prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Det europeiskasamarbetssystemet har emellertid fungerat i såmåtto att stormakterna inte dragits in i konfliktensom någon parts beskyddare, som i tidigareeuropeisk historia. För svensk del har vi från börjanstött ESK:s och EG:s fredsansträngningar påBalkan.Svenskar är verksamma som observatörer inomEG:s ram, svenskar tjänstgör i FN-styrkanUnprofor och svenskar deltar i UNHCR:slivsmedelstransporter till . Vi har ocksådeltagit i, och deltar i, flera av ESK:s missioner iområdet. agerar således såväl ikonfliktförebyggande som konfliktlösande syfte.Vi är också en mycket aktiv part i ansträngningarnaatt hantera de svåra flyktingproblemen.När vi övertar ordförandeskapet i deneuropeiska säkerhetskonferensen får vi ett ökatansvar för att lösa och motverka konflikter i Europaoch kan spela en viktig roll i utformningenav en fungerande freds- och samarbetsordning. Omvi blir medlemmar av för nästamandatperiod, vilket jag livligt hoppas -- det avgörsi slutet av -- får vi ett medansvar försäkerhetsrådets verksamhet för värnandet av fredoch säkerhet i världen. Detta omfattar inte barakrishantering utan också frågor som icke-spridningav massförstörelsevapen.Generalsekreteraren har i en av säkerhetsrådetbeställd rapport, En dagordning för fred, framlagten serie förslag som avser att utöka säkerhetsrådetsfredsskapande verksamhet. Dessa förslag har ibetydande utsträckning sin upprinnelse i svenskaoch nordiska tankar. Också vad gäller FN:sekonomiska och sociala verksamhet har denordiska länderna tagit initiativ för att förbättravärldsorganisationens möjligheter att mötaframtidens utmaningar. Under åretsgeneralförsamling driver vi dessa frågor vidare.På sikt kan världens problem och konflikter baralösas genom uppkomsten av en mersamarbetsinriktad internationell miljö. I vår tidmåste vi till den regionala, nationella ocheuropeiska identiteten lägga en fjärde, globalidentitet. Inte minst för del är detuppenbart att vi endast i ökad samverkan -- iEuropa och i världen -- kan uppnå vårautrikespolitiska mål. Det gäller fred och säkerhet,ekonomi och utveckling, och sist men inte minstfrågorna som gäller ekologisk överlevnad.Låt mig också till säga att jag tyckeratt det är alldeles riktigt att som han gjorde i sittanförande betona frågorna om de mänskligarättigheterna. Det är någonting som vi försökergöra. Konkret vill jag nämna , därvi är engagerade i bl.a. , vilket BertilMåbrink och jag har talat om . Jag har i daghaft anledning att välkomna den överenskommelsesom har ingåtts i och som innebär att ettstort antal flyktingar kommer att kunna återvändadit. Vi arbetar alltså med frågorna om de mänskligarättigheterna.Anf. 143 () replik:Herr talman! Jag inser attutrikesministern har varit aktiv när detgäller vår kandidatur till säkerhetsrådet. Sent skallsyndaren vakna däremot!Jag var i FN strax efter det att utrikesministern varitdär, och det jag kunde redovisa därifrån var justsådana uppfattningar som att det är långt mellanord, tanke och handling, att det blir mycket av enläpparnas bekännelse om man inte ställer upp närdet verkligen gäller, som i fråga om , därdet gäller att säga ja till en begäran om att ställa uppoch skydda transporterna av mat till svältande.Många andra länder gör det. sade nej.Varför sade man nej, utrikesministern? Varförkonsulterade man inte någon -- utrikesutskott,utrikesnämnd, opposition, riksdag? Varför agerarman på det sättet? Jag kan inte komma till någonannan slutsats än att man inte ställer upp när detgäller. Det är en läpparnas bekännelse.Samma sak när det gäller till om man ville ställaupp för att stärka FN:s förmåga att ingripa ikonflikter för att förebygga krig. Även där sägerman att man inte är intresserad och avvisarkallsinnigt detta. Och varför ingenkonsultation där heller?Anf. 144 Utrikesminister ():Herr talman! Som man frågar får man ofta svar. Jagtycker att det låter som om hadefrågat på ett visst sätt och fått svar på det sätt somhan