prot · GG098 · 1992-10-16 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:8Fredagen den 16 oktoberKl. 9.001 § Kompletteringsval till justitieutskottet ochutrikesutskottetFörste vice talmannen meddelade att Folkpartietliberalernas riksdagsgrupp som suppleant ijustitieutskottet och utriksutskottet under ledighet anmält hans ersättareLola Björkquist.Förste vice talmannen förklarade vald tillsuppleant i justitieutskottetLola ()suppleant i utrikesutskottetLola ()2 § LedigheterFörste vice talmannen meddelade att Maj BrittTheorin (s) ansökt om ledighet för FN-uppdragunder tiden --den 27 november.Kammaren biföll denna ansökan.Förste vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för Maj BrittTheorin.Förste vice talmannen meddelade att AnneRhenman (nyd) ansökt om föräldraledighet undertiden --den 3 maj 1993.Kammaren biföll denna ansökan.Förste vice talmannen anmälde att (nyd) skulle tjänstgöra som ersättare för AnneRhenman.3 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1992/93:3 till skatteutskottet1992/93:32 bil. 1 till konstitutionsutskottetpropositionen i övrigt till bostadsutskottetSkrivelse1992/93:18 till näringsutskottet4 § Allmänpolitisk debatt(forts. från prot. 7)Arbetsmarknads- och regionalpolitikAnf. 1 ():Herr talman! Att vara en medelålders kvinnamed arbetslivserfarenhet, att vara en kvinnasom har känt sig behövd på arbetet och som har haftnödvändiga arbetsuppgifter, men som är varsladeller uppsagd, är en alltmer vanlig situation påarbetsmarknaden. Att vara varslad eller uppsagd,att ens arbetsuppgifter helt plötsligt inte är värdanågonting är en djupt kränkande situation förväldigt många kvinnor. Kvinnorna går också ofta uti en arbetslöshet som blir mer långvarig änmännens.I mitt län -- jag bor i -- där man ganskalänge stod emot den nuvarande lågkonjunkturen,har arbetslösheten naturligtvis också ökat väldigtstarkt för männen. är av deyrkesverksamma inom stålindustrin arbetslösa, ochmånga fler är varslade.De arbetslösa kvinnorna talas det emellertidmycket litet om. Det blir inte stora rubriker när detsägs att något skall läggas ned, när det exempelvisrationaliseras inom kommun och landsting. Det blirinte heller stora rubriker när banker ochförsäkringsbolag börjar att rationalisera -- detkanske bara är ett par kvinnor åt gången som måstegå. Just de här kvinnorna har emellertid en långarbetslivserfarenhet, och de har också en mycketbegränsad arbetsmarknad att gå ut på.Antalet arbetslösa ökar väldigt starkt, inte minstnär det gäller kvinnorna i vårt län. Antaletarbetslösa kommer också att stiga markant isamband med de inskränkningar som inte bara hargjorts utan som också planeras inom andra delar avden offentliga sektorn. Ett område som vi inte såofta talar om är post- och teleområdet.Naturligtvis kommer man också på den privatasidan, med fortsatt datorisering och förändratkontorsnät, att minska den traditionellaarbetsmarknaden för kvinnor. Jag talade tidigareom försäkringsbolagen, men bankerna är ju denstora krisbranschen.Vad har då de arbetslösa kvinnorna att förvänta sigav en förändring som utlovas genom sänkning avskatter och satsning på företag? Inte vet jag! Jag vetbara att mer än var sjätte av de arbetslösa ärungdomar, med övervägande antal unga kvinnor iåldrarna . När jag ser på Dalarnasarbetsmarknadskarta undrar jag hur man kanstimulera dessa unga kvinnor till en nödvändigutbildning. Hur skall man, i ett område där det intefinns någon tradition att satsa på högre utbildning,i den här situationen kunna säga till den ungakvinnan, att ''om du satsar på en ökad infrastruktur,dvs. utbildning, kommer du att klara dig bra iframtiden''?Den låga konjunkturen drabbar även andraområden, som detaljhandeln. Inom dessa områdenfinns dess värre också väldigt mångadeltidsarbetande kvinnor som är arbetslösa. Jaghar talat med Handels representanter om detta,som säger att det här är ett stort bekymmer. Dearbetslösa kvinnorna är dessutom starkt knutna tilldet lokala området och har svårt att tänka sig attpendla.I våra