prot · GG0921 · 1992-11-11 00:00:00 — Besittningsskyddetgäller som bekant för upplåtelser som överstiger ettår.Det står helt klart att framför allt många storamarkägare medvetet kringgått beslutgenom en övergång till korttidsupplåtelser.Riksdagen utgick från att flertalet markägare skullevara intresserade av att få ennyttjanderättsinnehavare som var villig att åta sigen effektiv och långsiktig viltvård på fastigheten.Jag vill påpeka att markägarna i den nya jaktlagengetts ett uttryckligt ansvar för viltvården.Enligt vår mening bör regeringen ges i uppdrag attkartlägga de olika upplåtelseformer för jakträttsom uppkommit och utvärdera omdessa står i överensstämmelse med riksdagensintentioner om en god viltvård. Uppdraget börredovisas till . Vidare bör regeringenåterkomma till med förslag om hurbesittningsskyddet kan stärkas.Jag yrkar bifall till reservation nr 1.Anf. 87 (nyd):Herr talman! Detta inlägg kan verka banalt, mendet ger en bild av den krassa verklighet som måstebelysas.Jakttidsbeslutet av den 12 november 1991föranledde mig att skriva min motion nr 806 för attsöka ändra flummiga, orealistiska förordningar.Vid jakt av rådjur t.o.m.den 31 december gäller bl.a. för attdrivande hund får användas. Det låter väl korrektoch bra, såvida inte skarsnö råder, dvs. att djurenunder ansvarslös jakt fullständigt skär sönderbenen.Plötsligt får jag nu tillåtelse att jaga ytterligare enmånad. Tyvärr måste jag emellertid under nattenbyta hund eller dressera om den. Fr.o.m. den 1januari gäller inte längre jakt med drivande hund.Nu är det bara tillåtet med s.k. stötande hund.Vad är då en stötande hund? Enligt 16 § ijaktförordningen definieras detta naturens mirakelsom en hund som inte driver eller förföljer vilt merän högst fem minuter.Låt mig exemplifiera ett naturtroget skeende. Enkall vintermorgon innan solen riktigthunnit gå upp, går jag ut för att jaga rådjur. Skarenligger halvtunn på den halvmeterdjupa snön. Dethar fallit cirka nysnö under natten.Det är perfekt väder för en lyckad jakt. Skaren ärdessutom tillräckligt stark för att bära hunden, menhur blir det med rådjurenefter det att jag släppt hunden börjardrevet skalla i skogen. Jag tittar på klockan, ochtidtagningen startar. Hunden får bara driva ochförfölja rådjuret i högst . Skam tillsägandes har jag, liksom de flesta, inte enhundraprocentigt rådjursren hund. Hunden har nuskällande drivit i och tjugoåttasekunder. PLötsligt tystnar drevet. Det är tyst och . Vad har hundengjort ? Har den tyst drivit rådjuretoch överträtt lagen eller har detvarit tappt, dvs. att ingen lagöverträdelse har skett?Plötsligt river hunden i igen. Drevet går skallandeunder och . Jagmåste ju hålla tiden. Jag blir förtvivlad. Minnattliga dressyr har inte lyckats. Till min glädje serjag plötsligt att hunden driver en skogshare som fåttsin vintriga päls. Sedan blir det tappt igen.Skallet återupptas och tjugofemsekunder. Vad skäller hunden på? Är det ett rådjur,en hare, en fågel eller något annat djur som justsprungit förbi framför nosen på hunden? Hundenkommer tillbaka till husse efter tjugotvå minuteroch . Då slår mig en tanke. Tänkom hunden följt sina naturliga instinkter och tystdrivit ett rådjur. Djupt deprimerad måste jagacceptera denna möjlighet.I min depression kommer funderingarna. Vem skallkunna kontrollera att denna förordning efterföljs?Skall man sätta någon form av timer på hunden såatt den tvärnitar oavsett om denskäller eller inte? Vem kan rimligen bedöma omhunden drivit rådjur? Hur bedömer mantidsmässigt en tyst drivande hund? Vem kanbedöma om hunden däremellan drivit annat vilt?Hur räknar man i så fall ut tidsfördelningen, ochvem är kapabel att göra det?Det konstiga med denna förordning är att omhunden bryter emot den finns det ingen påföljd.Varför skall det då finnas regler och förordningar?Regler och förordningar skall vara klara ochentydiga. Det bör finnas en viss möjlighet tillefterlevnad, eller hur är det? Det enda som ärkristallklart med denna förordning är att den äroklar.Vid behandlingen av motionen har utskottetuppenbarligen inte velat förstå innebörden ellerfunnit det mer motiverat att krypa bakom formellateknikaliteter. Jag önskar att skall delamin uppfattning att denna bestämmelse ärutformad på ett så orealistiskt sätt att den i detnärmaste är omöjlig att efterleva i praktiken.Riksdagen bör alltså tala om för regeringen att denmåste ta initiativ till ett klarläggande eller, om såerfordras, en författningsändring. Jag skall medstort intresse ta del av det kommandevoteringsresultatet.