velat.Sverige är engagerat i nio av tolv pågåendeFN-operationer. Det tycker jag är att ställa upp. Viställer upp i Cambodja, vi ställer upp i ,vi ställer upp i de flesta av de operationer som äri gång.När det gäller just hade jag möjlighet atttala med om den operationen.Kombinationen av riskfaktorer och osäkerheten ioperationen som sådan gjorde att vi valde att gåden humanitära vägen i . Vi märker nu ochvi märkte vid besök i förnågon vecka sedan att den bedömning som gjordesfrån svenskt håll var riktig. gör en mycketstor insats den humanitära vägen.De frågor som väckts av just fallet ochmöjligheterna att agera har gjort att jag iutrikesdepartementet har tagit initiativet till enmycket tidig beredning av våra möjligheter att görainsatser i , just därför att jag tyckeratt vi bör vara med, att vi bör agera. Jag tycker attfallet var ett svårt avgörande och visar attvi måste fundera över hur vi kan hjälpa i den typenav svåra situationer. I det hänseendet vill jag gärnage på hand att jag tycker att vi måstegöra insatser, och jag har en mycket positivinställning när det gäller möjligheter atthjälpa till. Därför bereder vi redan nu den frågannär det gäller , fastän vi inte harnågon formell förfrågan från FN.Jag tror också att med sina erfarenheter kanhjälpa FN när det gäller att göra en riktig insats iolika , t.ex. i Afrika.Anf. 145 () replik:Herr talman! Jag fick inget svar på frågan varförutrikesministern inte som brukligt är konsulteradeopposition, riksdag, utrikesutskott ochutrikesnämnd i dessa två viktiga frågor,hjärtefrågor för generalsekreteraren ochhjärtefrågor för oss alla -- de svältande ochnödställda i Somalia.Jag tolkar utrikesministerns svar så, att det varsäkerhetsskäl som angavs från sida närman avvisade denna förfrågan från FN:sgeneralsekreterare. Det betyder med andra ord attde regeringar som förklarat sig villiga att ställaupp -- som den i -- inte tar tillräckligt ansvarför sina medborgares öden. Det är slutsatsen av denbedömningen. Var det detta som var skälet eller varskälet något annat?Jag kan erinra om att bland de länder somsjälvfallet har ställt upp på en sådan operation iFN:s tjänst är , , ,, , och . De ser intede här problemen. Förmodligen har de också stöd iresp. riksdag när de gör detta. Men härkonsulterades det inte, här ställer man inte upp, häranger man svepskäl! Jag menar att detta egentligenär ett svek mot en fin FN-tradition, som stårför. Det är inte värdigt Sverige.Anf. 146 Utrikesminister ():Herr talman! ställer i allra högsta grad uppnär det gäller . har Swedrelief påplats. Vi har alltså många svenskar på plats. Sverigeställer upp humanitärt vad gäller Somalia.Det var en sammanvägning av intressen som gjordeatt regeringen föredrog att fortsätta denhumanitära vägen i fallet . -- Så skall detsägas och så skall det tolkas.Pierre har i tidigare inlägg anfört någontingsom jag skulle ha sagt om stående styrkor i FN-regi.Jag är något förvånad att användeuttrycket 1 000 man -- enbart har faktiskt enberedskapsstyrka på 2 000 personer som harutbildning och som vi kan vända oss till.Tanken är inte så ny. har i dettasammanhang föregått med mycket gott exempel.Detta är självfallet en fråga som skall diskuteras. Vivet ju precis vad som står i -- läs den!Detta är inte något märkligt. Däremot har detaldrig omsatts i praktiken. Alltså bör detdiskuteras.Och när man är svensk, , skall manutgå från det faktum att inte har möjligt attannat än på frivillig bas ställa personal till FN:sförfogande. Det är vår utgångspunkt. Jag tyckeralltid att man står starkare om man talar från denutgångspunkt man själv har. På frivillig bas kan viställa personal till FN:s förfogande. Andra länderkanske kan beordra militärstyrkor att ställa upp.Den möjligheten har inte vi. Låt oss alltså diskuteradetta öppet och försöka göra något som ärkonstruktivt och bra också från FN:s synpunkt!Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 147 () replik:Herr talman! Jag har inte alls fråntagit regeringenoch utrikesministern att de tar många bra initiativoch gör många värdefulla insatser när det gäller demänskliga rättigheterna. Det kan jag skriva underpå.Det finns dock områden som jag tycker att man börta upp till diskussion, där det inte finns en riktigöverenstämmelse t.ex. mellan vad som sades senasti regeringsdeklarationen och det praktiskahandlandet. Jag visade på en rad länder som får u-krediter, biståndspengar, men som i många fallgrovt bryter mot de mänskliga rättigheterna. Det ärinte acceptabelt. Jag vet inte vad utrikesministernhar för uppfattning. Arbetar utrikesministernaktivt i regeringen för att det här skall upphöra?Jag tog som exempel. Den tunisiskeutrikesministern var här på besök . Jagrefererade vad som inträffade vidmassrättegångar då erkännanden enligt Amnestyvar framtvingade under tortyr. Togutrikesministern upp detta med den tunisiskeutrikesministern och påpekade att det här är heltoacceptabelt ur svensk och den svenska regeringenssynpunkt?Jag ställde också en fråga om Sirnak. Jag harförsökt ta reda på om regeringen i augustireagerade mot den fasansfulla terrorbombningenmot denna stad med 90 000 invånare. Mångamänniskor dödades när på det här sättetgick in i och terrorbombade encivilbefolkning. Mig veterligen har inteutrikesministern eller den övriga regeringen sagtnågonting om detta. Jag vet inte vad det kan beropå. Det rimmar dåligt med vad som sades i regeringsdeklarationen om att den svenskautrikespolitiken skall vara en klar röst förmänskliga rättigheter, frihet och demokrati. Jagställer mig helt bakom detta, men vi måste agerapraktiskt och visa att vi menar allvar. Det finnsenligt min uppfattning brister.Jag vet att man i har diskuteratden här bombningen av Sirnak. Man har tänkt taupp frågan på ESK:s dagordning. Hur ställer sigutrikesministern till initiativet från det holländskaparlamentet? Vi skall ju överta ordförandeskapet iESK.Anf. 148 Utrikesminister ():Herr talman! Om det kommer ett initiativ frånholländsk sida, kommer det naturligtvis att beredaspå sedvanligt sätt inom ESK-processen. Jag utgårifrån att så kommer att ske.Bertil Måbrink nämnde ett antal länder. gäller föll det på utrikesministerns lott attvid det senaste högnivåbesöket ta upp frågorna omde mänskliga rättigheterna och fångar i . Tillden kinesiske ministern överlämnade jag då en listamed namn på ett antal fångar vars öde vi bekymraross för.I dag har vi haft anledning att till Cubasrepresentant framföra vår oro över att en kändkvinnlig dissident, , fängslades ifredags.Jag vill åtminstone försäkra om attvi arbetar med dessa frågor. Det kan hända att vinågon gång missar eller icke gör vad vi borde göra.Det är en dock en mycket viktig fråga för oss. Vihar ju en särskild minister som arbetar med fråganom mänskliga rättigheter, . Hanförbereder nu den stora ommänskliga rättigheter. Inför den konferensenkommer ett särskilt förberedande möte att äga rumi Sverige.Detta faktum liksom naturligtvis ocksåordförandeskapet i ESK kommer att medföra attfrågan om de mänskliga rättigheterna kommer attfå ökad uppmärksamhet även i . Vårtagerande i dessa frågor kommer att lyftas fram.Anf. 149 () replik:Herr talman! Jag tackar för de senaste beskeden.Jag vill fortfarande bita mig fast vid händelserna iTurkiet. Det är trots allt mycket märkligt att det harvarit totalt tyst från svensk sida när det gäller denturkiska regimens våldshandlingar mot kurdernaoch . , , ochSchweiz har reagerat, men har varit tyst.Det sades här tidigare att inte är som förut.Det är möjligt, och det kan finnas många faktorersom har bidragit till det här. Men det är mycketfarligt. är känt i världen för att ha stått på de fattigas och förtrycktas sidaoch slagits för de mänskliga rättigheterna.Turkiet ligger geografiskt inte så långt ifrån oss,men säger ändå ingenting i den här frågan.Jag tycker att det är mycket allvarligt, och jag kaninte förstå det. Är det fråga om en tyst diplomatigentemot den turkiska regimen? Är det därför attdet skulle vara effektivast som vi inte säger