prot · GF09107 · 1992-05-07 00:00:00 — Men ett faktum är attVänsterpartiet i många ekonomiska frågor har gettden socialdemokratiska politiken sitt stöd.Däremot får kanske ta ansvar förVänsterpartiets motion just i detta ärende. Där sägsdet t.ex. att det skulle behövas avbetalningsplanerför att människor skall klara detta. Den typen avresonemang är ju faktiskt, med förlov sagt,förhållandevis löjlig. Den som har ettförvärvsarbete, vilket är förutsättningen för skall hamna i denna situation, får i allmänhetnågon lön som är så pass hög att man klarar attbetala . Det är ju inte ens en veckolön av ennormalinkomst. Dessutom kommer detta attkombineras med denna utbyggda skälighetsregel.Jag tycker att skall titta litet närmarepå politik, eftersom det, enligt minuppfattning, behöver städas litet i den.I motionen kritiseras också regeringen för att uttalasig kränkande om facket. Detta har man nöjet attläsa den dag då LO:s ledare och chef går ut ochuttalar sig så kränkande om kvinnor som kollektivatt det som han säger ligger under den nivå somprostituerade skulle ta i sin mun. Jag tycker därföratt skall gå hem och skriva omVänsterpartiets motion tills dessa frågor skallbehandlas i nästa gång.Anf. 50 ():Herr talman! Jag vill bestämt dementera att StigMalm skulle ha haft något med denna motion attgöra. Om han skulle lägga sig i den, skulle han åkaut ur rummet. Jag delar helt om denna typ av uttalanden. Därförkan vi lämna det därhän. Socialdemokratin fåralltså sköta sitt.Beträffande ansvar vill jag sägaföljande. sitter de arbetande fast i lån,oerhörda utgifter för hyror som höjs, m.m. Vid eninställelse av arbetet förlorar de lön. Jag har intekrävt någon lön. Om någon döms till skadestånd påöver . kanske en avbetalningsplan kanbehövas. Detta kanske är litet främmande för enmoderatpolitiker, att känna till att det finnsmänniskor som befinner sig i en sådan situation attde inte har ett öre över att betala något med. Menså är det i det svenska samhället.Frågan är emellertid om detta är nödvändigt. Ärdetta en demonstrationsåtgärd från en borgerligregering mot de arbetande, eller är det en skäligbedömning av att rättssäkerheten måste stärkas, attdet är oerhört viktigt för respekten? Är det för att skall känna att vinu har respekt i arbetslivet, eller är det de anställdasom skall utöva allt detta, som skall känna att dettaarbetsliv skall vara demokratiskt och rättvist? Jaghar en känsla av att det är fråga om den typ avsynpunkter på rättsäkerheten som , att man skall straffa den som hamnar utanför.Fortfarande har inte angett ettenda skäl för detta, inte bedömt den gråzon somfinns och de oerhörda konflikter som kommer attuppstå. Alla vilda strejker som jag vet om har detfunnits goda skäl för, t.ex. dålig arbetsledning,dålig hantering av problem i arbetslivet, osv. Desom utsätts för detta kan väl i varje fall inte stoppasgenom att ha hotet om böter över sig . Deagerar utifrån sin egen situation. Om de har endålig situation, reagerar de mot den. Vad görs motde dåliga företagsledningarna, ägarnas dåligahantering av planering, avskedanden, lönesättning,inte minst när det gäller kvinnor? Dessa frågor fårjag inget svar på.Anf. 51 ():Herr talman! Såväl som Lars-OveHagberg har ju berört historien om 5 000-kronorsförslaget som den socialdemokratiskaregeringen lade fram . Märk välatt det då var en helt annan situation påarbetsmarknaden. Det var inget bra förslag. Jag varen av dem som såg till att det socialdemokratiskaförslaget ändrades. Förslaget om att höjaskadeståndet vid olovlig konflikt från . Och jag var alltså en av demsom medverkade till det. Det har förbigåtts ganskamycket i den debatt som har förts.Herr talman! säger att omman skall ha påföljder skall de också varakännbara. Det är innebörden i det som hon säger.2 000 kr. skulle då vara ett lämpligt belopp.Jag är inte säker på hur stort beloppet är. Men denattityd som har är i alla falllitet märklig. är knappt en veckolön, sägerhon. Efter skatt är det nog bra mycket mer än