prot · GG0945 · 1992-12-15 00:00:00 — Kommer Per med ettbra förslag kanske han kan få gehör av något annatparti. Vi har inte hittat något bra förslag.Stadshypotek är inget bra förslag. De vill ha pengarav bankakuten. Att införa räntelån vore förödandei dagens läge med låg inflation och höga realräntor.Alla finansieringsförslag som Socialdemokraternahar lagt fram har ju fallit. Var finns finansieringen?Lägger man fram ett förslag om att öka statensutgifter med 7,5 miljarder, som det Per OlofHåkansson säger de facto innebär, måste manockså kunna redovisa en finansiering om man villvara trovärdig. Gör man inte det och fortsätter attglida undan frågan, som Per gör,är man inte trovärdig enligt mitt sätt att se på saken.Anf. 99 PER ()replik:Herr talman! står bakom en meningi finansutskottets betänkande 29, , somlyder: Däremot leder det valda förfaringssättet engångseffekt på kommunernasbalansräkningar, vilket dock vare sig 1993 ellerframåt påverkar kommunernas verksamhet.Det betyder alltså att balansräkningen lever ettalldeles eget liv. Den har ingen som helst kopplingtill resultaträkningen. , som säger sigha läst 20 poäng i företagsekonomi, får kanskefortsätta att läsa ett antal poäng. Jag har inte lästföretagsekonomi, men många har sagt till mig attdet finns ett samband mellan resultaträkning ochbalansräkning. Jag beklagar att enfinansutskottsledamot skall ha den häruppfattningen.Anf. 100 ()replik:Herr talman! Det som Per läserupp ur betänkandet är korrekt. Detta påverkar inteverksamheten i den meningen att man får likamycket pengar som man skulle ha fått med detgamla systemet. Men balansräkningen förändras.Det som händer är ungefär samma sak som att manupptäcker att husen som kommunen äger och somär upptagna i balansräkningen har blivit mångaprocent mindre värda på grund av attmarknadspriset har sjunkit. Det kan möjligtvispåverka kommunerna indirekt, om de har en dåligsoliditet i övrigt, när de skall gå till banken ochlåna. Men detta gäller i så fall inte i någon störreutsträckning. Vi har tittat igenom denbalansräkningssammanställning somKommunförbundet har gjort. Det är få som liggerpå en sådan nivå att det över huvud taget skullekunna bli aktuellt. Detta kommer alltså inte attpåverka antalet dagisplatser etc.Återigen glider Per undan fråganom hur man skall finansiera de 7,5 miljarderna. Jagtolkar tystnaden som en bekräftelse på attSocialdemokraterna inte vet vad de vill i den härfrågan. De sitter på två stolar . Vi får hoppas på litet bättre tankemödatill budgetmotionen . Vi väntar medspänning på det tillfället.Andre vice talmannen anmälde att Per OlofHåkansson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 101 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Jag tyckte att tryckte påden rätta knappen i talarstolen för en stund sedan.Han åberopade nämligen den kris som vi nyligenhar genomgått eller rättare sagt är mitt uppe i. Detär mycket lätt att glömma den. Det är motbakgrund av det som jag skulle vilja ta upp någrasaker som gäller detta betänkande.Betänkandet är i stort sett en uppföljning av debeslut som vi fattade tidigare. Det är även en vissuppföljning av den överenskommelse som träffadesmellan regeringen och Socialdemokraterna.Visst är det tufft för kommunerna när deekonomiska ramarna minskas, men det är det förhela det svenska samhället. Kommunerna har varitvana vid att i stort sett kunna gottgöra sig i enuppgående trend . Den har brutits.Det är inte alldeles lätt att vända på frågorna. Detkanske t.o.m. behövs litet hjälp, i form av att vi frånstatens sida minskar betalningen till kommunerna.Man kan ha olika åsikter om hur det går till och ombeloppens storlek. Men hela landet är i kris. Detgäller naturligtvis också för kommunerna att inrättasig efter det. Den trots allt relativt lilla besparingdet är fråga om, även om det i enskilda fall för varjeprocentenhet blir stora belopp, är ändå en måttligrationalisering om man jämför med motsvaranderationaliseringar ute i företagsvärlden. Detta