prot · GF0961 · 1992-02-11 00:00:00 — Trotsdetta har lönsamheten varit låg.Det är alltså inte möjligt att inom detta systemtillföra medel till denna produktion. Vi har ijordbruksdepartementet också övervägt ochöverväger om det finns andramöjligheter att åstadkomma en bättre balans i dettasammanhang.Anf. 26 ():Fru talman! Finns det inte någon möjlighet förstatsrådet att överväga att ta av bidrag som utgårför landskapsvårdande åtgärder och överförapengar till verksamheten med dikor?Anf. 27 Jordbruksminister ():Fru talman! Det är i och för sig möjligt förregeringen att föreslå vilka bidrag som helst omriksdagen vill besluta om dem. Det krävs pengar tillalla typer av bidrag. Jag tror att jag är överens om att det inte är särskilt lätt attinföra nya bidrag.Jag vill också peka på att de 550 miljonerna ilandskapsvårdsstöd som jag nämnde i mitt svar somutgår /93, är bestämda fördet ändamålet och utgår egentligen för denna typav marker. Därefter skall man utvärdera det stödet.Hur det kan utformas är för tidigt förmig att uttala mig om i dag.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1991/92:363 om Radio IslamssändningarAnf. 28 Statsrådet (-):Fru talman! har frågatinvandrarministern om hon är beredd att ta någrainitiativ för att få Radio Islams sändningar prövadeenligt bestämmelserna om hets mot folkgrupp.Fördelningen av arbetet inom regeringen är sådanatt det är jag som skall svara på frågan.Det ankommer i princip på de brottsbekämpandemyndigheterna att ingripa mot brottsligverksamhet. När det gäller yttrandefriheten i radioär det en uppgift för justitiekanslern att göra detta.Det har från justitiekanslern upplysts att det harkommit in anmälningar avseende de sändningarsom hänvisar till.Regeringen har formellt en möjlighet att anmälayttrande i radioprogram till åtal föryttrandefrihetsbrott. Motsvarande möjlighet finnsbeträffande tryckta skrifter. Regeringen har dockaldrig utnyttjat sina möjligheter att göra en sådananmälan till justitiekanslern.Detta innebär inte att regeringen alltid skulle avståfrån att använda den möjlighet som finns attpåtala tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott. Närdet gäller det fall som tar upp ärdet naturligt att avvakta den prövning som görs hosJK.Jag vill framhålla att vi alla bör känna ansvar för attvi i vårt land kan leva sida vid sida oavsett kultureller livsåskådning. Brottet hets mot folkgrupp äralltså en företeelse som rör oss alla och inte baradem som utpekas. Yttranden som ger uttryck förrasism och främlingsfientlighet skall aldrigtolereras.Jag hyser en stor förhoppning om att vi snart skallkomma till en punkt där sådana tendenser trädertillbaka genom att vi fortsätter att hålla en öppendebatt med hjälp av fakta och argument.Anf. 29 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka statsrådet försvaret. Jag kan konstatera att vi i väldigt långastycken är överens, framför allt om det sista somnämndes i svaret, att vi skall komma till rätta meddet här genom en öppen och fri debatt. Samtidigtfinns naturligtvis gränser för vad som får sägas.Jag skall återge litet av vad som sades i dessasändningar. Man sade bl.a. så här: Det är judarnasom ligger bakom det rasistiska våldet i Sverige.Den judiska maffian skapar de här stämningarnagenom massmedia. De styr och äger. Sionisternavill styra och dirigera kaos och våld mot vissafolkgrupper, medan den judiska maffian är helt frioch trygg och kan fortsätta med den ekonomiskaoch politiska ockupationen av landet Sverige.Det är många och långa sändningar. Det här harvarit uppe till diskussion tidigare. harblivit fälld en gång tidigare, han har suttit i fängelse,kommit ut och återupptagit sina sändningar,med i princip samma innehåll. vet jag att det harblivit anmält till JK, precis som statsrådetredogjorde för i svaret. Det var det inte den dag jagskrev min fråga. Jag tycker att det är bra att det harblivit anmält.Den fråga som jag skulle vilja ställa till statsrådetär: Vad skulle regeringen göra ifall det inte