prot · GF0963 · 1992-02-13 00:00:00 — Jag är naturligtvis smickrad över dentro som ni har på mina möjligheter att tryggatillvaron för alla hyresgäster. Och jag hoppasnaturligtvis att jag skall kunna åstadkomma ensådan politik, så att det blir möjligt.Löftena om sänkta hyror går tillbaka till den linjesom vi drev inför beslutet om skattereformen, då viville undanta boendet från den stora del avfinansieringen som momspåslaget innebar. Dethade gett betydligt lägre hyror. Omsocialdemokraterna då hade varit förnuftiga skullede naturligtvis ha valt linje som innebärsänkt byggmoms. Är det någon som tror att vi hadefått kravet på oss från något eller några av de andrapartierna i regeringen, t.ex. från , atthöja skattetrycket? Det är ju vad man skulle hamåst göra, och då i en omfattning motsvarande vadsom försvinner i och med borttagandet avinvesteringsbidraget. Man kanske därför blir litetförsiktig när det gäller att välja parter för att fåigenom en bra politik för hyresgästerna. Omsocialdemokraterna då hade valt linje,hade det varit en bättre situation för de boende idag.Jag lovade att ta med synpunkterna hit tillriksdagen. Och de har blivit diarieförda vid tvåsammanträden i bostadsutskottet och finns ibostadsutskottets arkiv.Jag förstår inte riktigt vilka krafter för att nå det resultat som jag är ute efter.Han tänker väl inte avvika från densocialdemokratiska partilinjen, eller tänker hangöra det? Är beredd att sparaytterligare miljarder på bostadssektorn än vadregeringen avser att göra?Det är förklaringen till att jag inte har hittat dekrafter som enligt skulle finnas.Men historien avskräcker. Det har ju varithyreshöjningar om under de senaste tre årenoch om . Det är inte särdelesuppmuntrande just nu för den som arbetar försociala mål och sänkta hyror att behöva söka stödhos ett parti som för en sådan politik.Anf. 221 () replik:Herr talman! Några ord om skatteuppgörelsen ochcentern. Naturligtvis skulle det ha inneburitfördelar om och socialdemokraterna hadegjort upp. var det i och för sig inte barabostadspolitiken som man förhandlade om, utandet gällde en hel del andra frågor också. Men justpå den punkten hade jag ett intryck, även om jagdå inte satt med i den här församlingen, av attcentern och socialdemokraterna redan då lågnärmare varandra. Men det fanns, som sagt, andrasaker som gjorde att man inte kunde kommaöverens.När det gäller detta med räntelån förstår jag , ja,jag förstod det tidigare också, att inte gillarden tekniska konstruktionen. Man är orolig ochundrar över effekterna. Naturligtvis är de mycketsvåra. Vidare är det svårt att räkna ut vilkaeffekterna blir på statsbudgeten, hur stor vinstenblir jämfört med hur det blir med det nuvarandesystemet. Det medger jag gärna. Jag har, som sagt,uppfattat att och kännertveksamhet inför de tekniska effekterna.Däremot kan jag inte förstå att man, när man nudrar slutsatsen att man inte är riktigt överens medsocialdemokraterna, hämningslöst rusar rakt ifamnen på , och andra.Dessa har en avvikande uppfattning inte bara itekniskt avseende utan också också när det gällerden framtida bostadspolitiken. I det senareavseendet har man dessutom diametralt motsattuppfattning.Om sade sig vara beredd att övergesamarbetet med när det gällerbostadspolitiken, skulle både ochsocialdemokraterna -- det är jag alldeles övertygadom -- vara så pass kloka att det gick att komma framtill en teknisk lösning som innebär att vi kan slå vaktom den sociala bostadspolitiken.Till sist bara en liten kommentar. Jag har i tvådagar lyssnat på den allmänpolitiska debatten ochbörjar förstå gröna tråd här.Agne har sagt att man inte kan försvaraeller förstå allt i regeringspolitiken. sagt att vi måste förstå att just påskatteområdet har en annan uppfattning -- ja, somsagt, man kan inte få allt.När folkbildningen diskuterades här sades det fråncentern: Ja, man kan inte få allt. Det är klart att vijust på den här punkten har en avvikandeuppfattning.Faktum är att i stort sett varenda centerpartist somjag