prot · GG0941 · 1992-12-09 00:00:00 — Dethär gäller också filmavtalet och regeringens beslutom projektering av ett nytt modernt museum.Vi som jobbar på den nationella nivån när det gällerkulturfrågor skall utnyttja detta faktum och debeslut som vi har fattat tillsammans för att inspireraandra aktörer inom kultursektorn att ta sitt ansvar.Vi vet att kultur bidrar till att inte bara höjakunskapsnivån, att roa osv., utan också bidrar ekonomisk tillväxt i samhället.Mottagandet av överenskommelsen om filmavtaletvar mycket positivt. är förväntningarna mycketstora i Filmsverige, inte minst bland filmarna, omatt framtiden skall bli bättre för den svenskafilmproduktionen. Det här uppfattas som en nyinjektion, och det har gett större självförtroendehos filmskaparna.Det här handlar främst, så som det oftast är, om pengar ställs till förfogande. Det handlar ocksåom förändring i strukturen på verksamheten, därstaten tar renodlat ansvar för den filmkulturellaverksamheten. Vi har lyckats få in fler parter iavtalet, bl.a. och -- vilkaär stora bildproducenter. Det kan bli fråga om ettmycket fruktbart samarbete mellan flera parter.Det handlar också om större tydlighet och störreanvarstagande för dem som skall fördela de pengarsom nu finns till förfogande. har olikakollektiva nämnder gjort fördelningarna, och nublir det i stället ett antal konsulenter. De skall haen självständig ställning. De skall inte bara sitta ochvänta på ansökningar, utan de skall själva aktivt takontakt med manusförfattare och filmare och förasamman olika intressenter för att få en brafilmproduktion.Sammantaget gör allt detta att jag är mycketoptimistisk när det gäller att hävdasvensk filmproduktion i förhållande till import avframför allt amerikansk film. De flesta länder iEuropa har ett filmstöd för att kunna hävda dennationella produktionen. skall vi varamedvetna om att det bl.a. är den stora importenoch visningen av amerikansk film som gör detmöjligt att få branschen att bidra till filmavtalet.Herr talman! Jag hade inte planerat att gå upp italarstolen. Men jag anser att det är viktigt att manlyfter sig litet över ankdammsstadiet när vi hardebatter här i , att vi inte barakoncentrerar oss på en och annan detaljfråga, därman kan ha olika uppfattningar. Jag har velatframföra detta från talarstol. Jag harträffat flera filmare och fått spontanakommentarer, och även brev, om detta filmavtal.De har varit mycket uppskattande, inte minst närdet gäller regeringens ansträngningar attåstadkomma ett mycket bra avtal och se till att detfinns resurser för att finansiera det.Anf. 10 ():Herr talman! Jag kan inte annat än instämma i detkulturminister har sagt. Det är synd omhon har fått uppfattningen att vi inte tycker attdetta är ett viktigt beslut, som verkligen måsteuppskattas, inte bara av oss i utskottet utan ocksåav svenska filmare och svensk publik. Svensk filmhar ett gott rykte som vi behöver värna om. Detbehöver vi ha i ett framtida . Jag håller heltmed kulturministern om det hon sade i sitt inlägg.Jag skulle vilja säga följande till . Vi har tidigare talat om hur dyrt det är attproducera film. För mig känns det konstigt att manskulle ha möjligheter att producera film överallt ilandet. I t.ex. finns en brafilmproduktion. ''Tala högre, det är så mörkt'' heteren av Götafilms nya filmer. Jag tror visst att vi skallha filmproduktion på andra ställen än i Stockholm.Men jag är rädd för att det kommer att bli dåligkvalitet, om vi skall ställa krav på att film skallkunna produceras över hela landet.Jag yrkar bifall till utskottets förslag.Anf. 11 ()replik:Herr talman! Det var trevligt att kulturministernville vara här i kammaren när vi skalldebattera filmpolitiken.Anf. 12 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Repliken gäller anförande.Anf. 13 ()replik:Herr talman! Jag vill återigen understryka detkulturutskottet skrivit i sitt betänkande angåenderegional filmproduktion. Jag vill framhålla att mannu börjar finna nya former