områden med tung verkstadsindustri, t.ex.Ludvika, , och --kanske har en vidare arbetsmarknad,men de tre tidigare nämnda kommunerna har detsannerligen inte -- visar det sig i dennalågkonjunktur, att när antalet arbetstillfällenminskar för männen så får också kvinnorna ta delav detta förhållande på ett negativt sätt.Varslen ökar och antalet arbetslösa kvinnor ökar.Vad säger man då till dem? I morse hörde jagnågonting ganska skrämmande när det gällerberedskapsarbeten, nämligen att man i daganvänder denna typ av arbeten som ett instrumentför att dölja behovet av fasta arbeten. Jag har intehunnit undersöka saken närmare, men jag skallgöra det.I diskussioner med borgerliga företrädare, påJungfrumässan i senast, om kvinnorsarbetsvillkor har jag fått höra att vårdnadsbidrageller möjligheten att öppna eget företag skall lösade flesta problem. För vem, undrar jag då. Gällerdetta för kvinnor med yrkeserfarenhet, men ifel bransch, eller gäller detta för unga kvinnor utanutbildning och utan god ekonomisk bakgrund?Anf. 2 ():Herr talman! I den ekonomiska situation som vibefinner oss i gäller det att finna lösningar som ökarsvensk produktivitet, lösningar som ger merproduktion med mindre resurser insatta.Nobelpristagaren i ekonomi, ,hävdar att ekonomiska incitament är det som drivermänniskor till ytterligare insatser. Med enförbättrad jämställdhet finns det i så fallekonomiska vinster att göra i samhället. Även omden generella standard- och löneutjämningendrivits långt här i landet jämfört med i många andraländer -- så långt att enligt nobelpristagarenhar förstört tillväxtincitamenten -- har kvinnorfortfarande lägre lön än män.Detta förhållande kan knappast beläggas med attkvinnor har sämre kunskaper -- tvärtom harsvenska flickor högre betyg i alla ämnen utom ifysik och i idrott. De har högregenomströmningstakt och högre examensfrekvensvid universiteten, men de innehar avprofessorstjänsterna. Relativt sett är kvinnor oftabillig arbetskraft. Hur absurt det än kan låta kandetta bli en tillgång i den nyaarbetsmarknadssituation som vi nu går in i.Om vi i stället utgår från det som de flesta av ossbetraktar som en normal arbetsmarknadssituation,är det från min utgångspunkt tre saker som utgörförutsättningen för jämställdhet påarbetsmarknaden:1.Samma utbildningsmöjligheter för män ochkvinnor.2.Könsneutral arbetsvärdering -- som vi har fått in ivår lag via EG.3.Jämnare arbetsfördelning i hemmen. Utan det fårkvinnor i gemen aldrig den tid arbetsmarknadenkräver när det gäller högkvalificerade jobb. Ävenhär har följt EG och tillsatt en grupp somskall studera hur man får män att göra mer ihemmet och i sin familj, bl.a. genom att i störreutsträckning sköta sina små barn.Man skall också komma ihåg att familjeansvaretinte bara handlar om . ISverige har familjediskussionen nästan barahandlat om vården av små barn, men även äldrebarn behöver omsorg, fast av annat slag, för attkunna utvecklas till trygga, kapabla vuxna, i envärld som sannolikt blir mycket hårdare än den somhär närvarande generationer har mött.Det är bra att vi har en jämställdhetsminister somtar frågorna på allvar och som inser vårt offensivaläge på detta område, i synnerhet i förhållande tillEG.Samtidigt skall man inte tro att jämställdhet är såenkelt som samma jobb, samma inkomst, sammaliv. Jämställdhet är mer av lika möjligheter, sammachanser att välja samma jobb och samma liv, mendet handlar också om att vara respekterad av sinfamilj och som människa i samhället som helhet --helt oavsett vilket kön man har råkat födas till ellervilket liv man har valt. Det går att vara jämställdutan att ha exakt samma förvärvsinkomst som sinpartner.Civilrätten är också en viktig del avjämställdhetslagstiftningen. Det inser mångakvinnor som förlorade pensionsrättigheter närriksdagen fråntog kvinnangiftorätten i familjens pensionsförsäkring.Det ligger nära till hands att tro att alla partier i vårriksdag har samma genuina intresse av att driva påutvecklingen mot ett samhälle där män och kvinnorhar samma