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till minreservation nr 2 i jordbruksutskottets betänkandenr 4 om jakt och viltvård.Anf. 88 ():Herr talman! Detta betänkande frånjordbruksutskottet behandlar några motioner omjakt och viltvård. Det är inte första gången vidiskuterar de frågor som berörs i betänkandet, ochjag tror inte heller att det blir sista gången.Att jag gör den bedömningen beror på att det finnssaker och ting på det här området som fortfarandeinte är tillfredsställande. Det är frågor som berörs imotionerna och som vid utskottsbehandlingen intehar kommit närmare sin lösning.Jag tänker använda mina minuter till att beröraproblemet med de stigande priserna förjakträttsupplåtelse. När det gäller dessa priser kanman antingen beskriva de värsta avarterna ellerockså den prisnivå som t.ex. storskogsbrukettillämpar.Jag tänker uppehålla mig vid det senare.Låt mig ändå nämna den annons som under fleraveckor fanns i en dagstidning.Det var någon som ville sälja en markbit på 3,9hektar. Denna mark ingick i ett jaktvårdsområdepå . Priset för dessa varutsatt till . Vi får väl förmoda att manäven ville sälja jakträtten på den övriga marken.Detta är ju ett extremt exempel. Det måste jagerkänna. Men det är ju okänt hur många sådanaföreteelser som florerar.För att begära åtgärder mot stigande priser behöverman inte hänvisa till sådana fall. Det räcker mer änväl att peka på att människor som jagat sedan deförst orkade bära ett gevär nu tvingas sluta på grundav att det kostar för mycket. Det är ofta människorute i skogsbygderna som arbetat i skogsbruket.Vistelsen ute i naturen och jakten har varit en delav deras liv. För dem känns det svårt att semänniskor med tjockare plånböcker ta överjaktmarkerna. I det sammanhanget är detanmärkningsvärt att det är det statligaDomänverket som går i spetsen för att höjaprisnivån.Man kan ju också ta betalt för jaktmarken på olikasätt. Det finns långsiktiga arrendeavtal som ävenkan ge arrendatorn en chans att bedriva en braviltvård. Det finns andra sätt, som enligt minmening är mindre lämpliga. Man kan bl.a. genomanbud sälja jakträttsupplåtelsen, eller också kanman ta betalt genom förskottsbetalning förtilldelade djur.Nu kan den invändningen göras att upplåtelse avjakträtt är civilrättsliga överenskommelser därgrundprincipen måste vara att avtalsfrihet råder.Det har man ju gjort i betänkandet. Det kan välvara rätt till en viss del, men nog måste detförhållandet att det handlar om djur, i detta fall viltlevande, göra att vi måste se till andra skäl än till derent civilrättsliga. Jag ser nog en viss skillnadmellan att sälja t.ex. en traktor och att sälja ett viltlevande djur som kan befinna sig påolika markägares marker.Jag har mycket svårt, av flera skäl, att se det somhänder på jaktens och viltvårdens område somöverensstämmande med de intentioner som finns ilagstiftningen på området. Jag befarar att vi kan fåen, milt sagt, mindre bra utveckling på jaktensområde om människor inte får råd att fortsätta medsin jaktutövning.Jag tror att man kan förvänta sig en markant ökningav olaga jakt, för vem kan i skogenlägga bössan på hyllan?Herr talman! I betänkandet finns mycket litetförståelse för de problem som berörs i motionen.Det blir väl till att återkomma. Eftersom minmotion till en del har tillgodosetts i reservation 1,vill jag yrka bifall till denna.Anf. 89 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlas somsagt motioner från allmänna motionstiden i våras.Det gäller till stor