prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Men ocksåneddragningen av bostadssubventionerna ochpensionerna är svåra beslut. Men vad nästan allasom protesterar mot krispaketen glömmer -- här ärJohan från ett braexempel -- är att följden av att inte vidta dessabesparingar skulle ha blivit devalvering ochlångsiktigt högre räntor. En sådan politik skulleleda till högre inflation och högre arbetslöshet,vilket innebär mindre köpkraft för oss alla, även förde pensionärer som ömmar för.Dessutom skulle vi ha tagit rejäla kliv tillbaka tillden inflationsekonomi som vi upplevde och som skapat de ekonomiska problem somvi nu brottas med.Det är denna insikt som gjort att vi kristdemokrateraktivt medverkat till att krisuppgörelsen kom tillstånd. Det är också denna insikt som gjort att vikristdemokrater deltagit i en regering som ävenföre valutakrisen dristade sig till att föreslåsmärtsamma besparingar, besparingar som så sentsom detta år i denna kammare ansågs varaonödiga och felaktiga, men som är högstavisdom.Allan sade i sitt anförande att han varnervös månad, medan marknaden blevnervös . Vi andra märkte inte mycket avden nervositeten i kammaren. Då varSocialdemokraterna emot alla besparingar ochvågade inte föreslå sådana saker som man nu ställerupp på.En viktig förklaring till dagens ekonomiskasituation är att vi gynnat finansiellspekulation framför produktivt arbete. Statistikfrån SCB visar detta på ett skrämmande tydligt sätt.Under hela 1980-talet var avkastningen högre på attsatsa pengar i finansiell verksamhet än på att satsadem i produktiva investeringar i näringslivet. Bara1983 och 1984 var undantag från denna regel. Enekonomi där det är intressantare att spekulera ifastigheter och börskurser än att satsa pengarna iindustriverksamhet är en sjuk ekonomi. Detparadoxala är att vi hade denna situation under ensocialdemokratisk regering. Det parti som säger sigvara emot klippekonomi och finansvalpar skapadeen ekonomi som gynnade just klippare ochmissgynnade småföretagare och industrialister. Låtoss en gång för alla lära oss att detta blir följden aven inflationsekonomi. En ekonomi med låginflation däremot, som tillåter produktivaföretagare att lyckas, är den bästa garanten för ensund och långsiktig ekonomisk utveckling.Herr talman! Framtidsutsikterna för svenskekonomi är fortfarande dystra. Uppgången iomvärlden har försenats, vilket inte ger oss dendraghjälp vi så väl behöver. Våra historiskt högarealräntor är, trots den räntenedgång vi nuupplever, det mest akuta problemet för företagareoch villaägare. Därför, , måste vifortsätta ansträngningarna att eliminera det s.k.strukturella budgetunderskottet. får detinte ske så att den inhemska efterfrågan stryps förmycket och för snabbt. Därför måste åtgärdernafrämst inriktas på besparingar som får stor effekt pålite . Vårens riksdagsbeslut om ett nyttbostadsfinansieringssystem för de bostäder sombyggs är ett sådant exempel. Likasåförslaget till förändring av begreppet arbetsskadasom nu remitterats till lagrådet för granskning. Detär sådana nödvändiga översyner vi behöver göra,som får effekt på , förutom en självklaråterhållsamhet med statliga utgifter ibudgetarbetet.Ett annat exempel är faktiskt införande av vårdlöneller vårdnadsbidrag. En sådan reform, självfalletfullt ut finansierad, skulle förstärka köpkraften förde familjer där den ene föräldern är hemarbetandeeller deltidsarbetande. Det är familjer som ofta hardet ekonomiskt mycket besvärligt. skulleden ökade valfrihet som en sådan reform medförleda till att barnfamiljer fann nya lösningar för sinegen barnomsorg, i egen regi eller på annat sätt somman har funnit bra för sina barn. Detta skulle i sintur leda till att trycket minskade på kommunernaatt bygga ut den kommunala barnomsorgen.Därmed skulle ett ekonomiskt mycket tungtåläggande från staten lindras och många kommunerskulle slippa ''överinskriva'' barn pådaghemsavdelningar. Ett vårdnadsbidrag har alltsåpositiva samhällsekonomiska effekter på både kortoch lång