möjligheter. Det tror jag också attdebattörerna i denna debatt har. Jag ifrågasätterinte den politiska viljan, men jag beklagar detstarka fackliga inflytandet över densocialdemokratiska politiken.Det var sorgligt, om än inte förvånande, att i tisdagskonstatera att socialdemokraterna iarbetsmarknadsutskottet satte fackets intressenframför kvinnornas. Ställningstagandet gälldehuruvida man skulle överväga ytterligare formellaåtgärder mot arbetsmarknadsparter som inte leverupp till lagens minimikrav. De borgerliga partiernaär här beredda att driva på parterna och användaskärpta lagliga medel om parterna inte lever upp tillkraven, medan socialdemokraterna helt hänvisadetill parterna. I valet mellan kvinnornas intressenoch parternas valde man fackets -- ett upplysandebeslut för de kvinnor som vill skynda påutvecklingen mot ett mer jämställt samhälle.När den nya jämställdhetslagen antogs våren 1991tog vi från moderathåll upp den fråga som påsistone fått förnyad aktualitet, nämligen hur mankommer åt sexuella trakasserier inomutbildningsväsendet. Jämställdhetslagen berörendast förhållandet mellan arbetstagare ocharbetsgivare, medan sexuella trakasserier påuniversiteten inte sorterar under detta. Enligt deundersökningar som gjorts är sådana trakasserierett påtagligt problem.Om något är en jämställdhetsfråga så är det rättenatt få sina kunskaper prövade på lika villkor, dvs.att ha samma möjligheter och samma rätt tillutbildning. När vi moderater tog upp detta iarbetsmarknadsutskottet hänvisademan till och sade att det inte går attkomma till rätta med problemen inomjämställdhetslagen. Att inte riktigttycks räcka för att i praktiken förhindra dessamissförhållanden är tydligt. Att lagstiftningsvägenkomma åt problemen tycks besvärligt; myckethandlar om attitydförändringar, som inom såmånga andra delar av jämställdhetsområdet. Nuhar man åtminstone på universitetbörjat ta itu med problemen.Så är det inom många delar avjämställdhetspolitiken: även om lagen är en hjälp,och skall vara en hjälp, handlar det ytterst förkvinnor om att själva tillägna sig inflytande ochmakt. Historien är inte precis späckad med gruppersom tilldelats sina rättigheter eller framgångar, utansnarare finner man i historien otaliga exempel pågrupper som tröttnat på sin situation och somdärför kämpat sig till rättigheter, makt ochinflytande. Det är det svenska kvinnor nu är i färdmed att göra. Det är vår uppgift att genomkönsneutrala regelverk i möjligaste mån stödjadenna process.I detta anförande instämde ()och (nyd).Anf. 3 ():Herr talman! Som vanligt drunknarjämställdhetsfrågorna i andra frågor. döljsjämställdhetsdebatten under rubrikenarbetsmarknadspolitik. Men jämställdhetsfrågornaär mycket vidare än så. De rör hela livet, frånvaggan till graven, vare sig vi finns ute påarbetsmarknaden, i utbildning eller i den privatasfären.Sätten att marginalisera kvinno- ochjämställdhetsfrågorna är många. Inomuniversitetsvärlden används begreppetjämställdhetspoliser om dem som arbetar förjämställdhet mellan män och kvinnor.Sydsvenskans sportchef skriver att svenskaidrottstjejer springer och ler och är för tunga ibaken. Det finns kvinnliga präster vars möjligheteratt predika i kyrkan är starkt begränsade, och de ärhänvisade till kontorsarbete etc. Min egendotterson har på dagis lärt sig ramsan''Pojkar är bäst, flickor luktar ruttet fläsk'' -- fasthans systrar är ju undantagna.Det här är saker som är svåra att komma åt. Dethandlar om attityder som grundläggs tidigt och somtar sig uttryck i användningen av såväl talspråk somkroppsspråk och handling.Folkpartiets kvinnoförbund antog ettkvinnopolitiskt program -- ett jämställdhetensABC -- där vi bl.a. tar upp att förskolepersonalenoch lärarna har ett ansvar för att skapa attityder förett mer jämställt samhälle och ömsesidig respektmellan pojkar och flickor, män och kvinnor. Vianser att skolorna måste aktiveras att bedrivajämställdhetsprojekt med eleverna och att detavsätts särskilda projektpengar för detta.Det handlar också om att