del samma frågor sombehandlades i kammaren för mindre än ett årsedan. Därför har utskottet beslutat att i fråga omnågra av dem tillämpa s.k. förenklat betänkande.Bland de motioner som fått en förenkladbehandling i utskottet finns en om vårjakt på ejder.Att utskottet nu avstyrker den motionen innebärinte att frågan inte är aktuell. Jag förmin del anser att vi måste komma fram positiv och konstruktiv lösning på denna förskärgårdsbefolkningen så angelägna fråga. Jagförutsätter att frågan återigen kommer uppmotionsvägen och att utskottet då ger den en litetmer fördjupad behandling.En motion som vi emellertid har behandlat meraingående är den av mina partikolleger . Den tar upp frågan om lagenom jaktvårdsområden. Motionärerna pekar på attden lagen ger möjlighet till en relativt långtgåendeinskränkning i de enskildas jakträtt.Vårt härvidlag eniga utskott anser att samverkanmellan jakträttsinnehavare i största möjligautsträckning skall grundas på frivilligaöverenskommelser. Eftersom tidigarehar beslutat om ökade möjligheter till frivilligsamverkan, t.ex. inom älgjakten, har vi anledningförmoda att lagen om jaktvårdsområden till viss delhar förlorat sin betydelse i sammanhanget.Det är skälet till att vi förutsätter att regeringen ilämpligt sammanhang, som vi säger iutskottsbetänkandet, uppmärksammar de frågorsom och tar upp i motionen. Denmotionen är alltså synnerligen positivt behandlad,kan vi konstatera.En motion från Socialdemokraterna, som IngeCarlsson och har yrkat bifall till,syftar egentligen till planstyrning av priserna påjaktarrenden. Man vill helt enkelt ha enprisprövning på jaktmarksarrenden och ett stärktbesittningsskydd för jaktmarksarrendatorer.Det är en lösning som har prövats på jordbruketsområde, med mycket dåliga erfarenheter. Vi harför inte så länge sedan gått ifrån prisprövning påjordbruksfastigheter, därför att lagstiftningen intefungerade i verkligheten. Vi vet också attförstärkning av besittningsskyddet förjordbruksarrendatorer har bidragit till att minskautbudet av jordbruksarrenden.Det finns ingen möjlighet att sätta lagen om tillgångoch efterfrågan ur spel. Försöker vi göra det,uppstår det alltid andra vägar att betala för enprodukt som är attraktiv och som man vill kommaåt. Jag tror att det är mycket viktigt att slå vakt omden avtalsfrihet som nämnde,framför allt i det här sammanhanget.Jag kan hålla med om att det förefaller vara högapriser, särskilt i vissa delar av landet. Säkraste sättetatt få ner de priserna är ju att se till att öka utbudetav arrenden. Det utbudet ökar vi förvisso integenom att strama upp arrendelagstiftningen på detsätt som här föreslås.Det är helt enkelt på det sättet att detbesittningsskydd som gäller förjaktmarksarrendatorer i hög grad har bidragit tillatt minska markägarnas lust att bjuda ut arrendenpå långsiktiga stabila avtal. Om vi stärkerbesittningsskyddet ytterligare, finns det en risk föratt viljan att arrendera ut på långsiktiga kontraktkommer att minska ännu mera och i vissa delar avlandet rent av upphöra.Med andra ord tror jag att vi skall gå precis raktmotsatt väg när det gäller besittningsskyddet förjaktmarksarrenden. Om vi löser uppbesittningsskyddet, är jag övertygad om att vikommer att få ett ökat utbud.Nydemokraten raljerade litet grandöver bestämmelsen om möjligheten att jaga meds.k. Jag tror att självförstår att det scenario som han målade upp inte ärsärskilt gångbart. Såvitt jag vet och har exempel påfrån de flesta län som jag känner till, kommer detunder de förhållanden som han här beskrev -- snömed skarp skare -- inte att vara tillåtet att släppanågon hund över huvud taget. har jumöjlighet -- och tillämpar den också -- att beslutaom totalt hundförbud när det råder sådanaförhållanden.Jag tycker för min del att möjligheten att jaga medstötande hund -- och den ökning som sker av jaktmed stötande hund -- är en väg i rätt riktning. Detär en klart humanare typ av jakt att användahundraser som driver mycket korta stunder,jämfört med drivande hundar som är benägna