prot · GF0981 · 1992-03-20 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:81Fredagen den 20 marsKl. 9.00--11.071 § Svar på interpellation 1991/92:109 omrespekten för mänskliga rättigheter i JugoslavienAnf. 1 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat utrikesministernpå vilket sätt medverkar till att sökaåterställa respekten för de mänskliga rättigheternaför den albanska befolkningen i och andradelar av Jugoslavien.Fru talman! I hela det finns detca 3 miljoner albaner, huvudsakligen i Kosovo, sominte är en egen republik, utan en provins i Serbien.Också i finns många albaner. I Kosovoutgör den albanska befolkningen av dettotala invånarantalet. Även om den albanskabefolkningsgruppen är den tredje störstafolkgruppen i det , är albanernaenligt den konstitution som fortfarande gäller i deområden som styrs av regeringen i , enbarten minoritet. De är således ej erkända som ennation med utträdesrätt ur federationen.py2 > Svar påinterpellationery3 > pHistoriskt sett utgjorde dagens Kosovo kärnan i detmedeltida . Detta förhållande har självfalletfortfarande betydelse för förståelsen av demotsättningar som råder mellan serber och albaneri provinsen. har serbernas andel avbefolkningen där minskat, bl.a. som en följd avutflyttning och hög befolkningstillväxt blandalbanerna.Kosovoalbanerna har demonstreratmot det serbiska styret, med bl.a. krav pårepublikstatus. De federala och serbiskamyndigheterna har svarat med att sätta in militäroch polis samt att införa undantagstillstånd. Under1989 begränsades provinsens självstyre, och i juli1990 upplöste de serbiska myndigheternaparlamentet med motiveringen attprovinsregeringen motarbetade serbiska nationellaintressen. antog en nyförfattning som berövade Kosovo det mesta avautonomin. Detta fick bl.a. till följd att tiotusentalsalbaner som vägrade godkänna detta förlorade sinaarbeten. Många flydde till republikerna Slovenienoch Kroatien.Det är nödvändigt att ha denna korta historiska ochpolitiska bakgrund aktuell för att kunna förstå debakomliggande förhållandena för albanerna iKosovo. Det är riktigt, som det sägs iinterpellationen, att albanskspråkiga medierstängts, medan andra satts under tvångsförvaltning.Enligt samstämmiga uppgifter ägnar sig serbiskpolis i åt tortyr. Godtyckliga frihetsstraffutdöms närmast i administrativ ordning för albaner.Regimtrogna serber har ersatt avskedade albanskatjänstemän på många poster. Med rätta görs detalltså från kosovoalbansk sida gällande att man påalla samhällslivets områden är utsatt för enlångtgående diskriminering. Interpellantenssammanfattande konstaterande att grundläggandemänskliga rättigheter kränks i äralltså enligt min mening korrekt.Läget i provinsen utgör, trots att Kosovofrågan oftaglömts bort under inbördeskriget, en del avbakgrunden till de förhandlingar som initierades avEG och som fortfarande pågår om Jugoslavien.Dessa förhandlingar rör bl.a. minoriteternasställning -- exempelvis albanernas situation iKosovo -- i framtida statsbildningar på det fornaJugoslaviens territorium.Fru talman! Det finns således många skäl attuppmärksamt följa utvecklingen i Kosovo. Ettsjälvklart krav är att diskrimineringen av albanernaskall upphöra, likaså att självstyret bör återinföras.Att kränkningarna av de mänskliga rättigheternaskall upphöra i Kosovo och annorstädes i det fornaJugoslavien är ett lika naturligt som legitimt kravfrån svensk sida.Jugoslavien har som FN-medlem förbundit sig attfölja FN:s konvention om de mänskligarättigheterna. Som deltagare i den europeiskasäkerhets- och samarbetskonferensen harJugoslavien vidare åtagit sig att iakttaga vad somstadgas i ESK:s olika dokument om bl.a. mänskligarättigheter. Den påtalade, medstöd härav, MR-situationen iKosovo för den jugoslaviska regeringen. upp--godtyckliga arresteringar av individer som utövatsina grundläggande politiska rättigheter--förbudet mot och censuren av albanskspråkigamedia--godtyckliga polisingripanden samt--den lagstiftning varmed rättigheterna för