för finansiering avfilmproduktion ute i regionerna. Det vore bra omden statliga filmpolitiken kunde understödja de nyaformerna. Jag är inte orolig för att det ur detta skallkomma film av dålig kvalitet. Jag tror tvärtom attdet skulle berika det svenska film- och kulturlivet.Det skulle kunna bli mycket bra kvalitet, och detblir bra kvalitet. De erfarenheterna har vi frånNorrbotten.Filmen stärks i hela landet, oavsett vad BirgittaWistrand säger, därför att television och andramassmedia sprids över landet. Det måste vi ha iåtanke när vi pratar om att sprida filmproduktion.De farhågor som uttrycker ärlätta att ta till när man får nya förslag på sitt bord.Det är viktigt att vi diskuterar detta. Vi skall ha enfilmproduktion av hög kvalitet i hela landet. Jagtror inte att behöver vara orolig.Verkligheten kommer att utvisa att det kommermånga bra produktioner. Den tilltron tycker jag attvi skall ha.Anf. 14 ()replik:Herr talman! säger att jagmisstror kvaliteten. Det gjorde jag inte alls. Jagsade bara att jag känner en oro inför kravet på skall kunna producera film över hela Sverige.Jag nämnde som ett exempel. Jag skullekunna ta fler exempel. Jag vet att det också görskvalitetsfilm i . Men vad är det för slagsfilm vi talar om? Vi kanske inte talar omproduktioner för 15 miljoner, utan omproduktioner för under 1 miljon. Då är vi inne i enhelt annan diskussion.Det stöd man nu kommer att ge till distribution avfilm och samproduktion mellan TV och filmarekommer också att underlätta spridning ochproduktion ute i landet. Det finns kanske inte såstort skäl till oro för att det inte skall bli en ordentligsamverkan över hela landet, som säger.Anf. 15 ()replik:Herr talman! Jag pratar i första hand om kort- ochdokumentärfilmer. Att stödja produktion avspelfilm regionalt är mycket svårt och kostsamt.Kort- och dokumentärfilmer är mycket viktiga ifilmlivet och kulturlivet. De är viktiga, inte minstmed den massmediala utvecklingen inomtelevisionen. Jag tror fortfarande att vi kommer attkunna se framtiden an med mycket stor tillförsikt.Vi kommer att få se många fina filmer framöverfrån hela landet. Det är viktigt att vi får göra det.Herr talman! Jag vill avslutningsvis säga att det ärmin förhoppning att den statliga filmpolitikenframöver kommer att innebära att man stödjerregional filmproduktion.Anf. 16 ():Herr talman! Det är trevligt att se kulturministern ikammaren när vi debatterar en så viktig fråga somfilmpolitik. Men jag blir litet skrämd närkulturministern säger att det handlar omankdammsfrågor. Jag undrar om kulturministernverkligen står för att den regionala produktionenoch importen av vuxenfilm, som är så passbetydande för landet, är ankdammsfrågor.Anf. 17 Kulturminister ():Herr talman! Vad jag syftade på var främst MonicaWidnemarks inlägg. Hon är ju officiell företrädareför oppositionen och Socialdemokraterna. Därfanns inte ett enda positivt ord eller något som helstförsök till beskrivning av vilken typ av beslutriksdagen skall fatta i denna kammare . Detvar bara gnäll och otidigheter motmajoritetsförslaget.Naturligtvis är det ingen ankdammsfråga hurimporten av kvalitetsfilm skall gå till här i landet.Importen av vuxenfilm har sköttsbra, på ett föredömligt sätt, av . Menvi har ju en annan verklighet i dag.Under senare år har allt fler fristående företag ochorganisationer börjat importera vuxenfilm. Det harockså ur konkurrenssynpunkt riktats kritik motFilminstitutets sätt att sköta verksamheten.Dessutom ställs ju pengar till förfogande. Man ökarbidragen till dem som bedriver importverksamhet.Detta ingår i den struktur som finns i beskrivningenav vad skall syssla med för framtidenoch som styrelsen nu skall komma tillbaka medförslag om.Där handlar det om att filmkulturverksamhet somär statligt stödd skall bedrivas av , omden inte bedrivs av andra. Det tycker jag är ensjälvklarhet. Om andra gör det på ett bra sätt,behöver inte ägna sig åt dennauppgift.Jag vill bemöta även i densakfråga som hon tog