prot · GF0964 · 1992-02-14 00:00:00 — Detär viktigt för samhället, men också för oss enskildamänniskor.Anf. 18 () replik:Herr talman! Ministern tyckte inte att det var värtatt över huvud taget kommentera det som jag togupp när det gäller kvinnors arbetsmarknad. Jagmärkte att , som ledamot iarbetsmarknadsutskottet, inte heller med ett ordberörde kvinnors sysselsättning och kvinnors rätttill arbete.Som företrädare för , som i ord säger sigstå för jämställdhet och arbeta för kvinnors ochmäns lika rättigheter, tycker jag att det är någotmärkligt att i regeringsställning överhuvud taget inte tar upp någonting omkvinnoperspektivet på arbetsmarknadspolitiken.Som jag sade har kvinnornas arbetslöshetännu inte stigit särskilt mycket i förhållande tillmännens, men det kommer att ske. Och deneddragningar av statsbidragen till kommuner ochlandsting som föreslås kommer att slå oerhörthårt. Är inte medveten om detta?Vet inte vad detta får förkonsekvenser för kvinnor och kvinnors arbete?Vi har ännu inte fått något svar på den fråga somMona ställde tidigare, nämligen beträffandede rykten som vi hör om att att man skall ta avpengarna till arbetsmarknadspolitiken och läggadem i potten för vuxenutbildningen. Skall dearbetslösa betala en utökning inom komvux? Ärdet på det sättet, ? Jag vore tacksamom han kunde svara på någon av dessa frågor.Anf. 19 () replik:Herr talman!Det var en salva, men det kan ju beropå att är ny här i kammaren, annarsskulle hon, på tal om kvinnors möjligheter tilljämställdhet i arbetslivet, ha kunnat erinra sig atthennes partikamrater länge bekämpade den lagsom tillsammans med andra partier drevigenom här i mot socialdemokraternasvilja. Står bakom vårjämställdhetslag, eller vill hon skjuta de skott somhennes partikamrater gjorde 1979 för att stoppajämställdhet i arbetslivet?Berit Andnor beklagade att vi inte harkommenterat inlägg. Och det kanskevore läge att göra det.Mona uppehöll sig en hel del vid de misstagsom gjordes . En viss ödmjukhetbjuder väl att även erinrar sig att detvar socialdemokratisk politik som under störredelen av var förhärskande.De misstag som då gjordes gäller främst denselektiva politiken. Jag tror att vi måste få ettgenerellt mönster. I och för sig kan man i speciellasituationer sikta in sig på kvinnors svåraarbetsmarknadssituation. Men det är viktigt att vifår en generell och bra grund.Berit Andnor har väl ändå inte glömt attsocialdemokraterna, när vi från den borgerligasidan kämpade för att få lägre arbetsgivaravgifter iJämtland, motsatte sig det? De satsade i stället påLuleå. Det var er bedömning, vilken ni har rätt attha. Men kom inte och säg att det inte skulle ha varittill hjälp för kvinnorna i med en bättresituation i näringslivet i Jämtland.Socialdemokraterna har under 80-taletprutat på länsanslagen, detta fina instrument i våralänsstyrelser som ger möjligheter att starta nyaföretag och att stötta glesbygdsverksamhet. Det ärinte oviktigt för kvinnorna, inte ens i län.Anf. 20 () replik:Herr talman! Liksom verkar ElverJonsson vara kvar i det förgångna. Det finnstydligen en önskan från de borgerliga partierna attuppehålla sig vid det förgångna. Det märks ocksåpå den politik som de borgerliga partierna för.Den politik som förs är en politik som bara syftartill att göra det bättre för dem som har det bra isamhället och göra det sämre för dem som har det sämst. Och kvinnorna behöver ocksåhar rätt till arbete, och jag trodde att vi var överensom det.Jag lade märke till att i sin replik intemed ett ord bemötte min fråga om den mycketallvarliga indragning som sker av statsbidragentill kommuner och landsting. Det kommer att slåoerhört hårt mot kvinnors arbete, inte bara iskogslänen, även om det slår hårdast motkvinnorna där, utan över hela landet, och det i ensituation då vi i stället skulle behöva ha enstimulering av arbetsmarknaden.Elver kommenterade inte heller den frågasom jag upprepade gånger har ställt till regeringensföreträdare, nämligen om pengarna till komvuxskall tas från de