upphävdes.Fru talman! Både den svenska och deninternationella uppmärksamheten har sedanstriderna utbröt i riktats främst mot demest överhängande hoten mot fred och säkerhet.Dessa hot tycks dock vara på väg att röjas undan.För regeringen är det därför naturligt att ånyoaktivt uppmärksamma och, när anledning finns,multilateralt eller bilateralt, framföra kritikbeträffande situationen för albanerna i Kosovoeller någon annanstans i . Vid debilaterala kontakter vi har med regeringen iBelgrad har detta skett. Så kommer naturligtvisockså att ske till dess förhållandena för albanerna iKosovo och andra delar av avsevärtförbättrats.Anf. 2 ():Fru talman! Jag ber att få tackautrikesministern för svaret. Bakgrunden till att jagställde denna interpellation är de rapporter som vifått från bl.a. , rapporter somsäger att 6 000 albanska lärare har avskedats och attalbanska barn vägras att släppas in på skolorna,liksom lärarna, att bortåt 100 000 eller fler än100 000 albanska barn därigenom vägrasskolundervisning, att professorer,universitetslärare och forskare avskedas från dealbanskspråkiga universiteten i , att avlärarna och forskarna vid ett universitet i fått gå och att universitetsbiblioteket harplundrats, att flertalet ledande albanska tidningarinte längre får utkomma, att tidningsförsäljareattackeras och att radio- och tevestationer harstängts.Från andra håll har jag uppgifter om arresteringaroch misshandel, t.o.m. förgiftningar avcivilbefolkning. Den serbiska polisen rapporterasägna sig åt t.o.m. plundring av affärer -- en sådanhändelse har tydligen inträffat i staden .Som utrikesministern sade, utgör albanerna 90 %av befolkningen i provinsen . De äruppenbarligen föremål för ett förtryck ochförtrampas av den serbiska polisen. Detta kan intevi som européer acceptera. ESK-traktaten ger ossbåde skyldighet att säga ifrån och att som nationgöra vad vi kan för att få en ändring av dennasituation till stånd.Jag vill därför uttala uppskattning avutrikesministerns svar på min fråga. I svaretskildras på ett riktigt sätt de oacceptablaförhållanden som råder för det stora flertaletalbaner i det tidigare . Utrikesministernlägger också ansvaret för eländet där det hörhemma, dvs. på den serbiska regeringen och denmaktapparat som den förfogar över.Kosovos ställning som autonom republik med ettväl utvecklat självstyre berövades Kosovo år 1990.Vid en folkomröstning som därefter ägde rumuttalade sig för att Kosovo skulle bli enoberoende stat, en suverän republik. Som sådanskulle Kosovo ha rätt att, om den så önskade,lämna på samma sätt som Slovenienoch har gjort.Vad som råder i Kosovo är, som jag ser det, ett slagsockupation, där alla tjänster nu tillfaller denserbiska minoriteten. Det är närmast ett rättslösttillstånd för det stora flertalet albaner som bor iområdet.Serberna begär skydd för de serber som finnsutanför det serbiska området. Det är helt rimligt attde gör det. De förvägrar emellertid albanernamotsvarande skydd inom de områden som serbernakontrollerar. Albanerna är den störstafolkgruppen i hela -- efter serbernaförstås -- efter det att kroatier och slovenier harutträtt.Det bästa stödet för Kosovoalbanerna är säkert attförhandlingarna om framtid, den s.k.Brysselkonferensen, fortsätter. Albanerna menaratt deras sak inte tillräckligt uppmärksammats i denhär . Vad Kosovoalbanerna, attdöma av deras uttalanden, önskar är att bli erkändasom egen nation med rätt till egen republik.Jag tar fasta på vad utrikesministern säger i slutetav sitt anförande, att regeringen aktivtuppmärksammar situationen och multilateralt ochbilateralt framför kritik beträffande situationen föralbanerna i samt att så kommer att sketills förhållandena för albanerna i Jugoslavienavsevärt förbättrats. Det är mycket positivt,mycket klart och tydligt uttryckt från regeringenssida.Jag har inget behov för egen del att förlängadiskussionen. Jag tycker att svaret ger precis det jagönskade. Men jag ställer en fråga tillutrikesministern, om nu tiden är lämplig för attbesvara