upp. Jag tycker att honöverdriver riskerna för att importen av kvalitetsfilmför vuxna skulle minska eller försämras. Jag trortvärtom att det kommer att bli bättre.Jag väntar fortfarande på något positivt ord frånMonica Widnemark om vilken betydelse hon anseratt filmavtalet har på lång sikt för svenskfilmproduktion, i konkurrens med filmer somkommer från andra delar av vår värld, och vilkenbetydelse det har för vår möjlighet att också iframtiden i biografer se bilder och höra ljud som ärproducerade på svenska.Anf. 18 ():Herr talman! Det är mycket beklagligt, närkulturministern är i kammaren, att hon intelyssnade på början av mitt inlägg. Jag sadeordagrant så här: Herr talman! Det är mycket braför alla i det här landet att intressenterna har enatsoch att ett filmavtal har kommit till stånd. Vi ärmycket glada för det.Det jag har tagit upp här i kammaren är de frågorsom vi i kulturutskottet är oeniga om. Vi försökerrespektera debattiderna och inte debattera det somvi är överens om. Vi är överens om det mesta ifilmavtalet. Läser man betänkandet, ser man det.Anf. 19 Kulturminister ():Herr talman! Jag har noterat att den är och . Vihinner väl med att ägna filmavtalet ytterligare etttiotal minuter, eftersom kulturministern tränger sigin och vill ha ett ord med i laget när kammarendiskuterar filmkulturen i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )5 § betänkande1992/93:UU1 Krigsmaterielexport (skr.1991/92:145 och prop. 1991/92:174).Anf. 20 (nyd):Herr talman! Vi står nu i begrepp att anta --förhoppningsvis måste jag faktiskt säga -- en ny lagom krigsmateriel och export av sådan. Jag stöderden föreslagna lagen till viss del, för jag anser attden är ett steg i rätt riktning åtminstone. Samtidigttycker jag att det är ett för litet steg.Propositionen går i väsentliga delar ut på ensammanslagning av ett par gamla lagar som innebäratt statsmakten i princip skall ha kontroll övertillverkningen av krigsmateriel. Man har en massaåsikter om utförsel av krigsmateriel, och man haren massa åsikter om samarbete med utländskasamarbetspartners och om det procentuellaägandet inom försvarsmaterielindustrin.Det finns mycket som är viktigt i propositionenockså. En linje i den är att lagen inte skall innehållanågonting som kommer i konflikt med EG:s reglerpå området eller med . Däremot tyckerjag att det är fel -- inte litet grand fel utan väldigtmycket fel -- att man över huvud taget skall ha enlag som säger att det är förbjudet att exporterakrigsmateriel men att det i vissa fall kan görasundantag.Jag tycker att det i princip skall vara tvärtom. Detskall vara tillåtet att exportera krigsmateriel, medvissa undantag. Världen utanför har trotsallt ändrat sig betydligt . Därföranser jag att motiven för en så rigorös lagregleringsom vi har i och också på många andra hålli världen inte har riktigt samma bärkraft som förr.Vi får inte glömma det faktum att har tagitett stort steg på väg ut i . Därför anser jagatt vi rimligen måste ge den svenskaförsvarsindustrin möjligheter att konkurrera påmarknaden. I det sammanhanget får vi inte glömmaatt försvarsindustrin trots allt är en av de viktigastesysselsättningsgrenarna vi har i . Denger landet 25 000--30 000 arbetstillfällen direkt ochindirekt, och framför allt ger den godaexportinkomster.Därför tycker inte jag att det längre finns anledningatt stänga in och knoppa av en industri som, omman ser den i ett internationellt perspektiv, har sågoda utvecklingsmöjligheter och sådan livskraft.Att släppa försvarsindustrin helt fri är naturligtvisatt gå litet för långt, men vi måste leta efter ettrimligt läge, och det ligger kanske någonstans mittemellan -- jag vet inte; man måste utreda detmycket noga.Sveriges lagstiftning måste som sagt vara anpassadtill omvärlden, om vi skall ge vår försvarsindustririmlig chans att överleva. Därför tycker jag att detvore väldigt lämpligt att ytterligare fortsätta detarbete som har påbörjats och titta på vad vi skallgöra för någonting.Då