enveckolön för ett vårdbiträde eller enhandelsanställd. Det är kanske nästa halvamånadslönen.Om strejkböterna för löntagarna behöver skärpas,och skadestånden är viktiga, varför måste man dåuppdra åt den arbetsrättsliga utredningen attminska skyldigheten för arbetsgivarna att betalaskadestånd när de bryter mot de avtal och lagar somde har att följa?Det är tydligen skillnad på äpplen och päron. Detfinns ett annat uttryck, men jag skall inte användadet i kammaren.Varför kan man inte låta den arbetsrättsligautredningen titta på frågan? I det ena fallet, då detgäller arbetsgivarna, måste det utredas, men då detgäller löntagarna slår till på en gång.Det behövs inte ens en snabbutredning. Manbortser dessutom i det fallet från den förstautredningen, den Niklassonska, som sade attarbetsgivarnas skadeståndsskyldighet också bör sesöver i sammanhanget. Därför bör allting skjutasupp.Som jag sade i mitt inledningsanförande är det, motbakgrund av alla de andra åtgärder som regeringenhar föreslagit på arbetslivets och arbetsrättensområde, uteslutet för oss socialdemokrater att deltai det destruktiva arbete som pågåröver hela fältet under den nuvarande regeringenoch med den nuvarande majoriteten i riksdagen.Anf. 52 ():Herr talman! Det är intressant att höra attoppositionen inte går in i den principiella debatten,den som ligger bakom förslaget. Arbetsdomstolenoch lagrådet har ju berört den principielladiskussionen, varför det behövs en sanktion. del av betänkandet handlar just om skälen tilldet. Även tidigare debatter i det här ämnet harhandlat om detta. Det är ett ämne somoppositionen inte är så benägen att gå in på,nämligen om sanktionen är tillräcklig som den äreller om det behövs någon sanktion. Det är inget talom i debatten att en 200-kronorssanktion ärtillräcklig eller vad den i annat fall skall ligga på.Skälighetsregeln gör att man har möjlighet attfrångå det beloppet, både uppåt och neråt, så detligger inte fast utan kan anpassas i det individuellafallet.Det är möjligt att inte har varit såinkonsekvent som många andra socialdemokrater idenna fråga. I så fall är det glädjande. Men vissasocialdemokraters bedömning har växlat från attsanktionen skulle vara lika hög som en arbetarlöneller endast , vilket skulle vara en ordentligurholkning. Den har växlat från . enligt denNiklassonska utredningen, som i och för sig inteslogs fast, till . Och nukommer man att rösta för att . skall liggakvar, dvs. omröstningen kommer att innebära inte tycker att det skall vara någon sanktion.Man tar alltså ställning i den principiella frågan ochanser att det inte bör vara någon sanktion föravtalsbrott. Förslaget innebär faktiskt att det skallvara en sanktion vid avtalsbrott, vilket vi tycker ärviktigt. Det skulle man ju önska att allademokratiska partier tyckte i en rättsstat.Jag undrar om kan lova attSocialdemokraterna kommer att sluta att hatta iden här frågan och kommer att hålla sig till en linje,att inte något nytt bud gäller omSocialdemokraterna skulle komma imajoritetsställning. Man har en känsla av attSocialdemokraternas ställningstagande inte barapåverkas av opportunistiska aspekter utan även avom man befinner sig i majoritetsställning eller inte.Anf. 53 ():Herr talman! Det är alldeles riktigt att vi intekommer att delta i beslut som kommer att höjaskadestånden för löntagarna, somregeringen har uppdragit åt den arbetsrättsligautredningen att se över om skadeståndskyldighetenför arbetsgivarna kan minskas. I det arbetet deltarinte vi socialdemokrater.Anf. 54 ():Herr talman! Det är intressant att höra attSocialdemokraterna inte vill höja skadestånden. Nisäger att det inte skall vara någon sanktion. Nikanske tycker att man skall ge betalt i stället. Manbörjar nästan undra, eftersom ni över huvud tagetinte har någon förståelse förrättssäkerhetsargumentet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 6 §. )6 § betänkande1991/92:AU12 Arbetslivsfrågor (prop. 1991/92:100delvis och 1991/92:98).Anf. 55 ():Herr talman! I nu föreliggande