prot · GF0974 · 1992-03-11 00:00:00 — tycks ni ha hoppat upp i denlångbänk som lämnade efter sigefter sin regeringstid.Anne måste förstå att såväl rivstarten somlångbänken är till stor skada för -- rivstartendärför att ni rusar i väg utan att inse vad ni ställertill med, långbänken därför att den innebärhandlingsförlamning när det verkligen behövshandlingskraft.Jag skall visa vad långbänken och rivstarten innebärpå fem för medborgarna viktiga områden,nämligen jobben, räntorna, matpriserna, hyrornaoch välfärden.Jag skall börja med jobben, med sysselsättningen.Sverige befinner sig i den unika positionen att ha enregering, som med stor iver och övertygelsebekämpar en djup konjunkturnedgång med enenvis och hårdhänt åtstramning, inriktad påhushåll, byggande och kommuner. I stället för attåstadkomma en ny start fördjupar nilågkonjunkturen. Pessimismen breder ut sig.Sverige krymper.Åtstramningen har redan träffat arbetsmarknadenmed stor kraft. Arbetslösheten ökar nu dramatiskt.Om inte politiken läggs om snabbt, kommerarbetslösheten att uppgå till ,kanske 6 %.Mot detta har vi socialdemokrater protesterat ändasedan ni lade fram ''den enda vägens'' politik.Nu växer kritiken från löntagarna som drabbas avarbetslöshet, från tusentals företagare som drabbasav åtstramningen i form av försämradeavsättningsmöjligheter.Nu kommer kritiken också från era egnaekonomer. säger i en intervju isenaste numret av att den borgerligaregeringen är på väg att upprepa EG-ländernasmisstag . Synen hos de flestainternationella ekonomer har vänt sedan 80-talet.Men står envist kvar på 80-taletsskansar och redutter. Det är uppenbart att ni intehade förstått vilka allvarliga följder som er politikskulle komma att få. Det har iDagens Nyheter visat i en kritisk granskning avregeringens politik. Han skrev att partierna ''skallinte i opposition komma så tomhäntasom nu de borgerliga i fråga om analys avbostadsfinansieringen och åtskilligt annat''.Ni visste inte vad ni ställde till med. Ni sattebostadsbyggandet och hela byggbranschen igungning. Ni skapade arbetslöshet, av oförstånd.Anne har ett stort personligt ansvar förbeslutet om att rasera bostadsfinansieringen och förden situation som vi har i våra kommuner.Bengt sade här i för ett parveckor sedan att det inte behövs någon åtstramningnu, för arbetslösheten är så hög. Däremot behövsdet åtstramning 1993 och 1994, enligt Westerberg.Det var ett märkligt resonemang. För det är ju såatt åtstramningen redan biter hos hushållen, inombyggsektorn och hos kommunerna, som varslarom uppsägningar som en följd av . , , Uppsalaoch många andra kommuner har räknat in AnneWibbles åtgärder och ser nu vad man måste vidtaför åtgärder.Hur skall det då inte bli 1993? Då är juarbetslösheten ännu högre än den är , enligtregeringens egna prognoser. Då skallåtstramningen bli ännu kraftigare, om vi skall troBengt . Det är inte alls så som AnneWibble försöker säga här, att regeringen hävdararbetslinjen när ni överger arbetslinjen. Ni låterstatsutgifterna öka dramatiskt när det gällerkontantstödet. Ni sätter in för få åtgärder på denaktiva sidan. Ni underminerar undervisningen ochutbildningen, de stora satsningar som behövs. Därskär ni ner.Vad är det för märklig ekonomisk teori som liggerbakom denna politik? Hur hög måstearbetslösheten bli, innan ni inser att ni måsteöverge ''den enda vägen''?Nu måste ge och svenskafolket ett klart besked om jobben ocharbetslösheten. Kommer ni att överge den endavägen, eller tänker ni uthålligt driva in i endepression?Den andra fråga som jag skall ta upp gällerräntorna. Tack vare stabiliseringsavtalet fick viförra året ner kostnadstrycket och prisstegringarna.Nu är inflationsförväntningarna låga. är ettav de få länder som uppfyller EG:s stränga krav påekonomisk stabilitet, de krav som skalluppfylla för att kunna ingå ien ekonomisk union.Med denna prisstabilitet borde räntorna kunnasjunka rejält. Men det har inte skett. Räntorna ärhöga, och det drabbar både företag och hushåll.Det finns inga ekonomiska