prot · GF0952 · 1992-01-15 00:00:00 — Naturligtvis menar man attden inte är adekvat, men den är i högsta gradadekvat.Lika allvarligt är att man utomlands uppfattat detsom om det skett ett paradigmskifte isäkerhetspolitiken och att det har skett i strid ochinte i enighet.Carl Bildts tre famösa punkter, herr talman, är enförkrympt fattigmansversion av svensksäkerhetspolitik, sannolikt avsedd som stolpar församtal inom EG. Utrikesministern har gjort demtill sina när hon skall beskriva svensksäkerhetspolitik i sin budgetproposition. Mendetta är inte ett heltäckande begrepp för svensksäkerhetspolitik. Låt oss titta på de här trepunkterna.Svensk säkerhetspolitik har ju i alla tiderdefinierats i ett europeiskt sammanhang. Attbeskriva svensk säkerhetspolitik i termer aveuropeisk identitet är därför lika självklart somintetsägande. Vi är ju alla européer. Vi har helatiden verkat på den arenan. Men svensksäkerhetspolitik måste dessutom ha, liksom denhar haft, en global dimension.Sverige har i snart två årtionden deltagit i arbetetpå att söka nya säkerhetsstrukturer i , inteminst inom den europeiska säkerhetskonferensen.Gemensam säkerhet, Palmedoktrinens koncept,är ett annat exempel på svenskt bidrag. Så även påden punkten som anför är det ensjälvklarhet. Jag noterar dock i sammanhangetmed tillfredsställelse att man lyfter upp deneuropeiska säkerhetskonferensen. Att man ansersig vilja arbeta intensivt och aktivt införuppföljningskonferensen i är bra.När det sedan gäller neutralitetspolitikens hårdakärna gäller ju den alltjämt: militär alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig. harnu alltså canossat sig tillbaka till meddetta besked. Det är bra. Denna klassiskaformulering har giltighet till dess att vi kan börjaersätta den med något annat.Socialdemokraterna har preciserat detta annatsom gemensam säkerhet, en genuin och hållbaralleuropeisk fredsordning baserad på ESK:sParisstadgar och dess principer om demokrati,fred, mänskliga rättigheter, rättsstaten och socialmarknadsekonomi. Vi är inte där . Någotalternativ till vår säkerhetspolitik finns inte ,och därför vill också vi socialdemokrater behållavår säkerhetspolitiska linje där militäralliansfrihet är en viktig del.Herr talman! Detta innebär till slut att vi inte kandelta i ett förpliktigande militärt samarbete medandra stater och att vi inte heller skall ge oss in iåtaganden som automatiskt skulle dra oss in i krig.Anf. 21 Statsminister ():Herr talman! har alldeles rätt iatt det är ett tag sedan hon väckte sininterpellation. Det är med viss medvetenhet somjag har väntat med att besvara den. Jag villeframför allt vänta med att besvara den till eftermötet med i och deöverväganden som skulle göras i i detsammanhanget för att definiera vår position irelation till den ökade betydelse som utrikes- ochsäkerhetspolitiken skulle komma att få. Det fickden också genom mötet i . Det har skettbl.a genom samråd i utrikesnämnden. Detsamrådet har också gett den svenska politiken enökad klarhet i de här frågorna. Det har gjort detmöjligt för mig att definiera politiken någottydligare. Detta är ju det mest betydelsefulla isammanhanget. Visserligen för vi nu enprocedurdebatt, och den har kommit att taöverhanden över sakdebatten. Jag skallåterkomma till procedurdebatten, men vi befinneross i ett nytt säkerhetspolitiskt läge.Det blockuppdelade , där risken för ettstorkrig, ett världskrig, var mer ellermindre överhängande och i vilket vi definieradenästan all vår politik som neutralitetspolitik, finnsicke längre och därmed inte hellerförutsättningarna för den typen av utrikes- ochsäkerhetspolitiskt agerande från svensk sida. Vihar ett förändrat och därmed också igrunden förändrade villkor för den svenskautrikes- och säkerhetspolitiken.Sedan kan det sägas att det är ettosäkert läge och att vi befinner oss i ettövergångsskede mellan det blockuppdeladeEuropa och en samarbets- och säkerhetsstrukturvars exakta innehåll vi ännu inte känner till. Så ärdet, men