sikt. Vi kristdemokrater kommer därföraldrig att upphöra att försöka övertyga vårapolitiska medtävlare om just detta.Herr talman! nobelpristagare i ekonomi,, har i sina arbeten lyft framtransaktionskostnadernas betydelse för ekonominsfunktion och effektivitet. Medtransaktionskostnader avses de kostnader somfinns för att prismekanismen skall fungera i enmarknadsekonomi -- helt enkelt vad kostnaden blirför en vara, utöver de direktaproduktionskostnaderna. När en affär skall göras,oavsett om det handlar om en avanceradupphandling eller matinköp i kvartersbutiken,krävs vissa arrangemang för att affären skall kunnagenomföras. Ett enkelt exempel är kunden sombetalar med kreditkort. För att affärsinnehavarenskall kunna lita på att han får sina pengar kräverhan en omfattande kontrollapparat frånkreditkortsföretaget, som han själv läggerned en hel del arbete på kontroll och redovisning.Detta är en s.k. transaktionskostnad, somsjälvklart driver upp priset på varorna. Likasåuppstår sådana kostnader när större affärer görsupp. Då skall advokater in i bilden för att garanteraatt alla eventualiteter är förutsedda och att parternaklarar en process i en domstol, om så skullebehövas.Alla inser att om alla eventuella problem som kantänkas dyka upp i en affärsrelation skall regleras icivilrättsliga avtal, tvingar det fram en enormpappersexercis, många arbetsuppgifter förjuristkåren och enorma kostnader i både tid ochpengar. Tidningen skrev den 11 juniföljande: ''är inte juristernas förlovadeland. Traditionellt har avtal gjorts med ganskatunna formella dokument och till och medhedersord . Det har nödvändigtvis inte variten nackdel.'' Vidare står det i samma artikel: ''Ettland som kan hålla igång ekonomin utan ett berg avskrivna avtal och dokument har enkonkurrensfördel. Men det förutsätter en högaffärsetik, något som den svenske affärsmannenhar framhållit som sin främsta egenskap. ''Om inte det etiska perspektivet finns med i detekonomiska tänkandet och i den ekonomiskapolitiken, riskerar vi att steg för steg skapa en hård,dyr och omänsklig kapitalism, i stället för denvarma marknadsekonomin med sociala ochekologiska hänsyn.I det samhälle där ekonomin baseras påhederlighet, personligt ansvarstagande ochhänsynstagande blir transaktionskostnaderna låga,vilket är avgörande för en långsiktigt godekonomisk utveckling. Förutom ekonomen har också marknadsekonomins fader var inne på liknande tankegångar. Han insågatt egennyttan, som är marknadens drivkraft, lättkunde urarta, men han pekade på två återhållandekrafter med vilkas hjälp marknadsekonomin trotsallt skulle kunna fungera. Den ena var religionenmed dess moraliska bud om den svagares rätt, ochden andra vad kallar det allmänna ogillandet;om någon använder moraliskt ojusta metoder påmarknadens tävlingsbana, kommer han att kännaobehag inför kolleger och vänner.Men vad händer i ett samhälle där etik och moralunder nonchalerats, trängts tillbaka? Jo, deåterhållande krafterna mot marknadsekonominsavarter försvagas. Därför är den kristna etiken enbra och nödvändig grund för samhällsbyggandet.Kristen etik kan både motverkamarknadsekonomins avarter och bidraga till attsänka transaktionskostnaderna och därmedbidraga till en god ekonomisk utveckling. Mensaknas de självreglerande normerna i människorsmedvetande, tvingas politiker gå in meddetaljregleringar och lagstiftning och skapakontrollapparater.LO-ekonomen skrev i :''Det finns en moralupplösning, och det är vanligtmed försvar för dålig moral eftersom samhälletsnormbildande förmåga är svag.'' Är det inte så attden normbildande förmågan i ett land är nog såviktig för den långsiktiga ekonomiska utvecklingensom olika ekonomisk-politiska beslut? Vad får det iså fall för konsekvenser på skol- ochfamiljepolitikens område, på rättsområdet ochinom den ekonomiska politiken? Låt oss vidga denekonomiska debatten till att omfatta även dessaområden.Anf. 57 () replik:Herr talman! säger att det om maninte hade gjort uppgörelsen om krisen, skulle hablivit mycket