skäl för så höga räntor.Dagens Industris expert säger så här:''Det är tydligt att placerarna på valutamarknadeninte har något stort förtroende för regeringensekonomiska politik. Om de hade det skulle vi intebehöva betala dem en så hög ränta.'' Så skrivs alltsåi en näringslivstidning om regeringens ekonomiskapolitik.Kom ihåg också att räntemarginalen mot Europavar lägre vid regeringsskiftet än vad den äri dag. Det är alltså ett politiskt pris som svenskafolket betalar för politik.Min fråga blir därför: Hur länge skall svenska folketdigna under räntebördan? När skall ni överge denenda vägen? Att vara uthållig på fel väg kan leda ini en djup kris.Den tredje frågan gäller matpriserna. BondeägdaArla stod för förra veckans fräckaste utmaning. Atthöja priserna på filmjölk och andra varor,där Arla har ett reellt monopol, är en utmaning motbåde löntagare-konsumenter och regeringoch riksdag.Vad tänkte egentligen och de andrabönderna på när de bestämde sig för dennaprishöjarlinje? Insåg de själva att det var enutmaning? Har de inte förstått att definitivthar växlat om från en inflationsekonomi till enekonomi som är inriktad på stabila priser.Varje företag som försöker utnyttja enmonopolställning till att på nytt sätta fart påinflationen måste räkna med att drabbas av häftigareaktioner från konsumenterna, massmedia ochriksdagen.Vad bondekooperationen gjorde var att rikta ettskott i vattenlinjen mot alla de insatser som gjortsunder för att göra slut påinflationen. Arlas beslut var en ensidig åtgärd, sombröt upp samförståndet om stabiliseringsavtal ochlivsmedelspolitik.Det är nu dags att vi här i visar var skåpetskall stå. Vi måste nu gå vidare och sänkagränsskyddet och skärpa konkurrensen, så attmatpriserna kan hållas nere.Var står och ? Är niberedda att fullfölja det samarbete som vi hade om att sänka gränsskyddet? Kommerfinansministern att ställa upp på konsumenternassida eller på bondekooperationens?Den fjärde frågan gäller hyrorna. I valrörelsenlovade att hyrorna inte skulle öka närbostadssubventionerna skulle avvecklas. I ställetskulle fastighetsskatten sänkas, sade han. AnneWibble försäkrade bestämt att någramarknadshyror inte skulle bli tal om.Nu kan vi se vad dessa löften var värda. Hyrornakommer att öka drastiskt, och fastighetsskattenkommer inte att avvecklas, men marknadshyrornaär på väg in.Kjell-Olof har i skrivit några sanningensord om regeringens bostadspolitik. Han säger attdet är ''tekniskt och fysiskt omöjligt att viafastighetsskatten eliminera de ökadeboendekostnader som följer av minskade ellerslopade räntebidrag och ränteavdrag''. Kjell-OlofFeldt drar slutsatsen att ''det som var lögn före valetär lika lögnaktigt . Moderata samlingspartietsbostadspolitiska löften byggde på ett falsifikat. Detblir inte mindre osmakligt av att man kallar desocialdemokrater för lögnare som försökte påvisadetta.'' Det skrev alltså . Lyssna pådet, är frågan vad det är för bostadspolitik somregeringen tänker föra. Hur dyrt skall det bli attbo? Hur skall unga människor få råd att skaffa sigen lägenhet eller ett eget hus? Hur skall det gå förde gamla, när regeringen driver upp hyrorna? Hurmånga kommer att tvingas att lämna sina hem?Kan ge besked? Eller skall ni draäven denna fråga i långbänk?Min femte och sista fråga gäller skatterna ochvälfärden. Grundbulten i regeringens ekonomiskapolitik är löftet att sänka skatterna med 10--15miljarder kronor per år.Jag läste i tidningen att regeringenskall samlas på för att utforma enlångsiktig utgiftsstrategi, ''lus'', för att sänkautgifterna. har ju regeringen lagt fast enlångsiktig utgiftsstrategi bara på ett område,nämligen försvarets. Där var finansministernalldeles för mjuk i nyporna. Därför blir det nu enkraftig upprustning. blir -- utöver --det enda land som rustar upp det militära försvaretnär hela rustar ner.Såvitt jag kan förstå måste en militär upprustningfinansieras med en social nedrustning. Ni lägger på7,5 miljarder på försvaret, och ni drar in 7,5miljarder från kommunerna. Det