lyssnat på har sagt: Ja, på den här punkten harvi faktiskt en avvikande uppfattning.Frågan är bara när vi skall få höra en centerpartistsäga i debatten: Jag förstår nu att vi är inne på felväg. Vi förstår att den enda vägen, den väg sommoderaterna har lett in oss på, leder åt alldelesgalet håll i förhållande till vad vi faktiskt vill ochönskar.Anf. 222 () replik:Herr talman! För det första beklagar jag att det intevar möjligt att åstadkomma en bredare lösning närdet gäller bostadsfinansieringsfrågorna. Dessa är jugrundläggande och viktiga frågor som berörvarenda människa och som bör ligga fast under långtid framöver. Jag hoppas att det blir möjligt attfinna sådana lösningar . Jag för min delutesluter inte den möjligheten.För det andra förstår jag beträffande detta med räntelån. Hantvivlar ju själv när det gäller storleken på vinstenhär. Men det blir faktiskt ingen vinst förhyresgästerna. Inte ens för folkhushållet blir det envinst. Den mängd pengar som kommer att snurrarunt här kommer att innebära betydandekostnader, som det sägs, både för folkhushållet ochför den enskilde. Det är det som oroar mig. Jagtycker att socialdemokraterna tar litet lätt på detfaktum att man så att säga lägger in en bomb förframtiden när det gäller hyreshöjningar i och medde skulder som byggs upp här.Den utveckling som har varit och som har lett framtill den situation som vi nu befinner oss i byggermycket på hur man lyckas klara en ekonomiskpolitik som gör att vi får ner räntorna ochinflationen. I det fallet, det är jag övertygad om, ärden politik som regeringen nu har slagit in på denenda möjliga. Det kan kosta att vända skutan. Mennär man väl vänt den är det också möjligt att på ettbättre sätt lösa de problem som finns inombostadssektorn och som gäller subventionerna ochkostnaderna såväl för staten som för den enskilde.Dessa saker är ju så avgörande beroende på just dede höga räntorna och den höga inflationen.Anf. 223 () replik:Herr talman! Fördelen med räntelån är attkostnader omfördelas och att kostnaderna inyproduktionen pressas ner. Det är oerhört viktigt,särskilt med tanke på hur det nu är, att kostnadernai nyproduktionen pressas ner och att den häromfördelningen görs.Agne försvarar, tyvärr, en regering somgör raka motsatsen -- som drastiskt ökarkostnaderna i nyproduktionen. Det gör man delsgenom beslutet om räntelån, dels -- och framförallt -- genom att sänka investeringsbidraget.Marianne påminde om detta. Man föreslår enindragning -- det rör sig om drygt 3,5 miljarder --beträffande subventionerna. En betydande del avdetta slår mot nyproduktionen. Det är illa, därföratt kostnaderna därmed höjs. Det är illa, därför attdet bromsar byggandet och skapar ett idiotstopp.Jag väljer ändå, för att nu avsluta det här lillameningsutbytet, att ta fasta på det som jag tyckerär positivt. Jag har noterat det som , nämligen att han för sin del inte utesluter attvi kan samtala och komma fram till gemensammalösningar. Såvitt jag förstår betyder det på vanligsvenska att han ändå kommer att sträva efter att viblir överens i de här frågorna. Den antydan tyckerjag är så pass viktig att jag återigen vill få dennoterad i protokollet.Kultur m.m.Anf. 224 ():Herr talman! Några av oss -- jag medger gärna atturvalsunderlaget är mycket svagt -- kanske har hafthistorieböcker där varje avsnitt avslutades mednågot som kallades andlig odling. Det harförsvunnit i moderna böcker, och det är kanskesynd. Andlig odling stod för kulturen ihisorieutvecklingen.Jag tänker på ett politiskt möte för ganska mångaår sedan. Några unga blivande politiker åkte runtoch gjorde reklam för det här mötet. Man satte uppaffischer på trädstammar. Jag skall inte avslöjavilket parti det gällde. På affischerna stod det: Påmåndag kväll möts vi och lyssnar till vårpartiledare. (I övrigt ett värdefullt och kulturelltprogram. )Det kan konstateras att man inte ansågatt politik hörde till kulturen. Men det var fel.Politik är också kultur.Kultur är hur vi organiserar vårt liv, vårt