den, om det är några åtgärder somregeringen kanväntas vidta. I så fall vore det intressant att få enredovisning. Inriktningen i svaret, vad regeringenalltså åtar sig, har jag ingenting annat än positivasynpunkter att framföra på.Anf. 3 Utrikesminister ():Fru talman! Jag delar bedömning attdet allra största hoppet för att kosovoalbanernassituation skall bli helt annorlunda och att de skallåterfå sin autonomi självfallet är fredskonferenseni inom EG:s ram. Det är alldeles klart,såvitt jag har förstått, att kosovoalbanernassituation är en av de frågor som kommer att ryckafram. Den har undanskymts av oron för ett störreinbördeskrig, men när man glädjande nognärmar sig en situation där man ser olika lösningarpå andra frågor tror jag att kosovoalbanernassituation åter kommer att rycka fram. Den måsteman också ta hänsyn till, annars får vi inte en fredligsituation i den forna Jugoslavien.I fråga om bilaterala kontakter är det, precis somjag sade i mitt svar, så att vi har ägnat mycketuppmärksamhet åt frågan. Jag kan nämna att jag iveckan haft besök av Bosniens utrikesminister.Bosnien är ju inte direkt berört av detta, men jagdiskuterade ändå kosovoalbanernas situation medutrikesministern. Glädjande nog kunde vikonstatera, och utrikesministern bekräftade det,att albanerna i har en bättre ställningoch en helt annan situation. Deras situation ärt.o.m. på väg att förbättras.Jag avser att ta vara på de möjligheter som bjudsför att ta upp kosovoalbanernas situation.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellation 1991/92:129 omÖsttimorAnf. 4 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig påvilket sätt regeringen följer de rättegångar somskall äga rum med anledning av massakern iÖsttimor och om regeringenkommer att ta några initiativ för att folkrättensprinciper skall gälla i Östtimor.Inledningsvis vill jag säga, som jag tidigare haftanledning att framföra här i kammaren, attregeringen noga och kontinuerligt följerutvecklingen i , i synnerhet eftermassakern i november förra året.Sverige har, som väl känner till,på olika sätt med kraft reagerat mot de tragiskahändelserna i huvudstad den 12november. Vi har, i likhet med flera andra länder,hos den indonesiska regeringen begärt att rättsligaåtgärder skall vidtas mot de skyldiga. Indonesiensregering har också agerat, bl.a. genom att tillsättaen särskild . Dessrapport innehåller bl.a. stark kritik av hur vissamilitära befattningshavare agerade. Vissa åtgärderi form av militära avskedanden har redan vidtagits,vilket vi också välkomnat. Att ytterligare ansvarigaför massakern, militära såväl som civila, inom kortkommer att ställas inför rätta ser vi också som ettsteg i rätt riktning. Rättegångarna beräknas varaslutförda före parlamentsvalen ochvara öppna för allmänheten. Enligt uppgiftkommer även utländska jurister ges möjlighet attbevittna rättegångarna. Vi kommer naturligtvis attfölja rättegångarna i första hand genom vårambassad i Jakarta.På frågan om regeringen avser ta några initiativ föratt folkrätten skall gälla i vill jag säga attvi har vidtagit flera åtgärder i dettasyfte. Inte minst gäller detta med avseende på MR-området där vi, både inom olika FN-fora och isamtal med företrädare för den indonesiskaregeringen, har protesterat mot brott mot dessarättigheter. Vi anser att det både är en rättighet ochen plikt att reagera mot kränkningar av mänskligarättigheter. Vid årets möte med FN:s kommissionför de mänskliga rättigheterna var Sverigemedförslagsställare till en resolution somsedermera ledde till ett konsensusuttalande avkommissionens ordförande, där bl.a.dödsskjutningarna fördöms och allvarlig orouttrycks över MR-situationen i . Vidareuppmanades den indonesiska regeringen attunderlätta tillträdet till för humanitäraorganisationer.Den har aldrig accepteratIndonesiens annektering av . Denna är juett brott mot folkrätten, vilket vi också i olikasammanhang har framhållit vid upprepadetillfällen. Vi har även ställt oss bakomtanken på en folkomröstning