just därför är det så viktigt att till andraländer sända signalen att förstår att sakeroch ting har förändrats, att dessa förändringarinte går förbi och att är lika berettsom varje annan europeisk nation att fullt ut, utanreservationer och med engagemang medverka iarbetet att bygga upp det utrikes- ochsäkerhetspolitiska samarbetet i , såvälinom ramen för den Europeiska unionen som inomramen för ESK-processen. Detta är en radikalförändring av svensk politik, en förändring somjag tror att jag kan konstatera att vi står enigabakom, alldeles oavsett de procedurdiskussionersom förs.Jag tror också att diskussionen kommer attfortsätta, inte om procedur men om sak, och idetta ser jag ett värde. Det handlar om ett skedeav stor omvandling. Det pågår en djupgåendesäkerhetspolitisk diskussion i nästan varje annateuropeiskt land. Den diskussionen måste förasockså i , men öppenheten inför framtidenär då viktigare än låsningen vid formuleringarsom har sitt ursprung i en helt annan situation.Jag åberopade -- det var, , en delav historielektionen -- det berömda uttalandet frånår 1956 där vi definierade vår säkerhetspolitik idet blockuppdelade . I det fanns inte baradet permanenta inslaget, neutraliteten, som varsjälvklar i ett läge av stormaktsrivalitet och riskför omedelbar stormaktskonflikt, utan ocksåvägran att binda sig för en formel för all framtid.Ett annat kunde uppstå, och i det lägetskulle ha friheten att pröva situationenutifrån de förutsättningar som då förelåg.Nu är vi där. har vi ett annat , och dåfinns förutsättningarna för den gamlapolitiken. Då söker vi oss i stället fram mot den nyapolitiken. I detta ligger att en etikett somneutralitetspolitik leder till fler frågor än vad densjälv besvarar, och därmed är den ingen tillgång iden dialog som vi måste föra om den nyaeuropeiska säkerhetsordningen.Samtidigt bibehåller vi skyldigheten att självasvara för vårt eget försvar. Det finns ingenting somfritar oss från den skyldigheten. Detta är denhårda kärnan. Vi är inte medlemmar i någonmilitär allians. Vi har själva ansvaret förvärnandet av vårt territorium.I det här ligger också självfallet att detta försvargenomgår förändringar. Det kommer vi attdiskutera i andra sammanhang. Det är ett försvarmot det okända och det oväntade i en europeiskframtid där storkriget kanske inte är det storahotet, men där konflikter -- som vi väl vet -- kanuppkomma, en framtid där vi försöker att i förstahand genom en ny europeisk säkerhetsstrukturoch genom deltagande i europeisktsäkerhetspolitiskt samarbete motverka hoten,men där också vårt eget försvar har enbetydelsefull roll att spela.Detta säger jag, herr talman, som ett försök attbidra till den sakdebatt i dessa frågor som är avalldeles avgörande betydelse för att vi som nationskall kunna spela en konstruktiv och aktiv roll iarbetet för det nya . Procedurdebatten harväl sitt inrikespolitiska värde, men det ärsakdebatten och dess resultat som avgör styrkan idet agerande som vi kan utveckla för den nyaeuropeiska säkerhetsordningen.Anf. 22 ():Herr talman! Jag tror att medvetet elleromedvetet missuppfattar mig. Jag är inte emotdiskussion i dessa frågor, snarare tvärtom. Vad jagkritiserade i mitt förra inlägg var just bristen påoffentlighet och demokratisk debatt. Jagkritiserade det faktum att denna debatt inte harförts här tidigare och att den tydligen bara förs iutrikesnämnden med dess lyckta dörrar och bristpå offentlighet.Jag tycker att det vore klädsamt om ,som säger sig vara en stor demokrat, förklaradeför mig varför inte alla partier har representationi utrikesnämnden. Vad finns det för sakskäl för attinte tillåta samtliga partier som är representeradehär i att också delta i detutrikespolitiska arbetet i utrikesnämnden?Jag har ställt den frågan sedan jag kom hit till dethär huset. Jag har ställt den till den gamlaregeringen, och jag ställer den till den nya. Jag harhittills inte fått något bra svar, men det voremycket bra om jag kunde få det i dag.Vi skall