arbetsmarknadspolitiska medlen.Anf. 21 () replik:Herr talman! Den oerhört svåra situationen påarbetsmarknaden är ju inte begränsad bara tillkvinnorna, den gäller alla, och den gäller i hög gradungdomarna. Därför behöver vi en politik som göratt vi får fart på det näringsliv som kan ge de riktigajobben. Jag kan inte förstå att harnågon annan uppfattning än den som vi i utskottethar haft , nämligen attarbetsmarknadspolitiken är viktig, men den kanaldrig bli mer än ett komplement. Det viktiga är attvi får en positiv näringspolitik och en sundsamhällsekonomi.Den sunda samhällsekonomin har ju skjutitssönder ganska rejält under den socialdemokratiskaeran . , i ''saligåminnelse'' som en god analytiker av läget, varnadevarje år i sin finansplan för att om den politik somman förde inte ledde till konsekvenser på t.ex. destatliga utgifterna skulle den bli vådlig iförlängningen. Och det är ju dessa frukter som vi skördar. Tredje vägens politik havererade.Jag gav faktiskt en eloge för att honvar ödmjuk nog att säga att det visst har begåttsmisstag och att vi inte skulle göra om dem. Ochmisstagen var att man inte såg till attnäringspolitiken och samhällsekonomin var ibalans. Det finns alltså mycket att ompröva.Det är naturligtvis viktigt att vi får pengar till denvård och omsorg som är så oerhört angelägna i enväxande sektor, t.ex. när det gäller äldrevården.Alla sektorer skall inte minska, utan där behövstvärtom ökade insatser. Men då är det viktigt att vihar pengar att betala detta med.Det var intressant att höra att intehade synpunkter på jämställdhetspolitiken. Jag villåter ställa frågan: Står bakom denjämställdhetspolitik som har ställt sigbakom, eller hävdar hon den socialdemokratiskalinjen ?Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 22 ():Herr talman! Beträffande den jämställdhetslag somtogs upp i föregående inlägg vill jag inledningsvishelt kort bara framhålla att vi socialdemokrater inteär motståndare till jämställdheten. Vad viförespråkat är i stället ett avtal påarbetsmarknaden.Häromveckan kom det största varslet inomden offentliga sektorn när kommunpreliminärt varslade om att 1 500 anställda skullesägas upp. Vad som är ursprunget till detta varselkan naturligtvis diskuteras. Men det är inte någotsom i första hand hör hemma i den här debatten.För alla dem som drabbas av uppsägning är denhotande arbetslösheten det stora problemet, ochdet är denna som det nu skall handla om.I senaste numret av kan man läsaatt de stora nedskärningarna i antas varabörjan på en större våg av varsel i kommunerna.Göteborg, , och t.ex.berörs.Det nämns att det totalt kan varafråga om bortemot 50 000 anställda som berörs avindragningar. Visserligen görs bedömningen attstörre delen av nedskärningarna kan genomnaturlig avgång och omflyttningar samt genom atttjänster inte återbesätts. Men det här kommerockså att leda till en högre arbetslöshet och bidratill ett förvärrat läge på arbetsmarknaden.Lågavlönade kvinnor -- var inne påden frågan -- kommer, liksom ungdomarna, att varade som hårdast drabbas när besparingarna inomden gemensamma sektorn skall göras.Den formella grunden för uppsägningarna är här,liksom i andra fall, naturligtvis bristen på arbeten.Detta ter sig närmast ironiskt, om nu det uttrycketfår användas i det här sammanhanget, sett till debehov av vård och omsorg som faktiskt finns.Vidare är det inte så, att efterfrågan på de tjänstersom produceras av kommuner och landsting viker.Det framgår inte minst av allmänhetens reaktionnär drabbade kommuner lägger ner daghem ochskolor och drar in personal inom äldreomsorgen --och då handlar det om riktiga jobb.Inte heller blir det lättare att driva arbetslinjen iarbetsmarknadspolitiken på orter där en stor del avarbetsmarknaden återfinns inom det offentliga.Hos kommuner, liksom hos privata arbetsgivare,uppstår naturligtvis problem och konflikter närman med den ena handen skall säga upp personaloch med den andra förväntas klara att ta emot ettökat antal arbetslösa i arbetsmarknadsåtgärder.Jag