hadeanmälts, och hur länge väntar regeringen på enanmälan från allmänheten? När är det regeringensansvar att gripa in och få en prövning till stånd? Omingen anmälning hade kommit ellertill , skulle regeringen ha sett annorlunda påfrågan? Det här är någonting som har pågåtttidigare och pågår fortfarande, och jag skulle gärnavilja ha någon åsiktsriktning angiven frånstatsrådet.Anf. 30 Statsrådet (-):Fru talman! Det här är en hypotetisk fråga som jagtvekar något att svara på. Men jag kan i alla fallberätta litet grand om bakgrunden tillbestämmelsen. var chefen förjustitiedepartementet den som skulle kontrolleraatt tryckfrihetsgränserna övervakades. Men år 1978gjordes en lagändring. Då bestämdes attjustitiekanslern skulle övervaka detta. Mananförde att principiella skäl talade mot attjustitieministern skulle utöva denna tillsyn. Attregering sedan fick möjlighet att anmäla tilljustitiekanslern om åtal motiverades bl.a. av att detskapades en konstitutionell kontroll av tillsynen avtryckfrihetsförordningens efterlevnad.Vad jag vill komma fram till är att det alltså i förstahand är justitiekanslern som har ansvaret för attyttrandefriheten inte missbrukas. Varken den härregeringen eller tidigare regeringar har funnitanledning att göra en anmälan till justitiekanslern,därför att vaksamheten har varit stor frånjustitiekanslerns sida. Att jag nu skulle säga att detskall gå eller att något spektakulärt skallinträffa för att regeringen skall ingripa ärnaturligtvis litet tveksamt. Jag utgår från attjustitiekanslern sköter sin uppgift. Men som jagsade i mitt frågesvar innebär det inte att man alltidskall avstå från att göra det, utan det får faktiskt blien prövning från fall till fall.Anf. 31 ():Fru talman! De sändningar som jag citerade ur varfrån . gjordes denförsta anmälan tror jag, så det är inte så mångadagar där emellan. Men i det klimat som råder isamhället med rasistiska tendenser ochfrämlingsfientlighet, som vi har talat om mångagånger här i och som vi alla är likaupprörda över, krävs en ökad vaksamhet också pådet faktum att i hetsen mot folkgrupper,utlänningar och svarthåriga ingår en ökad hets motden judiska befolkningen i . Detta ärmycket allvarligt. Inte vet jag om det ärjustitiekanslern som skall ha radioapparaten pålitet oftare, men vem har egentligen ansvaret?Anf. 32 Statsrådet (-):Fru talman! Ansvaret enligt lagen har alltsåjustitiekanslern. Men det hindrar inte attregeringen naturligtvis har ett bakomliggandeansvar. Det är som jag sade att man faktiskt fårpröva från fall till fall.Det är riktigt, som säger, att mannaturligtvis måste ta hänsyn till den stämning sområder när sådana här uttalanden görs. Det innebäratt det naturligtvis krävs en ökad vaksamhet bådefrån justitiekanslerns och från regeringens sida.Anf. 33 ():Fru talman! har vi som tur är en vaksamallmänhet i som också gjort dennaanmälan. Jag vet inte om det för för långt utanförden här frågan, men jag skulle ändå vilja fråga hurstatsrådet ser på det faktum att dessaradiosändningar har återupptagits i princip påsamma sätt som tidigare, fastän blivit fälld för hets mot folkgrupp. Jag vetatt det har funnits en diskussion om huruvida mankan ändra lagen på något sätt för att garantera attinte sådant kan upprepas. Jag tänker somman är avstängd efter en dom och liknanderesonemang som har förevarit.Anf. 34 Statsrådet (-):Fru talman! har han faktiskt rätt att återupptasina sändningar enligt gällande lag. Man skall ändåinte utgå från att den som blir fälld för ett sådantbrott fortsätter oförväget på samma sätt, utan hanändrar sig naturligtvis. Fortsätter han får mannaturligtvis se till att stoppa det på ett sätt som stårtill buds.Anf. 35 ():Fru talman! I det här fallet är det väl så attpersonen fortsätter på samma sätt som tidigare.Det är väldigt upprörande och alarmerande.Jag förstår att statsrådet inte kan gå längre ihypotetiska resonemang, men jag hoppas att vigemensamt med ett stort allvar bevakar hur dessafrågor utvecklar sig. Vi får väl avvakta denutredning som justitiekanslern gör. Men jag hoppasockså på mycket aktiva ministrar i det här fallet.Anf. 36 Statsrådet (-):Fru talman! Jag vill avslutningsvis försäkra GudrunSchyman om att vi har samma grundinställning idenna fråga och att vi är mycket vaksamma.