absolut diskutera det förändrade läget. Viär överens om att det är fråga om storaomvälvningar. Vi behöver naturligtvis förnya vårsyn på utrikes- och säkerhetspolitiken. Jag, somtillhör ett parti som sätter en ära i attförhålla sig öppet och att inte förlita sig på gamladoktriner utan se till verkligheten, har fullförståelse också för regeringens vilja att lämna degamla doktrinerna.Anledningen till att jag upprörs över den härdiskussionen är dock bristen på förnyelse.Regeringen håller sig krampaktigt fast vid gamlamilitärpolitiska doktriner, som i åretsbudgetförslag resulterar i ökade anslag till detmilitära försvaret. Jag frågar: Var finns detfaktiska underlaget och de sakpolitiska skäl somtalar för att som nästan enda land i Europaskall upprusta militärt, satsa miljard efter miljardmer på JAS-planet osv. ?Det här är ju en inkonsekvens i regeringensEuropapolitik som lyser i ögonen och som kommeratt kosta oss skattebetalare mycket pengar. Om vigår med i den Europeiska unionen -- och det villCarl Bildt att vi skall göra -- utan förbehåll, lederdet inom åtminstone till ettdeltagande i en försvarsoch säkerhetspolitiskallians med alla dess beståndsdelar, . Detleder till en gemensam vapenindustri och ettgemensamt försvar och kanske också till att viinordnar oss under franska kärnvapen.Kärnvapenfrågan har aktualiserats alldelesnyligen, och det vore bra att få en kommentar avCarl Bildt till detta. Hur skall som nation,som har bestämt sig för att inte ha någrakärnvapen och som arbetar förkärnvapennedrustning, kunna gå in i enförsvarsallians som har kärnvapen? Jag tycker attdet är en intressant frågeställning som har högstaaktualitet -- vi skall kanske förhålla oss aktuella iden här debatten.Jag tycker att denna inkonsekvens och dettafastklamrande vid de gamla militära doktrinerna,som över huvud taget inte har någonkonfliktlösande roll, är att beklaga i dennaregering, som säger sig stå för nytänkande.Anf. 23 ():Herr talman! Statsministern säger att det har varitsvårt att förklara neutralitetspolitiken förutländska medborgare. Men det är faktiskt så atthans främsta skyldighet gäller de egnamedborgarna, vårt eget folk, och man kan inteprecis säga att det därvidlag varit tydlighet ochklarhet i detta avseende. Styrkan i det budskapsom vi alla vill sända till det nya och tillvåra medborgare ökar om vi är eniga om tagen ochminskar om vi ger intryck av oenighet.Jag tycker att vi efter den deklaration somstatsministern gjort här i den IV:sanda borde kunda sända en signal till vårt folk ochtill omvärlden att vi är eniga om grundlinjen idessa viktiga frågor. Jag menar att om man skallsöka efter nya formuleringar för vårtutrikespolitiska agerande, måste man skiljamellan å ena sidan vår militärpolitiska linje -- ochdär är det den fredstida tillämpningen avneutralitetspolitiken, dvs. alliansfriheten, somgäller -- och å andra sidan vårt utrikes- ochsäkerhetspolitiska agerande, som innefattar allade medel som vi använder på det internationellafältet för att främja våra nationella intressen, dvs.handelspolitik, biståndspolitik, miljöpolitik ochutrikespolitik i bred mening. Om man hittade ensådan formulering skulle man kanske kunna sägaså, att vår säkerhetspolitik syftar till fred, frihet,sociala framsteg, demokrati och samarbete iEuropa och i världen. De medel som vi använderför att nå vårt mål är aktivt deltagande iEuroparådet, i Europeiska säkerhetskonferensen iFN, liksom vår strävan efter ett medlemskap i ,den Europeiska unionen, och militär alliansfrihetmed eget försvar.Jag skulle vilja sluta med en fråga tillstatsministern, där ett svar skulle förstärkakontinuiteten i vår grundlinje, i vår samsyn, ochsamtidigt visa på flexibiliteten i vårt dagsaktuellautrikespolitiska agerande. Det gäller omstatsministern vill försöka svara på frågan om manockså i vår grundbultslinje, avseende alliansfriheti fred och neutralitet i händelse av krig i vårtnärområde, också kan inbegripa den ursprungligaformuleringen att