i för attfolket där skall få utöva sin rätt tillsjälvbestämmande.Vi stöder givetvis också förslaget om att åter få igång en dialog mellan och omÖsttimor och att FN engageras i frågan.Anf. 5 ():Fru talman! Jag skall be att fåtacka så mycket för svaret. Det gläder mig attregeringen noga och kontinuerligt följerutvecklingen i , som det står i svaret. Detär ett bra svar som jag har fått på min fråga.Händelserna har ju verkligen väcktmycken oro och förbittring.Utrikesministern har tidigare här i kammarenbetonat att regeringen skall följa dessa frågor, inteminst när det gäller mänskliga rättigheter generellt.I handlar det ju i allra högsta grad ommänskliga rättigheter. Den massaker som denindonesiska militären iscensatte förraåret var väldigt upprörande. Våldet i harfunnits ända sedan annekteradeÖsttimor och kommer med all sannolikhet attfinnas kvar så länge situationen är som den är ochtills den timoresiska befolkningen själv får taställning till sin framtid.Det är bra att stödjer förslaget om att få igång en dialog mellan och ochatt FN engagerar sig i frågan. Om skalldriva frågan om mänskliga rättigheter gäller detockså att ta initiativ. I denna akuta situation är detväldigt viktigt att de rättegångar som pågår följs avandra stater. Det är bra att också följerdessa rättegångar.I svaret sägs att regeringen kommer att följarättegångarna i första hand genom vår ambassad iJakarta. Vill utrikesministern utveckla detta litet?På vilket annat sätt kommer man att följa dem?Utrikesministern redogör för starkt kritiserat vissamilitära befattningshavare, vilket lett till att vissamilitärer avskedats. Men ministern tar inte uppanklagelserna mot dem som deltog i sorgetåget ochsom utsattes för massakern . Det ärväldigt viktigt att reagera mot dem som iscensattemassakern. Det sägs dock i svaret att ytterligareansvariga för massakern, militärer såväl som civila,kommer att ställas inför rätta och attregeringen ser detta som ett steg i rätt riktning. Jagtycker att man borde överväga hur man skall ageranär det gäller anklagelserna mot de har kritiserats av eninternationell juristkommitté, som menar att deninte uppfyller internationellt erkänd standard vadgäller opartiskhet, tillförlitlighet och tekniskkompetens. De säger att de anklagade inte hellerfår möjlighet att välja vilka som skall försvara dem.De har vänt sig till oberoenderättshjälpsorganisationer. Men de får inte lov attanvända dem till sitt försvar. Det är inte helleracceptabelt, om det nu skall föreställa en rättsstat.Dessa rättshjälpsorganisationer får inte ens närvaravid rättegångarna. Här finns all anledning attbevaka hur det går till.Vidare redogör utrikesministern för hur Sverigeagerar i FN:s kommission för mänskliga rättigheter,fördömer dödsskjutningarna i och ärmedförslagsställare. Det är mycket bra. Denindonesiska regeringen uppmanas också att tillåtahumanitära organisationer komma in i Östtimor.Jag tycker att det är väldigt viktigt att följa upp denhär uppmaningen. Har följt FN-beslutet?Jag vet att en parlamentarisk delegation frånPortugal planerade att resa till mycket dividerande slutade det dock med attdet blev omöjligt för delegationen att resa dit. Detär inte heller acceptabelt att en parlamentariskgrupp inte får åka dit, när situationen är som den äroch det förekommer så mycket kritik.Det är framför allt frågorna om de civilas situationoch i vad mån de humanitära organisationerna fårmöjlighet att komma in i som jag vill attutrikesministern kommenterar.Anf. 6 Utrikesminister ():Fru talman! Jag delar att oberoende observatörer måste fåfölja rättegångarna. Enligt den information som jagfått, har vi från svensk sida kontakt både med Rödakorset, som är en part, och med ett oberoenderättshjälpsinstitut i som faktiskt kommeratt bistå med advokathjälp under rättegångarna.Detta är den ena sidan av saken. Den andra är attaustraliska observatörer från organisationen har uttryckt önskemål om att få närvara vidrättegångarna. Vi vet också att ett antalrepresentanter