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:373 om hyresgästersrätt att slippa betala för kabel-TVAnf. 37 Statsrådet (-):Fru talman! har frågat statsrådetLundgren vilka förslag regeringen är beredd attförelägga för att förhindra attbostadsrättsföreningar tvingar sådana medlemmarsom inte önskar kabel-TV att ändå betala avgift fördet.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.En bostadsrättsförening fattar själv beslut om hurföreningens fastighet skall utrustas m.m. Dettagäller också frågan om fastigheten skall anslutas tillkabel-TV. Beslut om hur fastigheten skall utrustasfattas på vanligt demokratiskt sätt av styrelsen ellerföreningsstämman. Det kan ibland leda till beslutsom inte alla föreningsmedlemmar gillar.Jag ser inte något skäl att ändra på dessa regler.Anf. 38 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret på den frågasom jag egentligen ställt till statsrådet ,som jag har uppfattat är den som har ansvar förbostadsfrågorna. Det här är en fråga som handlarom problem i bostadsrättsföreningar. Jag är ändåtacksam för svaret, men jag är inte helt nöjd. Rentformellt är det naturligtvis rätt att svara på det sättsom statsrådet har gjort.Men låt oss ändå försöka tänka oss litet grand in ien sådan situation som tyvärr ibland kanuppkomma, att äldre människor som decennier harbott i en bostadsförening plötsligt ställs inför ettmajoritetsbeslut som i vissa fall har utformats på ettsätt som kan uppfattas som djupt personligtkränkande och som dessutom får ekonomiskakonsekvenser. vet man att man igrannföreningen har kunnat lösa precis sammaproblem på ett mycket enklare och behändigaresätt utan att någon konflikt uppstår. Få människorskulle väl tycka att den som inte har bil skulle fåhyran för en parkeringsplats debiterad påmånadshyran. Men den som inte har TV -- det finnsockså sådana som över huvud taget inte har någonTV, och man har rätt att inte ha TV i -- kanibland råka ut för att belastas med en avgift förkabel-TV. Jag tycker ändå att det här är ettprincipiellt problem. Även om det givetvis integäller så rysligt många människor, är det avintresse.Jag vill efterlysa en principiell uppfattning frånregeringens och statsrådets sida: Är det ändå inteproblematiskt att den frihet, som givetvis skallfinnas för en bostadsrättsförening att besluta omsådana här frågor, ibland kan leda till beslut somstrider mot människors rättskänsla, inte bara närdet gäller rättskänslan hos dem som själva berörs,utan det går t.o.m. att i namninsamlingar ute påstan få hur många som helst att skriva på till förmånför den som känner sig kränkt? Borde det inte varaså att man har ambitionen att på något sättförhindra att enskilda människor kommer i kläm pådet här sättet?Anf. 39 Statsrådet (-):Fru talman! Vid väsentliga förändringar som gällerföreningen och dess fastighet skall det beslutas omdessa på en föreningsstämma. Motsatsen gäller attstyrelsen får besluta om förändringar som inte ärväsentliga. För att skydda bostadsrättshavarnafinns det ju dessutom krav på enighet ellerkvalificerad majoritet när det gäller det antalsituationer som finns uppräknade ibostadsrättslagen, vilket säkertär medveten om.Vidare har man i en bostadsrättsförening möjlighetatt i stadgarna ta in ytterligare bestämmelser omkrav på majoritet när det gäller vissa frågor. Mendetta är i botten en föreningsfråga som skallhanteras som en sådan, vilket innebär att det krävsmajoritetsbeslut med kvalificerad eller enkelmajoritet när det gäller frågor av den här typen.Det kan då naturligtvis finnas en minoritet som haren annan uppfattning.Jag anser att man lagstiftningsvägen inte skall gålängre än man har gjort, utan det är upp tillföreningarna att i sina stadgar föreskriva omkvalificerad majoritet om frågan