värre för pensionärer ocharbetslösheten hade blivit högre. Jag redogjorde imitt anförande för ett alternativ, sade att det varnödvändigt att göra någonting men att man kundeha gjort det på ett annat sätt.Stefan Attefall refererar till , somskall ha sagt att detta är resultatet av av slappfinanspolitik. Jag tycker att det var ett slapptuttalande. Vad var alternativet? Det kan vi se ute ivärlden i de länder där hade mera att säga till om än här iSverige. Där börjde man föradeflationspolitik, skapa den naturliga arbetslöshetsom de nyliberala ekonomerna började tala om.Resultatet blev öppen arbetslöshet,arméer av utslagna, fotbollshuliganer, dålig moral,maffia.Sedan säger att det var smärtsamtatt minska biståndet, och det förstår jag. Men kdsär med om att vandra in i en organisation -- jagtänker på EG -- där kommer att få betala 8miljarder , mycket mer än vad ni nu tänkerdra ner på biståndet. Jag upprepar frågan: Finns detinte bättre biståndsprojekt i jordens fattigasteländer än att subventionera jordbrukare,byråkrater i EG?Till sist: Det är intressant att lyssna när StefanAttefall tar upp ekonomen , och religionen.Jag lyssnade också tidigare i en allmänpolitiskdebatt på som talade omtrygghetssystemen som en drog. Jag tror att det ärspekulationsekonomin som är en drog. Har mangjort ett snabbt klipp på en miljon, jobbar man intehederligt längre. Det fungerar just som en drog.Det är därför det är så skadligt. Den ekonomiskapolitik som och kds står för är enpolitik som upplöser moralen.Anf. 58 () replik:Herr talman! hävdar att han hartalat för ett alternativ till krisuppgörelserna. Jaglyssnade på hans anförande och på hans mångarepliker, men jag har fortfarande inte blivit klok påhur det alternativet ser ut. Det går bra att tala omett alternativ, men hur ser det alternativet ut? Jagär rädd för att med vid spakarna ochbakom krispaket, skulle nog även de sämst ställdapensionärerna i , som för, fly med sina pengar ur landet. Detskulle leda till ont värre.Problemet med svensk finanspolitik under harvarit att den inte har varit tillräckligt stram, inte såatt vi har gjort saker och ting som har varit dåliga,men vi har inte haft ekonomin för att klara allautgifter för det som vi kostat på oss. Det börjaderedan 1973 och 1974 i . Det får allaregeringar därefter ta ett större eller mindre ansvarför. Detta ser vi nu resultatet av.På 80-talet kostade vi på oss ökade transfereringartill hushållen mer än vad BNP växte. Vimåste också ha en ekonomi som kan bära utgifternaför allt vi kostar på oss. Vi har gjort många brasaker i , men vi har inte haft en produktionsom vuxit i samma takt som de ökade utgifterna.Det som kallas långsiktighet och etik är attverkligen kunna betala för de saker man kostar påsig. Jag vet med den kunskap jag har i ekonomiskatermer och med det bondförnuft som ändå de flestaav oss besitter att rinner det ut mer pengar urplånboken än vad man får in, så går det åt skogentill slut. Det upplever vi just nu.Kort om biståndet: Att besparingarna skulle havarit mindre eller kanske helt uteblivit om kds hadefått komponera krispaketet kan jag lova JohanLönnroth. Men det gäller också att få majoritet.Alla var inte lika glada i biståndet som kds är. Nutalar jag inte bara om de partier som JohanLönnroth menar i första hand skulle ha varit motsatsningar på biståndet.Via EG kommer vi också att bedrivabiståndspolitik. En del av de pengar som JohanLönnroth är rädd för skall hamna i EG går vidaretill olika samordnade biståndsprojekt. Jag ser detinte som någon nackdel -- tvärtom kan det finnasbehov att samordna biståndspolitiken mer än vadsom gjorts tidigare.Jag kan hålla med om att spekulationsekonominockså skapar en drog. Därför skall vi undvika attskapa ny inflationsekonomi i . Därför ärkrisuppgörelsen så viktig och angelägen, och därförär det beklagligt att ochVänsterpartiet ställer sig utanför.Anf. 59 () replik:Herr talman! Jag försökte faktiskt beskriva vårtalternativ i mitt första inlägg. Jag skall gärnaupprepa det i tre