prot · GG0916 · 1992-11-04 00:00:00 — Jag menar med andra ord attdet , även om jämställdhetslagen är ganska ny,kan var dags att utvidga JämO:s befogenheter.Jämställdhet är inte en fråga bara för och omarbetslivet.Herr talman! Det talas mycket om att den politiksom nu förs i landet inte skulle stå på kvinnornassida, ja rent av vara kvinnofientlig. Jag anser dockatt den nuvarande politiken inte är merkvinnofientlig än den tidigare förda politiken. Jaghåller med om att det är mycket sombåde behöver och kan göras för att förbättrakvinnornas situation på många olika områden. Menjag tycker inte att Vänstern, som den själv oftatycks tro, har varit särskilt progressiv ellerförutseende på detta område.Den tidigare förda politiken i vårt land har varitmycket bra på att få ut kvinnan påarbetsmarknaden och att ändra hennes roll. Dethar ur många aspekter varit bra. Men politiken harockså varit bra på att nedvärdera det arbete somutförs i hemmet. Man har t.ex. inte gjort något föratt få det arbetet ATP-grundande, vilket vikristdemokrater har arbetat för och påpekat undermånga år.Framför allt Vänsterns av sig själv högt prisadeaktiviteter för att ändra kvinnorollen och få utkvinnan i arbetslivet har befäst kvinnans uråldrigauppgift och tradition att vårda och serva. Denarbetsmarknad socialdemokraterna erbjödkvinnan var nämligen starkt segregerad och blevdet ännu mer.Kvinnans traditionella hemarbete, vård ochomsorg, fick hon ta med sig in i den offentligasektorn. Dit ville inte männen. De placeradekvinnan där för att, som det kan tyckas, få hanäringslivet för sig själva, vilket också all statistikvisar att de i princip fortfarande har. finnssåledes en statusfylld manlig arbetssektor och enkvinnlig arbetssektor med lägre status.Indoktrinering och nedvärdering av olika gruppersarbetsinsatser har fortsatt. Löneskillnaden mellankvinnors och mäns arbetsinsatser ökar i stället föratt minska, trots att de har likartadearbetsuppgifter. Det kvinnor utför, framför allt omdet de utför är traditionella kvinnouppgifter,värderas lägre än mäns insatser.Att i det läget, som många gör, tala om hot motjämställdheten vid ett utökat EG-samarbete kannästan tolkas som hyckleri. Kvinnans status måstehöjas i alla sammanhang -- i , i EG-ländernaoch i . Det handlar om ett 100-procentigtmänniskovärde.Vi kristdemokrater anser att principen om attkvinnor liksom män skall ha möjligheter attförsörja sig själva måste gälla. Men kvinnors ochmäns beslut om förvärvsfrekvens måste präglas avvalfrihet, om man nu har möjlighet att välja.Jag anser att kvinnans arbete skall uppvärderas påalla nivåer. Mycket av det arbete som kvinnor utföri hemmet i form av bl.a. barnomsorg skall avlönas.Därför vill vi kristdemokrater ha vårdlön. Detanser vi är ett rättvise- och jämställdhetskrav. Detskulle också kunna få såsom konsekvens att arbetetinom vård och omsorg fick en högre status. Det ärdags att kvinnan och mannen ses som detkomplement som de är till varandra och att manplacerar dem jämsides bredvid varandra. Lika lönför lika arbete är ett grundkrav. Det får inte varamer kvalificerat i lönehänseende att stå vid enmaskin än att hjälpa och vårda människor. Det ärfråga om jämställdhet och människors lika värde.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslagtill yttrande.Anf. 53 () replik:Herr talman! säger att honanser att den politik som förs av den borgerligaregeringen inte är mer kvinnofientlig än den somtidigare har förts. Det tycker jag är etthäpnadsväckande uttalande av borgerliga regering som vi nu har för enekonomisk politik som kommer att innebära att flerkvinnor kommer at bli arbetslösa. Dengemensamma sektorn, som har så oerhört storbetydelse för kvinnors möjligheter attförvärvsarbeta, är man nu i full färd med att försökarusta ned. Det kallar jag att driva en kvinnofientligpolitik.Dessutom finns det en rad förslag från denborgerliga regeringen som har sin udd riktad direktmot kvinnors arbete och därmed också motjämställdheten mellan kvinnor och män.Sedan