslagna tillägget och attdet närmast framstår som egenartat att i enbestämmelse som avser skydd för underårigasärskilt nämna offrets låga ålder''.Det finns också några motioner i vilka man vändersig emot regeringens förslag på den här punkten,dvs. ''låg ålder'' som rekvisit. , , samt GullanLindblad och , Moderatasamlingspartiet resp. liberalerna har pågoda grunder motionerat mot regeringens förslag.De stöder sig helt på det resonemang som lagrådetför om det onödiga i att genomföra den härlagändringen.Det finns också hos majoriteten i utskottet en stortveksamhet till regeringens förslag och utskottetseget betänkande, bl.a. när det gäller begreppet lågålder i 1 och 4 §§.Man är så osäker, från majoritetens sida, att mananser det som angeläget att effekterna av ändringenav lagstiftningen noga måste följas. Man anser attlämpliga lagstiftningsåtgärder måste övervägas omlagstiftningen leder till svårigheter i den praktiskatillämpningen eller till andra olägenheter.Varför skall en lagstiftning genomföras om manmåste skapa sådana reservutgångar sommajoriteten nu talar om? De farhågor sommajoriteten uttalar är precis det resonemang sombl.a. lagrådet har fört kring det onödiga i att göraden här förändringen av de aktuella paragraferna.Jag yrkar därmed bifall till reservation 1 ibetänkandet.När det gäller reservation 2, skulle ett bifall direktinnebära en beställning hos regeringen av enstraffskärpning för brottet sexuellt utnyttjande.Straffmaximum för sexuellt utnyttjande skullealltså nå samma nivå som för våldtäkt.En enig riksdag har tidigare uttalat sig för att enöversyn borde ske. Det är riksdagenenhälligt uttalade sig för att man borde ha sammastraffmaximum för sexuellt utnyttjande som förvåldtäkt. Det är därför närmast obegripligt att maninte nu tog chansen att korrigera lagstiftningen påden här punkten i propositionen i den riktning somdet folkvalda parlamentet har uttalat sig för.Utskottsmajoriteten har i det här betänkandetegentligen samma uppfattning, nämligen att manborde höja straffmaximum. Det framgår av textenpå s. 13 i betänkandet, där man -- trots att mantillstyrker propositionen utan höjning avstraffmaximum -- skriver så nära ett avstyrkande avförslaget som man rimligen kan komma, utan därför avstyrker förslaget. I och med detöppnas ytterligare en reservutgång.Den i som i omröstningen villmedverka till att klart skall uppmanaregeringen att återkomma med förslag om höjtstraffmaximum för sexuellt utnyttjande bör nu tachansen och rösta för reservation 2.Jag utgår i varje fall från att folkpartisten , som har motionerat i samma riktning,kommer att stödja den socialdemokratiskareservationen.I anslutning till propositionen har det också väcktsett antal motioner angående preskriptionstider närdet gäller sexualbrott. Ganska många ledamöterhar motionerat om väsentliga förlängningar avpreskriptionstiderna. Jag tycker att det intressantatt notera hur man motionerar och hur man röstar.Och jag konstaterar att från Ny demokratis sida harKarl , , ,, , motionerat om väsentligaförlängningar av preskriptionstiderna. StenSöderberg är också med på motionerna. FörCentern har och i samma riktning och förKristdemokraterna som är intressant i majoritetsförslaget är -- eftersom brottet sexuellt utnyttjande iriksdagens intresse gradindelas utan att man höjerstraffsatserna -- får ett straffmaximum istället för sexuellt utnyttjande, och fyraår när brottet är grovt.Den här maximeringen till innebär också attpreskriptionstiden för detta brott sänks. Detframstår som något egenartat att motionärer somklart har uttalat sig för väldiga förlängningar avpreskriptionstiderna nu riskerar att rösta på ettsådant sätt att man medverkar till en förkortning avpreskriptionstiderna för sexualbrott.Denna insikt borde leda till ett stödjande avreservationen 2 för att undvika en sänkning avpreskriptionstiden för det aktuella brottet från femår till . Jag uppmanar motionärer och andrasom är intresserade av förlängda preskriptionstideratt stödja reservation 2, till vilken jag yrkar bifall.Jag avslutar mitt anförande med att ställa någrafrågor till majoritetsföreträdaren:Varför är det så viktigt att genomföra onödigalagändringar som kan leda till svårigheter idömandet? Ändringarna är dessutominkonsekventa. Varför är det så viktigt att negligerariksdagens tidigare uttalande om attstraffmaximum för sexuellt utnyttjande bör varadetsamma som för våldtäkt? Varför