huvudpunkter.För det första gäller det att fördela om borttagandetav det strukturella budgetunderskottet i tiden, såatt man inte stramar åt efterfrågan just nu i denmycket djupa lågkonjunkturen utan i ställetbefäster sig att , när konjunkturenvänder, dra ner på det strukturellabudgetunderskottet. Det tror jag att man kan talaom från partierna här i på ett sådant sättatt också den s.k. marknaden blir betydligt lugnareän vad den är med nuvarande krispaket.För det andra skall vi omfördela mellan individer,rätta till den orättvisa fördelningsprofilen ikrisuppgörelserna.Den tredje punkten gäller just fördelningenglobalt. Ni gör precis samma orättvisaomfördelning som Ny demokrati länge har talatom. Ni struntar i de s.k. främlingarna och inriktarer på de s.k. grannarna.Man kan föra en lång debatt om EG ochbiståndspolitiken. EG är också en protektionistisksammanslutning. tvingas t.ex. återinföratekoprotektionismen, om vi går med i EG, vilket ärdet som slår hårdast mot . Det finns enrad sådana exempel. Det neddragna biståndet ärför övrigt också ett svek mot allt det som så sentsom sades vid konferensen i Rio.Jag har ägnat mig en del åt att studera vadekonomer och politiker haruttalat om finanspolitiken. I början av 70-taletfördömde en enhällig ekonomkårsvångremspolitiken, dvs. s.k.idiotstopp på kreditmarknaden.Svångremspolitiken var eländig och usel.Överbryggningspolitiken hyllades -- på den tidenvar ju alla någon sorts Keynesianer. Under 80-taletbytte allihop åsikt. Då var det plötsligt någontinghelt annat som gällde.Opportunismen tycks alltid leva i tiden. skallalla säga samma sak. Man instämmer i den typ avuttalanden som gör, att det harbedrivits en slapp finanspolitik under . Visst,det bedrevs en alltför expansionistisk politik i slutetav 80-talet. Men den grundläggande sanningen äratt den fulla sysselsättningens politik har räddat ossi det här landet från den situation som råder i deländer där partivänner har mer attsäga till om.Anf. 60 () replik:Herr talman! skisserade nu påVänsterpartiets alternativ. Han talade om attomfördela budgetbesparingarna över tiden. MenJohan undvek nogsamt att tala om vilkentyp av besparingar som han vill genomföra och somskall ge ett större genomslag i framtiden.Bostadsfinansieringssystemet, som riksdagenfattade beslut om , är ett exempel på enbesparing som var emot. Jag vetvarken vilka besparingar som ni i Vänsterpartietinte har gått emot eller vilka besparingar som nikommer att föreslå i anslutning till den s.k.krispropositionen. Jag avvaktar era förslag medspänning.Att nu skulle strunta i främlingarsom bor långt borta är struntprat.Biståndsnedskärningen handlar om att gå från 1 %till . Varken katastrofbiståndet eller biståndettill frivilligorganisationerna berörs. Det blir någraav de multilaterala samarbetsorganisationerna somfår något minskade bidrag, men det kommer attkompenseras genom rationaliseringar iförvaltningen här i Sverige.Jag vill också poängtera -- jag glömde att säga det imitt förra inlägg -- att de sämst ställdapensionärerna kommer att få kompensation genomhöjningen av bostadstillägget ellerpensionstillskottet. Det är viktigt att komma ihågatt det också finns vissa fördelningspolitiskaomläggningar som har gjorts i syfte att hjälpa depensionärer som har det sämst ställt. Jag skall villigterkänna att pensionärerna är den grupp i vårtsamhälle som jag just nu bekymrar mig mest för.Pensionärerna har det sämst ställt och måste därförfå ökad hjälp. Det nya kommunalabostadsbidragssystemet kommer att bidra till attunderlätta för pensionärerna. Det arbetas nuvidare med den frågan i regeringen.Anf. 61 (nyd)replik:Herr talman! Det är bra att kds är med på att skärai det strukturella budgetunderskottet. Alla har välvid det här laget insett att det är nödvändigt.Jag vill också erinra om vad vi talade om förut närdet gäller ränteläget. Finns det något annat sätt ändet jag angav för att verkligen få ned räntan? Omvi inte får ned räntan, kan vi inte göra allt det andrasom vi så gärna vill