betänkande frånarbetsmarknadsutskottet behandlasarbetslivsfrågor. Vi är vana numera i dennakammare och i vårt land i övrigt att hörahur man drar ned på olika saker och försämrarvälfärden. Neddragningarna har också börjatdrabba det område som behandlas underarbetslivsfrågor, dvs. arbetsmiljö,arbetsskyddslagstiftning osv.Vi socialdemokrater har en helt annan syn här. Vimenar att i stället för att dra ned på allting ochförsämra arbetsmiljön måste vi se till attarbetsmiljön blir bättre. Vi måste ha en offensiv förett bättre arbete, ett arbetets förnyelse, det visocialdemokrater kallar för det goda arbetet. Allade utredningar som har förekommit under senaretid har påpekat att just arbetsorganisationen, hurman organiserar själva jobbet ute påarbetsplatserna, är det väsentliga för om människorskall drabbas av det vi nu har de största problemenmed, nämligen belastningsskador och liknande.I vårt land är arbetsmiljöarbetet uppbyggt på ettmycket bra sätt. Runt om i världen avundas manden organisation som vi har. Den bygger på att alladeltar i arbetsmiljöarbetet ute på arbetsplatserna,såväl arbetsgivare och deras representanter somsamtliga anställda. Det är varje anställds egenskyldighet att se till att arbetsmiljöarbetet hållsuppe. För att hjälpa till med detta har vi enskyddsombudsorganisation, med skyddsombudoch skyddskommittéer samt regionalaskyddsombud. När det blir för jobbigt förskyddskommittéerna har man möjlighet att utnyttjaföretagshälsovården, som är en utmärkt resurs iarbetsmiljöarbetet. Alla skall varaarbetsmiljömedvetna i det svenskaarbetsmiljöarbetet.Detta förutsätter en rejäl utbildning av de berördapersonerna. Fackföreningsrörelsen har lagtner mycket pengar på utbildning av skyddsombudför det goda arbetet. vill man dra ned också pådetta enligt propositionen.I kompletteringspropositionen sägs att man skalllyfta över pengar från arbetarskyddsavgiften för attförstärka statens inkomstsida. I propositionen sägsvidare att arbetslivsfonden skall tappas på 2miljarder kronor som behövs bättre på annat håll.Men arbetslivsfonden kom ju till för att utöver desedvanliga anslagen bidra till att man skall kunnaåstadkomma en bättre arbetsmiljö i vårt arbetsliv.Herr talman! I reservation 1 tar vi upparbetsorganisationens betydelse och detarbetsinnehåll som måste finnas ute påarbetsplatserna. Både kompetensutredningen ochproduktivitetsdelegationen har påpekat att dessatvå saker, arbetsorganisationen ocharbetsinnehållet, utgör det allra viktigaste om viskall kunna få en bättre produktivitet ute iverksamheterna.Kompetensens utveckling är av allra stöstabetydelse. Parterna har här naturligtvis ett stortansvar, men vi socialdemokrater menar att statensom arbetsgivare måste ta ett större och längregående ansvar för att stimulera förändringsarbetet.Vi menar att staten som arbetsgivare skall se till attbåde arbetsorganisationen och annat inomarbetslivet förbättras ute på arbetsplatserna. Vi villatt ett nationellt råd skall tillsättas för att utarbetadet goda arbetet och se till att vi får en bättresituation på arbetsplatserna.Vi tycker också att de personalekonomiskaredovisningarna är betydelsefulla. Det är viktigt förarbetsmiljöarbetet att kostnaderna för den enskildearbetsgivaren, som uppstår på grund av dåligaarbetsmiljöer, dokumenteras på ett bra sätt. Dåkan vi åtgärda de dåliga arbetsmiljöerna på ettbättre sätt . Det skall vara lagstiftat attdet skall finnas personalekonomiska redovisningar.I reservation 3 tar vi upp kanske den viktigaste avalla dessa frågor. föreslås att det statliga stödettill företagshälsovården skall bort. När vi byggdeupp företagshälsovården sade vi, att om vi skallkunna göra det på ett smidigt sätt och inte avlövaannan sjukvård, måste vi bygga upp den successivtoch stegvis. Därför blev det inget obligatorium. Vihar nu nått 80-procentig täckning inomföretagshälsovården. vill man ta bort detstatliga stödet till företagshälsovården.Arbetsgivareföreningen säger uppföretagshälsovårdsavtalet