säger att visocialdemokrater har nedvärderat kvinnor ochkvinnors arbete, att vi har hänvisat dem till dengemensamma sektorn. Vad det handlar om är att vihar gjort tidigare oavlönat arbete till avlönatarbete. Vi ger kvinnor ersättning för det arbete deutför, det arbete som den borgerliga majoriteten nuär i full färd med att åter göra oavlönat.Att uppvärdera kvinnoarbetet sade MargaretaViklund var viktigt. Det håller jag med om. Dåmåste man också ta konsekvenserna av det och inteskära ned resurserna för den gemensamma sektorn,där de flesta kvinnorna arbetar. Det blirmindre pengar till den gemensamma sektorn ochmindre pengar att avlöna kvinnorna för.Det talas om frihet att välja. tarupp frågan om vårdlön. Vad är det för frihet och förmöjlighet att välja för kvinnor? Vi vet ju att destörsta löneskillnaderna mellan män och kvinnorgrundläggs . Det finns statistik som visardet. Det beror bl.a. på att kvinnorna tvingas att tahuvudansvaret för familj och barn. Tror MargaretaViklund att denna utveckling kommer att öka ellerminska om vårdnadsbidrag eller vårdnadslöninförs?Slutligen kan jag inte låta bli att komma med denkommentaren att Kds tydligen har släppt kravet påvårdnadslön. Den slutsatsen måste man dra av denkrisuppgörelse som vi har kommit överens om. Jagfunderar naturligtvis på hur Kds kan sitta kvar iregeringen i en sådan situation.Anf. 54 ()replik:Herr talman! Det var många frågor som BeritAndnor ställde. Jag börjar med den första frågan.Att den politik den här regeringen för inte skullevara mer kvinnofientlig än den tidigare fördapolitiken tycker jag att man kan hålla med om. Omman bara tittar på den representation som finns iden här salen i , tycker jag inte att dentidigare politiken, som bl.a. förts av , har fört in fler kvinnor i det här rummet.Att kvinnorna blev hänvisade till den offentligasektorn när de sökte sig ut i arbetslivet är egentligenbakgrunden till den situation som vi har , BeritAndnor. Det är därför som kvinnorna i så väldigtstor utsträckning finns inom den offentliga sektorni dag. Den arbetslöshet som hotar, och som viredan har, är ju en konsekvens av den tidigare fördapolitiken, att man satte kvinnorna just där. Dettycker jag är ganska sorgligt. Vi får betala nu förvad den tidigare förda politiken har drivit fram.Vårdlön, ja, visst trodde jag att den frågan skullekomma. Jag anser inte att vårdlön på något sättskulle vara mindre jämställdhetsbefrämjande ännågra andra insatser, tvärtom. Här har vimöjligheter, precis som jag framförde tidigare, attsätta ett pris på det arbete som utförs i hemmetredan där och få med oss den statusen ut i samhälletigen, så att vi också kan få det omvårdnadsarbetesom talar sig varm för högre prissatt.Det tycker jag är ett rättvisekrav. Det är en vinkelav det hela.Jag vill inte heller tro att de generationer som i i samhället ser på manligt och kvinnligt påsamma sätt som vi gör, utan mer på helheten. Vadär bäst för oss i det liv och den familjesituation somvi har? Här tror jag inte att det handlar om maneller kvinna, utan här handlar det om att vi skallhjälpas åt med vården av och omsorgen om barnenoch familjen. Det är för framtiden vi arbetar.Visst var vårdlönen med i krisuppgörelsen. Menden kom inte ur politiken för den skull, utan denfinns fortfarande kvar som ett alternativ att arbetavidare med. Regeringen har inte avsgat sig sittansvar för den ännu.Anf. 55 () replik:Herr talman! Trots de brister vi kan se när det gällerjämställdhet mellan kvinnor och män i det härlandet, är det ett faktum att är det land därman har kommit längst med jämställdheten mellankvinnor och män. Vi kan gå igenom område efterområde. Detta är ingen slump eller någonting somhar skett bara av sig självt.Det är naturligtvis en medveten politik som liggerbakom att den svenska kvinnan har en unikt starkställning i det svenska samhället. Det beror på enmedveten socialdemokratisk politik, en politik somhar fått styra det här landet ochsom ligger till grund för att det ser ut som det gör . Det är detta vi måste slå vakt om.Jag ser att den borgerliga majoritet som vi har idenna riksdag och som vi har i regeringen nuallvarligt hotar kvinnornas ställning och rättigheter,det vi har uppnått. Detta är ett faktum. Förslagen är många, och de kommer, om defår genomföras, att slå hårt mot kvinnorna.Beträffande representationen har faktisktArbetarpartiet socialdemokraterna ökat sinrepresentation av kvinnor i . Tyvärr har vifått in en del nya partier, däribland Kds, där detkanske är litet sämre med representationen avkvinnor. Det kanske säger något mer om hur detförhåller sig inom respektive partier.Sedan kommer jag till priset på kvinnors arbete.Jag frågar : Vad är priset påkvinnors arbete? Är det i månadeneller vad är det? Vad tycker ären lämplig ersättning för kvinnors arbete?Avslutningsvis vill jag bara säga att den borgerligaregering som vi nu har är ett allvarligt hot motkvinnor och kvinnors ställning i det svenskasamhället. Vi måste slåss mot detta hot. Tyvärr harvi kvinnor även i denna riksdag som inte är bereddaatt ställa upp i den kampen, som inte är beredda attställa upp på att kvinnorna i landet ävenfortsättningsvis skall kunna ha ett eget arbete ochen egen lön, det som är grundbulten för kvinnorsfrihet och för jämställdhet mellan kvinnor och män.Anf. 56 ()replik:Herr talman! Jag håller med om att harkommit mycket långt på jämställdhetsområdet, ochdet är mycket positivt. Jag är också mycketangelägen om att jämställdheten skall få finnas kvari vårt land. Men det handlar även om jämställdhetmellan invdivider och inte enbart mellan kön.Vad man har glömt i allt sitt jämställdhetsarbete ärden part som har kommit i kläm, nämligen barnen.Man har förändrat kvinnorollen och tyckt att detvarit mycket bra -- och jag ställer upp på det urmånga olika aspekter -- men har inteändrat mansrollen. Ändrar man en roll i ettsammanhang påverkas också den andra rollen ochäven den tredje rollen. Den tredje rollen harbarnen. De har kommit i kläm ijämställdhetsarbetet. Jag kan inte se det på någotannat sätt.Sedan till frågan om representationen. Ja visst harandelen kvinnor i kammaren minskat jämfört medtidigare, och det beklagar jag verkligen. MenSocialdemokraterna har ju suttit här massvis medår -- 40--, jag kan inte riktigt komma ihåg hurmånga år det är -- och då är det väl ändå merbeklagligt att man inte har kommit längre än har kunnat fylla åtminstone sin kvot, 50-50.Berit Andnor sade att är priset påkvinnoarbetet. Nej, det tycker jag inte. Vid desenaste diskussionerna om vårdlön,vårdnadsbidrag, eller vad man nu skall kalla det,fanns det många olika bollar som man kastade med.Som jag ser det är det inte enbart pengarna detgäller. Det är också fråga om ett symboliskt värdeoch en början på att man nu även sätter ett pris pådet arbete som utförs i hemmet. Vem är det somsäger att det är kvinnan som skall utföra det? Därmåste ni vara mycket fastlåsta.Det handlar om att man har ett gemensamt arbeteatt utföra. Det handlar också om valfrihet, att fåanvända dessa pengar till vad man vill. Vill jag varahemma är det okej, och då får jag vara det. Vill jaganvända dessa pengar till barnomsorg, har jagmöjlighet att göra det. Det kan vara barnomsorg avolika slag. Det handlar alltså om en ökad valfrihetoch ingenting annat, och det är den vi vill ha.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 57 HANS () replik:Herr talman! Jag trodde ett tag att jag var direktapostroferad eftersom vänstern för en stor del avsamhällsutvecklingen. Men jag får väl acceptera attockså socialdemokratin får falla under vårbeteckning.Margareta säger att hon accepterar ensjälvständig kvinnoroll, och det tycker jag ärmycket glädjande. Det är faktiskt många i hennesparti och i rörelsen kring hennes parti som enligtmin mening har gjort mycket genom decenniernaför att bekämpa en frihetlig och självständig linjenär det gäller kvinnorollen.Det är som här har sagt: Grunden förkvinnans självständighet är hennes oberoendeförsörjningsmässigt. Grunden är