prot · GF0971 · 1992-02-27 00:00:00 — fördetta ändamål och har i sin anslagsframställningför den närmaste treårsperioden ytterligareunderstrukit behovet av ökad information.Regeringen har genom propositionen (prop.1991/92:99) om vissa anslagsfrågor för budgetåret1992/93 samt om ändringar i den staligaorganisationen på kärnavfallsområdet föreslagitförstärkningar beträffande bl.a. information påstrålskyddsområdet.Anf. 64 ():Herr talman! Jag tackar miljöministern för detutförliga svaret.Vad som har hänt sedan jag famställde mininterpellation är att vår statsminister iUSA i samtal med den amerikanska statsledningenhar tagit upp frågan om kärnkraftssäkerheten iframför allt . Jag frågade ommiljöministern omgående ville ''lämna rapportenfrån SKI/SSI till G-24/EG-gruppen'', som jusköter det internationella samarbetet på det härviktiga området. Jag utgår från att så har skett ochatt rapporten finns hos gruppen.Jag frågade också om miljöministern omedelbartville tala med gruppen, så att man påskyndarprogramarbetet i och . Vidaremenade jag att miljöministern kunde föreslågruppen att svensk kärnkraftsindustri omgåendefår uppdraget att projektera åtgärder. Därvidlaghar miljöministern givit en del information isvaret, men det enda konkreta som jag kan få framrör kärnsäkerhetslagstiftningen. Jag skulle gärnavilja veta hur långt man i programarbetet harkommit med det som gäller tekniken.Jag har även frågat miljöministern om han hos G-24/EG-gruppen vill begära att direkta kontakterinleds med ryska och litauiska myndigheter, ochsvaret är att ett direkt samtal på området äger rummed estniska, lettiska och litauiska myndigheter.Men jag finner i sammanhanget inte något direktsvar på min fråga beträffande det större av debåda kärnkraftverken som ligger i vårtnärområde, nämligen Sosnovyj Bor i S:tPetersburgsområdet. Vill miljöministern närmareredovisa vilka kontakter som har tagits och i vilketläge förberedelserna är när det gäller SosnovyjBor?Sedan har jag, herr talman, frågat ommiljöministern aktualiserar finansieringen avsäkerhetshöjande åtgärder inom denösteuropeiska kärnkraftsverksamheten i syfte attpåskynda den aktuella gruppensprogramgenomförande. Vidare föreslår jag -- ochjag skulle gärna vilja höra miljöministernssynpunkter i detta avseende -- att man ur detsvenska biståndsanslaget, alltså vad gäller självaramen, avsätter medel för att direktkunna gå in i ett kärnkraftsteknologisktbiståndsarbete i och i de baltiskaländerna. Dessa sammanlagt 40 reaktorer iÖsteuropa är sovjetbyggda av två typer, och denena typen är densamma som vid kärnkraftverket iTjernobyl, där följderna, som vi vet, blevfruktansvärda. Kostnaderna för åtgärdande avreaktorerna är tydligen mycket stora. I svenskaberäkningar har man angett att ettåtgärdsprogram per reaktor skulle kosta 100milj.kr. I har det nu redovisats beräkningarsom i svenska kronor räknat går ut på en miljardper reaktor. Detta belopp gånger 40 ger ett myckethögt tal. Det rör sig alltså om stora summor, mendet måste ju å andra sidan vara ett internationelltåtagande.Vi svenskar har sammanlagt sex rätt farligareaktorer i vårt närområde. Förutom de som jagnämnde och som miljöministern talade om finnsdet reaktorer på . Den rapport somkom från expertgruppen inom SKI och SSI idecember var ju onekligen skrämmande för ossalla. Jag erinrar om den i min interpellation ochsammanfattar vad som sades vidpresskonferensen: ''En kärnkraftsolycka i vårtnärområde på andra sidan är sannolikinom den närmaste tioårsperioden -- såvida inteomfattande åtgärder sätts in tämligen omgående. ''Ur de kommentarer som . Nistad, direktörvid SKI, gjorde vid presskonferensen vill jag citeraföljande: ''Bristerna ligger på en nivå som jag intetrodde var möjlig---.'' talas det alltså om denämnda sex reaktorerna -- fyra i två i , . Så fortsätter : ''Jag förordar en omedelbar stängning avåtminstone de äldsta reaktorerna i Sosnovy Borvid . 