börman kunna göra.Det som är olyckligt är naturligtvis att förändringenkommer när vi har en mycket dåligkonjunktur. Man slår på det här sättet ut människori arbetslöshet, och de har inte någon möjlighet attfå andra arbeten, vilket de skulle ha kunnat få viden uppåtgående konjunktur. På detta kan man hasynpunkter. Här kanske man skulle tänka till litetgrand.I övrigt har kommunerna fått en förbättring i såmåtto att de har fått den s.k. påsen. De olikakommunerna har större möjligheter att själva göraöverväganden om hur pengarna skall användas. Jagtror att det också kan betyda en hel del. Man fårförsöka finna nya vägar, och jag tror attkreativiteten också finns hos kommunerna.Jag skall inte förlänga den här debatten ytterligare,utan jag inskränker mig till att yrka bifall tillutskottets hemställan.Anf. 102 (-):Herr talman! Jag har skrivit en motion medanledning av regeringens proposition 50, men vidutskottsbehandlingen har ett av yrkandena i denmotionen i stället förts till det här betänkandet. Detär ett yrkande som rör just det kommunalaskattestoppet. Jag vill i min motion att man skallupphäva detta kommunala skattestopp.Jag vill inledningsvis instämma i de yrkanden ombifall till reservationerna 1 och 2 som gjorts här. Jagdelar de kritiska synpunkterna om att regeringensproposition är bristfällig, kortsiktig och inte bidrartill de nödvändiga långsiktiga lösningar som behövspå detta område.När det gäller det kommunala skattestoppet delarjag den uppfattning som framförts, att en stramprövning av såväl statliga som kommunala utgifterär absolut nödvändig. Men vem är det som skallpröva de kommunala utgifterna? Det fortsattakommunala skattestoppet innebär enligt minmening att staten frånhänder kommunerna rättenatt utifrån olika lokala förhållanden pröva vilkautgifter som är nödvändiga, utan att staten för denskull åtar sig ansvaret för de kommunala uppgiftersom genom skattestoppet kommer att saknafinansiering. Därmed avpolitiseras politiken.Staten vill ta ansvaret för den ekonomiskapolitiken, och den tycks på något märkligt sättsväva frigjord från konkreta verksamheter och utanansvar för dessa konkreta verksamheter.Kommunalpolitikerna å andra sidan görs ocksåoansvariga i den här processen, eftersom de intefullt ut får ta ansvaret för sin politik och eftersomde också kan hänvisa till att staten har fråntagit demansvaret. I det här landet innebär det att det blirmycket svårare att veta var man skall utkräva detpolitiska ansvaret. Man möter politiker som helatiden pekar på varandra och säger: Det var han.Detta är också ett demokratiskt problem.Skälen till det fortsatta skattestoppet är, som redanframförts tidigare i debatten, infasningsproblem.Men jag tycker inte att argumentationen har varitsärskilt trovärdig, i varje fall har inte jag begripit påvilket sätt infasningsproblemen i det nya systemetskulle motivera ett fortsatt skattestopp.Jag tror i stället att när allt kommer omkring är detsnarare ideologiska motiv som ligger bakom detfortsatta kommunala skattestoppet. Det bottnar ien förenklad och ytlig diskussion som ofta förs ochsom handlar om motsättningen mellan den privataverksamheten och den offentliga. Men det vi bordeägna mer tid åt att diskutera är kanske en annan ochbara delvis sammanfallande fråga, nämligen hur vii vårt moderna samhälle, ibland kallat detpostindustriella samhället, skall avvägaresursfördelningen mellan vård, omsorg ochtjänster å ena sidan och å andra sidan direktindustriell produktion och investeringar i det som vikan kalla den hårda infrastrukturen. Det finnsnaturligtvis inget en gång för alla givet svar pådenna fråga. Båda möjligheterna och behovenvarierar med tiden, befolkningsförändringar,ekonomiska konjunkturer osv. Men den häravvägningen måste ändå ständigt göras, och denmåste göras på alla nivåer.Vi kan vara överens om att det på denkommunalpolitiska nivån finns en hel del synderhärvidlag, att man under många decennier faktisktunderlät att investera tillräckligt i