göra. När kommer attinse detta? Kommer det att dröja? Kommer manbara att blunda och köra så länge det går ochhoppas att någon annan hoppar in och tar itu medsakerna åt oss? Jag trodde annars att den här krisenhade lärt oss att vi måste torka upp efter oss själva.Det finns en fråga som kds av naturliga skäl hargjort till sin -- ni har ju en minister på området --,och det är biståndet. Ni är väldigt emot att man ensrör det. Jag vill då erinra om att biståndet uppgårtill nästan . Till detta kan manlägga kostnaderna för flyktingpolitiken -- som maninte heller får tala om --, vilka jag med bestämdhethävdar uppgår till . Ochvem är det som betalar dessa ?Jo, det gör samma personer som väljer ossledamöter i denna kammare. Det är fara värt attnågra av oss kan bli arbetslösa.Jag vill fråga om anser att vi skalllåna pengar och sedan ge bort dem till andraländers regimer, för det är just det som vi gör. Ärdet rätt att vi i det här läget, när det är kris i ,skall ge så mycket som vad andraindustriländer i genomsnitt ger? Är det riktigt att viskall låta barnen betala den här notan?Tyvärr har biståndet utvecklats till att bli en metod,där de fattiga -- det är ju de som drabbas avnedskärningarna -- i de rika länderna ger till de rikai de fattiga länderna? Tror inte ochkds att det skulle kunna gå att väsentligteffektivisera biståndet? Alla måste hjälpa till. Detfinns inga heliga kor. Tror inte också det kunde vara idé att rationalisera genom att slåihop flykting- och biståndspolitik och visa vad manduger till även på det området, som manhjälper minst lika många människor som manhjälper ? Kom nu inte dragande med att det ärså synd om alla människor som ni vill hjälpa! Vi iSverige ger till regimer bort pengar som vi inte har.Anf. 62 () replik:Herr talman! NärAlf är i kammaren får han frågor ombistånds- och flyktingpolitik. Det är tydligt att jagnu får axla den manteln. Det gör jag gärna,eftersom det är viktigt att poängtera för IanWachtmeister och alla andra som lyssnar att denkris som vi har i trots allt är ganska blygsamjämfört med den kris som har drabbat ,och också många andra länder runt om ivärlden.Det sägs att biståndspolitiken inte fungerar bra. Jagtror -- och jag har också informerats om -- att detmesta i biståndspolitiken fungerar mycket bra. Dethar jag själv sett många exempel på, alltifrånfrivilligorganisationerna och katastrofbiståndet tillde stora samarbetsprojekten. Det finns ävenexempel där biståndet inte fungerar bra, liksom detfinns exempel i Ny demokrati, i kds och i andrasammanhang på saker som inte fungerar bra.Människor är inte fullkomliga.Vi måste försöka att effektivisera användningen avde resurser som vi anser att vi i har råd attavdela för att hjälpa medmänniskor i andra länder,i stället för att -- som föreslår --ge upp och dra in anslagen. Jag anser att detta är ettdefensivt tänkesätt.Jag är helt övertygad om att svenskarna har råd ochatt de vill ställa upp och hjälpa människor i andraländer. Där det finns problem, skall vi angripa demmed full kraft. Det görs ett omfattande arbete föratt försöka hitta nya vägar där biståndet inte harfungerat bra. Det jobbas just nu både iutredningssammanhang och med konkretaåtgärder. Regeringen har också i samband medbudgetpropositionen lagt fram förslag om en delomläggningar och omfördelningar för attbiståndspengarna skall ge bättre effekt.Ian nämnde beloppet 20 miljarderkronor i samband med flyktingpolitiken. Men dåräknar han in mycket mer än de direktaflyktingkostnaderna. Det är ungefär som att räknain kostnaderna för sjukvård och pension för enflykting som har fått uppehållstillstånd i Sverige.Om man räknar på ett sådant sätt, tror jag att manhamnar ganska snett. Man måste också räkna depositiva effekterna av de insatser som flyktingaroch invandrare gör i Sverige.Ian talade mycket om att vi nu måsteförsöka få ned budgetunderskottet för att räntanskall kunna sänkas. Visserligen sänker vi räntanindirekt via , men det är marknadensom sätter räntan och avgör vilken räntesats som ärlämplig utifrån rådande ekonomiska förhållanden.Jag tror inte på att släppa kronan fri, inte ens efterdet tredje krispaketet, som . En liten ekonomi som kan råkaut för ganska stora störningar beroende på vad somhänder i omvärlden. Det vore bättre att gå in i etttätare valutasamarbete med övriga ,eftersom det skulle stärka ekonomi. Det ärnog den enda framkomliga vägen, i stället för denengelska väg som förefaller vara . 