65 ():Herr talman! Jag vill tacka miljöministern för ettklart och koncist svar på mina frågor. Det är braatt engagerar sig kraftfullt för att ökasäkerheten i de östeuropeiska kärnkraftverken.De rapporter som vi tidigare fått om tillståndet viddessa verk har varit mycket oroande.Jag tycker också att det är bra att i det häravseendet samarbetar med andra länder, framförallt och inom , för att åstadkomma en höjning avsäkerheten. Jag noterar med tillfredsställelse desamtal som statsminister har fört i Förentastaterna kring den här frågan.Samtidigt vill jag understryka vikten av att manundviker allt som kan uppfattas som byråkratisklånghalning i kontrollrummen. I de utsattakärnkraftverken finns det ingen plats för någralångbänkar.Åtgärderna, säger miljöministern, skallfinansieras inom ramen för det svenskasamarbetet med . Jag har ingen annanåsikt. Men jag vill gärna fråga om det finns riskför finansiella begränsningar när det gällerSveriges medverkan i arbetet för att getillfredsställande säkerhet åtkärnkraftsreaktorerna i öst.Åtgärderna har inte kostat så mycketpengar. Det har mest varit fråga om studier ochrört sig om några tiotal miljoner. Om man skall gåfrån studier till konkreta åtgärder, kommerkostnaderna att bli mycket omfattande. Jag villgärna veta om det finns någonting i det här paketetpå 3 miljarder som hjälp till öronmärktför arbetet rörande säkerhetshöjande åtgärderinom kärnkraftverken.Det finns, såsom jag har uppfattat det, i dessa verken betydande brist på reservdelar som ärnödvändiga för att driften skall kunna fortsätta.Det har rätt länge varit svårt att komma översådana reservdelar, sammanhängande med deteländiga sovjetsystemet. harsvårigheterna ökat.Det har resulterat i ett ganska omfattandehemsnickeri i de östeuropeiska kärnkraftverken.Man tillverkar själv de reservdelar som man intekan få från de ursprungliga leverantörerna. Det ärlika oroande som om ett modernt flygplan av typDC 10 skulle och lagas med pirattillverkadereservdelar. Det är precis vad som sker ikärnkraftverken i Östeuropa.Jag kan inte se att det finns någontillfredsställande lösning på dessa problem. Jagvill fråga om statsrådet i det avseendet har enannan uppfattning och om han är mera optimistiskän jag.Vad vi nu håller på med är att försöka avvärjakonsekvenserna genom att modernisera helaelledningssystemen inom anläggningarna, genomatt bygga brandmurar, installeraöversvämningsskydd, osv. Allt detta är bra. Detkan inebära att en liten olycka inte leder till , med betydande radioaktivt utsläpp som ocksåkan drabba Sverige.Men det skulle behövas något av ett underverk föratt dessa kärnkraftverk, även med de åtgärdersom vi är beredda att sätta in, skulle kunna få ensäkerhet påminnande om de svenskaanläggningarnas. Vad vi kan göra är endast attminska de omedelbara riskerna. Någottotalansvar för säkerheten kan varken ,svenska kärnkraftstekniker eller någon annan ta.Om stastrådet delar min uppfattning i det häravseendet, att riskerna för olyckor är bestående,uppstår naturligtvis en fråga om vi bör medverkatill att dessa reaktorer stängs av för gott. Det kanman inte göra med detsamma. I första hand måsteman försöka höja den säkerhet som ärmycket otillfredsställande för att verken skallkunna klara ytterligre någon drift. Det finnsingenting som kan ersätta elen fråndessa verk.Min fråga är alltså om inte statsrådet anser att vilångsiktigt bör eftersträva att se till att dessaosäkra anläggningar stängs av för gott. I så fallvore det intressant att höra om statsrådet harägnat några tankar åt frågan hur skullekunna medverka till att ersätta de verk som måstestängas av med nya och säkrare anläggningar. Detbehöver inte vara kärnkraftsanläggningar, detkan vara anläggningar av annan karaktär. ägnat tankar åt frågan om eventuellsvensk medverkan i hur elen från de osäkrakärnkraftverken skall kunna ersättas? Jag anseratt det vore värdefullt att få statsrådetskommentar till dessa frågor.Anf. 66 . ():Herr talman! Jag har i ett antalinterpellationsdebatter tagit upp frågan omkärnkraftssäkerheten runt och i desammanhangen nämnt i . Jag harefterlyst insatser från sida för att hitta enlösning på problemen genom att lansera begreppetatt göra till ett kärnkraftsfritt hav. Jagtror att det är den enda rimliga ståndpunkt mankan inta. Jag gläder mig åt att höra att åt samma håll. Det finns en gräns för hurlänge det går att lappa och laga på anläggningarsom i grunden är dåliga och där det är tvivelaktigtom man över huvud taget kan göra dem säkra. Attgöra dem någorlunda säkra skulle i sin tur krävaoerhört stora investeringar.Jag tycker, som de föregående talarna ochmiljöministern, att man visst skall vidta åtgärderför att rätta till de uppenbara felen, ändraledningsdragning, bygga brandmurar, osv. Det ärinsatser som är relativt lätta att göra tillbegränsade kostnader. Men jag tycker att den vägsom G-24-gruppen har valt för att hjälpaBulgarien ur sina problem, nämligen att medsvensk hjälp finansiera elimport, är ettkonstruktivt sätt att angripa problemen. Manstänger av en farlig anläggning och hjälper till ochtar de ekonomiska och materiella konsekvensernaav ett sådant ingrepp.Samma sak bör också göras när det gäller denämnda anläggningarna vid Sosnovyj Bor ochIgnalina.Jag vill också påpeka att den oro som vi känneroch som väcks av artiklar och rapporter omsäkerhetstillståndet i de ryska, litauiska och andraösteuropeiska kärnkraftsanläggningarna ärsamma slags oro som uppstår när man i Danmarkhör talas om säkerhetsläget vid . Då blirdet artiklar och rubriker på första sidan iPolitiken, som uttrycker danskarnas välkändaoro. För att göra bilden av kärnkraften runtÖstersjön komplett måste man föra in idiskussionen, inte bara som ett fadderverk tillIgnalina utan som ett avvecklingsobjekt.Jag skulle vilja höra energiministerns uppfattningom vad det är för typ av svensk kunskap som kanvara speciellt värdefull att använda för insatser iÖsteuropa. Svensk teknik är ganska avancerad.Såvitt jag förstår har man i i princip löstslutförvaringsproblemen på ett betryggande sätt,åtminstone fram till nästa istid. Är det den typenav kunskap, dvs. hjälp att ta hand om avfallet viden slutgiltig avveckling, som vill haöverförd?Vidare vill jag fråga om hansuppfattning när det gäller att med svenskskattefinansierad medverkan bygga nyakärnkraftsanläggningar i . Den tankenhar såvitt jag förstår lanserats av statsministerBildt. Om jag skall ta till en underdrift, tycker jagatt den tanken verkar djärv och ekonomisktvågad. Jag hoppas att miljöministern delar minuppfattning att det vore rimligare att satsa på degoda förutsättningar som , ,och har för att de skall kunna gåöver till biobränsleproducerad el samt eventuelltockså satsa på att bygga om befintligaanläggningar eller bygga nya för gasdrift. Detfinns en stor potential för detta. Jag skulle blimycket glad om jag fick höra ett definitivtavståndstagande från när detgäller att med svenska skattemedel stödja ellerfinansiera nya kärnkraftsanläggningar runtÖstersjön, som den svenska kärnkraftenskall avvecklas. 67 Miljöminister ():Herr talman! Det var många kompletterandefrågor. Jag har förståelse för det, eftersom detta ärett mycket stort ämne att hantera. Jag skallförsöka att besvara så många frågor som möjligt,i den mån det finns några svar.Vi långhalar inte den här frågan på något sätt,men ett av problemen är ju att få fram ett så brabeslutsunderlag som möjligt. Det är svårt,eftersom det inte alltid finns någon helt kapabelmotpart att kommunicera med. Vi har emellertidfått en betydande tillgång till information genomde besök som har gjorts av SSI, SKI och även avolika företag som är intresserade av området.Hjälpinsatserna kan gälla t.ex. utbildning, som vihar särskildt uppbygga institutioner för i Sverige.När det gäller finansiering pågår det en särskildberedning inom med anledningav den miljard till Öst- och Centraleuropabistånd,som