det man kan kallade hårda sektorerna och överinvesterade i demjuka sektorerna. Men jag tror att man på denkommunala nivån har lärt sig läxan. De borgerligaledamöterna i delar uppenbarligen intedenna uppfattning.När man hör argumenten för ett bevaratkommunalt skattestopp , måste manställa frågan: När kommer det någonsin att blilämpligt att häva detta kommunala skattestopp?De argument som framförts för skattestoppet här är lika giltiga 1994 och 1995. De bygger påförutsättningen att kommunalpolitikerna äroansvariga och helst bara vill slösa bort pengarnaoch inte inser det svåra ekonomiska läget och delångsiktiga strukturella problemen med deoffentliga finanserna. Jag delar definitivt intedenna uppfattning.Men när man för en mer fördjupad diskussion omavvägningen mellan vård och omsorg å ena sidanoch industriproduktion å den andra, finner man attdet inte är så säkert att detta att tvångsvis få bortverksamheter från den kommunala nivån är detlångsiktigt samhällsekonomiskt bästa. Det finns isjälva verket inte så väldigt många analyser ellererfarenheter som visar att verksamheter avtjänstekaraktär, när de privatiseras, blir så oerhörtmycket billigare eller bättre. Tvärtom har vi undersenare tid fått ta del av ganska många analyser, oftagjorda av forskare utomlands, som visar att dessaverksamheter bevarade hos kommunerna faktisktär förhållandevis kostnadseffektiva och har ettkvalitativt bra innehåll. Så i förlängningen kanskestaten inte ens tar det begränsadesamhällsekonomiska ansvar som den vill ta genomatt ständigt tvinga fram hårda kommunalaåtstramningar.Jag tillhör inte dem som menar att all vård ochomsorg måste drivas i regi. Innehållet ärviktigare än formen. Men det problem som vi stårinför är att det inte i det ekonomiska läge somvi befinner oss i finns så särskilt många privataalternativ som växer fram och tar öververksamheter i nya former. I stället står vi införproblemet att verksamheterna upphör ochkommuninvånarna drabbas av allvarligaförsämringar.Enligt SKTF-undersökningen, som det hänvisatstill tidigare i debatten, är det i väldigt hög grad justbarnomsorg, äldreomsorg och skola som drabbasav nedskärningarna. Jag har svårt att förstå OlleSchmidts argumentation när han säger att det är föratt värna om dessa verksamheter som man skall setill att göra dessa åtstramningar. Såvitt jag kan se ärdet just dessa verksamheter som drabbas.Därför vill jag, herr talman, avslutningsvis yrkabifall till reservation 3.Anf. 103 ()replik:Herr talman! är alldelesuppenbart engagerad i denna fråga, men det är ettnågot felriktat engagemang. Skattestoppsfrågan för1993 avgjordes av kammaren , då vi förlängdelagens giltighetstid. Kommuner och landsting harunder november, kanske några i början avdecember, fastställt sina skattesatser för 1993.Därmed har hela kommunsektorn bestämt sinaskattesatser med utgångspunkt i gällande lag omskattestopp. Att häva skattestoppet i dagär fullständigt ett slag i luften. Däremot kan AnnikaÅhnberg argumentera motskattestopp, om det kommer ett förslag som avser1994.Någon undrar varför skattestoppsfrågan överhuvud taget är uppe här . Det är endispensansökan som vi tar ställning till. Ett pastoratföreslås enligt utskottet, visserligen inte att få etttillmötesgående på sin ansökan i dess helhet, menen dispens från skattestoppet. Det är därför som vidiskuterar frågan . Själva skattestoppet för1993 avgjordes som sagt för ett halvår sedan.Anf. 104 (-) replik:Herr talman! Jag kan tyvärr inte rå över att mittyrkande har förts till just detta betänkande. Jaginser också att anknytningen är väldigt skör,eftersom det handlar om ett mycket begränsatundantag från skattestoppet. Men, herr talman, åandra sidan är jag rätt övertygad om att omriksdagen mot bakgrund av de allvarligaförsämringar och förändringar som har skett iekonomin beslutar sig för att häva skattestoppet,skulle det nog vara möjligt för kommunerna attfinna sätt att planera sin verksamhet så, att dekunde tillgodogöra sig nyttan av ett sådant