med både LO och PTK.Många är oroliga för att detta kommer att innebäraatt arbetsgivaren tar bort resurser frånföretagshälsovården och på ett markant sättförsämrar arbetsmiljöarbetet ute påarbetsplatserna.Företagshälsovården har till uppgift att förebyggaskador och sjukdomar och hjälpa till medrehabiliteringen. Vi beslöt för ett litet tag sedan idenna kammare att arbetsgivaren redan efter fyraveckor är skyldig att sätta upprehabiliteringsprognoser för arbetsskadade. Dettablir omöjligt om inte företagshälsovården kanhjälpa till. Vi går med på att statsbidraget tillföretagshälsovården avvecklas under förutsättningatt beslutar om ett obligatorium förföretagshälsovården.Reservation 5 handlar om MBL-medlen.Regeringen föreslår att de skall avvecklas. De hargått till utbildning av anställda i mycket viktigafrågor. Det arbete som pågår medarbetsorganisation och annat och de förändringarsom nu genomförs inom arbetsrättsområdet gör attutbildningsbehovet kommer att bli ännu större.MBL-medlen behövs bättre nu än någonsin.Mycket av MBL-medlen har gått till att se hur viskall kunna förnya arbetslivet. De har gått tillarbetet med jämställdhet som vi i vårt land harkommit ganska långt med. Vi behöver arbetavidare på det området. Det finns ingen anledningatt nu låta det arbetet avta.I reservation 5 yrkar vi avslag på förslaget om attavveckla MBL-medlen. I reservation 6 tar vi uppfinansiering av arbetarskyddsverket ocharbetsmiljöinstitutet. Vi kan inte tillstyrka detförslag som ligger om finansieringen av bådearbetarskyddsverket och . Viyrkar avslag på förslaget.Herr talman! Jag yrkar bifall till samtligasocialdemokratiska reservationer som är fogade tillbetänkandet.Anf. 56 ():Herr talman! Arbetsmiljön är en grundläggandemiljöfråga. Problem i de yttre miljön har sambandmed problem i arbetsmiljön. Därför kommerarbetsmiljöförbättrande åtgärder också att positivtbidra till en bättre miljö i stort. De anställda ochderas organisationer har god kännedom områvarors och processers miljöpåverkan när detgäller arbetsmiljön och den yttre miljön. Därför ärdet allvarligt att arbetsmiljöproblemen och därmedföljande arbetsskador och sjukdomar inte åtgärdas.Under 1980-talet har det s.k. ohälsotalet -- dvs. detgenomsnittliga antalet dagar per försäkrad somersatts med sjukpenning, arbetsskadesjukpenningeller förtidspensionering/sjukbidrag -- ökatkraftigt. Kvinnorna står för två tredjedelar av denökade sjukfrånvaron . Skillnadernamellan kvinnor och män vad gäller ohälsotalet harökat. Det finns troligtvis ett samband med att detockså är kvinnorna som svarar för den största delenav arbetskraftsökningen.År 1990 bröts trenden med det ökande ohälsotalet.Det är emellertid omöjligt att dra entydigaslutsatser av ett enstaka års minskning. Man måstehålla i minnet att statistiken baserar sig påanmälningar som skall ligga till grund förekonomiska ersättningar till enskilda människor.Förändringar sker i människornas sätt att anmälatill myndigheterna, och villkoren för ersättningarnaförändras ständigt. Dessutom har konjunkturlägetmed stor sannolikhet betydelse för sjuktalet. Detfinns undersökningar som pekar mot att det högatempo som pressades fram under den överhettadehögkonjunkturen ledde till ökad sjukdom.Sett över som helhet kan man konstateraatt sjuktalet ökar, liksom arbetsskadorna ochförtidspensioneringarna. Både sjuktalet -- antaletanmälda sjukdagar till -- ochantalet arbetssjukdomar har ökat mer blandkvinnor än bland män. Kostnaderna för dessaupskattas, förutom produktionsbortfallet, till drygt60 miljarder kronor . Därutöver betalarsamhället 3 miljarder till förbättringar avarbetsmiljön.Antalet förtidspensionärer har ökat under hela1980-talet och utgör ca 350 000 människor.Drygt 50 000 förtidspensioneras . Ca 180 000arbetsskador anmäls . Därtill kommer demänskliga kostnaderna som inte kan beräknas,men som är oerhört stora.Dödligheten bland människor som slagits ut urarbetslivet är tre fyra gånger högre än i andramotsvarande grupper.Största