är det så viktigtatt lagstifta på ett sådant sätt att preskriptionstidenkortas från fem till för sexuellt utnyttjande?Och den sista frågan vilken måste intresseraModeraterna alldeles särskilt: Varför bryr sigutskottsmajoriteten inte om lagrådets uppfattning iden här frågan? Lagrådet säger ju att dennalagstiftning är onödig.Anf. 64 ():Herr talman! Det är justitieutskottets betänkandenr 7, som behandlar bl.a. sexuella övergrepp motbarn, som vi nu har börjat diskutera.De ändringar som regeringen har föreslagit, ochsom utskottet tillstyrker, syftar bl.a. till att stärkaskyddet för barn och ungdomar mot att bliutnyttjade i sexuella sammanhang. De syftar ocksåtill att i strafflagstiftningen ytterligare markeraallvaret i sexuella övergrepp.Bestämmelserna om sexualbrott finns i 6 kap.brottsbalken och fick sin nuvarande utformning år1984. upprättades en PM idepartementet, som utmynnade i vissa förslag tilllagändringar efter bl.a. uttalanden här i riksdagenoch efter ett antal motioner.Dels gällde det gränsdragning mellan våldtäkt ochsexuellt utnyttjande. Dels gällde det skillnaden istraffskalan mellan sexuellt umgänge med barn ochsexuellt umgänge med syskon. Det lämnades ocksåvissa andra förslag, som bl.a. syftar till att markeradet allvar med vilket sexuellt övergrepp mot barnmåste ses.Propositionen, som ligger till grund förbetänkandet, bygger pådepartementspromemorian ochremissbehandingen av densamma. Förslagen syftaralltså, som jag nämnde, bl.a. till att stärkaskyddet för barn och ungdomar mot att bliutnyttjade i sexuella sammanhang och till att även istrafflagstiftningen ytterligare markera allvaret isexuella övergrepp mot barn.Offrets låga ålder förs nu in som en omständighet,som skall beaktas särskilt vid bedömandet av om ettsådant brott är grovt. En sådan omständighetföreslås även vid betraktande av våldtäkt vara omden som begått gärningen visat särskildhänsynslöshet.Herr talman! Enligt gällande bestämmelse skallman, vid bedömandet av om en våldtäkt varit grov,särskilt beakta om våldet varit livsfarligt eller omden som har begått gärningen har tillfogat offretallvarlig skada eller allvarlig sjukdom eller annarsvisat särskild råhet.Som grovt brott skall även sexuellt utnyttjande avunderårig räknas, om den som har begått brottethar handlat särskilt hänsynslöst.Regeringsförslaget, som utskottet tillstyrker ibetänkandet, tillför offrets låga ålder som enomständighet som kan kvalificera gärningen somgrov.Göran stöder sig i sitt anförande helt påatt lagrådet har haft vissa invändningar. Manpåpekar bl.a. att det finns två åldersgränser ibrottsbalken, nämligen och , i nuvarande6 §. Lagrådet anför att det kan skapa osäkerhet omtill vilken i kapitlet angiven åldersgräns offrets lågaålder skall relateras. I utskottet har vi diskuteratdetta och haft viss förståelse för vad lagrådet haranfört. Men precis som justitieministern anser viinte att den farhågan väger så tungt att den skulleutesluta den mycket viktiga markeringen låg ålder.Vi utgår ifrån och anser att domare ochnämndemän i varje enskilt fall på ett riktigt sätt kantolka vad uttrycket låg ålder betyder.Mörkertalet när det gäller övergrepp mot barn ochungdomar är mycket betydande. Trots att antaletanmälda fall har ökat högst betydligt visar mångaundersökningar och väldigt många rapporter att detär fråga om ett skrämmande mörkertal. Vi vetockså att ett barn som blivit utnyttjat sexuellt oftastkänner sig medansvarigt och att problemen växeroch blir ännu större och svårare, om barnet sedaninte heller blir trott eller om man inte kan ingripa,t.ex. beroende på att brottet har blivit preskriberat.Därför kommer vi att begära en översyn avpreskriptionstiderna, vilket jag skall återkommatill.Många barn och ungdomar far illa, och det är vårskyldighet att göra allt vad vi kan för att värna,skydda och hjälpa dessa utsatta ungdomar. Det äräven mot den bakgrunden ytterst viktigt attmarkera hur allvarligt utskottet ser på sexualbrottoch på sexuella övergrepp mot barn och ungdomar.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till hemställani betänkandet och avslag på reservation 1 undermom. 