alldelesnödvändigt beslut.Anf. 105 () replik:Herr talman! har alldeles rätt närhon säger att jag tycker att det är viktigt att manvidmakthåller kommunernas möjligheter att klaraen bra äldreomsorg och barnomsorg. Jag utgick --eftersom jag under min korta sejour här i riksdagentyckt mig ha uppfattat att är enklok kvinna, som dessutom tenderar att bli klokaremed åren -- från att det som hände under höstenvisar vilka begränsade möjligheter som vi har attklara de viktiga områden som jag och AnnikaÅhnberg uppenbarligen båda vill värna.Om vi här ger utrymme för en ekonomisk politiksom raserar det mesta i , är det just de äldresom får betala priset. Den indragning som jag haraccepterat på den kommunala sektorn grundar sigjust på insikten att det är alldeles nödvändigt att gesignalen att vi inte accepterar någon ytterligareökning av budgetunderskottet. På det sättet kan vifå en stabil ekonomisk politik och exempelvisgenom att få ned räntorna slippa de svåra problemsom vi har haft. Detta är en svår men nödvändigprocess.Jag tror också att kan hålla medmig om att det är viktigt att vi har kvar enindustrisektor i som kan bära en offentligverksamhet och finansiera de gemensammaåtagandena. Det är ju mycket tydligt vilka problemsom uppkom , och vi har under desenaste åren fått oerhörda bekymmer i ,med en industrisektor nere i en procentuell andelav BNP som börjar närma sig 20-talets.Så kan det inte fortsätta. Därför har jag liksomFolkpartiet i sin helhet accepterat de 7 1/2miljarderna för att klara omsorgen om våra äldreoch våra barn.Anf. 106 (-) replik:Herr talman! Problemet med att väcka en motionsom innehåller mer än ett yrkande är att yrkandenakan delas upp och att en diskussion som borde varasammanhållen därmed blir uppdelad. Det andrayrkandet i min motion handlar just om de 7 1/2miljarder kronorna som jag tycker att staten intebör dra in.Jag vill först bara säga, liksom jag gjorde i mittanförande, att man inte kan sätta likhetsteckenmellan motsättningen mellan privat och offentligt åena sidan och motsättningen mellan industriellverksamhet och tjänsteverksamhet å den andra.Det är bara delvis sammanfallande faktorer.Att besluta om ett kommunalt skattestopp och attvidmakthålla det i det här läget, dvs. att dra in 7 1/2miljard från kommunerna, drabbar faktiskt påomvägar också industriell produktion.Ca 50 % av den besparing som de 20 kommunernaskulle göra skulle drabba grundskola, äldreomsorgoch barnomsorg, men en stor del av de andra 50 %skulle naturligtvis sparas in på sådanaverksamheter där kommunerna upphandlar varorsom är framställda i industriell produktion. Det ärdå inte fråga om tjänsteverksamhet. Också sådanaverksamheter i samhället drabbas ju av dekommunala begränsningarna.Till detta kommer att det för det första inte alls ärsäkert att kommunerna lyckas göra den besparingom drygt 10 miljarder som man har för avsikt attgöra . Man kan bli tvungen att bakvägen tapå sig en hel del utgiftsökningar på grund av socialaomkostnader som man inte kan frånhända sig. Fördet andra sker det en överföring till andrasamhällsinsatser, vars kostnader ökar. Vi kan t.ex.få ytterligare kostnadsökningar försysselsättningsskapande åtgärder.Det är alltså mycket troligt att en stor del av denbesparing som vill göra bara blirskenbar. Man kan i stället för att använda pengarnai verksamheter som människor har glädje och nyttaav tvingas att använda dem till konstladearbetsmarknadspolitiska åtgärder som människorinte har lika stor glädje och nytta av och som integer samma möjligheter för dem som utförverksamheten att göra ett meningsfullt jobb.Anf. 107 () replik:Herr talman! Enligt de prognoser som finnstillgängliga visar det sig att de finansiellaöverskotten 1993 blir störreän vad man tidigare hade väntat. Man bör därförinte överdriva problemen, även om de finns där.Jag tycker vidare att man kan se med en viss skepsispå siffrorna i undersökning. Jag såg attnågra hade replikerat från , nere imin landsända, och bestritt att de