delen av de sjukdomar och skador somförorsakar sjukskrivningar kan hänföras tillarbetsmiljön.Hälsan är också en klassfråga. LO-grupperna får istörre utsträckning än andra arbetssjukdomar. Devårdas längre på sjukhus och de förtidspensionerasmest.Gårdagens arbetsmiljörisker i form av bristandeskyddsanordningar med risk för fysiska skador ijobbet finns delvis kvar. har andra ochnya risker uppstått. Stress, belastningsskador ochpsykosociala faktorer blir allt påtagligaresjukdomsorsaker. En kraftig ökning av antaletanmälda arbetsskador av psykosocial typ haruppstått under 1980-talet.Stressframkallade sjukdomar, exempelvis i form avhjärt-kärlsjukdomar, är långt vanligare inomarbetarklassen än bland tjänstemän och företagare.Dessa klassbundna skillnader i hälsotillstånd harökat under 1970- och 1980-talen.Nya typer av miljörisker drabbar stora grupper.Dålig inomhusventilation i bl.a. kontors- ochindustribyggnader gör att bakterier och mögelframkallar allergier.Oregelbundna arbetstider och skiftarbete sliterhårdare på människor än arbete . Avhälsoskäl skulle därför en dagligarbetstidsförkortning vara ett bra verktyg motutslitning av arbetskraften.Det är uppenbart att ackordsarbete ökar risken förförslitningar och arbetsskador. Men även inom denoffentliga sektorn skapar bristen på tid ökad risk förbelastningsskador. löser många kvinnorproblemen med dålig arbetsmiljö genom att jobbadeltid. De tar själva ansvaret för något som bordevara samhällets sak. För att komma till rätta meddessa problem skulle, som vi ser det frånVänsterpartiets sida, en ökad möjlighet förskyddsombuden att ingripa behövas både när detgäller miljölagstiftning och miljöåtgärder. Mendetta förbiser man i utskottets betänkande.En annan fråga som tas upp i detta betänkande ärminskade resurser till arbetsmiljöinstitutet.Ytterligare en sak som man tar upp ärarbetslivscentrum. Vi har fått vår motion avstyrktmed en motivering som jag anser vara konstigtuttryckt i utskottets betänkande. Man skriver så härpå s. 18: ''Utskottet anser att det inte finns skäl förriksdagen att på grund av den nu föreliggandemotionen riva upp sitt tidigare beslut och avstyrkermotion A226. ''Jag måste fråga utskottets företrädare om man inteskall följa tidigare fattade beslut. betänkande1990/91:AU16 angavs vikten av attkvinnoforskningen vid arbetslivscentrumbevarades. Till detta betänkande fogades enmeningsyttring av ledamöterna . Högmark, , och . De angav i ettsärskilt yttrande: Vi vill dock understryka vikten avatt den kompetens och det kunnande i fråga omkvinnoforskning som har byggts upp iarbetslivscentrum tas till vara vid en kommandeomorganisation.Man gjorde en omorganisation avarbetslivscentrum. Verksamheten minskades frånsju heltidsforskare till tre, och informationstjänstentogs bort helt. Man rev upp ett tidigare fattatriksdagsbeslut utan att någon över huvud tagetgjorde någonting. När vi motionerar i detta ärendefår vi motionen avstyrkt med motiveringen att maninte river upp beslut.Man kan fråga sig om det inte finns något behov avden kvinnoforskning som bedrivs vidarbetslivscentrum. Som jag ser det har de gjort ettbra arbete och det har varit en väl fungerandeenhet. Detta slår man nu sönder.I den motion som vi har avgett föreslår vi enomorganisation. Vi har också föreslagit att manskall lägga ned arbetslivscentrum när det aktuellabeslutet rivs upp och i stället omorganiserar till ettrent kvinnoforskningsinstitut. Detta förslag haravstyrkts med en formulering som omfattar två ochen halv rad. Jag ser det som mycket bekymmersamtatt man inte gör något åt detta. Det skulle vararoligt att veta hur utskottets företrädare motiverarsitt avslagsyrkande.Med detta, herr talman, yrkar jag givetvis bifall tillden meningsyttring som jag har fogat till dettabetänkande vad avser mom. 3, 10 och 22.Anf. 57 (KDS):Herr talman! Kammaren har att ta ställningtill arbetsmarknadsutskottets betänkande AU12,där ämnesområdet är arbetslivsfrågor.Dokumentet som ligger till grund för betänkandetär