att ha en egenekonomi och kunna fatta egna beslut. Så är det intepå många ställen i , och än mindre på andrahåll. Kvinnan är ofta ett bihang till mannen, iblandnästan bokstavligt, juridiskt, socialt ochtrygghetsmässigt med försäkringar och mycketannat.Vi har kommit mycket långt. Vi har säkerligenkommit längst. Men det är långt kvar, vilket jag harförsökt att påpeka i mina tidigare anföranden.Sedan till lönen för kvinnomödan, vårdlönen. Jaghade samma fråga som . De 2 500kronorna var bara en början -- jag fruktar det -- ochdet skulle bli mer sedan. Det är den verkligakvinnofällan. Jag tror att det skulle vara någontingsom drog bort kvinnan från samhällslivet och frånyrkesarbetet.Vi skall tvärtom förändra våra roller, både kvinnoroch män, och ta ett gemensamt ansvar. Jag delarMargareta oro över att många barnkommer emellan i samhällsutvecklingen ochfamiljeutvecklingen efter skilsmässor och annat.Det är mycket obehagligt att se hur många barndrabbas psykiskt och socialt när de hamnaremellan. Vi måste satsa mycket mer på barnen ivårt samhälle.Jag tror inte att valfriheten blir så stor, eftersomvårdlönen inte ger någon försörjningsmöjlighet.Valfrihet är att ha en bred arbetsmarknad och ettbra välfärdssystem som ger trygghet till kvinnan,barnen och familjen, och som ger ett stöd till ettjämställdhetsarbete för att förändra både mäns ochkvinnors roller.Jag är rädd att den utveckling som Kds står för bådesom parti och som deltagare i den borgerligaregeringen är vägen som går bakåt i tiden, en vägsom inte är progressiv och som inte gagnar kvinnor,utan tvärtom låser kvinnan vid spisen. Det är vadjag är rädd för.Anf. 58 ()replik:Herr talman! Det är sorgligt om Hans Anderssonhar en så negativ uppfattning om vad Kds står föroch vad vi kristdemokrater vill. Efter vad HansAndersson tror skulle viljabekämpa kvinnans självständighet och frigörelse,eller hur man skall uttrycka det, men det är helt fel.Vi kristdemokrater talar om alla människors likavärde. Vi talar om att människan har etthundraprocentigt människovärde oavsett kön, ras,ideologi eller vad det nu kan vara. Det gäller bådemän och kvinnor. Män och kvinnor skall ha sammamöjligheter och förutsättningar att ta till vara justsina möjligheter, förutsättningar och det man harfått med sig.Det sades att vårdlönen är en kvinnofälla som maninte förstår. Jag kan inte förstå varför man servårdlönen som en kvinnofälla. Jag ser den som etträttvisekrav. finns det ungefär 200 000barnfamiljer i vårt land som inte får någonting avstatens och kommunernas subventioner när detgäller barnomsorgen. Man går miste om ca 50 000,60 000 eller kanske . Jag kan inte se någon rättvisa i det.Om man då vill se till att dessa människor kan få etterkännande av sin insats, och också ge de andrasom ändå klarar av sin barnomsorg på annat sättdenna möjlighet att få välja barnomsorgsform försina barn, kan jag inte se det på annat sätt än somett rättvisekrav och en möjlighet även för barnen.Om man följer denna linje, vilket jag innerligthoppas, kan man lyfta fram barnens situation isamhället. Det är, precis som Hans Anderssonsäger, viktigt att vi gör det i dag.Anf. 59 HANS () replik:Herr talman! För att ge större valfrihet menar vi attdet är mycket bättre att välja linjen att utökaföräldraledigheten för föräldrarna. Man bör förövrigt också införa kvotering så att män stimulerasatt ta ett större ansvar, och man bör dessutom byggaut barnomsorgen. Man skall skapa en samhälleligtrygghet så att alla har rätt till och tar del avvälfärden.När det gäller lika värde är vi helt överens. Jaggläder mig åt att ändå uttryckersig så tydligt när det gäller kvinnornas rättigheter,självständighet och lika värde. Att MargaretaViklund menar att den utveckling som givit kvinnanmöjlighet till självständighet och försörjning harvarit en bra utveckling tycker jag är bra. Men jag ärrädd för, som jag tidigare sade, att den utvecklingsom Kds är med om att administrera inte kommeratt gagna kvinnan.På samma sätt har jag sympatiserat