anses varaväsentlig för föreningen.Anf. 40 ():Fru talman! Det vore givetvis önskvärt. Om dettahade varit ytterligt ovanligt, hade jag inte brytt migom att ställa frågan. Men man läser då och då omden här typen av problem, som uppenbarligenförekommer ganska ofta. Dessutom är detta en typav situation som kan tänkas öka i antal,t.ex. om det blir möjligt att installera någon formav avancerad datakommunikationsutrustning somman fick ha tillgång till i bostäderna, vilket kanskeskulle medföra ytterligare avgifter. Det kan dåfinnas flera skäl att stå utanför för den som inte villansluta sig och betala de rätt stora pengar det kanbli fråga om.Jag har inte bostadsrättslagen aktuell förögonblicket, men eftersom det i den räknas upp ettantal situationer, skulle man väl rent principielltkunna tänka sig att se över frågan med tanke på dennya typ av problem som har uppstått och som intefanns när lagen infördes.Anf. 41 Statsrådet (-):Fru talman! Man kan jämföra anslutning till kabel-TV med installation av centralantenn o.d.Medlemmarna måste ju gå med på installationenom det har fattats ett sådant beslut i föreningen.Det finns också annan utrustning av fastighetensom medlemmarna får acceptera, men som de intedirekt har valt att vara med på, eftersom det rör sigom den totala utrustningen för fastigheten.Jag vill återkomma till det som jag tidigare sade, attom man anser detta vara en så väsentlig fråga attdet skall krävas kvalificerad majoritet, måste maninföra en sådan bestämmelse i föreningens stadgar.Personligen ser jag inte den här frågan som såväsentlig att den kräver en lagändring.Anf. 42 ():Fru talman! Man skall kanske inte betrakta någotsom väsentligt eller inte efter hur ofta någondrabbas eller hur många människor det är somdrabbas, utan det skall man göra utifrån hur de somfaktiskt drabbas -- även om de är få -- upplever densituation som kan uppstå. Det är naturligtvisskillnad när det gäller installationer avcentralantenn och centralvärme, sådant som deflesta tar för givet.Även att ansluta en fastighet till ett kabel-TV-nätkan betraktas som ett sätt att långsiktigt bidra tillfastighetens värdestegring och till underhållet avhuset, men situationen blir annorlunda om mandärutöver ålägger människor att betala enmånadsavgift eller kvartalsavgift, trots att de i endel fall inte ens har TV, vilket ju lär förekomma.Den allmänna slutsatsen som kan dras är att det ärfel att föreställa sig att det alltid är stat, politiker,riksdag och regering som kan gå den enskildesrättigheter för när, för det kan även förekomma iandra sammanhang genom formellt demokratiskabeslut fattade i sådana små organisationer som enbostadsrättsförening. Jag vill anbefalla en vissvaksamhet framöver på den här punkten.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1991/92:337 om arrendatorsreparationskostnader för bostadAnf. 43 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omarrendators rätt till kostnadsavdrag förreparationer avseende den bostadsbyggnad somarrendatorn bebor. Han anser det märkligt attdessa kostnader inte är avdragsgilla.Carl säger i sin fråga attriksskatteverket gett ut anvisningar på dettaområde. Såvitt jag vet har inte gettut vare sig några föreskrifter eller anvisningar somdirekt berör denna fråga. Men jag antar att Grafsyftar på ett brevsvar som lämnatpå en fråga från . Svaretgår i stora drag ut på att arrendekostnaden äravdragsgill i näringsverksamheten, men att den delsom belöper på mangårdsbyggnaden är en privat,inte avdragsgill, levnadskostnad.I inkomstslaget näringsverksamhet medges avdragför de kostnader som normalt kan påräknas i denbedrivna verksamheten för reparation ochunderhåll. Detta gäller för såväl den som äger ennäringsfastighet som för en arrendator sombedriver näringsverksamhet på den fastighet hanarrenderar. Fastighetsägarens egen privatbostadingår inte i hans näringsverksamhet, och dekostnader som belöper på denna får hanföljaktligen inte avdrag för i näringsverksamheten.Som nämnt kan inte hellerarrendatorn