vi talade om. Som jag sade i svaret ingårkärnkraftssäkerheten som ett prioriterat område.Beredningsarbetet är ännu inte slutfört, så därförkan jag inte precisera ramarna. Vi har begärt attSSI och SKI skall presenteraså konkreta och handfasta planer som det går attåstadkomma.Det är fråga om mycket omfattande kostnader, omvi går in för de mest avanceradebiståndsmetoderna. Jag kan som exempel nämnaatt om det handlar om ombyggnad av reaktorerrör det sig om mångmiljardbelopp. Därför är detviktigt att också fler kopplas in.Det här är en av bakgrunderna till attstatsministern tog upp dessa frågor i . Dettaär inte en angelägenhet enbart för -- ochän mindre för enbart --, utan det är englobal angelägenhet att försöka komma till rättamed detta problem. Man måste försöka knyta deolika finansieringsmöjligheter som finns till detarbete som skall utföras. Vid sådana mindreinsatser som t.ex. att utveckla kompetens ochsäkerhetskultur, bygga upp myndigheter och dentypen av näraliggande, mycket elementära,konkreta insatser handlar det inte om sågigantiska belopp. skall naturligtvis i försthand satsa på att göra det bästa möjliga av de mestakuta säkerhetsförbättringar, som ju ofta ärberonde av att det finns människor som är kunnigapå området.Kunskap är ett av problemen. När Sovjetunionenlämnar finns det över huvud taget intekvar några experter där. Jag har hört talas om attdet kommer att bli en person med kunnande kvar.Jag vet inte om det är korrekt, men det är såhäpnadsväckande att man inte tror attförhållanden av den här typen existerar iverkligheten. Det gäller då att man hjälper till ochstöttar de människor som kan och är beredda attgöra arbetet, så att de känner sig tryggare i sinsituation.Beträffande den här stora principiellafrågeställningen vill jag säga att den som underrådande situation inte är beredd att göra en insatsi österled, när vi nu har möjlighet att ta del avdenna situation, måste vara en utpräglad cyniker.Man kan inte frånsäga sig det ansvaret, och detgäller inte bara för länder i närheten, utan detgäller faktiskt på ett globalt, internationellt plan.Några av er har tangerat de gamlakonfliktfrågorna, dvs. om man skall bygga nyareaktorer för att ersätta de gamla. Situationen äratt den frågan inte är aktuell. Behovet av deresurser som är nödvändiga för att försöka skapanågorlunda hyggliga säkerhetsförhållanden kringde reaktorer som över huvud taget kan drivasvidare är i sig så gigantiskt att redan detta kräverenorma finansieringskällor, vilka inte står tillförfogande hur enkelt som helst. Dessutom talartiden för att vi skall satsa på säkerhetshöjandeåtgärder i befintliga anläggningar. Nästa steg blirombyggnader, men då handlar det ommiljardbelopp.Jag har tagit del av nedteckningar från det somsades i Morgonekot kl.7.00. Jag vill då klargöra att det ärprogramledaren som i påannonsen säger att CarlBildt ''kan tänka sig att är med och byggernya kärnkraftverk där''. Om man sedan tittarnoggrannare på citatet, finner man att Bildt sägeratt ''det kan också bli fråga om att göra så passstora ombyggnader att det handlar i realiteten omnya kraftstationer''. Det är detta citat somnärmast beskriver situationen.Jag återkommer gärna och svarar på de frågorsom återstår.Anf. 68 ():Herr talman! Tack, miljöministern. Jaginstämmer i det som miljöministern nu har sagt inågra av de svar som jag har fått.När det gäller citatet från samtal i USAoch vad man har annonserat i Radioekot,föreligger det som vanligt en diskrepans, om jagnu skall uttala mig försiktigt.Det är högteknologiskt kunnande som kangå in med när det gäller att lappa och laga. Om jaghar förstått saken rätt är det ett problem att densovjetiska kärnkraftsbyggnadstekniken ärannorlunda än den som vi bl.a. i användeross av. Det är då en väldigt intressant frågahuruvida svensk kärnkraftsteknologi kan så attsäga appliceras på den sovjetiska tekniken, sominte har denna höga standard -- åtminstone