dels budgetpropositionen och en lång radmotioner med anledning av denna, dels proposition98 och en motion med anledning av den.Budgetpropositionen tar i detta avsnitt i en översiktupp ett antal aktuella arbetslivsfrågor och gerregeringens syn på dessa. På samma sätt tar manupp mål och inriktning av arbetslivspolitiken undernästa budgetår.Vi har i utskottet konstaterat att det i väsentligaavseenden råder en samsyn om samspelet mellan åena sidan arbetets innehåll, omkompetensutveckling för arbetstagare och omarbetsorganisationen, och å andra sidanproduktivitetsutveckling och därmed näringslivetsoch företagens konkurrenskraft. Om dessaförhållanden råder en, som jag nämnde, betydandesamsyn. Det är när vi börjar granska metoderna föratt påverka utvecklingen i en önskvärd färdriktningsom avsevärda skillnader blir synliga. Jag skall intenärmare gå in på detta, utan nöja mig med attkonstatera att med den s.k. svenska modellen harockså arbetsmarknadens parter härvidlagfortfarande ett stort ansvar.Herr talman! Arbetsmiljön är ett område där storaförbättringar har åstadkommits under de senasteåren. Men mycket finns fortfarande ogjort.Arbetslivsfonden spelar här en central roll. Avfondens verksamhet var de flestaprojekt som fonden stöttade och gav bidrag tillinom området arbetsorganisation. Det gällde bl.a.förändring av produktionsuppläggning. Det var nyamodeller för arbetsrotation och det var naturligtvismånga olika program för kompetensutveckling.För dem som är med i ett program möjliggörs oftastett ökat ansvarstagande för den produktion man ärinvolverad i. När man tar på sig ett större ansvar,ger det ett ökat inflytande över den egnaarbetssituationen.I början av veckan hade jag tillfälle att följa någraföreläsningar i en konferens med anledning av attarbetsmiljöfonden firade sin 20-åriga tillvaro.Inbjudna var också representanter för våranordiska grannländers motsvarigheter. Detkonstaterades enhälligt att det ofta var småinvesteringar inom något arbetsmiljöns områdesom gav stora förbättringar med snabbåterbetalning av den gjorda investeringen. Och detär ju inte enbart företaget som gör vinster. Nej,förstahandsmålet är att människan/arbetstagarengör hälsomässiga och trivselmässiga vinster, somdirekt avspeglar sig i en ökande produktion och sågott som alltid i en minskad sjukfrånvaro. konstaterades vidare att det som iallmänhet bromsar utvecklingen påarbetsmiljöområdet inte är viljan att förbättra, utandet är kunskapen om hur och vad som skall och börgöras. Det som behövs är alltså bådegrundforskning och tillämpad forskning inom dettaområde.Våren 1991 beslutade om ändringar iarbetsmiljölagen. Dessa har trätt i kraft, och debetyder bl.a. att arbetsgivarens ansvar förarbetsmiljö och rehabilitering har ökat. Dettamedför att betydelsen av samverkan mellanarbetstagare och arbetsgivare i det lokala arbetetmed arbetsmiljön lyfts fram och förstärkts. Det ärbra.Herr talman! Regeringen föreslår ibudgetpropositionen att de generella statsbidragentill företagshälsovården dras in fr.o.m. årsskiftet1992/93. Storleken på bidraget var irunda tal en miljard kronor.När företagshälsovården växte framoch började byggas ut fanns inte det system avvårdcentraler att tillgå som vi har i dagens samhälle.Det medförde att företagshälsovården kom attsyssla med uppgifter som utförs och skallutföras av vårdcentralerna inom vad som kallasprimärvården. Såvitt jag har förstått varföretagshälsovården ursprungligen menad ochtänkt som en i huvudsak förebyggande hälsovård.Den var väl också tänkt att i ett intimt samarbetemed arbetarskydd och yrkesinspektion sökaminimera skaderiskerna på arbetsplatserna.I en intressant artikelserie granskar tidskriftenArbetsmiljö hur, som de säger,''Arbetsmiljösveriges pengar flödar''. Man visar hursvårt det är att analysera användningen av demycket stora resurser som just företagshälsovårdenfått tillgång till. Det rör sig om i storleksordningen3 miljarder , varav, som jag nämnde,statsbidraget var ca en tredjedel.