är barnomsorgen,skolan och äldreomsorgen som får stå tillbaka närmoderaterna skall ha pengarna till försvaret.Hur skall ni finansiera alla de skattesänkningar somden moderate skatteministern lovar ut ?Vad skall nu hända med socialpolitiken sedan niinfört karensdagar och avskaffat delpensionen?Vilka ytterligare försämningar i trygghetenplanerar ni? Eller är det som , att det inte finns några mer besparingar attgöra på det sociala området? Då är grundbulten iregeringens ekonomiska politik rubbad. Vad blirdet då av allt tal om att genom storaskattesänkningar sätta fart på ?Allt fler inser att den enda vägen är enåtervändsgränd. Hur länge skall det dröja innanAnne tar sitt förnuft till fånga och övergerden enda vägen? Ge oss ett besked och dra intefrågan i långbänk!Herr talman! har de grundläggandeförutsättningarna för en ny period av tillväxt ochnya arbetstillfällen. Men för att åstadkomma dettaär det nödvändigt med en radikal omläggning avden ekonomiska politiken. Vi socialdemokrater harvisat hur en sådan politik kan läggas upp. Vi harvisat att det med en ansvarsfull finanspolitik går attöka tillväxten och att pressa ned arbetslösheten.Jag vill yrka bifall till det socialdemokratiskaalternativet för arbete, tillväxt och rättvisa, vilketpresenteras i våra reservationer.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag vill fråga vad hangjorde mellan och . Dågav vi nämligen svar på alla de frågor som AllanLarsson inledningsvis ställde. Det är möjligt att handå hade tankarna på annat håll, för han har i allafall inte lyssnat till de besked som vi gav.Vi från samtliga fyra regeringspartier redogjordeför finansutskottets behandling av den ekonomiskapolitiken. Vi talade om att målet är att skapa stabilekonomi, en ekonomi som befrämjar utveckling ihela landet, som värnar om miljön, som skaparregional balans och som slår vakt om den rättvisafördelningspolitiken. Vi visade på åtgärder för attdämpa kostnadsexplosionen, som är ett arv frånden socialdemokratiska regeringstiden. Vidarevisade vi på vägen för att med investeringar ta oss urden ekonomiska kris som socialdemokraterna harskapat och som vi tyvärr får dras med.Jag skulle vilja ställa en fråga till ni inte lärt er någonting av 80-talet? Det var dåsom ni skapade de höga räntorna. De har inteinförts , utan det var då de infördes. Det var på80-talet ni skapade den höga inflationen, somurholkade löntagarnas plånböcker. Ni skapade enöverhettning i ekonomin, som vissa regioner, och isynnerhet storföretagen, tjänade på. införde ni flyttlasspolitiken, då ni dammsögstora delar av vårt land och flyttade människor frånglesbygsd till storstadsområden. Ni drev en politiktill förmån för de starka och rika, de rikaregionerna och de stora företagen. Den politikenledde in i en ekonomisk kris. Det är dags,, att höja blicken och se att denpolitik som ni då förde är passé. Den tillhör detförgångna. måste ni pröva nya vägar. För inte80-talets politik som en repris! Man kan spela infilmer och titta på video, men den politik som niförde innebar problem för Sverige.Driv inte denna politik en gång till! Dra lärdom avdet förgångna! 39 () replik:Herr talman! har ett svårtproblem. Han vill gärna lyfta fram målen för denekonomiska politiken. Det var ett framsteg att detgjordes en beskrivning av målen i finansutskottetsbetänkande. Vi saknade ju en bekrivning av dessamål i finansplanen. Men problemet för Per-OlaEriksson är att medlen som regeringen och denborgerliga majoriteten vill använda inte leder tillmålen. Dessa medel leder till en återvändsgränd.När man borde se till att människor får arbete,vidtar ni åtgärder som skapar arbetslöshet. Till endel är ni uppenbarligen omedvetna, som när ni slogsönder bostadsfinansieringen. När ni sätterklackarna på kommunerna, måste ni varamedvetna om att detta leder till de effekter somman nu kan se. Det drabbar skolan, barnomsorgenoch äldreomsorgen. Välfärden blir sämre,som arbetslösheten blir större. Detta ärsanningen om er politik.Det är viktigt för