såmycket? utrikesministrar sade ofta att detrör sig om tyst diplomati och därför skall vi inte sägaså mycket. Om det är anledningen till att Sverigeinte har sagt något om den senaste brutalahandlingen mot kurderna och får jag välacceptera det.Anf. 150 Utrikesminister talman! Det har inte varit helt tyst. Jag var häri går och hade en längre frågedebatt med två avdenna kammares ärade ledamöter om just ,kurderna och PKK. Jag hade då stora möjligheteratt i denna kammare öppet framföra den svenskaregeringens syn och det faktum att vi anser att demänskliga rättigheterna måste respekteras. Turkietär medlem i och . Jag tror ocksåatt är ordförande iEuroparådets ministerrråd.Jag sade också att det faktiskt både är en statsrättighet och skyldighet att bekämpaterroristverksamhet och skydda de egnamedborgarna. Denna kamp måste dock föras meddemokratins och den internationellarättsordningens spelregler. Detta är det budskap vihela tiden måste ge den turkiska regeringen.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 151 ():Herr talman! Vår utrikespolitik bestämmer visjälva. Så lyder en formel som riksdag och regeringi har upprepat. Men hur skall vi i dagbeskriva utrikespolitik?I många år var nyckelordet neutralitet. Att det intelängre duger som någon allmängiltig etikett har intebara att göra med den stora omvälvningen iEuropa, upplösning och SverigesEG-ansökan. I själva ordet neutralitetspolitik rymsockså ett drag av undflyende och inåtvändhet somblir alltmer ohållbart i den värld som växer fram.Skall man välja ett enda ord för svenskutrikespolitik skulle jag snarare stanna förbegreppet delaktighet. Vi ingår i en större helhet,och vi söker vår trygghet i samverkan, inte iisolering.Vi är för det första en del av den nordiskagemenskapen. Ingenting av det som har hänt iEuropa och i världspolitiken under de senaste årengör det mindre viktigt att vidmakthålla och utvecklakontakterna med , , ochNorge.I en vidare nordisk zon har vi också de andraländerna runt , länder som äntligenbefriats från ett halvsekels eller trekvartssekelsdiktatur och som med tusentals handikappanträder sin långa marsch mot demokrati ochmarknadsekonomi.För det andra måste vi vara en del av deneuropeiska familjen. Med kommer viin i stora delar av den inre marknadens regelsystem,men först genom medlemskapet i EG får vi reellamöjligheter att påverka dess framtida utveckling.Också genom och genom ESK, därSverige snart övertar ordförandeklubban, kan vifördjupa den europeiska samhörigheten.Den tredje gemenskapen är Förenta nationerna.Sverige driver nu som tidigare en utrikespolitikmed global identitet, och jag är mycket nöjd överatt höra också utrikesministern uttala de orden.Det är en utrikespolitik som bygger på solidaritetoch aktiv samverkan med de fattiga länderna ivärlden.Från utgångspunkter är det mycketbeklagligt och sorgligt att enprocentsmålet i frågaom biståndet tillfälligt har fått överges. Det skallemellertid inte hindra oss från att aktivt verka fördemokrati och utveckling i fråga om mänskligarättigheter i , och , ochkan vi tillsammans med andra föra Uruguayrundantill ett framgångsrikt slut, så kan det gagna defattiga folken väl så mycket som hela i-världenssamlade bistånd.I begreppet delaktighet ligger både enödesgemenskap och en handlingsgemenskap.Ödesgemenskapen är vår nakna utsatthet för alltdet som händer i omvärlden, vårt beroende avvärldskonjunkturens svängningar, vår exponeringför regionala och globala miljöhot liksomåterverkningarna av krig och konflikter nära ochfjärran.Handlingsgemenskapen är vår chans atttillsammans med andra bemästra och betvinga alladessa olika hot, att inte bara underkasta oss allt detsom sköljer över våra gränser utan i stället väljahandling framför resignation.Det här kräver en aktiv utrikespolitik. Det kräverdjärvhet, och det kräver öppenhet för nya formerav samverkan. Den nationella inkröktheten är intelängre något alternativ, den är inget värn för vårsuveränitet, utan den undergräver i stället vår