med uttalandenom världens fattiga och vikten av u-hjälp, och jagsåg med sorg hur Kds gick med på att pruta bort u-hjälpen för att klara den svenska räntekrisen. Påsamma sätt menar jag, att om vi skall satsa påbarnen, kvinnans rättigheter och familjernastrygghet, kan vi inte gå på den enda vägens linje,även när den med socialdemokraterna harblivit den gemensamma vägens linje. Det är denväg som innebär att man skär ner den offentligasektorn, spar in på välfärdsanordningar och tar bortden trygghet som finns för barn, kvinnor ochfamiljer. Det är speciellt obehagligt att se närmarknaden får ta över punkt efter punkt inommassmedia och annat som stimulerarmarknadskrafterna att skapa moden och somförstör en positiv och trygg utveckling för barnen.Jag tror egentligen inte att man gillar detta allsinom Kds-leden. Jag tror inte att MargaretaViklund gillar det ur kvinno- eller barnsynpunkt.Men hon får åka med i den bilen när man åker påmarknadsvägen. Den anses ju vara den enda vägen.Jag beklagar det djupt för barnens och kvinnornasskull.Anf. 60 ()replik:Herr talman! Man kan ju gå många olika vägar föratt nå ett mål. Vårt mål tycks vara gemensamt,nämligen att försöka att få det bättre för barnen.Jag tycker att det är positivt.Men jag ställer mig mycket tveksam till att bygga utbarnomsorgen i detta läge. menarväl den kommunala, den offentliga barnomsorgen.Den hörde naturligtvis till den tidigare fördapolitiken här i landet. Då ville man ha in alla barn iden, under skenet att man ville ta hand om dem.Jag vill inte kritisera barnomsorgen och säga att denpå något sätt har varit dålig. Den är mycket bra, ochvi behöver ha den som komplement, men vibehöver också ha alternativ och möjligheter att fåvälja den barnomsorgsform som vi anser vara braför vår familj och för våra barn.Jag tycker att det är litet konstigt att HansAndersson plockar in u-hjälpen i det härsammanhanget. Om Kds inte hade varit med ochfört förhandlingarna, kan jag upplysa om att u-hjälpen hade dragits ner mycket mer än vad somskett på förslag av bl.a. Socialdemokraterna.Vi vill ju satsa på trygghet. Vi vill också satsa påfamiljerna. Det är den politik som Kds vill föra.Den politiken går inte på något sätt emot dejämställdhetssträvanden som vi har talat om här idag.Andre vice talmannen anmälde att HansAndersson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 61 (nyd):Herr talman! De övergripande målen ijämställdhetspolitiken som formulerades 1988 stårfast. De innebär att kvinnor och män skall hasamma rättigheter, skyldigheter och möjligheterinom alla väsentliga områden i livet.Jämställdheten kan främjas på många olika sätt. Enmotsats till jämställdhet är könsdiskriminering.Men det är inte hela sanningen.Könsdiskriminering kan vara negativ eller positiv.Med positiv könsdiskriminering menar man somregel diskriminering som syftar till att öka ellerfrämja jämställdheten mellan män och kvinnor.I regeringsformen finns en bestämmelse som lyder:Lag eller annan föreskrift får ej innebära, att någonmedborgare missgynnas på grund av sitt kön, om ejföreskriften utgör led i strävanden att åstadkommajämställdhet mellan män och kvinnor eller avservärnplikt eller motsvarande tjänsteplikt (2 kap. 16§RF).På ett område finns det en särskild lag omjämställdhet, och det är i arbetslivet. I lagen,jämställdhetslagen, står det att lagen har tilländamål att främja kvinnors och mäns lika rätt ifråga om arbete, anställnings- och andraarbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet,dvs. jämställdhet i arbetslivet. Det sägs också attlagen siktar till att förbättra kvinnors villkor iarbetslivet.Detta är ju gott och väl. Men hur är det iverkligheten? Kvinnor har inte samma rättighetersom män i dagens . Jag tänker beröra ettspeciellt område, nämligen mäns sexuellatrakasserier av kvinnor på arbetsplatsen.Forskning har visat att attityden till sexuellatrakasserier, vare sig de förekommer på enarbetsplats eller i andra sammanhang, ärdensamma. Våldet mot kvinnor och barn är