svensk ekonomi att det blir en brautveckling när det gäller kostnader ochkonkurrenskraft. Jag lade märke till att Per-OlaEriksson lät som den gamla grammofonskivan.Han hade inte riktigt tagit till sig vad , att nu har en kostnadsutveckling ochen inflationsnivå som gör att vi står oss betydligtbättre . Jag tror att det är viktigt attAnne säger detta, och att finansutskottetsordförande ser till att aktualisera sitt ordförråd.Omvärlden lyssnar till det som vi i säger.Om går på som han gör, kanskeomvärlden får för sig att håller på attförbereda sådana förändringar i politiken som göratt man garderar sig för högre räntor.Lägg om stil nu och ta ansvar för ! är ordförande i finansutskottet. upptill det ansvaret!Anf. 40 () replik:Herr talman! Till vill jag säga att detofta från socialdemokraterna talas om att detbehövs en radikal omläggning av den ekonomiskapolitiken. Det är precis vad som pågår och som ärpå väg att ske, nämligen att bygga någonting nytt.Den tredje vägens ekonomiska politik, som nianvände er av, innebar att ni skapade denekonomiska krisen i landet. Den är vi nu på väg attreparera. Det kommer förstås att ta tid, för det görman inte på en kafferast. Det är kanske inte gjortpå , utan det kan ta flera mandatperioder.Jag vill upprepa den fråga som jag ställde till AllanLarsson i mitt inledningsanförande. Först ochfrämst anser jag att många av de förslag somsocialdemokraterna nu driver är opportunistiskaoch innebär kortsiktiga lösningar, som inte skullehålla om ni befann er i regeringsställning. De hållerkanske för i oppositionsställning,men inte för att regera efter. Den vägen är prövadoch stängd.Med anledning av LO-kritiken mot förslaget attskapa arbeten för ungdomar undrar jag om AllanLarsson delar LO:s uppfattning att det är bättre förungdomarna att leva på bidrag än att beredasmöjlighet till arbetslivserfarenhet och praktik.Jag tycker att det finns skäl att säga till AllanLarsson att om man skall se bakåt och vidtaåtgärder, finns det risk för att det kan gå snett.Socialdemokraterna säger ofta att vi skall vänta ochse, och att det blir bättre sedan. Var det inte dettasom ledde till konkursen för s-pressen för en tidsedan? Man visste att inriktningen var fel -- det varfinansiella problem och lönsamhetsproblem --, menman vidtog inte nödvändiga åtgärder. Med andraord behöver inte socialdemokraterna söka sig sålångt bort för att dra lärdom av vad det innebär attskjuta upp problemen och inte ta itu med dem.Vi tar itu med prolemen. skall vi rätta till svenskekonomi, så att svenska företag skall kunnakonkurrera bättre på världsmarknaden, så att viskall få resurser för välfärdsutveckling, så att vi kanhålla nere inflationen och räntorna samt så attlöntagarna skall få mer pengar i plånböckerna.Anf. 41 () replik:Herr talman! Det pågår en omläggning av denekonomiska politiken. Just det, men 5--6 %arbetslöshet, är det den omläggning av politikensom ni är på väg att åstadkomma? När avtradition har strävat efter full sysselsättning och vihar kraftfullt satsat på detta, väljer ni nu en annanväg. Arbetslösheten är högre än någonsin, och eraprognoser visar att de kommer att bli ännu högre.Och så säger ni att man inte skall göra någonting åtdetta! Vi hörde från att det inte fårbedrivas någon aktiv ekonomisk politik. Man fårinte påverka efterfrågan. Det är bara utbudspoliiksom gäller.Vilka kortsiktiga åtgärder har vi föreslagit? Vi harföreslagit starkare satsning påinfrastrukturinvesteringar, där ni inte får någon fartpå det hela. Är det kortsiktigt att underhålla detbestånd som vi har av bostäder och byggnader?Vi vill satsa på utbildning och kompetenshöjningsom är vår styrkefaktor för framtiden. Det är därsom man skall göra insatserna, men där skär ni ned.Svaret på fråga omungdomsinsatserna är att jag tycker att ungdomarskall ha ett arbete och en lön att leva på. Ni har valten metod som innebär att det är bidrag somungdomarna får och inte en lön och att de därförinte heller får de rättigheter och skyldigheter somföljer med ett