tror att det finns skäl att höja ett varnandefinger i det avseendet. Man måste inse att det kanbli problem när det gäller att hittaplatser för arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Vi socialdemokrater har lagt fram en rad förslagbåde i vår ekonomiska motion och i vårarbetsmarknadspolitiska motion här i riksdagen.Ett förslag går ut på att de 3,8 miljarder somregeringen vill dra in från kommunerna nästa åromvandlas till en stimulans för att kommuner ochlandsting skall tidigarelägga investeringar. Det härtäcker naturligtvis viktiga behov, och det innebärett gott tillskott av välbehövliga arbetstillfällen påarbetsmarknaden.Naturligtvis är det olyckligt, och det har flera talarevarit inne på, att i det här läget göra onödigt hårdaåtstramningar riktade mot både privat och offentligsektor.Trots allt är en hel del av de småföretag som deborgerliga partierna säger sig värna särskilt mycketberoende av upphandling från den offentliga sidan.Självfallet måste det vara så, att den vikandeupphandlingen från kommunernas sida nu innebärett betydligt större slag mot småföretagen än de fåtusenlappar innebär som man får i form avskattelättnad. Naturligtvis blir det mycket värre fördem när hela efterfrågemarknaden viker och ingenköper de produkter som företagen tillverkar.Som har sagts är det nu viktigt attarbetsmarknadspolitiken inriktas på ännu aktivareåtgärder. Hit hör naturligtvis utbildningsinsatserna.Behovet av utbildning är stort både inom privat ochinom offentligt näringsliv. Givetvis är det rätttillfälle att utbilda personalen när det ärlågkonjunktur. Dessutom kan man då ta inmänniskor som ersätter dem som får utbildning.Det behövs också utbildning i detförändringsarbete som genomförs i kommuner ochlandsting. De flesta är överens om att detförändringsarbetet behövs. Det behövs utbildningnär personalen måste flytta runt. Det finns också ettbehov av utbildning vid omställningar ochomstruktureringar.Det är bara att betona vikten av att satsningarna påutbildning och investeringarna i byggandet av vägargenomförs. Naturligtvis är det fel att i det här lägetskära ned på det sätt inom vuxenutbildningen somföreslagits från borgerligt håll.Anf. 23 ():Herr talman! Jag vill lyfta fram frågan om dehandikappades situation i dagensarbetsmarknadsläge. Arbetslösheten är ett gisselför alla som berörs av den och ett slöseri medsamhällets resurser, som alltså inte utnyttjas på ettriktigt sätt. Det kommer att upprepas mångagånger och med olika formuleringar här italarstolen. Säkerligen finns där samma kändaövertygelse, nämligen att det just nu inte finnsnågot som är så angeläget som just behovet av attrådande arbetslöshet bekämpas samt av att viåterigen får en fungerande arbetsmarknad ochkontroll över lågkonjunkturen.Regeringen gör mycket kraftfulla satsningar för attmildra verkningarna av den nu så svåraarbetslösheten. Ja, den är den svåraste som vi harhaft sedan mellankrigstiden. Man har valtarbetslinjen som ledstjärna, somarbetsmarknadsministern här säger. Dessutom äravsikten att verkligen sträva efter att denna linjeblir den rådande. Särskilt utsatta grupper --ungdomar, arbetshandikappade, flyktingar ochinvandrare nämns -- skall bli föremål förregeringens särskilda omsorg. Det är bra. Mansatsar kraftfullt på särskildaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Främst gällerdet lönebidragen. Summan för dessa ökas med 790miljoner till 6,2 miljarder i åretsbudgetproposition. fårdessutom ett medelstillskott om 275 miljoner redani år för att det med lönebidrag skall vara möjligt attåstadkomma att fler arbetshandikappade kommer iarbete. Det är tänkt att medlen skall räcka till 2 500arbetshandikappade. Så långt är väl allt gott ochväl.Nu återstår det för företag och förvaltningar att påbästa sätt se till att det kan åstadkommas somregeringen avser, nämligen att flerarbetshandikappade kommer i arbete.Vi i är alldeles överens om att denmålsättningen skall gälla. Formuleringarna harvarierat , då begreppen fullsysselsättning