attförfölja sitt byte i . Så jag tycker att detär litet grand att skjuta över målet, när ArneJansson beskriver en situation som inteuppkommer i praktiken.Anf. 90 () replik:Herr talman! Det var första gången jag fick höraordet planstyrning när vi diskuterar jaktfrågor.Men den dagen måste väl komma denockså.Jag skulle vilja säga till att det ärframför allt två saker som jag ömmar för när detgäller jakt. Det är för det första att vi skall kunnasköta en viltstam på bästa sätt och för det andra attjakten även fortsättningsvis skall kunna varatillgänglig för var man -- och även kvinna; ocksåkvinnorna har ju alltmer börjat att jaga.Då ser jag som ett problem att priserna bara rusar ihöjden. Det innebär att en mängd jägare framöverinte kommer att ha möjlighet att fortsätta att jaga.Prishöjningarna gör också att viltet inte sköts påbästa sätt. Har man betalat ett högt pris för attnedlägga en älg -- köpt en älg ''på rot'' -- smäller detvid första skymten man får se av en älg. Intresset attvårda viltstammarna kommer mycket lätt i andrahand, när kommersiella intressen alltmer kommerin i bilden.Jag förstår att det är ett problem att hitta former förhur man skall komma till rätta med det här. Jag harfull förståelse för att markägaren vill disponera sinmark som han finner bäst, men jag tror att manmåste kräva förståelse av alla när det gäller attsköta den viltstam som vi har.På något vis måste vi komma fram till någranormer -- god sed eller vad vi nu skall kalla det --för att viltet skall vårdas på bästa sätt. Jag är heltövertygad om att den utveckling som vi ser nukommer både jägarna och viltet att lida väldigtmycket av, om den fortsätter.Anf. 91 () replik:Herr talman! Det finns inte några belägg för att detskulle råda något samband mellan högaarrendepriser och dåligt utförd viltvård. Det finnsdäremot exempel på motsatsen, att de som harviljan och förmågan att betala ett marknadsmässigtpris också har förmågan och möjligheten att skötaviltvården på ett långsiktigt sätt.Det skulle vara väldigt intressant att veta hur detJohn och skisserar skallgå till i verkligheten. Vem skall bestämma priset påjaktmarksarrenden, om inte de som träffats för attförhandla om detta?Skall vi tillsätta något slagsjaktmarksarrendenämnd som sitter i politiskt möteoch beslutar om att det eller det arrendet är skäligtför den och den marken? Skall vi ha det förfarandesom en majoritet försökte åstadkomma i fråga omprissättning på jordbruksfastigheter, att länsvisanämnder skall bestämma vad som är skäligt pris påi det här fallet jaktmarksarrenden?Anf. 92 () replik:Herr talman! Det är mycket möjligt att det intefinns några undersökningar som visar att viltvårdenblir sämre när priserna stiger. Men man kan juförsöka göra en bedömning utifrån vad somegentligen är naturligt.Det ligger väl ändå nära till hands att har man ingabindningar till den trakt där man jagar och man harbetalt ett väldigt högt pris, då vill man ha valuta förpengarna. Förhållandet blir ett annat när folk påorten har möjlighet att fortsätta jaga. De så att säganästan känner igen de djur som brukar vistas påmarken, och det är väl alldeles klart att man då fåren bättre viltvård.Carl G säger att frågor om priser skallöverlåtas till dem som förhandlar. Men skerdet inga förhandlingar, utan ofta är det ju direktivsom jägarna möter. Det allra värsta är att statligaDomänverket nu går i täten och trissar upppriserna. I den här församlingen har vi möjlighet attge andra direktiv till verket.Jag vill åter poängtera att jag har svårt att se viltetpå samma sätt som man ser på en traktor, en bil, enfastighet eller vad det nu vara må som är föremålför försäljning. Viltet rör sig fritt och passerar olikaägares marker. Ena dagen är det på ett ställe ochnästa dag kanske en mil därifrån. Den som harjakträtten äger djuret bara vid skottillfället, då detråkar passera den plats där jägaren befinner sig.Nog borde det väl ändå vara möjligt att få till ståndnågra normer för hur man skall bedriva viltvården.Hela lagstiftningen