arbete. Det är skillnaden mellan oss.Ungdomar skall ha lön och arbete och en lön attleva på. Det kommer vi att stå upp för, och förslagom det kommer vi att redovisa här i riksdagen.Anf. 42 Finansminister ():Herr talman! När man lyssnar till finner man som enda möjliga slutsats atthan är motståndare till det mesta av förändringar.Detta stämmer i och för sig inte med HansGustafssons inledningsvis lågmält framfördaanförande, där han började med att markera att detfanns ett betydande mått av enighet på en radpunkter. Men det är väl med åsikter inomsocialdemokratin som med denna något ovanligaekonomiska debatt, nämligen att detsocialdemokratiska partiet behöver två olikaföreträdare för att kunna ge riktigt bra rättvisa åt demotsägelsefulla och inkonsistenta åsikter somframförs i debatten. Sanningen är ju tyvärr den attdet största oppositionspartiet inte har någotsammanhängande ekonomisk-politiskt alternativ.Det har framförts av en rad talare redan, och jagtycker att det blev alldeles uppenbart och för allahelt tydligt efter anförande.Jag kan möjligen tillägga att när det gäller justfrågan om kommunerna, som har varit uppe ett pargånger här , skulle Socialdemokraternafaktiskt behöva tre talare, eftersom de har tre olikaåsikter. I det ena fallet sägs att man inte skallförsämra budgetsaldot, dvs. att man skall dra indessa pengar -- 5--10 miljarder -- till staten. I detandra fallet säger man att de skall användas tillbygginvesteringar. Och i det tredje fallet sägs skall använda dem till vård och omsorg. Detskulle vara trevligt om ville tala omvilket av dessa tre alternativ som gäller.Även om man har skrivna anföranden kan mantillåta sig någon liten flexibilitet. ett långt inlägg om att regeringen för enhårdhänt åtstramningspolitik. Detta är ju inte sant,vilket jag hade sagt och i siffror visat omkring enkvart tidigare. Skrivna anföranden är bra, men deskall i någon mån vara inlägg i debatten också. Detär ju inte någon artikel man skriver här ikammaren.Den fråga som jag tycker är viktig att debatteragäller riskpremier i ränteförväntningarna. Där ärdet tyvärr på det sättet, , att Sverigealdrig har klarat övergången från en höginflation till en låg inflation. Det finns alltså enriskpremie, som mycket riktigt harnoterat, och det vore märkvärdigt annars, och denberor på att placerare och investerare ständigt harblivit lurade av tidigare regeringar,socialdemokratiska och andra. De har blivit luradei så måtto att de ursprungligen har trott påuthållighet, men därefter har de blivit svikna.Därför krävs det nu en riskpremie. Dennariskpremie understöds av den bristande uthållighetsom Socialdemokraterna uppvisar.Socialdemokraterna ändrade politiken underintrycket av en valutakris till en ganskabra väg, nästan den enda vägen. När de sedanförlorade regeringsmakten har de ändrat sigtillbaka till den traditionella socialistiskaexpansionspolitiken med skattehöjningar ochannat. Denna bristande uthållighet är till skada förSverige.Anf. 43 ()replik:Herr talman! Det är intressant att höra att AnneWibble tvår sina händer och säger att det inte ärnågon åtstramningspolitik som regeringenbedriver. Det kan man ju bara mäta på ett sätt,nämligen genom att se vilken effekt politiken får påaktiviteten i ekonomin. sade ni att detskulle bli tillväxt under detta år. , när nipresenterade prognoserna och hade räknat ineffekterna av er politik, fick ni visa att det blevsämre och att det blir ett mycket svagt1993. Ni fick räkna upp arbetslösheten för bådedetta och . Är inte detta enåtstramingspolitik? Vad är det annars som ligger iordet åtstramningspolitik? Har inte BengtWesterberg rätt när han säger att det är enåtstramningspolitik men att den inte får någonverkan och 1994? Vem har rätt, är detBengt , partiledaren, eller AnneWibble? Vem skall vi tro på?Vad skall vi tro om , som väl inte ärhelt borta när det gäller ekonomi, när han säger attdenna politik är fel. Detta är 80-talspolitik, och denär prövad. Inte trodde han att det skulle bli sådanaeffekter med