uppmärksammaföräldrarna på att pojkar och flickor behandlasolika. Dessa frågor behöver tas upp iföräldrautbildningen i ökad utsträckning.En annan fråga som jag vill ta upp i det härsammanhanget är den ekonomiska krisen och hurkrispaketen slår i olika grupper i samhället. Bådekvinnor och män måste naturligtvis ta sin andel avansvaret för att lösa krisen, men bördorna måstefördelas rättvist. När nu krispaketens propositionerkommer anser vi att de måste innehållakonsekvensanalyser för olika grupper i samhället,inkl. kvinnorna, så att var och en ser hur åtgärdernaslår i olika grupper.I vårt kvinnopolitiska program skriver vi: ''FPKanser att politiska beslut, som har ekonomiskinnebörd, bör innehålla en särskildkonsekvensanalys avseende effekterna för kvinnor.Analysen skall redovisas offentligt. ''Den tredje frågan jag vill beröra är denjämställdhetsrörelse som är på gång på grund avvalresultatet , då andelen kvinnor iriksdagen minskade, men också i en del andrapolitiska församlingar. Detta ledde till en vrede,som sedan har utmynnat i skapande av nätverk,aktivering av det kvinnoparti som redan fanns ochtankar på ett nytt kvinnoparti. Det är en hälsosamreaktion, som inrymmer krav på ökat samarbetemellan kvinnor över partigränserna.Låt mig säga att jag inte tror att skapande av ettkvinnoparti är den bästa modellen. Jag tror att detär mycket bättre att jämställdhetsarbetet får en merframskjuten plats i de partier vi har. Det finns juförenande och åtskiljande frågor i kvinno- ochjämställdhetspolitiken. Forskningspolitiken, frågorom kvinnors hälsa, kvinnovåld är exempel påområden där vi har i stort sett gemensam syn, mendet finns andra områden där vi skiljer oss åt. Jagtänker på familjepolitiken, som är en fråga där vihar olika åsikter i den borgerliga gruppen. Jagtänker på lagstiftning om rätten till barnomsorg,som mitt parti företräder, och om vårdnadsbidragkontra barnkonto. Det har varit väldigttyst från oppositionen. Vad Ny demokrati tycker ifamiljepolitiken över huvud taget är jag inte hellerklar över, men kanske har något attsäga på den punkten.EG och jämställdheten har diskuterats tidigareunder den allmänpolitiska debatten, men jag villaktualisera frågan igen. Hotbilder har målats uppom att kvinnorna skulle trängas tillbaka tillhemmen igen. Men hur förklarar avsändarna avhotbilderna då det faktum att danska kvinnor underden tid har varit med i EG har fått enmycket framskjuten plats på arbetsmarknaden? Deligger nästan på nivå. har78 % och vi har av kvinnorna ute iförvärvsarbete.När man väger för- och nackdelar med ett inträdemot varandra och ser det ur ett kvinnoperspektivöverväger fördelarna -- det är min övertygelse.Kvinnors valfrihet när det gäller hemarbete ochyrkesliv främjas av att ett land har en god ekonomi,och för att vi skall få en positiv utveckling i Sverigefordras det att vi finns med i den gemensammamarknaden, inte står utanför den.Anf. 4 ():Herr talman! Varför har kvinnor inget eller mycketlitet förtroende för politiker? När Aftonbladetunder sparpaketsuppgörelsen gjorde enenkätundersökning om det fick alla vårapartiledare låga siffror. Nästan hälften avkvinnorna vill inte ha någon uppfattning alls ompolitikerna.I dagens ekonomiska diskussion försförhandlingarna på en sådan nivå att kvinnor intekänner igen sig. Det är mycket olyckligt eftersomförslagen i allra högsta grad berör kvinnor.Sparpaketen diskuteras i termer avvalutaspekulationer, marginalräntor,transfereringar och skatteväxlingar. Men vad blirdet för effekter av allt det här i det praktiska livet?Det har gjorts beräkningar som visar hurbesparingarna drabbar kvinnor respektive män. Vimåste få veta hur de har utfallit. Jag har just i dagställt en fråga om det till jämställdhetsministern.Jag tycker att det är viktigt att få klara siffror omdetta.Den fördelningsgrupp som finns påfinansdepartementet har en mycket viktigtuppgift när det gäller att förklara hur nödvändigakrisåtgärderna är och att belysa att alla måste varamed och betala. Ännu har jag inte sett något av