i sin näringsverksamhet få avdrag förden del av sådana kostnader som belöper på hansbostad. Om arrendatorn enligt avtal skall svara förkostnaderna för bostadsdelen på enjordbruksfastighet, bör detta emellertid självfalletpåverka arrendeavgiftens storlek.Jag finner därför mot denna bakgrund inteanledning att ifrågasätta den tolkning av gällanderegler som har gjort.Beskattningen av arrendator i inkomstslagetnäringsverksamhet har ett nära samband medfastighetsägarens beskattning. Avdragsrätten förkostnader för underhåll av mangårdsbyggnader påjordbruksfastigheter har också aktualiserats i annatsammanhang. Frågan övervägs ifinansdepartementet.Anf. 44 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Det märkliga i detta sammanhang är kanskeatt arrendatorerna inte har uppmärksammats på attdet förhöll sig på det här sättet. De lantbrukare somäger sina fastigheter har ju fått klart för sigvilka regler som gäller, men detta har kommit somen överraskning för de flesta arrendatorer. Mankan alltså vända sig emot den sena informationen.Bo Lundgren sade att om arrendatorn enligt avtalär skyldig att svara för kostnaderna även förbostadsdelen, vilket arrendatorn är i nästansamtliga fall, skall detta påverka arrendeavgiften.Och kommer man tillbaka till problemet, dvs.att de som är berörda -- det gäller redan ingångnaavtal -- har inte varit medvetna om att dessa reglerskulle tillämpas på det här viset. RSV borde haövervägt någon form av övergångsbestämmelsesom skulle gälla för de aktuella fallen.Det vore intressant om statsrådet ville utveckla litetgrand vad som övervägs inom finansdepartementetnär det gäller jordbruksfastigheter. Övervägs detnågonting som avser detta, eller överväger manmöjligen de taxeringsvärden som på sina håll harblivit ganska höga?Anf. 45 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller sen information har välskattefrågan i sig varit ganskaklarlagd i detta avseende. Det har avlämnats ettutredningsbetänkande och en proposition tillriksdagen, så att framförhållningstiden har varitganska väl tilltagen. Eftersom det finns sambandmellan den tidigare avdragsrätten för arrendatoroch avdragsrätten för ägare, tycker jag nog att dettahar hanterats på ett riktigt sätt när det gällerinformationen.Man kan också notera att i samband med attavdragsrätten har försvunnit, har ävenförmånsbeskattningen tagits bort. Vi har intelängre den förmånsbeskattning som tidigare fannsinom jordbruket och som var på ett förhållandevishögt belopp. Man kan ju diskutera på ett annat sättmed utgångspunkt i arrendeavgiften när avtaletskall förnyas.Beträffande framtiden finns det en utredning somför närvarande arbetar med frågan om avdragsrättnär det gäller vissa mangårdsbyggnader, sådanasom är kulturminnevärda. Där blir naturligtvisfrågan om avdragsrätten aktuell, som då får ses i ettbredare sammanhang. Därmed kommer ocksåfrågan om avdragsrätt för arrendatorer upp. Varman slutsatsmässigt landar kan jagför närvarande inte kommentera.Anf. 46 ():Fru talman! Enligt de informationer som jag harfått har inte arrendators speciella ställning tagitsupp i samband med skattereformen. Man har tagitför givet att de gamla reglerna skulle gälla -- i annatfall hade jag förmodligen inte heller ställt frågan.Det finns också en skillnad mellan arrendatorer ochjordägare, nämligen att om en arrendator läggerned kostnader i någon annans fastighet, kan haninte tillgodogöra sig denna kostnad på samma sättnär det blir aktuellt att sälja fastigheten. Det ärockså av detta skäl som det hela blir problematiskt.Anf. 47 Statsrådet ():Fru talman! Det är just av den anledningen somman bör föra diskussionen med utgångspunktiavgiften.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1991/92:360 om tillstånd förbanker att förvärva organisationsaktier iförsäkringsbolagAnf. 