uppgifter somhade redovisats i denna undersökning stämmer. Jaghar inte kunnat kontrollera alla dessa siffror, menman kan ju inte bortse från att det skerförändringar. De beslut som vi tog och desom vi är beredda att fatta syftar ju inte tillatt avsiktligt försvåra för kommunalpolitiker ellerkommunalt anställda eller till att göra dem specielltilla. Jag tror inte att någon i denna församlingegentligen vill det.Syftet är ju att man skall ge kommunerna störremöjligheter och förbättra utsikterna förmedborgarna att tillgodogöra sig den service ochomsorg som de så väl behöver. verkar detsom om man tänker bort detta. Man ser på siffrornarent matematiskt och konstaterar sedan man räknatihop dem att det och det skall inträffa om ett och etthalvt år.Syftet är ju det motsatta, att det skall bli bättre.Kommunernas möjligheter skall, som jag sade,öka, och de 7 1/2 miljarderna och skattestoppetutgör ett led i ansträngningarna att sanera Sverigesfinanser. Vi får alla vara angelägna om attargumentera någorlunda åt det hållet -- annars blirdet obegripligt för så gott som alla.Anf. 108 (-) replik:Herr talman! Det politiska språket når iblandoanade höjder, men att det skulle nå upp på dennivån där det kommunala skattestoppet utmålassom en gest av godhet från denna församling, för atti själva verket öka de kommunalpolitiskamöjligheterna att förbättra verksamheten, hade jagändå aldrig trott.Beträffande det övriga som sade villjag peka på att kommunerna uppenbarligenförsöker vara något mera långsiktiga än riksdagen.Visst är det sant att 1993 inte är det år då de storaeffekterna drabbar kommunerna. De kommer pålitet , men för att klara de stora problemsom man står inför måste man redan 1993börja anpassningen.Hade man inte haft det här riksdagsbeslutet atthantera hade man också -- jag tror att alla numeraär medvetna om det -- fortsatt att planera för enförändring som innebär ökade inslag av privataverksamheter, så att man ständigt vet att man levermed kniven på strupen, men man hade inte behövtgöra det på det drastiska och ogenomtänkta sättsom man nu tvingas till. Detta drabbarmänniskorna i vårt land i form av försämradkommunal service av olika slag och genom attmånga mister jobbet. Genom åtgärderna på grundav detta ökar dessutom samhällets kostnaderytterligare.Anf. 109 ():Herr talman! I slutet på denna debatt vill jag frånkyrklig och kyrkopolitisk horisont göra någrareflexioner och markeringar, främst knutna till dendel av betänkandet som berör proposition 123.Det rör sig här om en omstrukturering mellan statoch kommun och mellan stat och landsting samt omeffekter och konsekvenser som är detaljeratbeskrivna i proposition och betänkande. Förslagenskall, herr talman -- som jag betraktar saken --främst ses som en teknisk avräkning ochombalansering av ekonomiska åtgärder.För kyrkans del innebär utskottets ochpropositionens förslag en generellt verkandeminskning av skatteinkomsterna , dvs.en skatteminskning genom dagens beslut på drygt120 . Utskottets förslag bygger påen bedömning att de kyrkliga kommunernagenerellt skulle omfattas av regleringen av deekonomiska relationerna.Detta är dock, herr talman, en sanning medmodifikation, eftersom inte alla kyrkligakommuner omfattas av den s.k. positiva delen avneutraliseringen av de statliga åtgärderna, främstdärför att de inte har personal eller endast personali begränsad utsträckning.Det finns ytterligare ett frågetecken att sätta ikanten, nämligen när det i propositionen framhålls''att för de kyrkliga kommunerna skall för år 1993en reglering göras motsvarande de sänktaarbetsgivareavgifterna och den särskildalöneskatten''.Som jag redan framhållit gäller inte detta allakyrkliga kommuner, och det går därför även avformella skäl att anmäla tveksamheter.Herr talman! Mitt anförande utmynnar inte i ettyrkande, men jag vill göra utskottets ledamöter ochFinansdepartementet uppmärksamma på dessafaktorer och hoppas för framtida regleringar av dekyrkliga kommunernas ekonomi att bedömningoch