inteden äldre -- som den svenska.Parantentiskt vill jag gärna säga att jag icke är ettdugg orolig för den svenska kärnkraftssäkerheten.Det finns förvisso ingen som helst anledningdärtill. Vi har en optimal säkerhet på det härområdet, en säkerhet som är byggd på den bästatänkbara teknik. Skillnaden gentemot den äldreteknik som finns i kärnkraftsverken i --tidigare nämnde jag att det rör sig om 40reaktorer, varav en större del är äldre -- är destostörre. I OSS finns det dessutom betydligt flerreaktorer i kärnkraftsverk, men de ligger litetlängre bort.Europa är ju ett närområde och då är fråganmycket enkel och kan ställas till den svenskanationen: Är vi beredda att ta på oss sådanakostnader som det kan bli fråga om för att slippascenariot att inom en period med storsannolikhet drabbas av en kärnkraftsolycka. Detär den lika enkla som bistra frågeställningen.Jag är alldeles övertygad om att om man på dettaenkla och helt korrekta sätt i en enkät frågarsvenska folket blir svaret: Ja, naturligtvis måste vibetala för detta. Frågan är då vilket tidsperspektivvi har att räkna med. Det skulle vara mycketintressant att få veta vilket utrymme sommiljöministern räknar med finns, åtminstone rentapproximativt, för att komma i gång med tekniskasatsningar i det här området.Anf. 69e ():Herr talman! Det verkar som om det finns en bredenighet om de åtgärder som vi kan vidta frånsvensk sida för att stärka säkerheten i deösteuropeiska kärnkraftsverken och om att dessaåtgärder skall vidtas. Jag tyckte att statsrådetssvar var mycket klart och entydigt på denpunkten, vilket jag uppskattar.Jag vill gärna säga att jag inte vare sig i min frågaeller i mitt inlägg på något sätt eftersträvat att fåstatsrådet att fälla sin lans och gå till anfall motnågra väderkvarnar. Jag har endast noterat att vi,även om vi gör allt vad vi kan för att höjasäkerheten i de östeuropeiska reaktorerna, ändåinte kommer att kunna nå en sådan säkerhet i deanläggningarna som svarar mot de krav vi ställerpå de svenska anläggningarna.En konsekvens därav blir då att vi också måsteställa oss frågan om vi kan medverka till att deanläggningarna stängs av och att den elproduktionsom nu sker i dessa anläggningar får ske på någotannat sätt. Kostnaderna för detta är självfalletmycket stora. Vi kan inte ensamma ta på ossansvaret för att förse , delar av ,delar av det gamla -- dagensRyssland -- med elkraft.Det vore intressant att höra den svenskaregeringens inriktning när det gäller synen pådessa frågor. Självfallet är det så, att om vi förblirosäkra om vad som kan hända med reaktorernaäven efter det att vi gjort allt vad vi kan för attlappa och laga dem, kommer vi inte ifrån att vimåste fundera på hur vi skall bli av med hotet förgott och hur vi skall kunna hjälpa till med attersätta den el som kommer från dagensanläggningar.I mitt inlägg sade jag också att jag inte tog uppfrågan om vilken teknik som skulle användas. IRyssland finns det stora mängder gas. Det kanskeär gasanläggningar som skall användas. Jag villinte heller utesluta modern kärnteknik, men det ärinte den frågan som jag har ställt tillstatsrådet, utan det gäller mest inriktningen. Ärdetta ett område där regeringen vill göra en insats?Jag återkommer till min andra fråga, somhandlade om SSI och dess medverkan när detgäller att öka kunskapen inomstrålskyddsområdet. Det är bra, tycker jag, attstatsrådet markerar att SSI får ökade anslag. Detär också viktigt, tycker jag, att det understryks attinformationen måste bli konsekvent och tydligt --kanske tydligare än -- från SSI:s sida. Detär annars risk för att budskapet blirsvårbegripligt. SSI måste, som jag ser det, se detsom sin skyldighet att tydligt vederläggapåståenden om strålningsrisker ochstrålningsskador, påståenden som uppenbarligenär helt felaktiga eller grovt överdrivna.Anf. 70e . ():Herr talman! Det är uppenbart att det finns entotal samsyn när det gäller de häröverlevnadsproblemen. Jag