måste man på en gång ställa frågan: Vilka kravkan säkerhets- och försvarspolitiken ställa på en frikrigsmaterielsmarknad? Jag menar, som jag sadeförut, att utgångspunkten måste vara att vi skall haen fri marknad, som under särskilt ömmandeförhållanden får regleras.Den nuvarande lagstiftningen och den föreslagna,som vi förhoppningsvis skall anta , utgår intefrån detta. Det handlar mycket om att det skall varatillstånd än hit och än dit. Man skall ha tillstånd föratt sälja, man skall ha tillstånd för att få börjaprojektera, och man skall t.o.m. ha tillstånd för attpåbörja samarbete med utländsk industri.Jag tycker att det är litet tokigt. I stället borde detpå något sätt skapas en ny krigsmateriellagstiftning,en lag som handlar om anmälningsplikt. Företaget,t.ex., skall under projektets gång anmäla tillKMI eller det organ som kan tänkas vara kvar står i begrepp att göra den och den affären pådet och det sättet.Anmälan skulle kunna göras i efterhand, men detär klart att industrin inte gärna satsar en väldigmassa pengar på ett projekt som anses osäkert.Tror man inte att man kommer att få genomföradet, ser företagen naturligtvis till att anmälan görs iförväg. Så dåliga affärsmän är de inte att de läggerut miljarder på att utveckla någonting om de intesjälva tror att affären skall komma till stånd.Jag anser att regeringens möjlighet att stoppa enaffär eller ett avtal bör begränsas till att gälla falldär ett hot mot eller svenska intressen kanuppstå direkt eller indirekt eller när mänskligarättigheter kan komma i allvarlig fara, t.ex. idiktaturer.Därför vill jag yrka bifall till reservationerna 2 och3, men i stället för reservation 1 yrkar jag bifall tillmitt särskilda yrkande, som är utdelat i kammarenoch har följande lydelse:5. beträffande graden av restriktivitet att riksdagenmed bifall till motion 1991/92:U408 yrkande 1 ochberörd del av motion 1992/93:U5 samt med avslagpå berörd del av yrkande 6 i motion 1991/92:Fö29,berörd del av yrkande 12 i motion 1991/92:Fö34 ochmotion 1992/93:U6 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna följande:Med tanke på att det inom svensk försvarsindustriinklusive underleverantörer arbetar ca 35 000heltidsanställda måste alla rimliga utvägar prövasför att kompensera en minskad inhemskupphandling med ökad export.En strikt tillämpning av den nuvarandelagstiftningen innebär att det blir fortsatt svårt attöppna nya marknader. Detta leder till att ett stortantal affärer försvåras eller går om intet vilketförsvårar den för långsiktig överlevnad nödvändigaproduktutvecklingen och förnyelsen.Den nya vapenexportlagen bör tillåta export avförsvarsmateriel till alla länder med undantag av ettfåtal länder som kan utgöra ett hot mot svensksäkerhet och i de fall där ett land grovt kränker demänskliga rättigheterna. Den nuvarandeförsvarsmaterielpolitiken är för restriktiv och börersättas av en mer liberal hållning. Härigenom fårförsvarsindustrin en rimlig chans att överleva ochexpandera.Vi måste ha ögonen öppna för att detta trots allt ären viktig näring i ; en av de få som ärlönsamma . Därför måste vi ge den en rimligchans att överleva.Anf. 21 ():Herr talman! När jag hör kommerjag att tänka på de kvarlevor av ledare för densovjetiska militärindustrin som vi ibland ser på TV,som hävdar att vapenproduktionen måste fortsättaför att vi skall klara sysselsättningen. Det här äralltså ett internationellt problem.Det är en gammalmodig och förlegad syn påsvenskhetspolitiken som det internationellasamfundet måste fortsätta sina ansträngningar attutmönstra. Både inom , EG-parlamentet och FN pågår diskussioner om hurman skall minska den vapenhandel som pågår. Denär för övrigt intimt förknippad med de ökandeflyktingströmmar och de brott mot mänskligarättigheter i många länder som Ny demokrati iandra sammanhang brukar uppmärksamma.Vart tog fredsvinsterna av det slutvägen? Är det inte nu som en ordentlig reglering avvapenhandeln och en nedrustning skall kunnapåbörjas och