därvidlag utesluts förpliktandemilitärt samarbete med andra stater.Anf. 24 Statsminister ():Herr talman! Får jag först säga till GudrunSchyman att det är möjligt att hon väldigt mångagånger har ställt frågan här i kammaren om varförvänsterpartiet inte är med i utrikesnämnden. Jagförutsätter att hon då fått svaret att det beror på attinte tillräckligt många personer röstar påvänsterpartiet. Och varför man inte röstar påvänsterpartiet har jag mycket bestämda meningarom. Jag vill inte uppta kammarens tid med attrabbla upp alla mina åsikter härvidlag.Vänsterpartiet är ett för litet parti för att få plats iutrikesnämnden. Kämpa på -- det kan ändra sig,även om det förefaller tilltagande osannolikt.Men med detta har jag också sagt attutrikesnämnden är ett viktigt samrådsforum förregeringen och för i centralautrikespolitiska frågor. Regeringen har engrundlagsenlig skyldighet att före avgörande av iärende av utrikespolitisk natur av större viktsamråda med utrikesnämnden. Vi har -- tack ochlov, tycker jag -- fått en tradition i undersenare år, där vi oftare sammanträder medutrikesnämnden, och den nya regeringen avser attännu tydligare markera utrikesnämndens betydelsesom ett samrådsforum. Det var också av denanledningen som jag vid ett av de allra förstasammanträdena med utrikesnämnden, om inte detförsta sammanträdet som ägde rum efterregeringsskiftet , föredrog de riktlinjer församtal om den nya inriktningen av svensk utrikes-och säkerhetspolitik som sedermera har blivitföremål för offentlig debatt. Jag gjorde detta utanatt det mötte några invändningar inomutrikesnämnden. De av kammarens ledamöter somvar närvarande vid nämndens sammanträde kansäkert intyga att så faktiskt var fallet.Därefter dröjde det en månad eller mer än så innandet från socialdemokratiskt håll drogs i gång enbetydande procedurdebatt. hadefrågan varit föremål för diskussion i dennakammare. , som sitter snettbakom , frågade mig vid enfrågestund om detta, och jag försökte inom denbegränsade tidsram jag hade förklara förkammaren innebörden av de nya formuleringarna.Men det tog som sagt någon månad innansocialdemokraterna drog i gång en våldsamprocedurdebatt som -- om jag skall citera utländskpress och då inte de men en delandra tidningar -- har lett till att man ställt sigfrågan i omvärlden, ifall svensk socialdemokratiriktigt har upptäckt vad som hänt i . Menom jag kan ta inlägg som en signalom att procedurdebatten är lagd till handlingarna --eller åtminstone förpassad till memoarerna, där ettoch annat intressant kapitel om saken förvisso kanskrivas -- så är det tacknämligt. Jag anser att det ärviktigt att vi har ett utrikes- och säkerhetspolitisktsamråd. Och jag tror i alla fall -- jo, så är det -- attunder min tid som statsminister har jag tagit flerkontakter med oppositionen i utrikespolitiska ochsäkerhetspolitiska frågor än vad min företrädaretog då han var regeringschef ochjag var oppositionspartiledare. Kanske varomständigheterna annorlunda, men någon brist påkontakter har icke förevarit , utan kontakternahar varit mycket frekventa.Så till sakdebatten, för den är trots allt viktigast.Vi sänder nu signaler till det övriga , att vihar en öppenhet för framtiden, och detta är detviktiga. Vi är inte låsta i formuleringar från detförgångna, men det är också för tidigt att låsa sig iformuleringar för en framtid som fortfarandetaktiskt är oviss. Vi vill vara med och bygga upputan inskränkningar. Ett engagemang i ESK-processen är en självklarhet. Detta kommer vi attfullfölja genom ett samarbete med bl.a. Frankrikeför att försöka aktivera ESK ytterligare. Men därtill kommer att vi nu är beredda att gå in i ettutrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete inomramen för den Europeiska unionen. Vi går in isamarbetet därför att vi delar de politiskamålsättningar som ligger bakom detta samarbete,och vi gör det i medvetenheten om att detta är ettsamarbete som är öppet för framtiden. Det ärförvisso inte någon militär allians, och