för vissa större ambassader harbegärt tillstånd att närvara. Om det visar sig attäven utländska ambassader får närvara är viberedda att låta en svensk ambassadtjänstemanbevista rättegångarna. Det gäller då i första hand --och det tror jag också överensstämmer med IngelaMårtenssons förslag -- att vid rättegångarna motcivila och demonstranter försöka få en egenobservatör, om detta tillåts. Annars får vi ageragenom rättshjälpsinstitutet och de olikaorganisationerna.När det gäller de åtalade militärerna är det troligastatt det blir fråga om någon form av krigsrätt. Dåblir det knappast möjligt för utomstående att varanärvarande.Jag kan bara instämma i att det finns anledning föross att fortsätta att verka för att humanitäraorganisationer och parlamentariska observatörerskall få tillträde till Östtimor.Anf. 7 ():Fru talman! Jag tycker att det är mycket bra att densvenska regeringen följer frågan och att detinternationella samfundet uppmanas att göradetsamma. Det är som sagt upprörande att såmånga människor har dödats. Det är också mycketviktigt att man tar del av anklagelserna mot decivila. Utan att ha provocerat blev fredligademonstranter beskjutna med påföljd att ca 180personer dödades. Sedan förföljdes de sombevittnat det hela. Skulden lades sedan på vissa avdessa personer. Detta är mycket upprörande, ochman måste följa rättegångarna och se till att de skerpå ett acceptabelt sätt. Jag har en uppgift om attden oberoende rättshjälpsorganisationen inte fårfölja rättegångarna, men jag hoppas verkligen attså inte är fallet. Min förhoppning är att det blir enså oberoende och rättvis rättegång som möjligt ochatt kommer att verka i den riktningen. Isvaret tycker jag mig märka att man är intresseradav frågan, och det gläder mig.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1991/92:123 omrelationerna mellanySverige och baltstaternaAnf. 8 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att medverka till att det utges en vitbokom agerande gentemot de baltiskaländerna under . Hon frågarockså om jag är villig att medverka till att svenskaicke sekretessbelagda dokument i dessa frågor görstillgängliga för forskare.Sveriges relation till de baltiska staterna underandra världskriget rymmer förvisso mycken tragik,och frågan engagerar än många människor ivårt land.Jag tror liksom att ökad kunskapom de faktiska förhållandena under kriget ärnödvändig för att vi skall kunna byggavidare på ett förtroendefullt samarbete mellan ossoch våra närmaste grannländer i öst.År 1990 skrev förre arkivchefen vid professorWilhelm på utrikesnämndens önskemåltre promemorior. En handlade om Sverigeserkännande av , och Litauensanslutning till , en omöverlämnandet av baltiskt guld till Sovjetunionenoch en om baltutlämningen. De två förstnämndahar sedan i något utförligare form publicerats i enskriftserie från militärhögskolan.Jag håller med om att förhållandena ytterligare börbelysas. Sedan jag tillträdde har vi diskuterat dennafråga. För sedan gav jag professor iuppdrag att sammanställa en översikt över Sverigesförhållande till . Den skall omfattaperioden från fram efterandra världskriget och utges i skriftlig form.Det är den historiska forskningens uppgift attanalysera dessa förhållanden i sitt sammanhang. Ensådan forskning hindras inte längre av sekretess,och det är självklart att ingen förvägras tillgång tillallmänna offentliga handlingar.Uppgifterna om att skulle hålla tillbakahandlingar sedan sekretessen upphört är felaktiga.Den citerade forskaren har uppgett för UD:sarkivchef att uppgifterna bygger på ettmissförstånd. Han har haft problem att få tillgångtill vissa enskilda arkiv, vilka ligger utanför UD ochinte berörs av tryckfrihetsförordningen ochsekretesslagen. Allt material i ämnet som finns iUD:s arkiv från den aktuella tiden är tillgängligt.Jag vill också framhålla att vi ingalunda försökertysta ned dessa frågor i våra kontakter medföreträdare för , och Litauen.Tvärtom talar vi öppet även om de mindre bekvämadelarna av vår gemensamma