fortsätta med kraft?Inför ett sådant här betänkande om enliberalisering av den svenska vapenexporten somett led i att stärka vår säkerhetspolitik går minatankar tillbaka till de diskussioner som jag varitmed om under årens lopp när det gällersäkerhetspolitik.I slutet av 1950-talet var hela etablissemanget iSverige i stort överens om att vi snart måste skaffaoss kärnvapen för att inte ryssen skulle komma ochta oss. Kärnvapenproven skulle genomförasnågonstans i inland -- inte så långt frånden plats där jag bor . Vi som kämpade emot dåbetraktades till en början mer eller mindre somagenter för och blev utsatta för enhel del spott och spe. När vi lyckadesvända folkopinionen kom också beslutet att Sverigeinte skulle skaffa kärnvapen. När man träffarsvenska militärer tackar de för de insatser somfredsrörelsen gjorde -- för att vi stodpå oss mot högerns och militärledningens krav påkärnvapen.I dag är det uppgåendet i den kommandeeuropeiska stormakten som hägrar företablissemanget ; den stormakt som iframtiden, i värsta fall, kan få tillgång tillkärnvapen -- där vill vi bli medlem. De europeiskavapensmedjorna skall nu samordnas ochomstruktureras för att passa den europeiskaunionens behov. I det behovet ingår givetvis atteuropeisk krigsindustri skall kunna konkurrera påvärldsmarknaden med främst krigsindustri.Efter som blev ett veritabelt skyltfönsterför amerikansk krigsteknologi har naturligtvisbehovet att stärka och utveckla den europeiskakrigsindustrin ökat i konkurrensens namn.Redan den förra regeringen lät FMV i september1991 framföra en svensk intresseanmälan att delta iIEPG, dvs. de europeiska NATO-ländernaskrigsmaterielsamarbete. IEPG menar att Sverigetills vidare får nöja sig med att anpassa sina reglerför vapenexport och vapenimport till de regler somtillämpas av flera länder inom IEPG.Vad jag förstår är propositionen just en anpassningav begrepp och regler som tillämpas inom delar avEG.Om utvecklingen inom EG fortsätter, trots allahinder som tornar upp sig, uppstår förr ellersenare en gemensam krigsmaterielmarknad ocksåinom EG. Det framgår ju också avMaastrichtdokumenten.Det är en omfattande utlandssamverkan medNATO-länder och vapenexport till propositionen öppnar för. anseratt dessa åtgärder inte är förenliga med en trovärdigalliansfri svensk politik syftande till neutralitet ikrig. EG-staterna skall uppenbarligen kunna deltai krig runt om i världen med svenska vapen, eller ivarje fall svensk ammunition.Om de nu föreslagna reglerna varit i kraft skulleman, såvitt jag förstår, kunnat få levereraammunition till redan efter militärkuppen1973, till under kriget med , tillStorbritannien under kriget med ochFalklandsöarna och kanske också till när deville förstärka sina lager av iinbördeskriget. Förmodligen hade vi också kunnatfortsätta exporten till ända tills FN:svapenembargo infördes.Sveriges samarbetsländer vars regler skall regleraen viss del av krigsmaterielhandeln från Svergie harhaft en mycket generös vapenexportpolitik. USAsäljer ju t.ex. vapen till och ,till , och ,till och ,till en lång rad länder, bl.a. ,, och Marocko.Det är alldeles uppenbart att internationaliseringenav krigsmaterielindustrin och de nya reglerna gördet allt svårare för riksdag och regering att styra varnågonstans i världen svenska vapen hamnar. Dennapolitik, menar jag, är motsatsen tillsäkerhetspolitik.Vi förbehåller oss rätten, herr talman, att köparåvaror och halvfabrikat billigt i den fattiga delenav världen. Vi förbehåller oss också, i den rikavärlden, rätten att kräva betalning av räntor ochamorteringar på gigantiska skulder från de småinkomster som dessa länder har av sin export --skulder som de pådyvlats av okunniga ledare isamarbete med västerländska banker.När konflikterna på grund av fattigdom,klassklyftor, utplundring och svält utbrytererbjuder den rika världen den fattiga världen vapenoch förmår den att sätta sig ännu mer i skuld.Det kommer att falla en tung historiskdom över vår världsdels