frihetoch vårt självbestämmande.Låt mig ge ett enda exempel på isolationismensomöjlighet. I det rasar enohygglig konflikt, där medeltida mentaliteter ochhypermodern vapenteknologi har lett till massakreroch massflykt. Något har FN, EG och olikahjälporganisationer kunnat uträtta för att lindranöden, men långt ifrån tillräckligt.Den lärdom som måste dras av den jugoslaviskatragedin är att långt större resurser och effektivareinternationella mekanismer måste finnas till handsför att hämma etiska konflikter. Det gamlamönstret går nämligen igen. I ekonomiska kriserblommar den aggressiva nationalismen åter uppmed alla dess vedervärdiga uttrycksformer. Bara iruinerna efter Sovjetimperiet och dess lydstaterfinns minst ett dussintal konflikthärdar somlätt kan flamma upp, och går vi utanför Europasgränser är motsättningarna ännu större.Det här visar på en huvuduppgift under dekommande åren, inte bara för svensk utrikespolitikutan också för hela världssamfundet och dess olikapolitiska organisationer. Minoriteternas ställningmåste stärkas. Skall gränserna i bestå --som Helsingforsstadgan föreskriver -- är detalldeles ofrånkomligt att etniska motsättningarförebyggs genom vidsyn och generositet.Låt mig allra sist, herr talman, något kommenterameningsutbytet mellan ochutrikesministern. Jag delar att vi nog kommer attbehöva ingripa mera med vapenmakt inom ramenför internationella aktioner. Vi måste ha enberedskap att också på det viset delta iansträngningar att skapa fred i världen. Utifrån dengrundsynen kan jag instämma i det som PierreSchori här sade.Jag har emellertid uppfattat att oppositionen motden linjen kommer från många håll, dock inte isärskilt hög grad från regeringen utan snarare fråndelar av eget parti. När utrikesministern för något slags mjäkigpacifism har jag faktiskt litet svårt att följa med. Jagtror kanske att behovet av konsultationer är störreinom socialdemokratin än mellan socialdemokratinoch regeringen.Anf. 152 () replik:Herr talman! Jag kan klart deklarera för DanielTarschys, vars anförande jag tyckte var mycketsympatiskt och bra, att om denna förfrågan frånFN:s generalsekreterare hade kommit till ensocialdemokratisk regering med nuvarande möjligauppsättning -- dvs. med , osv. --skulle vi ha besvarat den på ett helt annorlundasätt. Vi skulle i positiv anda ha studerat dennafråga.Låt mig också lämna en sakupplysning.Utrikesministern sade att hon hade agerat för enkvinnlig dissident på , i fråga är en vän och partikamrat till mig.Det är en man som heter och somockså jag har agerat för. Jag vill göra dentillrättavisningen för personer som inte är såbekanta med förhållandena på . Jag vill ocksåmeddela att han nu är släppt.Anf. 153 () replik:Herr talman! Den väsentliga frågan är ju: Hur skallvi kunna hjälpa i konflikter av olika slag?Jag tror att vi måste inrikta oss på att deinternationella organisationerna, FN och ESK, istörre utsträckning än tidigare kommer att behövahjälp och insatser från de olika medlemsstaterna.Vi måste bygga upp en beredskap för att bådekunna ge humanitärt bistånd och, när så erfordras,också bidra med militära styrkor för att skyddafreden, för att skydda hjälpinsatserna och för att ivissa lägen kanske också gripa in militärt för atthindra blodiga konflikter som annars kan urarta tillännu större katastrofer.Det är viktigt att den här grundläggande enighetenom det stora registret finns i vårt land, att vi ärberedda till olika typer av insatser. Sedan kan manalltid i den ena konflikten eller den andra diskuteravilken som är den rätta avvägningen, och jag harförstått att det på den punkten föreligger enoenighet.Det viktiga är ändå att vi har en grundläggandegemensam värdering om att vi måstevara beredda till olika typer av internationellainsatser för att stärka freden och för att biståmänniskor som lider nöd.Anf. 154 ():Herr talman! Det är klart att den dramatiskautveckling som vi fortfarande ser i och destora förändringar som sker utgör en väldigt storutmaning också för den svenska