det påverkarinte våra förpliktelser att svara för vårt eget försvar.När talar om att det skulle pågåen upprustning av det svenska försvaret vill jag barasäga henne, att jag tror inte att den uppfattningenriktigt kommer att delas av alla de politiker -- säkertockså -- som blir verksamma påorter vilka drabbas av de storaomstruktureringar som sker när vi lägger ner ettbetydande antal fredsförband -- såsom en följd avomstruktureringen av det svenska försvaret, bådepå grund av dess egna strukturella problem och pågrund av den förändrade säkerhetspolitiska miljön.Men kan vi från denna kammare sända ensignal om grundläggande enighet enligtungefärligen de riktlinjer som jag redovisat och omen öppenhet för ett säkerhetspolitiskt samarbete idet nya , för att därmed lägga den delvisnågot ynkliga procedurdebatten till handlingarna,så tror jag att vi gjort en insats som vi litet till manskan vara nöjda med.Anf. 25 ():Herr talman! Jag skulle vara väldigt glad om vikunde ge signaler, i detta politiska signalsystemsom nu utvecklar sig alltmer, om ettsäkerhetspolitiskt samarbete under förutsättningatt det säkerhetspolitiska samarbetet går ut påmilitär nedrustning och avspänning samt stopp förden internationella vapenhandeln, inkl. svenskvapenexport. Det är några av de ingredienser somjag tycker skulle finnas i ett säkerhetspolitisktsamarbete och som jag inte kan se röken av i denEuropeiska unionens säkerhets- ochförsvarspolitiska samarbete. Där talar man tyvärrinte i de termerna. Jag har inte ens hört att mantalar om kärnvapennedrustning.Jag tycker att säkerhetspolitiska linje i dethär läget skulle vara att utvecklaneutralitetspolitiken till att bli ett aktivt redskap iarbetet för internationell nedrustning, avspänningoch fred globalt, inte bara vad gäller Västeuropa.Jag tycker att den , som ju i dagfortfarande ändå regerar ett land som är neutraltoch alliansfritt, skulle ta sådana initiativ iförhållande till de stormakter som omger oss, attdet blev en rejäl nedrustning och så att man flyttadebort de eventuella hot- och konfliktskäl som finns.Detta skulle innebära ett förverkligande av dengamla tanken på som en kärnvapenfri zon.Det skulle också innebära ett förverkligande avtanken på som ett fredens hav ochkanske som ett demilitariserat område. Vihar i fler neutralaländer än någonsin, . Det skulle kunnavara en utgångspunkt för att utveckla den svenskaneutralitetspolitiken till ett aktivt redskap också förutveckling av fred och demokrati i . Mendetta gör inte den . Den svenskaregeringen tittar enbart och djupt in i denEuropeiska unionen och det säkerhets- ochförsvarspolitiska samarbetet där. Detta tycker jagär att beklaga -- mycket, faktiskt.Det är fel signaler. Jag tycker att det gamla,doktrinära tänkandet vad gäller det svenskamilitära försvaret är att beklaga, även om jag vet attmånga politiker står upp för sina regementen.Detta är det svenska militärindustriellakommunalekonomiska arbetsmarknadspolitiskakomplexet, som inte har någonting att göra med enfaktisk säkerhetspolitisk situation runt våragränser. Det är enligt min uppfattningsäkerhetspolitiken som skall styra utvecklingen avdet militära försvaret och ingenting annat.Sedan till frågan om ochutrikesnämnden. Jag trodde inte, , att detvar storleken som var avgörande. Man brukar juibland säga att det inte är så. Tydligen är storlekenavgörande vad gäller den svenska demokratin.