vapenexportpolitikgentemot tredje världens länder. Det är hög tid attde resurser som kan friställas i den rika delen avvärlden används för att skapa en fredlig ekonomiskutveckling i den fattiga delen av världen.Jag har ofta fått frågan från fredsaktivister i andraländer hur , som vill framhålla sig som enfredsmäklare i världen, kan vara en av de storavapenexportörerna trots att vapenexport i principvarit förbjuden. Jag har då tvingats erkänna attutförsel av krigsmateriel kan ske på flera sätt: delskan regeringen ge tillstånd, dels kan regeringenavstå från att ge tillstånd men se genom fingrarnamed handeln, dels kan krigsmaterielindustrinsmuggla ut vapen, dels kan hasamarbetsavtal med andra länder. Möjligheterna äralltså många.Det är därför, herr talman, en underdrift att påståatt anseende som fredsmäklare i världenundergrävs av vapenexportpolitiken. Dennaproposition och detta betänkande ändrar ingetväsentligt i detta avseende. De glidande ochluddiga formuleringar som används för att gemöjlighet att förhindra vapenexport förstärkersnarare intrycket av hyckleri.Med det vill jag, herr talman, yrka bifall till BertilMåbrinks meningsyttring i moment 1 och 22.Anf. 22 (nyd) replik:Herr talman! inpass var mycketintressant. Han har givit prov på sitt, hoppas jag,breda register och kunnande. Han var inne på Nydemokratis flyktingpolitik, näringspolitik och u-landshandel och t.o.m. biståndspolitik och EG-politik. Det var inte litet kunnande hanpresenterade!Samtidigt måste jag hålla med om att någon mån har samma åsikter som jag. Jag hållermed att vapenexportpropositionen inte inger någonstörre trovärdighet, med förbud mot vapenexportvilket av egenintresse ständigt frångås. Det vorebättre med ett generellt ''ja'' till vapenförsäljning,med vissa begränsningar. Det skulle utomlands gestörre tilltro till vår politik i det här fallet.Det är emellertid synd att drar in EG-debatten. Man kan tycka vad man vill om EG, menvi får aldrig glömma att EG egentligen är världensstörsta fredsrörelse. EG bildades i syfte att utjämnaen mängd strukturella förhållanden, handelshinderskulle tas bort och ett enat skulle uppnås.På så sätt skulle länderna i inte haanledning att hyra agg mot varandra. Hur det sedanlyckas beror naturligtvis på en hel delomständigheter.Herr glömmer även att den svenskaförsvarsindustrin är en otroligt viktig del itotalförsvaret av . Efter en mycket olyckligtolkning av försvarsbeslut befann vi ossåren 1938 och 1939 nästintill avklädda och tandlösai det här landet, när det började bli oroligt runtomkring oss.Vad hände då? Omkring hade vi byggt uppett fullt trovärdigt försvar, trots avspärrningar runtomkring oss. Det försvaret utgjorde en bidragandeorsak till att inte blev anfallet 1942. Detskulle helt enkelt ha kostat för mycket. Hur skulledetta ha kunnat ske utan en väl fungerandeförsvarsindustri? En försvarsindustri går inte attväcka till liv vid behov, utan måste kontinuerligtfinnas i ett land.Ett sätt för en försvarsindustri att överleva är attden ges tillfälle att utveckla och sälja dessprodukter i samarbete med andra länder, därförhåller jag inte med . 23 () replik:Herr talman! Jag konstaterar att iviss mening är en ärligare reaktionär än andraborgerliga företrädare. Jag håller emellertid intemed om att frihandel på det här området är någotsom bör eftersträvas. Det är hela världssamfundetegentligen emot, precis som man är emot frihandelmed narkotika och andra vådliga produkter. Vimåste ha en likartad moralisk inställning till detta.Robert Jousma säger vidare att EG är enfredsrörelse. Tack och lov har krig mellanFrankrike och förhindrats genombildandet av EG, men vad är EG för slagsfredsrörelse som måste satsa på den upprustningoch integrering av försvarsindustrin som pågår.Vilka hot framträder utifrån mot EG? Det är välinte en fredsrörelses främsta uppgift att konkurreramed krigsmaterial.Försvarsindustrin är viktig, och därför anser ocksåVänsterpartiet att behöver enförsvarsindustri.