vill dock gå ett steglängre än . Av mitt första anförandeframgick det att jag för min del vill uteslutasatsning på ny kärnteknik i Östeuropa.Kärnteknik och elproduktion med kärnkraft är ettfarligt sidospår i mänsklighetens historia. Väldigtlitet talar för att vi skall kunna göra det på ett sättsom innebär att säkerheten är betryggande. Ävenom inte är ett dugg orolig försäkerheten i de svenska kärnkraftsverken, kan jagtala om att danskarna är det. De är oerhört oroligaför , även om vi betygar att bästa teknikanvänds och att ingenting över huvud taget kanhända där.Självfallet är det så att det behövs samladenationella resurser. Det behövs en samordning föratt resurserna skall kunna utnyttjas och insatsernaskall kunna göras på ett effektivt ochverkningsfullt sätt. Det också naturligt att Sverigebidrar på t.ex. samma sätt som vi har bidragit medexportkreditgarantier när det gäller byggande avenergianläggningar i och i . Vi bordekunna göra det även i Östeuropa.Det behövs ersättningsproduktion.Förutsättningarna att utveckla biobränsle och attöverföra svenskt kunnande på biobränsleområdettycker jag är utomordentligt stora. de gastillgångar som finns, och jag tror får acceptera att gas används i betydandeutsträckning, trots att vi är medvetna om att det isig skapar nya problem genom ökadekoldioxidutsläpp.Denna debatt är bra, tycker jag. Jag skulle ocksåvilja lägga till en fråga. Ser miljöministern någramöjligheter att att ge ökade befogenheternär det gäller att internationellt övervaka säkerheti kärnkraftsanläggningar och på den vägen få eneffektivare övervakning med snabbare insatser?IAEA skulle kanske kunna ingripa och stoppafarliga anläggningar.Anf. 71 Miljöminister ():Herr talman! Även jag välkomnar den samsynsom finns här i kammaren, och jag har ingenanledning att fördjupa mig i någon principielldebatt om något som inte hör närtiden till. Mankan ha långa diskussioner om vad som är riskfritteller inte, om den mänskliga faktorn osv., men jagtror att de flesta vet min uppfattning i dessa frågor.Det är emellertid inte detta som är det aktuella,utan det aktuella i och S:tPetersburgsområdet är att man gör det mestamöjliga av de många små insatserna snarastmöjligt. Nybyggande är inget aktuellt alternativ.Jag vill bara påpeka att sådana små futiliteter somvår egen lagstiftning måhända också kan läggahinder i vägen. Enligt vår lagstiftning skall detfinnas NPT-anslutning och en allmänpolitiskbedömning som har att göra bl.a. med ett landsstabilitet. Jag repeterar alltså bara den nuvarandesvenska kärntekniklagens krav i dessa avseenden.Men det är inte detta som är huvudfrågan, utanperspektivet är mycket mer närliggande.Låt mig ta fasta på det som har nämnts när detgäller uppföljningsfrågan. Beträffande att stängaav så är principen egentligen knäsatt i detbulgariska fallet inom ramen för G 24, och där harSverige medverkat. fråga får därmedsitt svar.Jag hade överläggningar medenergidirektoratets chef inom EG, dvs. LorenzBrinkhorst, som satt ordförande på det senasteG 24-mötet. Han berättade att man i Bulgarienhar elen avstängd för att sedanfortsätta driften , detta för över huvud taget skall klara situationen. Detär alltså en ren nödreglering av eltillförseln. Det ären teknik som är möjlig att använda.Om man finner att en kärnkraftsreaktor utgör enomedelbar risk, är det självklart att den skallstängas. Det måste vara varje stats och ansvarigmyndighets uppgift att se till att så sker och inte tar den typen av risker.Göthe hade några synpunkter därutöver.När vi arbetar med Östeuroparamen är det klartatt vi har anledning att se till att den blir så stor --och detta området är prioriterat från regeringenssida -- att vi kan göra nytta för den på ett bra sätt.Sverige har mycket stora möjligheter, bättre än deflesta, bl.a. därför att vi, jämfört med andra, haren längre tradition när det gäller kärnsäkerhet,både på avfallsområdet och när det gällerreaktorerna.