48 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig på vilkagrunder regeringen ger tillstånd för banker attförvärva organisationsaktier i försäkringsbolag.Frågan har ställts mot bakgrund av regeringensbeslut , att ge S-E-Bankentillstånd att förvärva av aktierna i 1 augusti förra året vidgades bankernas rätt attförvärva aktier i två hänseenden.För det första blev det tillåtet att inom en ram på30 % av bankens kapitalbas förvärva aktier iplaceringssyfte. Det totala engagemanget i ettenskilt företag får uppgå till högst avkapitalbasen. För sådana förvärv krävs inte någottillstånd.För det andra fick banker möjlighet att, eftertillstånd av regeringen eller finansinspektionen,förvärva organisationsaktier i försäkringsbolag.För tillstånd krävs bl.a. att förvärvet ingår som ettled i organisationen av verksamheten.I förarbetena till lagstiftningen ges exempel på vadsom bör läggas till grund för tillståndsprövningen(prop. 1990/91:154 s. 94). Det förutsätts att detligger organisatoriska motiv och en långsiktigaffärsstrategi bakom förvärvet. I princip är inteförvärvets storlek bestämmande förtillståndsprövningen. Det är emellertid naturligt attju större andel av aktierna som förvärvas, destostarkare blir presumtionen för att det är ettorganisatoriskt förvärv. Ju mindre andel somförvärvas, desto mer krävs av banken i fråga omredovisning av omständigheter som innebär attförvärvet kan anses vara betingat avorganisatoriska skäl. Sådana omständigheter kanvara olika typer av samarbetsavtal eller avtal somger banken större inflytande än vad storleken påaktieinnehavet utvisar.Men förarbetena är som sagt exemplifierande; detuppställs alltså inget krav på att ett samarbetsavtalskall ha kommit till stånd när ärendet prövas. Enligtregeringens mening är det inte heller rimligt attgenerellt tillämpa ett sådant krav. Förvärvet måsteemellertid utgöra ett led i organisationen avverksamheten. En uppgift om detta bör godtas, sålänge som planerna på ett samarbete inte framstårsom orealistiska.Detta synsätt låg till grund för regeringens beslut idet S-E-Banksärende hänvisar till.Anf. 49 ():Fru talman! Jag ber att få tacka biträdandefinansministern för svaret. ger en rättså lång redovisning, och det borde ju passa mig bra.Jag vill emellertid efterlysa mera konkreta ochklara besked: Vilka är de förutsättningar som måstevara uppfyllda för att en bank skall få tillstånd attköpa organisationsaktier i ett försäkringsbolag?Om en bank köper en sådan liten andel som ,kan ju det knappast vara en tillräcklig grund för attuppfylla vad lagen föreskriver, utan det måste judärutöver finnas handfasta planer på samarbete.I motiven till den nuvarande lagen finns det ocksåklart angivet att ju mindre andel av aktierna somförvärvas, desto högre krav ställs på bevisning av deorganisatoriska skälen. Bevisning, , ärett ganska starkt krav.Bo Lundgren har bl.a. i fått skarpkritik för att han har gett vad de kallar ett''besynnerligt tillstånd'' och för att han har gjort ''enminst sagt ansträngd lagtolkning''. Då tycker manju att här för bordeanstränga sig extra för att skapa klarhet kring detta.Ta nu chansen, , och gör detta! Angehär vilka som är de minimikrav som man måsteställa på samarbetet i sådana här fall.Anf. 50 Statsrådet ():Fru talman! För det första är det fråga om enprövning i varje enskilt fall. Det tror jag att vi äröverens om.För det andra är det helt klart att lagstiftningenanger ramar som regeringen skall använda sig av föratt avgöra när man kan ge tillstånd till förvärv avorganisationsaktier.Det är möjligen så att och jag skiljeross åt vad beträffar hur vi ser på ramarna. I denfråga har ställt till mig skriver han attförvärv av organisationsaktier, när detta ingår somett led i organisationen av verksamheten,förutsätter ett samarbete mellan banken ochförsäkringsbolaget. Enligt min uppfattning är detviktigt att syftet med förvärvet måste vara att det ärett led i organisationen av företaget. Ingen säger attdet skall vara ett etablerat samarbetsavtal, ochingen säger att det måste vara något som just nuexisterar. Det måste däremot vara uppenbart attdet är fråga om ett förvärv i organisatoriskt syfte.Möjligen skiljer vi oss åt i detta avseende.