och arbete åt alla först myntades. Nutalar man om det goda arbetet åt alla. Och det härär väl bra. Det innebär ju att alla människor igrunden har rätt till ett arbete -- oavsettförutsättningar eller förväntningar eller om man äri behov av stödinsatser av varierande omfattning.De målsättningar och ambitioner som det här talasom är goda. Men många människor som har etthandikapp saknar fortfarande jobb. Kön med s.k.kvarstående sökande med någon form avhandikapp vid landets arbetsförmedlingar harunder de senaste åtta nio åren omfattat30 000 människor. Det antalet har inte på något sättförändrats, trots att det har varit högkonjunktur.Det finns människor som har svårafunktionshinder, och dessa personer är många.Inom dessa grupper har man inte någon möjlighet --oberoende av om det är högkonjunktur ellerlågkonjunktur -- att få arbete eller sysselsättningvid sidan av arbetsmarknaden. Den frågan hartagits upp i olika handikapputredningar ända sedanbörjan av 80-talet. Frågan har diskuterats ihandikapporganisationerna, och många uttalandenhar gjorts i detta sammanhang. Vi i den nu aktuellahandikapputredningen har gjort en kartläggningdär vi presenterar siffror som väl vid det här lagetär kända. Tre av fyra handikappade med svårafunktionshinder saknar arbete och sysselsättningutanför hemmet. Det rör sig om hela 72 %.Arbetet är en del av människans värdighet. Harman inte ett arbete känner man sig utanför,mindervärdig och uppgiven. Det kan leda till svåradepressioner. Man känner ett allmänttillkortakommande. I det nuvarandearbetsmarknadsläget är det mycket stor risk attdessa människor hamnar mycket långt bak iarbetslöshetskön. Man ger upp, man bryr sig inteom att anmäla sig. Det är t.ex. anmärkningsvärt attbara av de utvecklingsstörda finns registreradesom arbetssökande.Därför säger regeringen i budgetpropositionen särskilt måste beakta detta , när man har såmycket bekymmer och så svåra problem med att fåungdomar, invandrare, flyktingar och andravarslade och uppsagda att få ett jobb, så att maninte glömmer de handikappade. Man måste ta tillsärskilda lösningar, nya idéer.Det har visat sig att om man gör särskilda insatser --man har i , som jag kommer från, haft ettprojekt som heter åt unga handikappade --med kunnande, personligt engagemang, stöd, litetuppfinningsrikedom och litet flexibilitet, kan manuppnå att en ung människa, som var ettvårdfall, blir en människa med självaktning, somhar ett jobb och inte bara är en som kvitterar ut sinpension.Det finns många orosmoln på himlen framöver.Solidariteten kommer att sättas på mycket hårdaprov, vill jag säga. Det är en helt förändradsituation. Det regeringen gör nu är därförnaturligtvis mycket viktigt. Men vi kommer ocksåatt i handkapputredningens slutbetänkande, sompresenteras , att ge många förslag för attutveckla och öppna vägar till arbetslivet förpersoner med funktionsnedsättningar.Skall vi mena någonting med jämlikhet, solidaritetoch full delaktighet, som vi säger i våra festtal,måste den generella välfärden, som vi i centerntalar så mycket om, med grundtrygghet, där arbetetingår som en viktig del, gälla alla människor,däribland också de handikappade var i landet manän bor.Anf. 24 ():Herr talman! och har denhögsta öppna arbetslösheten i landet.Byggarbetslösheten är också den högsta i landet. IGävleborg är av byggnadsarbetarna utanarbete. Utstämplingen harnu börjat för de här människorna.Visst skulle vi ha fått en nedgång i byggandet ävenom vi hade haft en socialdemokratisk regering. Detligger liksom i själva konjunkturen.Men det som har skett nu är varken mer ellermindre än ett attentat mot byggbranschen. Jag vetinte om det som har skett har gjorts med berått modeller om det är på grund av inkompetens iregeringen. Faktum kvarstår, den förda politiken ärkatastrofal för byggbranschen.Nog begriper väl och hans kollegoratt det blir tvärstopp i byggandet när man i börjanav en lågkonjunktur-- skapar kaos i bostadsfinansieringen, och de endasäkra signaler som marknaden får är