historia.Anf. 9 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret på min interpellation, och jag är till fredsmed det svar som jag har fått.Historiska händelser och skeenden kan ju aldriggömmas undan i förhoppning om att de skallglömmas. Det är väsentligt att historien skrivs medutgångspunkt i svenska dokument som statsmakteninnehar och inte med utgångspunkt i uppgifter iutländska tidskrifter, även om dessa till synes är välinitierade.Upphovet till min interpellation var en kritiskartikel i tidskriften , som beskriveravsaknaden av dokumentation om vårt landstidigare förhållande till som ett öppet sår.Tidskriften hänvisar till förre utrikesministern bryska avvisning att det inte är till gagnför någon, inte för de baltiska staterna och inte förSverige, att rota i det förgångna. Att uttala sig pådetta sätt som förre utrikesministern gjorde är bådeokunnigt och ansvarslöst.Det kan i viss mån vara förståeligt attsocialdemokrater inte gärna vill ha allt det somhände i relationerna med på bordet,eftersom det var under socialdemokratisktledarskap som allt skedde.Nu måste ändå även göra upp med sittförflutna. Att kravet kommer just från Tysklandoch får man ha förståelse för, eftersomVästtyskland ständigt har tvingatsatt göra upp med sitt förflutna.Det är mycket tillfredsställande attutrikesministern nu har tagit initiativ till endokumentation om tidigare förhållande tillBaltikum och att dokumentationen kommer attavse än åren under och strax efterandra världskriget.Dokumentationen kan bidra till en nyansering. Ivissa fall kan det förhoppningsvis också presenterasförklaringar till ställningstagande ochhandlande i dessa känsliga frågor.Jag har med tillfredsställelse noterat attutrikesministern delar min åsikt om att det blir svårtatt bygga vidare och ha ett förtroendefulltsamarbete mellan vårt land och , omman inte klarar ut de tidigare relationerna ländernaemellan.Det är också tillfredsställande att tidskriften påstående att inte vartillgängliga för forskare är felaktigt. Öppenhet motforskare är nödvändig när sekretesstiden har löptut.Till slut vill jag dock fråga utrikesministern vad''översikt'' innebär. Jag hoppas att det inte blir ettalltför översiktligt dokument. Det bör ocksåinnehålla mindre händelser, som ändå kan vara avbetydelse för helheten.Anf. 10 Utrikesminister ():Fru talman! och jag har sammauppfattning. Man måste vara öppen i fråga omhistorien, vilket också är viktigt med tanke på hurvi skall kunna gå vidare när det gäller relationernatill de baltiska staterna. Jag tror också att det ärmycket väsentligt att den översikt som professorWilhelm skall göra inte bara kommer attgälla de händelser som vi ju gärna tänker på, dvs.händelser som anknyter till andra världskriget.Dokumentationen kommer att gå längre tillbakaoch täcka även självständighetstiden. Jag tror attdetta är mycket väsentligt för att man skall kunnafå ett perspektiv och kanske vissa påminnelser ocherinringar med avseende på framtiden.Min kännedom om professor att gå till väga gör att jag inte är så orolig föratt detta inte kommer att vara något av betydandeintresse och en fyllig redovisning. Jag tror att vi kanvänta oss detta.Anf. 11 ():Fru talman! Jag tackar även för detta svar. Jagtycker nämligen att det är mycket viktigt när vi tartag i denna fråga att den också blir belyst ur olikasynpunkter.Självfallet är det forskarna som skall görautvärderingen. Men det underlag som UD läggerfram måste ändå vara så heltäckande som möjligtoch belysa att det förekom, om jag har läst rätt,affärstransaktioner som kanske inte var såhedersamma för oss. Men detta måste tas med såatt det blir en helhet och så att vi också får vårtställningstagande gentemot Sovjetmakten belyst.Jag tror att detta är viktigt, i synnerhet föreftervärlden. Och det är viktigt att vi tar tag i dettanu när vi skall bygga upp våra relationer med debaltiska staterna.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1991/92:127 omyrkesförbud i . 12 Utrikesminister ():Fru talman!