1 i hemställan.När det gäller reservation 2 om sexuellt utnyttjandeunder mom. 2 i hemställan, yrkar jag även här bifalltill utskottets skrivning och avslag påreservationen, och jag gör det av bl.a. följandeskäl.I nuvarande paragraf om sexuellt utnyttjandeföreskrivs straffansvar för den som förmår någontill sexuellt umgänge genom att otillbörligt utnyttjaatt personen i fråga är psykiskt sjuk eller psykisktutvecklingsstörd. har fastslagitatt uttrycket ''förmår'' kräver att gärningsmannenvarit aktiv fysiskt eller psykiskt för att det sexuellaumgänget skall bli av. Regeringsförslaget innebäratt straffansvar föreskrivs för den som har sexuelltumgänge med person genom att utnyttja att dennalider av psykisk störning. Detsamma föreslås gällaom offret befinner sig i vanmakt eller i annathjälplöst tillstånd.Det sistnämnda, herr talman, är inte den minstviktiga förändringen. Vi har alla kunnat läsa omeller hört talas om hur unga flickor, som har varitför berusade för att freda sig, har blivit sexuelltutnyttjade, ibland av flera män och ibland medkroppslig skada som följd, där de unga flickornasliv faktiskt har varit i fara.Jag vill slutligen, herr talman, ta upp frågan ompreskriptionstiderna för sexualbrott som riktar sigmot barn. påpekade i sittinledningsanförande att preskriptionstiderna kankomma att förkortas. Detta anser inte hellerutskottet vara en riktig väg.Vi vet ju att barn har mycket svårtatt föra sin talan. Vi vet att det ofta dröjer ända uppi tonåren eller rent av ännu längre innan ett barnsom har varit utsatt för sexuellt övervåld kanberätta om sin vånda. Det onda visar sig som regelpå ett helt annat sätt. Det kan vara genom skolk,dåligt uppförande, oro, depression eller liknande.Små barn kan ha djupa depressioner.Denna vetskap har utmynnat i att utskottet har bettom en särreglering i vissa fall. Vi har noterateffekterna i preskriptionshänseende i ändringen av6 kap. 2 och 3 §§. Därför efterlyser vi en översynav gällande regler såvitt rör 6 kap. omsexualbrotten när det gällerpreskriptionsbestämmelserna.Man kan naturligtvis pröva olika vägar, menöversynen bör ha syftet att de nuvarandeåtalspreskriptionstiderna förlängs. Och översynenkan naturligtvis även omfatta annan brottslighetom det av systematiska skäl bedöms lämpligt.Jag yrkar alltså bifall till hemställan i betänkandeti dess helhet och avslag på samtliga motioner ochreservationer.Jag skall mycket kortfattat även besvara de frågorsom ställde.Jag anser inte att denna förändring är onödig. Jaganser att det är en mycket tydlig markering ochviljeinriktning att föra in barns låga ålder som ettsärskilt allvarligt kriterium att ta hänsyn till viddomsförhandling.Preskriptionstiderna har jag redan berört. Viförväntar oss en snar behandling, och vi förväntaross en total översyn, därför att det mycket väl kanvara på det sättet att alla preskriptionstider när detgäller sexuella övergrepp mot små barn behöverförlängas ytterligare just med anledning av att dettadyker upp så sent i livet och att det som regel ärförst i tonåren som de allvarliga problemen börjarrullas upp. Och det är förödande för mångaungdomar att först bli förrådda och utsatta försexuella övergrepp i ungdomen och sedan kanskeinte bli trodda eller råka ut för att ingen kan göranågot åt det som har hänt därför att tiden har gåttut.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag vill först beträffande frågan om attsamhället måste markera sin inställning och klart tabarnens parti i dessa sammanhang återigenunderstryka att det inte råder någon oenighet omdetta. Diskussionen behöver därför inte uppehållasig vid mörkertal och annat, eftersom vi är överensom att en rad insatser skall göras i dettasammanhang.När man argumenterar för en förändringbeträffande låg ålder har man ju missat självapoängen i resonemanget, nämligen att dennaändring är onödig och inte leder till att domstolarnapå något annat sätt ser på frågan vilket straff somskall utmätas och vilka andra insatser som skallgöras.Detta tycker jag mer är att betrakta som ett sätt attmarkera ett slags politisk handlingskraft. Men irealiteten innebär detta inte att barnen får ett ökatskydd. Däremot kan möjligen politikerna känna sigmer tillfredsställda med sitt arbete. Men jag tyckerinte att lagstiftningen skall användas till denna typav aktiviteter.Jag har gett ett exemplar av minafrågor så att hon kan läsa dem. Och jag vill peka påatt frågan varför man inte går på utskottets tidigareresonemang om straffmaximum för sexuelltutnyttjande är obesvarad. inte heller på frågan varför man inte bryrsig om lagrådets uppfattning i dessa sammanhang.När det gäller begreppet låg ålder är det angelägetatt lyfta fram ett par saker.