ettuttryck för det kvinnoförakt som finns på alla plani samhället. Först när det erkänns som ettkönsförtryck, kan åtgärder sättas in. Så länge detförekommer våld mot kvinnor tänker i varje fall jagta alla tillfällen i akt att i denna kammare lyfta framdessa problem. Man kan inte stämpla förövarensom avvikare, socialt utslagen, alkoholist eller somoffer för en olycklig barndom. Den diskrimineringav kvinnor som samhället tillåter är grogrunden.Många kvinnor känner sig hotade. Är detjämställdhet att inte kunna ta tunnelbanan hemutan risk att bli trakasserad, att inte kunna arbetasent utan att ta sig hem via egen bil,make eller per telefon beställd taxi, att inte kunnagå sent hem från kommunala kommunikationer, attinte kunna gå genom ett grönområde, att intekunna motionera ute utan sällskap eller vakthund,att inte kunna öppna fönstren om man bor på nedrebotten eller att ta till icke legala hjälpmedel för attfreda sig?Våldet mot kvinnor har ökat. dödasen kvinna i Sverige.Hur många törs anmäla sexuella trakasserier påarbetsplatsen, med risk för att bli förlöjligade ochhånade. Detta om något är den värsta sortenskönsdiskriminering. Måste vi ha kvinnojourer ävenpå arbetsplatserna?En bra början är att projektmedel på två miljonerkronor beviljas för att förebygga sexuellatrakasserier på arbetet. Jag tror att man måstebörja redan i skolan för att lägga grunden till ennödvändig attitydförändring. Ett känt problem äratt i brytningen mellan nian och gymnasiet skakasgrundvalarna för flickorna. Grundskolanssjälvsäkra flickor förvandlas till gymnasiets osäkratjejer. Måste vi införa obligatorisk utbildning isjälvförsvar för flickor?Vi måste få en öppen och saklig debatt i samhället.Manssamhället måste lära sig att respekterakvinnors personliga frihet. Först då det målet ärnått, kan vi tala om ett jämställt samhälle.Efter mitt inlägg i debatten omarbetsmarknadsutskottetsjämställdhetsbetänkande, ber jag att få yrka bifalltill hemställan i detta.Anf. 62 ():Herr talman! är det sitt sätt en segerns dag förkvinnorna i . Många fler kvinnor är tidigarehar blivit valda, och den första svarta kvinnan harfått en plats i senaten.Här hemma i har vi det, både historiskt ochinternationellt sett, förhållandevis jämställt. Det ärstora förändringar som har skett de senasteårtiondena. har kvinnor t.ex. på ett helt annatsätt än förr utbildning och förvärvsarbete. Kvinnorhar fått mycket större chanser att forma sina egnaliv. Det har gjort dem ekonomiskt oberoende. Mendet är långt kvar innan verklig jämställdhet mellankvinnor och män har uppnåtts och innan alla harsamma chanser och möjligheter. På en hel delområden har förändringarna gått i stå ellertillståndet till och med försämrats.Kvinnor har sämre möjligheter till makt ochinflytande. Det gäller såväl i arbetet som i politikenoch i facket. Studie- och yrkesval är mycketkönsbundna.Det avgörande i jämställdhetsarbetet måste varaatt göra jämställdheten till en mansfråga likamycket som en kvinnofråga. Vi måste ge och tahälften var av både makt, inflytande, pengar,hemarbete och familjeliv. Det är fortfarande så atten karl som har tur får tag i en kvinna som sköterhela hemarbetet, medan en kvinna som har tur fårtag i en karl som sköter hälften. På politisk väg kanvi knappast kvotera dammsugningen ellermjölkinköpen.En nyckel för att engagera männen i hemarbetet äri stället deras roll som pappor. Männen måsteuppmuntras att utnyttja inte bara de lediga dagarsom man får vid barnets födelse, utan också denvanliga föräldraledigheten, ledighet för vård avsjukt barn, deltidsarbete när barnen är små osv.För det krävs inte bara ''förstående'' arbetsgivare,utan arbetsgivare som faktiskt har klart för sig attdet är utvecklande för alla att ta hand om barn ochatt den som ägnar tid åt detta får kunskaper ocherfarenheter som är till nytta också i andrasituationer.Vi liberaler anser att arbetstiderna ocharbetsorganisationen måste anpassas efter denenskildes, dina och mina, önskemål och behovunder olika perioder i livet.