arbete, vårfritid, vårt hem osv. Alla är vi beroende av vårakulturskapare. Dessa skapar innehåll och ger ossmöjlighet att uppleva vad de har skapat. Menkulturskaparna och kulturen måste få leva i ett frittsamhälle utan offentlig styrning. Att det skall finnasmångfald och kvalitet är krav som kulturskaparnaoch vi som upplever kulturen vill ställa.Politikerna skall erbjuda ramarna, utan att begäranågon politisk styrning. Det är inte vi politiker somskapar kulturen, bortsett från vår lilla begränsadedel. Men vi kan medverka till främjandet av ettkreativt kulturklimat och till bevarandet av enlevande kulturtradition.Vi tar avstånd från en kulturpolitik som gynnarpolitiska värderingar. Kulturen skall stå utanför --ovanför sådana.Vi har en spännande tid framför oss.Jag skulle vilja säga några ord om EG och kulturen.Många människor är rädda för ett inträdei EG. Man är rädd för att den svenska kulturen skallförkvävas i den europeiska. Men så tror inte jag attdet blir. Jag har ännu inte läst Maastrichtrapportenom kulturen och kulturens förutsättningar. Men jaghar läst tillräckligt många referat för att förstå här lägger vikt, herr talman, såväl vid denlokala, den regionala och den nationella kulturensom vid den övergripande, den europeiska,kulturen.Kanske kan detta ibland också betydapånyttfödelse för lokala kulturer som har kommit iskymundan. Det är självklart att ett rikt kulturlivmåste finnas i ett öppet och kreativt samhälle. Därvill vi också ha fria media. Jag vill gärna säga här att jag beklagar det debacle som Arbetet harutsatts för. Jag hoppas att man klarar av det. Vibehöver en allsidig debatt. Det är på det sättet somvårt samhälle förnyas, och förnyelse är någontingväsentligt för kulturen.Vilka är det som skall driva vår kultur framåt?Självklart är det barnen. Låt mig mycket kortbeskriva en av mina kulturella höjdpunkter, om jagså får uttrycka det. Jag blev inbjuden av ElsaOlenius, en av bästa vänner, att fåsitta i sagogrottan på ochlyssna när läste sagor för en uppsjöav små barn i 4--6-årsåldern. ochElsa engagemang fick mig då -- för många,-- att förstå vad, i det här fallet, godlitteratur betyder.De små barnen skall lära sig från det de är små,hemma, på dagis, i skolan osv., att få behov avkvalitet i kulturen. Har man fått behov avnågonting ställer man också krav på att det skallfinnas. Det främjar kulturen i dess helhet. Jag trordärför att EG och vårt samarbete i EG kan betydanågonting mycket positivt.Vi är positiva till kulturfonder. Vi diskuterar det ikulturutskottet . Men när vi sänkerskatterna får vi inte glömma bort att vi ocksåminskar resurserna för kulturskaparna.Klockan tickar alltför snabbt. Jag måste övergå tillatt säga ett par ord om kulturbudgeten, som jagtycker är fin. Jag tycker synd om i ett brett spektrum skall försöka angripa den.Han ser glad ut, han ser sin chans.Herr talman, jag ber att få återkomma.Anf. 225 ():Herr talman! Det är inte utan att man förstår hurpoeten som en gång skulle ställa upp på enförfattarafton i en bygdegård, där man hade glömtatt utannonsera mötet, kände sig när han kom dit.Jag skall ändå, liksom den poeten, försökaframföra det jag har att säga.Vår kultur är ej blott en dekorationeller målsättning som satts på präntNej den utgör grunden för nationoch för mänskligt liv dess fundamentSann konst bärs fram av en skaparvisioninte alls av kulturpolitikden lämpar sig ej för administrationinget anslag kan göra den rikKultur skapas blott av den själ som är frioch som följer sin odlingsidéär den skör kan den skadas av så'na som vilikt dess värden som vi ej kan seVår uppgift skall ej vara att bruka maktmen att främja en god atmosfärom mångfalden måste vi städse slå vaktsom en grund för förnyelse ärS'en Hedenhös solen har gått många varvFädren format kultur och miljöVi har ansvar att vårda detta vårt arvväl, så att våra rötter ej döLänge föraktats det egna, det svenskaMånga saknar en identitetDistanslöst anammas allt det utländskaoch förvanskas för att man ej vetXenofobiska känslor är