Även detta är en uppfattning som det enligt minmening är beklagansvärt att har.Anf. 26 ():Herr talman! Vi är, statsministern, beredda attfortsätta vår konsultverksamhet när det gällersvensk säkerhetspolitik. Jag tror att detta är bra.Men då skall vi ha en ömsesidig respekt.Anledningen till att vi efterlyser samråd är enbartatt vi vill lägga fast en gemensam grundlinje i dessaviktiga frågor.Jag ställde en fråga som statsministern glömde attbesvara, nämligen om han i det koncept vi skall hanär det gäller militär alliansfrihet och att vi skall ståneutrala i händelse av krig i vårt närområde ocksåvill inbegripa att detta utesluter militärtförpliktande samarbete med andra stater. I så fallkan vi vara helt överens om grundlinjen.Sedan är det givet att vi, på basis av denna linje,skall vara öppna och flexibla när det gällerframtiden. I detta sammanhang harsocialdemokratin varit med om att introducerabegreppet gemensam säkerhet.Jag tror att det vore bra för den fortsatta debattenom från den här dagen ingen försöker ta monopolpå framtidsvisioner eller på att vara bäst på detta.Det gagnar ingenting att gå tillbaka i historien, ochjag tror inte att någon skulle vinna på det.För mig har detta varit en positiv dag. Vi står kvari vår kritik av den formella hanteringen av dennafråga, som skulle ha kunnat bli mer än ett formelltproblem. Men, med hjälp av ochHenrik IV, har vi åter landat här i ochkommit till en grundläggande enighet i de härviktiga frågorna. Jag är glad för detta. Jag är gladför att statsministern har gjort den insatsen, jag ärglad för att ställde sininterpellation, och jag är glad för att jag var med idebatten. 27 Statsminister ():Herr talman! Låt mig i all korthet börja medGudrun . Vore jag företrädare förvänsterpartiet -- detta är en i allra högsta gradakademisk utgångspunkt för debatten -- skulle jagvara mycket försiktig när jag talade om fred ochfrihet i . Det främsta hindret för fred ochfrihet i har nämligen varit detkommunistiska välde som har rått över halvaEuropa. Vi kan diskutera inslag i vänsterpartietsoch f.d. kommunisternas förflutna,men det är ingen ärorik kamp mot kommunismenoch det kommunistiska förtrycket som vi har settfrån sida.Vi har sett två mycket viktiga händelser under detsenaste året: Sovjetkommunismens ochSovjetväldets fall och de baltiska staternas frihet.Inte ens en renodlat stalinistisk historieskrivningmed dess förvridning av historien skulle kunnatilldela någon heroisk roll i någon avdessa för och för framtid såbetydelsefulla processer.Så till . Även jag vill uttala minuppskattning för konstruktiva ochofta tankeväckande insatser i den debatt som ärnödvändig vad gäller hur vi skall anpassa vårutrikes- och säkerhetspolitik till det förändradeläget. Detta innebär inte nödvändigtvis att vi alltidtycker exakt samma sak. I den levande debatt somnu måste föras ligger enligt min mening ettnationellt värde. Vi är eniga om vissa grundlinjersom gäller , som vi är eniga om denöppenhet för framtiden som är genuint känd av ossmen som också självfallet är en nödvändighet när vigår in i ett nära utrikes- och säkerhetspolitisktsamarbete som är så öppet för framtiden somfaktiskt är fallet när det gäller det samarbete somutvecklas i den europeiska unionen.Detta innebär att vi, vi kanöverblicka, bibehåller möjligheten till neutralitetvid krig i vårt närområde. Det innebär inte attneutraliteten är automatisk. Det går att föreställasig europeiska konfliktsituationer där det inte ärden folkrättsliga neutraliteten utan snarareengagemanget i en europeisk konfliktlösning somskall vara det dominerande draget i vår politik. Tilldetta får vi anledning att återkomma.Vi skall inte ingå i några militära allianser. Det görvi inte . Vi markerar öppenheten införframtiden, och jag tror att vi med detta harmöjlighet att föra diskussionen vidare på ettkonstruktivt sätt och på en i alla viktiga avseendengemensam grund.Tredje vice talmannen anmälde att GudrunSchyman anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1991/92:55 omsockerbruket på GotlandAnf. 28 Näringsminister ():Herr talman! har frågat mig vadregeringen kan och avser att göra för att räddaverksamheten vid sockerbruket i Roma.I fallet har ett konsortium, där bl.a. Arlaingår, erbjudit sig att köpa sockerbruket för att iförsta hand tillgodose eget sockerbehov.Sockerbolaget har avböjt erbjudandet.En nyetablering på sockermarknaden vorevälkommen, dels för att en ökad konkurrens alltidär vitaliserande på en marknad, dels för att enfortsatt sockerproduktion på även harbetydelse för sysselsättningen.