dessarbete.Vi kan nu i stället läsa olika rapporter frånframstående ekonomer som drar olika slutsatser,och det är mycket förvirrande. LO:s rapport visaratt eftersom man nu minskar den inhemskaköpkraften genom att göra det dyrare för alla attäta, bo och leva så tar man bort en stor del avföretagens möjligheter att sälja. Och depressionenblir ännu värre.Andra rapporter säger att kostnadsnivåerna tillvarje pris måste sänkas, och en del förordardevalvering. tror att man kanbeställa ett ekonomiskt geni som kommer med nyateorier och därmed klarar ur den kris somden förda socialdemokratiskapolitiken har försatt oss i. Den enda hållfastaekonomiska politiken är en praktisk, sund ekonomimed vinstresultat som mål och utan spekulationermed vare sig pengar eller fastigheter. Här behövsdet fler kvinnliga ekonomer -- det är jag heltövertygad om -- så att vi får de kvinnligavärderingarna med i beräkningarna från början.För att vi skall kunna ha en bra välfärd med godbarnomsorg, bra utbildning, säker sjukvård och entrygg äldreomsorg måste räntorna enligt minuppfattning ned. Detta hör ihop. Därför måste vitillsammans bidra med ökade skatter och minskadeförmåner. Men det får inte ensidigt vara kvinnanstrygghet och rättigheter som offras.Herr talman! Lönediskussionerna är i full gång.Marknadens avtalsparter måste ta sitt ansvar ochsnabbt träffa avtal. Det har stor betydelse försvensk trovärdighet.Under senare delen av 80-talet harlöneskillnaderna mellan män och kvinnor ökat. kunde vi på Ekot höra vilka enormalöneskillnader som finns, inte minst inomsjukvården. Läkare har fem till sju gånger merbetalt än övrig sjukvårdspersonal. Och naturligtvisskall de ha mer betalt eftersom de har större ansvar,studieskulder etc., men det kan inte vara rimligtmed sådana enorma skillnader. Och det är bara ettexempel.Under den intensivaste delen av högkonjunkturenvar det inte låginkomsttagarna som fick de störstalönepåslagen, utan de som redan hade höga lönerfick ännu högre löner. Det är häpnadsväckande.Men slutsatsen av den utvecklingen måste bli att nunär vi har lågkonjunktur så måste de med lågainkomster få påslagen, om det nu över huvud tagetfinns några utrymmen för lönepåslag. Det krav vinu måste ställa på arbetsmarknadens parter är attdet är låginkomsttagarna som skall ha de ev.löneökningar som det finns utrymme för.Herr talman! Vi läser om överfall,våldtäkter, rån och slagsmål. Respekten förmänniskors liv och människors egendom minskar.Det behövs på flera områden skärpningar i svensklagstiftning för att återvinna repekten. Närlösningen ligger i att kvinnor skall få livvakt för attkänna sig säkra har det gått för långt, tycker jag. Vicenterkvinnor anser att det måste vara en absolutsista utväg. Naturligtvis är det gärningsmännen sommåste få sin integritet minskad -- det är i huvudsakde som måste bevakas.Arbetssituationen i vårt land är mycket tuff. Det ärnu viktigt att vi åstadkommer fler arbetsplatser,inte minst för kvinnor. Regering och riksdag måstefortsätta att vidta kraftfulla åtgärder motarbetslösheten. Arbetslinjen måste gälla. Det ärviktigt, inte minst för kvinnorna.Anf. 5 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag ger nu replik på BarbroWesterholms anförande, eftersom apostroferad i det anförandet.Anf. 6 (nyd) replik:Herr talman! Jag tackar talmannen för detta. Detkonstaterades att jag var ett borderlinefall -- det vartveksamt om jag skulle kunna få en replik. Detkanske är det faktum att det är så många kvinnoroch så få män här som gör mig till dettaborderlinefall.Barbro frågade mig var Ny demokratistår då det gäller de här viktiga kvinnofrågorna. av svaret gav jag då jag instämde i CharlotteCederschiölds anförande.Vi har i vårt parti tyvärr försummatkvinnofrågorna, vilket bl.a. har fått till resultat attvi befinner oss på jumboplats när det gäller antaletkvinnor i förhållande till antalet män. Detta ärnågonting som vi får ta tag i.Det är då viktigt att framhålla att vi verkligenstöder allt som kan bidra till kvinnofrid. Vi harabsolut