är till för viltet, och jag menaratt då får inte någonting annat ta över. Jag medgeratt det här är svårt, men på något vis bör vi få tillstånd normer som innebär att vi sätter viltet främst.Anf. 93 () replik:Herr talman! vidgår att hans kravbygger på antaganden och inte på något somfaktiskt framkommit i verkligheten. Det är bra. Jagkan bara upprepa vad jag har sagt, att jagtror att det säkraste sättet att skydda viltet ochviltvården i detta fall är att det kommer till ståndlångsiktiga avtal mellan arrendatorer ochmarkägare. Det når vi bäst genom att moderniseraoch liberalisera arrendelagstiftningen.Anf. 94 () replik:Herr talman! menade att vår motionandades att vi vill införa någon form avplanstyrning. Det är inte det frågan handlar om.Den handlar om huruvida normala inkomsttagareskall kunna fortsätta jaga. erkänneratt han håller med om att priserna är för höga påmånga håll i vårt land. Det är dem vi vill dämpa.1987 beslutade enhälligt att man skullekunna komma tillbaka med en priskontroll. Dendåvarande socialdemokratiska regeringen gavSvenska jägareförbundet i uppdrag att följaprisutvecklingen och vid behov anmäla tillregeringen i vilken utsträckning åtgärder skullebehöva övervägas. Både i motionen och i mittanförande har jag försökt informera om att detfinns många starka skäl för att komma tillbaka tillregeringen med förslag till åtgärder.När vi tog upp denna fråga i utskottet hade vi förststöd från Ny demokrati. Att vi skulle få stöd frånVänsterpartiet utgick vi från. Jag förstår att vi intefår igenom vårt förslag här . Men jag ärförvånad över att , som i andrasammanhang uttrycker att de värnar om de små isamhället, inte minst de små jägarna, inte kantillstyrka reservationen.Anf. 96 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är tid att kommatillbaka med denna fråga. Vi vidhåller att bör komma med förslag omåtgärder till regeringen. Vi har ju den mestkompetenta regeringen. Den borde kunna se till attbeslutet, som är , verkställs.Anf. 97 () replik:Herr talman! Jag vill rätta på enpunkt. Jag har inte sagt att vi har för höga priser påjaktarrenden. Jag har sagt att vi har höga priser påjaktarrenden. De är inte för höga så längeefterfrågan på sådana arrenden är betydligt störreän tillgången. Det är planstyrning, ,om vi här i ställer krav på åtgärder sominnebär att vi skall fatta politiska beslut som i sintur avgör vilken prisnivå vi skall ha på en produkt,vilken vara det än är fråga om. Jag har svårt attförstå att vi just på denna punkt skulle behöva görasådana ingrepp. Ett sådant resonemang har t.ex.aldrig förts när det gäller jordbruksarrenden, inteens när priserna på jordbruksarrenden var myckethöga i förhållande till jordbrukets övriga villkor.Den situationen har, dess värre, klarats upp påannat sätt, nämligen genom att utbudet har ökatoch priserna sjunkit.Anf. 98 (nyd) replik:Herr talman! försöker låta påskinaatt den situation jag relaterade inte var verklig,utan uppdiktad. Det jag har relaterat är i högstagrad verklighet. Man skall skilja på teori ochpraktik. Verkligheten måste belysas. Teorin kanman diskutera, men man kan inte diskutera bort enverklig situation. Det har faktiskt fallit oerhörtmycket snö norrut. Det jag har beskrivit sker nu.Om förordar jakt med stötandehund, och säger att det är bra, borde jag kunna fåsvar på mina frågor. Det finns en förordning, menom man bryter mot den finns ingen påföljd. Jagställde en del frågor om de kriterier man skall utgåfrån vid bedömningen. Vem bedömer tidsmässigten tyst drivande hund? Vem bedömer om hundenhar drivit annat vilt då man inte haft ögonkontaktmed hunden? Vem kan säga att kriterierna äruppfyllda?Anf. 99 () replik:Herr talman! Jag skall gärna hålla med ArneJansson om att vi skall ha bestämmelser som intekan misstolkas. Vi har i utskottet skrivit om dettaoch sagt att vi får förutsätta att myndigheterna, idetta fall , följer utvecklingen ochser till att bestämmelserna är tillämpbara.Jag tycker att man skulle dra slutsatsen att det, omman har en hund som den