att detkommer att bli dyrare att bo,-- tar bort två tredjedelar av investeringsbidraget,det blir alltså dyrare att bygga bostäder,-- försämrar ROT-lånen,-- skänker de 300 miljoner som densocialdemokratiska regeringen avsatte för attreparera skolor till dem som redan har -- det är vadden borgerliga majoriteten i riksdag gör --,-- låter stödet till ungdomsboendet gå samma vägoch-- avskaffar det statliga stödet för att sanerabostäder från fukt och mögel.Herr talman! Hur skulle det kunna gå annat änkäpprätt åt skogen för en bransch som utsätts för ensådan behandling.Börje talade väl om ungdomarnassituation på arbetsmarknaden. Tittar man påbyggbranschen ser man att det är något mycketförfärligt som händer. Här slås flera årskullar ut.Det är först de som förlorar jobbet och sedan är detde som får byggutbildning men som inte kanfullfölja sin utbildning utan går förlorade förbranschen.Korparna pratar även i den här lågkonjunkturenom att är färdigbyggt. Det sade man underden förra lågkonjunkturen också. Men det visadesig att de hade fel, och de har fel också.Det är ett stort ansvar som regeringen har i den härfrågan. Men man försöker att dra sig undan detansvaret genom att splittra bygg- ochbostadsfrågorna på 7--8 departement. Men jaglovar en sak. Det är att regeringen inte kommer attfå förrän man bedriver en politik somlåter människor bo bra till rimliga kostnader, gå iskolor som är trivsamma och bra och bygger detsom krävs för bra offentlig service. Då finns detjobb i byggbranschen och i en mängd andra företag.Det är inte bara byggbranschen som drabbas.Kringverksamheten i träindustri, verkstadsindustrioch åkerinäring drabbas också hårt.För träindustrin är detta förödande, och det är enindustri som oftast ligger i glesbygd. Det är ocksåmycket beklagligt att träindustrikapacitet ochkunnande slås ut, speciellt med tanke på att det ären industrisektor som har ganska godaförutsättningar på den framtida EG-marknaden.Carl Bildt klagade i början av den här debattenöver att vi socialdemokrater inte nämnerindustrikrisen, utan bara byggkrisen. Vi stårsjälvfallet inte tomhänta när det gällerindustrifrågor. Men det är också en självklarhet attdet som är mest akut nu är byggkrisen. Det är densom regering och riksdag snabbt kan påverka.Därigenom förbättrar man också företagsmiljön förandra industrier.I dag är två tredjedelar av de arbetslösa i Dalarnamän. Men med den politik som regeringen bedriverkommer kvinnorna att drabbas i nästa steg, när denoffentliga sektorn rustas ner.Ett problem som är akut är att av dedeltidsarbetslösa är kvinnor. Så får det självfalletinte vara. Vi socialdemokrater på Dalabänken harföreslagit att deltidsarbetande skall ha laglig rätt tillförtur till heltidsarbete när tillfälle ges. Skall viklara kvinnors arbete , krävs det en starkoffentlig sektor och stopp för deltidseländet. Dettagäller inte minst i glesbygd.För att ett skogslän som skall kunna hävdasig, krävs det bl.a. att vår utbildningsnivåförbättras. För att klara det måste allautbildningsresurser utnyttjas maximalt.Regeringens angrepp på komvux, folkbildning ochfolkhögskolor måste stoppas. Statsmakterna måsteförhindra nedbantningen av Skogshögskolan iGarpenberg.Anf. 25 () replik:Herr talman! Även om fickavbryta sitt anförande för att taletiden var ute, vardet ingen dålig salva han gav regeringen när hansade att det var attentat på gång. Han undrade omdet sker med berått mod.Det attentat som talar om är i såfall iscensatt av den socialdemokratiska, nyssavgångna, regeringen. Det var ju då somarbetslösheten sköt fart, . Frågan borde inte vara omdet är den nuvarande regeringen som har satt i gångden nuvarande svåra situationen, utan problemetär ju hur vi skall hejda den mycket svåraarbetslösheten, vars ökande har varit förhärskandeunder de senaste 18--20 månaderna.Bengt-Ola sade att vi nu måste se till att vikan bo bra. Vid bostadsutskottets ocharbetsmarknadsutskottets utfrågning nyligenkonstaterade och byggparterna attsvenskar bor bäst i världen. Det är