63 (nyd)replik:Herr talman! Jag tar först upp den sista frågan.Marknaden skulle acceptera den ränta som Sverigesätter, om vi låter valutan flyta. Observera att flytainte är detsamma som att devalvera, för endevalvering innebär att kursen fixeras ytterligare engång. Det sägs att detta är ett sätt att få ned räntan.Det finns inte några andra bra sätt.Kds förfäras alltid när man tar upp biståndsfrågor.Alf blir förvånad när jag tar uppbiståndsfrågor här i kammaren. Det vore välganska lustigt om jag inte tog upp sådana frågor.Alf är ju biståndsminister. Det är väl inteheller särskilt konstigt att ta upp biståndsfrågormed en som står och talar om att den nedskärningsom man har fattat beslut om -- och som enbartnaggar biståndet i kanten -- var för stor. Det är dånaturligt att ta upp sådana frågor.Jag upprepar mina frågor: Har vi råd att ge tregånger så mycket som andra länder? Skall vi lånapengar till biståndet och låta våra barn betala? Skallvi dra åt svångremmen i ? Skall vi underlåtaatt effektivisera biståndet genom att slå ihop detmed flyktingpolitiken för att därigenom görabesparingar på säkerligen minst 35 miljardersammanlagt? Det är mycket få människor som i dagifrågasätter beloppet 20 miljarder förflyktingpolitiken. Tvärtom finns det människor somtror att den kostar betydligt mer. Jag har varitavsiktligt försiktig med denna summa.Ni försöker behandla de här frågorna som någonsorts heliga kor. Det finns inga heliga kor . Niblir t.o.m. upprörda om man är framme och ryckeren av de heliga korna litet grand i svansen.Anf. 64 () replik:Herr talman! frågade om vi harråd att hjälpa våra medmänniskor i andra länder.Svaret för en kristdemokrat är ja. Vi ger inte tregånger mer än andra länder. Jag tror t.o.m. att viger litet mindre än vad ger, och vi gerungefär lika mycket som . Sedan kommer i och för sig ochandra länder som ligger på en lägre nivå, men de ärinte mina föredömen. Om de är , får han stå för det. Jag har andraföredömen. Jag försöker klättra uppåt och kommafram till nya målsättningar som innebär att vi kanöka ambitionerna.Jag vill upprepa att om vi upplever att det finnsproblem på ett område skall vi göra allt för attförsöka effektivisera det hela och användapengarna effektivare. Men när jag studerarekonomiska frågor och försöker bedöma om det ärrimlig rättvisa i saker och ting, då försöker jag se tillatt de som har det sämst inte drabbas hårdast. MenIan börjar i en helt annan ände. Hanbörjar med att plocka av de människor som harminst resurser. Slutligen kommer han till andragrupper som har det bättre ställt. Den filosofindelar jag inte. Därför beklagar jag att biståndet harfått naggas i kanten. Men jag tror att vi ändå kanupprätthålla en ganska bra biståndspolitik tack vareatt nedskärningen inte blev större än en tiondelsprocentandel, från till 0,9 %.Andre vice talmannen anmälde att IanWachtmeister anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag skall göra ett par kommentarer.Jag skall knyta an till vad sadeinledningsvis om dessa av slapp finanspolitik.Jag vill än en gång påminna om att det som händeunder de sex borgerliga åren var att man gick frånbalans i statsfinanserna till ett stort underskott.Under tid vändes detta. Detskedde en förstärkning av de offentliga finansernaunder som motsvarar 150 miljarderkronor. I den meningen kan man alltså inte säga attdet var en slapp finanspolitik. Men det räckte inte.Det var inte tillräckligt för att hålla balans isamhällsekonomin. Då är frågan: Varför räckte detinte? Förklaringen är det som hände i denfinansiella sektorn efter avregleringen.