lätta att fåför dem som saknar egen kulturMotgift är kunskap med kvalitet, och dåskall vi kämpa för det -- eller hur?Den förtryckte som kom på flykt till vårt landför att äntligt få känna sig frifastän utan en ägodel i sin handkan va' rikare ändå än viHerr talman! Av det nu sagda framgår att detviktigaste för kulturen är frihet, mångfald,kunskap, kreativitet och kvalitet. Självfallet måstevi också ta en rejäl slant ur den gemensammakassan för att rätt vårda vårt kulturarv. Vi måsteockså visa generositet mot förnyarna inomskapandet. Men kulturpolitiken får aldrig varastyrande. Den skall vara stödjande. Det är intepolitiska beslut som behövs för kulturen -- det ärkulturen som utgör basen för allt vi ägnar oss åt,inkl. Inser man inte det är risken stor skadar kulturen.Genom kulturen får vi del av den humanism och deetiska värden som skall utgöra fundamentet för vårtliv. Det är viktigt att vi med våra beslut skapar debästa förutsättningarna för att de unga, i familjenoch via skolan, skall bibringas de kunskaper och devärderingar som bygger på etik ochvästerländsk humanism. Därigenom får de entrygghet och stabilitet, som tillsammans med denhistoriska bakgrunden -- det vi kallar våra rötter --skapar frimodiga människor som är stolta över sittursprung och så säkra på sig själva att de törs mötaandras värderingar. Det blir med andra ord ocksådet bästa vaccinet mot okunkapens främlingsrädslaoch skapar också respekt hos dem som vi möter.Det stora felet med den svenska kulturpolitiken,som gjorde sitt avstamp i och med 1974 årsenhälliga kulturpolitiska beslut i är attdet blev ett övertramp på plankan och ett kortlängdhopp i stället för en serie av olika hopp.Genom rigiditeten i regelverket för att få pengarslår alla ängsligt vakt om sina bidrag i stället för attväxla spår och skapa nytt. Det är därför jag medtillfredsställelse i årets budgetproposition kannotera att kulturministern nu skall låta göra enöversyn av verksamheternas byråkratiskaöverbyggnad. Skall vi få mera kultur och mindreadministration för pengarna, måste den översynengöras snabbt.Problemen är många: ansvarsfördelning,centralisering mot uppbyggnad av balanseranderegionala centra -- för resten ett måste i den nyaEuropastrukturen, som riktigt påpekade --, en ny roll förkulturrådet eller kanske dess avskaffande,uppbyggande av fristående alternativakulturfonder för att garantera mångfald och skapaoberoende, ökat inslag av kultur i skolorna,möjligheter för organ som erhåller bidrag att självai större utsträckning få inflytande över medlensfördelning, annorlunda arbetsområden för de s.k.R-institutionerna, användandet avlönebidragsanställda osv. Men alla dessa problemgör också området till en fascinerande sektor medmånga möjligheter, och då inte förkulturpolitikerna utan för kulturskaparna.Europarådets examinatorer, som var här för två årsedan, såg på vår kultur och kulturpolitik medfriska ögon. Deras slutsatser måste vi noga ta tilloss. För att sådana förnyelser som de pekade påbehovet av, och som jag helt ställer mig bakom,skall kunna genomföras och för att de delar avkulturlivet som fastnat i fel spår skall kunna kommaloss och förnya sig behövs det en ny kulturpolitikoch den kan vi bara få med den nya regeringen.Framför allt måste vi få en helt annan kulturdebatti , en debatt där man inte bara ägnar sig åtatt diskutera samhällsstöd. De flesta synes inte varamedvetna om att av all s.k. kulturkonsumtionsker privat. Därtill kommer all den egenskapandeverksamheten, som jag tycker är ännu viktigare.Herr talman! De beslut som skall fattas i dennakammare måste syfta till att även på detta områdelåta individerna få forma sina liv. Den enskildemåste få chansen att både ta del av och aktivt deltai kulturlivet.Anf. 226 (nyd):Herr talman! Att och under mångaår placerat turism i kulturutskottet är betecknandeför den okunskap politikerna visat för turismensekonomiska betydelse för samhällsekonomin.Visst ingår kulturen som ett viktigtkonkurrensmedel i svensk turism. Men det