beskriver,enligt den definition som finns, inte är enstötande hund. Hundföraren har då överskridit deförordningar som finns. bör följadenna relativt nya och, som jag tycker, lovandeutveckling, att man använder hundar som driverkortare tid.Anf. 100 (nyd) replik:Herr talman! Om håller med om attlagen är luddigt utformad och svår att efterleva,borde samstämmighet råda om ett bifall till minreservation. I förlängningen kan detta innebära enform av sanktion av djurplågeri.Anf. 101 i (kds):Herr talman! Jag vill först lugna de närvarande ochsäga att jag inte tänker använda de jagär uppsatt för på talarlistan. Mitt anförande blirbetydligt kortare.Utskottets betänkande är, som jag ser det, ett fallframåt vad gäller den enskildes jakträtt. Detförutsätts att regeringen skall återkomma i fråganom lagen om jaktvårdsområden och rätta till enlagstiftning som bl.a. innebär inskränkningar avmindre markägares möjligheter att själva förfogaöver jakten på sina marker. Utskottet ställer sigt.o.m. bakom de principiella synpunkterna imotionen där denna fråga tagits upp. När resultatetav denna översyn av lagen finns på bordet, bör vikunna besluta om nödvändiga justeringar.En annan fråga som jag har tagit upp i ett särskiltyttrande är den generella älgjakten. Jag anser,liksom motionärerna bakom motion Jo810, att dejägare som bedriver jakt på de generellaälgjaktsområdena bör ges en säkrare och tryggareställning, också . Den frågan har närasamband med de mera grundläggande frågorna omden enskildes dispositionsrätt över jaktmarken ochbör, enligt min mening, kunna tas upp i den översynsom pågår i syfte att stärka den enskildesdispositionsrätt över sin jaktmark.Frågan om den generella älgjakten bör givetviskomma upp igen, i form av förslag från regeringen.Det är i alla fall så jag ser det. Om så inte sker börfrågan väckas på nytt i utskottet. Årsskiftet 1994/95närmar sig. Som det är tänkt , skall den generellajaktformen upphöra då. Min ochkristdemokraternas uppfattning är att så inte fårske.Anf. 102 HANS ():Herr talman! Jag måste med mycket stortillfredsställelse konstatera att utskottet i så gottsom allt har instämt i den motion som OlleLindström och jag har väckt i frågan omjaktvårdsområdena och deras organisation. Det ärprecis som vi har skrivit i motionen -- utskottet harockså instämt i det: Lagbestämmelserna innebär ettingrepp i äganderätten och i de fri- och rättighetersom hör samman med den.Jag har begärt ordet, inte för att tacka utskottet förett som jag tycker självklart ställningstagande, utanför att konstatera att utskottet tycker att regeringeni lämpligt sammanhang skall uppmärksamma dehär frågorna. Ett sätt -- det kanske allra bästasättet -- för regeringen att göra det är att påpeka förStatens naturvårdsverk att man inte har skött denuppgift som man fick , att se överlagen. Då skulle vi kanske nu ha haft ett förslag somhade kunnat rätta till missförhållandena.Det här är för mig ytterligare ett skäl att hävda attjaktvårdsfrågorna inte skall ligga hos . Det förslag som har funnits att deskall överlämnas till Skogsvårdsstyrelserna stärksdå man ser att under fleraår har haft detta uppdrag utan att redovisa någotresultat.Jag vill bara rikta maningen till regeringen att nuverkligen ta det här på allvar och geÄganderättsutredningen och eller ännu hellreSkogsvårdsstyrelserna i uppdrag att göra något åtden här frågan i enlighet med utskottets ochriksdagens uttalande.Anf. 103 ():Herr talman! Det kan kanske med fog sägas att detär överflödigt att förlänga debatten om de härjaktfrågorna, men jag har ändå låtit mig lockas tillett kort inlägg med anledning av den lilla mentämligen intressanta detaljen om stötande hund.Jag är nästan säker på att många av kammarensledamöter inte vet vad stötande hund är; mångatror säkert att det är en hund som är stötande pågrund av sitt utseende eller hur den bär sig åt. Så ärdet inte.Utan att det skall uppfattas som kritik avjordbruksutskottets ledamöter skulle jag vilja sägaatt yttrandet väl ändå är något oengagerat.