en sådan arbetslöshet. På detta sättkan man inte fortsätta. Vem skall vi tro på, AnneWibble eller , när han beskrivereffekterna av denna politik på detta sätt?Sedan skulle jag vilja be att vara litetflexibel och svara på de frågor som jag ställde ommatpriserna. Var står och var står AnneWibble i denna fråga som är mycket viktig förkonsumenterna och där vi nu kan göra en insatsgenom att ta ett steg vidare och pressa nedgränsskyddet? Om ställer upp pådetta kan vi åstadkomma något här i somblir en lämplig reaktion på den utmaning som vi fickfrån Arla och bondekooperationen i förra veckan.Den andra fråga som jag också gärna vill ha ett svarpå gäller hyrorna. Vad är det nu som skall händamed bostadsfinansieringen? Hur högt kommer niatt driva upp hyrorna? Kommer ungdomar attkunna skaffa sig en bostad? Kan gamla bo kvar isina lägenheter och i sina hus? Vad är det somförestår på detta område, när ni skall genomföramoderaternas systemskifte och införamarknadshyror? Låt oss få ett besked. Stå inte baraoch hacka på oss, utan ta nu litet ansvar och visaupp och argumentera för er egen politik och tala omvad som ligger i förlängningen framöver. Det ärdags att göra det , . 44 Finansminister ():Herr talman! ställde ett antal frågor.Jag skall svara kortfattat på några av dem. för ganska betydande sänkningar avarbetsgivaravgifterna, men är det detta som AllanLarsson vill ha? Det vore i så fall en tredje omgångav de ekonomisk-politiska åsikter som hanförfäktar.Jag tolkar ändå återkommandeklagomål på åtstramingen i den ekonomiskapolitiken, som man rimligen måste göra, som atthan vill ha mer stimulans. Jag är ledsen att behövasäga att detta recept med stimulans med offentligautgifter och annat är prövat i och i andraländer -- inte minst i för ungefär tio årsedan, vilket jag talade om i mitt tidigare inlägg.Men det fungerar inte. kan stå ochsäga tills han blir blå i ansiktet att han vill ha merstimulans. Vad han därmed säger är att hanmedvetet går in för att försämra trovärdigheten hosden svenska ekonomiska politiken och därmeddriver fram räntehöjningar och försämrarmöjligheterna för att få en positivekonomisk utveckling under resten av 90-talet. Detär egentligen fullständigt häpnadsväckande.Jag har därför valt att inte riktigt tro på detta utani stället tro att det var något slags populistisktuttryckssätt, därför att det låter bra. Men efter såmånga gångers framträdanden tycker jag att detvore bra om förklarar sig medvetenom de begränsningar som ligger i att är enliten och öppen ekonomi. Det kan rimligen intevara på det sättet, vilket jag utgår från, att AllanLarsson har svängt också på den punkten, att hannu skall isolera från omvärlden. Det vore jui och för sig en logisk konsekvens av den politik somhan förespråkar. Men jag hoppas att det ändå är fel,eftersom det skulle bryta upp en samsyn i riksdageni många viktiga frågor, vilket jag sannerligen skullebeklaga.Så till gränsskyddsfrågan. Skall jag tolka AllanLarssons fråga så, att han nu är beredd att bryta deningångna jordbruksöverenskommelsen genombeslut här i ? Vi i är inteberedda att göra det.En annan fråga som jag tycker att ägna åtminstone en tanke -- jag vet ju atttiden är knapp -- är de bristande möjligheterna förkvinnor i den typ av ekonomi som . I den sortens ekonomi minskarvälfärden. Där tas inte regleringar bort inom denoffentliga sektorn som sysselsätter många kvinnor.Och där finns inte möjligheter till höjda löner fördem som har låga löner, dvs. främst kvinnor.Allan förespråkar en politik som, rakt påsak, är utomordentligt kvinnofientlig. Jag tyckeralltså att detta faktum vore värt en tanke.Slutligen, herr talman! Det bestående intrycket avden här debatten är att oppositionen saknaralternativ. Det är därför utomordentligt vällovligtatt riksdagsmajoriteten gillar regeringensekonomiska politik, vilken är väl beskriven iutskottsmajoritetens skrivningar.Anf. 45 () replik:Herr talman! Finansministern devalverar sitt värdenär hon ger uttryck för att det skulle saknasalternativ.