ärandra, viktigare faktorer som medverkar till detekonomiska utbytet av näringen som sådan;marknadsföringen t.ex.Turismen kan inte betraktas som en bransch elleren avgränsad marknad. Turismen påverkarförutsättningarna för omvärldens syn på ,företagsamheten inom skilda delar av näringslivet,statens intäkter och människornas livskvalitet.Kanske är det turismens olika ''ansikten'' sommedverkat till politikernas oförmåga att medverkaoch skapa förutsättningar för att verkligen utnyttjaden ekonomiska dynamiken i svensk turism, somhar en stor ekonomisk betydelse för landet meddess 220 000 sysselsatta och dryga 100 miljarder iomsättning.Ser vi på den viktiga utlandsturismen t.ex., kan vinotera att de inresande turisterna ger oss 17miljarder i intäkter. Själva lägger vi ner ca 30miljarder på våra utlandsresor. Denna negativaturistbalans har ökat , under1990--1991 med 20 %.Andra länder har lyckats skapa tillväxt för sinturism genom offensiva åtgärder och ekonomiskasatsningar. Med ökade satsningar på denoperationella marknadsföringen -- från 20 miljoner1987 till ca 120 miljoner 1990 -- har turismen iDanmark ökat med , som densvenska minskat med 17 %.Irland är ett annat exempel. Med en vikandeturistmarknad satsade man hårt på turistnäringenför att skapa fler arbetstillfällen. 1987/88 ökadeutlandsturismen och gav 14 000 nyasysselsättningstillfällen. ökade turismen med16 %. Det gav 6 000 nya jobb. --1993 harman åtgärder i gång och siktar på 25 000 nyaarbetstillfällen.Hur bedrivs då marknadsföringen av turismen iSverige? För marknadsföringen av Sverigeprofilenutomlands svarar Turistråd, SvenskaInstitutet, Exportråd och ambassaderna.Det är uppenbart att de här splittrade resursernaför att marknadsföra oss, vår turism, vår kultur ochvårt näringsliv kan samordnas bättre.Så till Turistråd, som är ytterst ansvarigtför turism inom och utom landet. skulleinom landet medverka till att skapa möjlighet förett bättre utnyttjande av fritiden för bredafolkgrupper, stimulera och samordna regionalainsatser, producera kampanjer, utveckla forskningoch kompetens inom näringen. Utomlands har detdessutom svarat för marknadsföringen. Allt inomen total kostnadsram på 120 miljoner,huvudsakligen statliga pengar.RRV har i en revision konstaterat det omöjliga i atti Turistråds breda verksamhet kombineradet sociala ansvaret med en kommersiellmarknadsföring av turism.Regeringen vill avveckla Turistråd ochavsätta ca 50 milj.kr. till ett privatägt bolag. Videlar uppfattningen att vi måste avveckla SverigesTuristråd. Det är näringslivet som på ettprofessionellt sätt skall sköta denna näring ochmarknadsföra den inom och utom landet. Vikommer att föreslå att staten gentemot enupprättad marknadsplan skall köpa tjänster av dethär bolaget i storleksordningen 100 miljoner. Detnya bolaget bildas naturligtvis av intressenter frånnäringen. De får själva finna formen förfinansieringen av turistfrämjande åtgärder inomlandet.Som bekant har regeringen föreslagit en radåtgärder för att få fart på . Jag vill härkommentera detta litet mot bakgrund avturistmomsen.Man har satsat på sänkt skatt på kapital,förmögenhet och arv. Skattesänkningarna skullealltså förbättra företagens konkurrenskraft och geökade exportintäkter och nya arbetstillfällen -- s.k.dynamiska effekter.När vi börjar tala om turism inträffar någotmärkligt i regeringspartiernas resonemang. Då trorman plötsligt att en hög skatt i form av moms påturismen skulle ge ökade intäkter.Herr talman! Den höga turistmomsen har på ettavgörande sätt gett oss minskade statsintäktergenom minskad turism. 1990 sjönkturistomsättningen med 10 miljarder.Resevalutaunderskottet steg med 1,5 miljarder.Samtidigt redovisar en ökningmed i genomsnitt . I är det en ökningmed 10 %.Vi har då inte råd att låta bli att sänka turistmomsentill ! Detta tillsammans med en mer offensivmarknadsföring av turismen kommer att förstärkastatsbudgeten med flera miljarder, inte försvagaden. Tänk på att åtta nio utlandsturister ger osssamma exportintäkter som en . 