utrikespolitiken.Vi har tillsammans med andra ett ansvar för attstödja de öst- och centraleuropeiska länderna, denya demokratierna, i deras arbete på att komma tillrätta med sina ekonomiska och ekologiskaproblem, att säkerställa demokratin där och attstödja dem i deras strävan att komma in i en vidareeuropeisk gemenskap.Vi är också angelägna om att själva, somutrikesministern uttryckte det, komma in i deteuropeiska samarbetets kärna, och det finns iriksdagen en bred majoritet som ställer sig bakomvår strävan efter medlemskap i innebär naturligtvis denförhandlingsprocess som vi står inför att det ställsstora krav på vår förmåga att också ta vara på våraegna intressen. Vi vill in i samarbetet därför att viser att det finns en lång rad problem som kräverinternationella, gemensamma lösningar, inte minstpå ett europeiskt plan. Det gäller miljöfrågor, detgäller ekonomiska frågor, och det gäller europeiskasociala problem. Men det hänger på oss själva att viockså går in i samarbetet på ett självmedvetet sättoch ser till dels att vi tar vara på egna intressen, delsatt vi är beredda att aktivt påverka den europeiskautvecklingen. Det kan röra sig om tillämpningen avEG-lagstiftningen i på olika områden, dethandlar om vår vilja att själva kunna kontrolleravår säkerhetspolitik också , osv.Det är också viktigt att vi inte låter det europeiskaengagemanget, som upptar oss så pass mycket, gåut över vårt engagemang för tredje världen.Ibland har ju anklagelser riktats mot regeringenoch mot -- liksom mot andra länder -- omatt vi börjar bli så upptagna av europeiska problematt vi glömmer det faktum att de verkligt storaglobala problemen fortfarande ligger utanförEuropa. Det har förekommit uppgifter om att vi iSverige i FN har varit så angelägna om attsamordna våra ställningstaganden med EG:s att vihar släppt en del av vårt traditionella stöd för tredjevärldens intressen. Jag förutsätter att det är enfelaktig bild.När vi talar om en europeisk identitet i vårutrikespolitik måste det ju vara fråga om att vi serdet europeiska samarbetet som ett sätt att främjavåra utrikespolitiska mål, som i hög grad är avglobal art -- inte om att vi ägnar oss åt någon typ avsjälvutplåning.De verkligt stora problemen är de globalaproblemen. Det bästa sättet att häva den djupalågkonjunktur som drabbar likaväl somandra industriländer är kanske att främja denekonomiska utvecklingen i tredje världens länderoch i . Genom investeringar där ochgenom att öka de ländernas möjligheter att mötaden efterfrågan och tillfredsställa de behov somfinns blir det fler beställningar till svensk industri.Det blir fler jobb i . Motsvarande gällernaturligtvis för andra industriländer.Det skulle alltså behövas en samordnadinternationell ansträngning för att stimuleravärldsekonomin just genom att stimulera denekonomiska utvecklingen i och i tredjevärlden på ett helt annat sätt än som sker.Det här är naturligtvis inte något som ett enskiltland som kan göra ensamt, utan detförutsätter att vi kan göra arbetet tillsammans. Detkanske illustrerar det faktum att de storaproblemen kräver samlade internationellalösningar snarare än enskilda nationella initiativ.Vi borde alltså kunna föra en ännu aktivare politiki syfte att få med oss flera länder när det gäller denhär typen av insatser. Det är klart att vårt egetställningstagande, som så småningomkommer att få göra -- dvs. att temporärt skära nedbiståndet och gå ifrån enprocentsmålet -- kanskeinte är den mest lyckade signalen i en sådansträvan. Men det är viktigt att vi också markerar vårvilja att, så snart möjligheter ges, återställabiståndets ambitionsnivå för svensktvidkommande, som vi försöker få medoss andra på samma område.Trots den vikt alla europeiska frågor tillmäts är detviktigt att vi verkligen behåller den globala identiteti vår utrikespolitik som utrikesministern talade om.Anf. 155 ():Herr talman! När kristdemokraten i sin deklaration från ladegrunden till den europeiska gemenskapen varfreden det främsta målet.