möjligt att viskall försöka få standardlyft, men vi kanske inteskall göra det då vi har ekonomisk kris.Bengt-Ola talar om problem i skolorna. Detär, som jag sade tidigare, ett angeläget objekt att taitu med skolbyggnaderna. Skolorna har ju inteblivit dåliga , utan här är det fråga omflera års, för att inte säga decenniers,försummelser. De behöver i och för sig rättas till.Men det har inte så mycket med regeringsskifte attgöra.Det skulle vara intressant att höra vad Bengt-OlaRyttar, i övrigt mycket kunnig i byggbranschen,tycker att vi skall göra för att komma till rätta medden byråkrati och den tröga administration som göratt det tar innan färdigaprojekt, med pengar beviljade, kan komma i gång.Där tror jag att det behövs gemensamma tag. Jagför min del skulle vilja uppmana regeringen att seöver bestämmelserna så att vi radikalt kan snabbaupp hanteringen.Anf. 26 () replik:Herr talman! Jag får tacka för att hangav mig möjlighet att komma tillbaka i debatten.Beträffande byggkrisen måste jag säga att deförsämringar i förutsättningarna för byggandet somregeringen genomfört naturligtvis har effekt. Närman lämnar bostadsfinansieringen helt öppenunder väldigt , innebär det att människorinte bestämmer sig för att bygga en villa. Det är denstörsta affär som de flesta människor gör i sitt liv.Då vill man veta vilka regler som gäller.Vi har i min hemkommun en husfabrik. På måndaghar ägarna kallat till en stor presskonferens. Jagfruktar att det budskap som då kommer är attfabriken skall läggas ned. Det är en bra fabrik, medgod kapacitet, stort kunnande och bra hus, men denslås nu förmodligen ut. Jag ger regeringen ansvaretför detta, om det nu går så illa som jag befarar.I sitt huvudanförande sade att detinte finns några tulipanarosor. Men inombyggbranschen har regeringen gått fram med lie itulipanarosrabatten. Men vi har några lökar kvar,och dem har vi redovisat i våra motioner tillriksdagen. Antas de har vi ändå en chans att få envändning i denna mycket beklagliga utveckling.Elver har alldeles rätt i att problemen iskolorna inte uppstått som deborgerliga regerat. Men vi socialdemokrater tar ettansvar för att reparera skolorna, och det gör interegeringen.Det är inte alltid bara byråkratin som är ett hinderför att få i gång byggen, utan det handlar mycketom projektering. Jag vet inte vad som är felet i deenskilda fall som talar om, men jagmåste säga att vi har gjort åtskilligt för att minskabyråkratin. Där finns också inslag som handlar omrättssäkerhet och människors möjlighet att yttra sigöver planer, överklaga osv., vilket är kostsamt ochmånga gånger väldigt opraktiskt men ändå viktigarättigheter för svenska medborgare.Anf. 27 () replik:Jag hyste vissa förhoppningar om att Bengt-OlaRyttar skulle ha något konstruktivt att kommamed, men när det bara var den socialdemokratiskamotionen blir jag desillusionerad. Vad som där lyftsfram är ju bara möjligheter till skatteökningar.Skattehöjningarnas väg har visat sig inte varamöjlig. Den tredje vägens politik är ettpraktexempel på hur det kan gå när man enbartförlitar sig till ett relativt stort uttag av skatter ochkör alltmer i offentlig regi.När nu ställer regeringen tillsvars för det han fruktar skall sägas ipresskonferensen i hans hemlän är detfaktiskt att rikta pilarna åt fel håll. Om det inträffarnågot tragiskt, är det förmodligen frukten av dentredje vägens politik. Det ansvaret kan intesocialdemokraterna glida ur genom att hänvisa tillatt en eller annan regeländring införts i systemet.Låt oss konstatera att svensk bostadspolitik är ettav de områden -- möjligen finns det fler -- somradikalt misslyckats. Därför måste vi lägga ompolitiken på det området.Till slut vill jag upprepa: Här finns en chans förkommuner, landsting och andra byggare att handlaupp utomordentligt billigt. Skulle vi dessutom ha enså smidig administration att man kundebörja byggandet, skulle det vara det största lyftetför byggandet och hjälpa byggnadsarbetare att fåmeningsfulla jobb.Anf. 28 () replik:Herr talman!