prövning görs från de reella förutsättningarnaoch inte från generella utgångspunkter.Anf. 110 ():Herr talman! Mitt inlägg rör samma del av detärende som vi nu behandlar som togupp i sitt inlägg. Det kan sägas inte vara särskiltmeningsfullt att motsätta sig det föreliggandeförslaget om att skära ned kyrkokommunernasskattemedelsfordran, men jag vill ändå framhållaatt denna indragning är betänklig från såvälprincipiella som praktiska synpunkter.Den är betänklig från principiell synpunkt på så visatt det är fråga om en ordning som mig veterligt intehar tillämpats tidigare. Regeringens förslag harvidare inte varit föremål för behandling i vare siglagrådet eller , vilket jaganser borde ha varit fallet med hänsyn till att detinte har redovisats någon rättslig grund ipropositionen för den föreslagna reduktionen.Det är för övrigt också en principiell skillnad mellankyrkliga och borgerliga primärkommuner. Vadgäller kyrkliga kommuner finns det möjlighet förden skattskyldige att genom utträde ur kyrkan tillstor del undvika beskattning. Det betyder att densom betalar skatt till kyrkan aktivt valt att därmedi form av en ''medlemsavgift'' bidra till kostnadernaför bl.a. den lokala församlingsverksamheten. Enannan skillnad i förhållande till de borgerligakommunerna är att de kyrkliga inte uppbär någrastatsbidrag.Ett ytterligare betänkligt faktum är att någotsamråd i denna fråga inte har förekommit medSvenska kyrkans centralstyrelse, som är det organsom mellan kyrkomötena har uppdraget attföreträda i dess helhet. Jag finnerdärför, herr talman, förslaget tveksamt ur såvälprincipiell som praktisk synpunkt, men jag har ilikhet med föregående talare inget yrkande.Anf. 111 ():Herr talman! Efter att ha hört den här diskussionenom verksamhet skulle jag egentligenvilja ändra på hela mitt anförande, men eftersomtiden är begränsad får jag försöka att behärska mig.Jag är ersättare i ,men jag är annars kommunalpolitiskt aktiv iVästerviks kommun. Jag vill därför begagnatillfället att ur ett kommunalt perspektiv delgeriksdagsledamöterna ett antal synpunkter somsamtliga partier i vår kommun är överens om.Vi har, som framgår av handlingarna, tillskrivitfinansutskottet under rubriken ''Konfiskera intekommunens fordringar!'' Vi menar att jubeslutar om spelreglerna för den kommunalaekonomin och om dess finansiella förutsättningar.Men spelreglerna måste följa fundamentalanormvärden, för i annat fall upplevs förändringensom stridande mot rättsmedvetande och moral isamhället.Begreppen fordran och skuld tillhör grundernainom handelsrätten. Att en fordran kan kvittas moten skuld tillhör också vedertagna rättsprinciper,men när nu staten vill kvitta en skuld till kommunenmot en annan skuld blir det svårare att förstå. Detär obegripligt och oförenligt med nutidensrättsmedvetande.Vi kan för vår del inte acceptera att vårstatsbidragsfordran om ca 65 miljoner, vilket inomparentes sagt motsvarar drygt 2 skattekronor, skallkvittas mot avräkningslikviden. Dennastatsbidragsfordran avser en verksamhet somkommunen har bedrivit enligt gällande spelregler,och vi anser att en regel om bortkvittning av ensådan fordran innebär en retroaktiv lagstiftning.Vi hade även ett förslag till hur man från statenssida kunde göra eventuella förändringar lättare atthantera. Den lösningen har man möjlighet attpröva om följer de socialdemokratiskaförslagen.Herr talman! Jag vill med dessa ord yrka bifall tillde socialdemokratiska reservationerna.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 13 §. )13 § Offentlig upphandlingFöredrogsfinansutskottets betänkande1992/93:FiU5 Offentlig upphandling (prop.1992/93:88).Anf. 112 ():Herr talman! Utskottet säger på s. 4 i betänkandetatt ''den gemensamma inre marknaden germöjligheter för företagen att öka sina marknaderoch därmed utnyttja stordriftsfördelar samtidigtsom konkurrensen skärps och priserna kanpressas. ''Hela idén med den inre marknaden är juststordriftsfördelarna. Då måste man rimligen räknamed att företag slås ut.