ingen annan uppfattning än den som här harkommit till uttryck om det.I detta sammanhang kanske jag får framhålla attdet från en del partikamrater har kommit en delosolidariska förslag om bordellhus och liknande.Jag har i alla fall som partiets representant isocialutskottet starkt tagit avstånd från sådanatankar.Anf. 7 ():Herr talman! Det finns en växande kvinnovrede ivårt land, och det är egentligen inte så märkligt.Den politik som präglar samhällsutvecklingenhar haft och har sin udd riktad mot just kvinnor.Precis som sade tar numånga kvinnor saken i egna händer; de förstår vadkvinnoförbunden länge har förstått, nämligen attingen frivilligt lämnar ifrån sig makten -- den måsteman ta.Nu höjs allt fler röster från kvinnor utanförriksdagen och utanför de etablerade partierna föratt vi kvinnor i skall gå samman ochförsvara de positioner som kvinnorna i haruppnått. ställde berättigad fråga om det i en artikel i . Därför vill jag ägna de minuter som jaghar till mitt förfogande åt att fråga er andra som ärmed i den här omgången av debatten om ni ärintresserade av ett samarbete över partigränserna.När våra manliga partiledare nu har lyckats meduppgörelser vore det väl konstigt om inte vi påsamma sätt skulle kunna värna kvinnorna. Eller?Då tänker jag främst på de grundläggande, viktigakvinnofrågorna. För oss s-kvinnor är detkvinnornas egna arbete som är grunden förjämställdhet. Med det egna arbetet följer den egnainkomsten, oberoendet och friheten. Och visst harvi lyckats i . av kvinnorna mellan 16och har ett eget arbete. Ett av problemen ärden låga lönen. Var tredje kvinna tjänar mindre än10 ; det gör bara var tionde man.Inom alla yrkesgrupper och i samtliga tre storafackliga organisationer ligger kvinnor betydligtlägre i lön än sina manliga kolleger.Karin framhöll vikten av att satsa på delågavlönade. Jag vet att man iarbetsmarknadsutskottet nu har enats om enskrivning som innebär att satsningen på att minskalöneklyftorna är den stora jämställdhetsfråganunder 90-talet. Så långt var man enig. Men när detgällde frågan hur man skall gå vidare skilde man sigåt.Jag vill gärna fråga varför de borgerliga partiernainte fullföljer den här linjen och ställer upp påtanken att återinföra den solidariska lönepolitiken.Det var ju med solidarisk lönepolitik,ungefär , som klyftan mellan låg- ochhögavlönade minskade och därmed också mellankvinnors och mäns löner. , när principenom den solidariska lönepolitiken mer eller mindreslogs sönder till förmån för individuella lokalaförhandlingar förbundsvis, började löneklyftornaöka igen.Visst borde vi kvinnor här i kunna enaoss om att löneskillnaderna är en stor fråga och attvi måste satsa på de lågavlönade och därmed stöttaupp fackföreningsrörelsen, som kämpar för justdet. Då får vi också sätta den solidariskalönepolitiken i centrum.57,av kvinnorna arbetar inom offentlig sektor.De behövs där därför att vård och omsorg av barnoch gamla alltid måste utföras. Organiserar vi detinte tillsammans görs det på ett annat vis, och detbetyder att vi kvinnor gör det privat. Vi lämnar intebarnen och de gamla på gatan.Genom statens indragningar av statsbidrag tillkommunerna hotas nu vården och omsorgen. Detkan vi höra på radio och läsa om i tidningarna.Därmed hotas kvinnornas trygghet när de jobbaroch många kvinnojobb -- lärare, vårdpersonal,lokalvårdare, undersköterskor, osv. Nog borde välvi kvinnor här i kunna gå samman omkravet att kommunerna måste få sina statsbidrag såatt våra barn och gamla får sin vård och så attkvinnorna kan känna trygghet i sina jobb?Det har bildats ännu ett nätverk för kvinnor. Detbestår av ensamstående kvinnor som inte får vanligtunderhåll från papporna till sina barn. De harhittills fått ett generellt bidragsförskott. har deti en departementspromemoria föreslagits att dettaskall göras om och att bidragsförskotten skallinkomstprövas. Det är inte bra, tycker vi s-kvinnor.Det medför att man frångår den generellavälfärdens princip, och det gör att många kvinnorfastnar i fattigdomsfällan, dvs.