227 ():Herr talman! Ofta möter man inställningen attturism, resor och fritidsindustri är en trevlig ochoförarglig, men ganska ointressant bransch. Manhar ingen aning om att det är en inkomstbringandeoch oerhört väsentlig verksamhet. Det förstod intesocialdemokraterna. De gjorde stor skada genomatt behandla turismen som en social rättighet ochsom ett regionalpolitiskt instrument. För demhandlade det i första hand om att ge pengar tillturismens mellanhänder i stället för att skapadrägliga förutsättningar för branschens företag.Det är synd, tycker jag, att vi ägnar så mycket tid åtatt tala om framtid -- 100miljoner i en bransch som omsätter 100 miljarder.Det säger en del om hur vi har behandlat turismen.I hela världen arbetar ungefär 115 miljonermänniskor inom turistindustrin. Det är alltsåvärldens största industrigren, och den växerdubbelt så fort som den globala nationalprodukten.När ett lands turism minskar brukar det vara krig,revolution eller hungersnöd som är skälet. Vi harlyckats med konststycket att mota bort turisternautan att ta till sådana här drastiska metoder. Vi harbara prisat ut oss och informerat bort oss. Sverigeär ett okänt turistland.Vad vi måste se i är att resandet i framtidenkommer att vara lika självklart som mat och kläder.1990 reste 450 miljoner människor, eller avjordens befolkning, från ett land till ett annat. Attförflytta sig kommer att bli någonting självklart.Vad jag hoppas på nu är att vi skall få ny utvecklingav reseindustrin. Men det behövs mycket för attlyckas med det. Det är helt andra saker än att gepengar till ett turistråd där många människor hararbetat så mycket de har kunnat men mot omöjligaodds. Jag har också fullt förtroende för attregeringen kommer att lösa detta med att säljaSverige som turistland, som industriland och somett land värt att investera i.Som sagt behövs utbildning och forskning. harvi en kvalificerad utbildning. Vad har vi inomforskningen? Jo, vi har en adjungerad professur vidHögskolan i . Skall branschen ha någotslags status och utvecklingsmöjligheter, måste vialltså satsa på forskning och utbildning.Nu har regeringen redan tagit en rad steg för att ökabranschens möjligheter när det gäller t.ex.förutsättningar för företagande och också när detgäller sänkningen av momsen. Men det kommer attta tid innan vi ser effekterna.Vad kan vi göra till dess? Det första vi måste ta itumed är faktiskt att låta andra människor känna sigvälkomna till vårt land, oavsett om de är turister,affärsmän eller studenter. Det är en ära för oss attde vill komma till vårt land. Vi måste visa intresseoch uppskattning, låta dem lära känna oss ochockså lära känna dem.Vi har faktiskt många saker att visa upp i Sverige.Vi har en ödmjuk inställning till . Det dugernästan inte till oss. Vi tycker mera om att resautomlands än i vårt eget land. Hur skulle någonannan vilja komma till oss? Men det är inte så attalla vill åka till värmen, och det är inte så att alla villkomma hit och slå runt. Alla tycker inte att det ärdyrt i . Men vi måste veta vilka som är våraturister, vilka som tycker att är spännande.Tidigare har det varit så att mycket av det utlandethar fått kontakt med har varit sådant som har stöttden svenska modellen, kulturbyråkraternabestämde vad man fick se. När nu den svenskamodellen är död och begraven borde vi i stället varamogna att föra ut det som människor ärintresserade av. Det har framstått somlöjeväckande, tycker jag, och provinsiellt att vi intebefattat oss med sådant som fascinerar i andraländer. Utomlands vill man ha vikingakultur,runstenar, heliga , regalskeppet ,, , , , , ,, , MarianneFredriksson och många andra. Svenska sångerskoroch sångare har också fått ett allt ökande intresseutomlands. Vår design och arkitektur väcker nyttintresse och respekt.Vårt läge är positivt också ur andra synpunkter.Framtidens trendmakarna vill inte resa i storagrupper. De vill göra personligt avpassade besök,precis vad passar för. Någon massturismhar det aldrig varit tal om.