prot · GF09117 · 1992-05-21 00:00:00 — Hon sade att företrädarna förbefolkningstäta områden har det största inflytandeti ministerrådet, där man fattar beslut i slutna rum.Det förhåller sig, som alla vet, precis tvärtom.Företrädarna för de små länderna har ett relativtsett större inflytande i ministerrådet änföreträdarna för de stora nationerna, eftersomvarje dansk företräds av en större bråkdel ministrarän varje tysk eller varje italienare. skulle fåett gynnat läge i ministerrådet i den meningen att viskulle ha mer än ett proportionellt inflytande iförhållande till vår storlek.Det förekommer inom EG en betydandeutveckling i riktning mot en transparent öppenhetoch en tendens att stärka det demokratiskainflytande som utövas via . SomGudrun säkerligen vet var ett av deviktiga inslagen i Maastrichtbesluten just attutveckla den demokratiska dimensionen när detgäller inflytande överGemenskapen. Det förekommer betydandesträvanden inom EG att gå vidare i denna riktning.Det var mycket intressant att höra GudrunSchyman utveckla värdet av att vara ''inuti'' enenhet. Hon förklarade att det var viktigt att vara''inuti'' , eftersom man då har insyn,kan få material och därmed utöva en mycket störrepåverkan på det som händer och sker. Dettaresonemang gäller tydligen bara ,däremot inte den Europeiska gemenskapen. Jagvill med samma resonemang påstå att om man är''inuti'' den Europeiska gemenskapen, så har manbetydligt större möjligheter till inflytande än omman står utanför den Europeiska gemenskapen.Tanken att isolerat skall kunna drivaförhandlingar, sluta avtal och vara en stark utifrånpåtryckande kraft i förhållande till det somär mycket större är inte så litet romantisk.Vi ser hur allt fler länder i blirintresserade av att träda in i Gemenskapen. Detgäller inte bara de länder som har ansökt ommedlemskap. Det finns ett betydande antal länderi som söker anknytning tillGemenskapen. Det finns i själva verketganska få länder i som inte är intresseradeav en sådan anknytning. Tjeckoslovakienspresident kommenterade den norskahållningen till EG genom att säga att han varoerhört förvånad över att ett land kunde men inteville bli medlem av den Europeiska gemenskapen.För är läget det precis motsatta --man vill gärna bli medlem, men på grund av attmarknadsekonomin inte är tillräckligt utveckladtillhör man inte så att säga den första kretsen avstater som EG kommer att ta in som medlemmar.Det råder just bland de stater som GudrunSchyman vill utveckla samarbetet med en starksträvan efter att delta i det Europeiskasamarbetet -- både det ekonomiska, det kulturella,det politiska och det säkerhetspolitiska. Det blirdärför en alltmer isolationistisk hållning att säga attvi skall stå utanför och söka vår förankring i detförflutna, i en egen nationell självständighet.Den självständigheten har dessutom blivit alltmerurholkad i en värld där de politiska problemeninternationaliseras. Det är inte bara ekonomin sominternationaliseras. Det gäller också ekologin,miljöfrågorna och en mängd olika problem som vigemensamt måste hantera. Att då sluta sig inne inationalstaten och tro att man därifrån kan lösa allafrågor är en form av konservatism som GudrunSchymans parti numera är den enda företrädarenför i . En gång i tiden sökte Vänsterpartietsin förankring -- man hade en utopibelägen . förefaller det mig som omman har en utopi belägen i det passerade, i detförflutna. Man söker bevara ett samhälle som harfunnits och som kanske i någon mån fortfarandefinns men som vi andra ser håller på att försvinna.De här nostalgiska och tillbakablickande tendensenhos förefaller mig vara något avpartiets sista suck. De allra flesta i den svenskariksdagen är på det klara med att vår framtid måstefinnas i ett vidgat internationellt politiskt, kulturelltoch ekonomiskt samarbete med länderna omkringoss.Det är i den andan som utskottet står bakomSveriges ansökan om medlemskap i denEuropeiska gemenskapen, också efter det attgemenskapens syften och mål har utvecklats genomavtalen i Maastricht.Anf. 98 () replik:Herr talman! Jag förstår inte riktigt vad DanielTarschys avsåg när han hävdade att vi skulleförespråka en federalism som innebär ettcentraliserat beslutsfattande påarbetsmarknadsområdet och att det kanske inte varså klokt. Om man läser vår reservation skall manfinna att det är tre olika element som här är viktiga.För det första handlar de nya reglerna i det socialaprotokollet, liksom även i det gamla, omminivillkor, dvs. att man motsätter sig socialdumpning. Det är alltså inte fråga omcentralisering, utan det är minivillkor.För det andra handlar det om -- och det är viktigtför oss -- att vi skall kunna gå vidare med vårrättstradition när det gäller kollektivavtalen. Påden punkten var vi oroliga före Masstricht, men viär betydligt mindre oroliga , närMasstrichtavtalen medger kollektivavtal som enväg.Men det är fortfarande mycket arbete som återstårför att kollektivavtalen skall kunna användas på ettbra sätt i Europasammanhang. Vi menar att det ärväsentligt att den är aktiv. Vi äroroliga, eftersom den villminska kollektivavtalens ställning i närman i EG-sammanhang vill stärka dem. Detkommer att krävas nordiska insatser för att få dethär riktigt bra. Vi har goda skäl att vara oroade. Vitar fram detta i vår reservation och hoppas attriksdagen skall ställa sig bakom den inställningen.För det tredje handlar det om en ny dimension påden europeiska arbetsmarknaden så till vida kan införa kollektivavtal på europeisk nivåmellan Europafack och Europabolag. Det ärintressant och nytt, och det innebär en nydimension i det europeiska arbetsmarknadsarbetet.Det handlar verkligen om olika vägar och inte omnågon centralisering.I vår reservation påpekar vi också den möjlighetsom Maastricht-överenskommelsen har givit attkollektivavtal skall kunna användas för att införaEG-direktiv i medlemsländerna. Det är motsatsentill centralisering. De sociala parterna ges möjlighetatt spela en fortsatt viktig roll, som i EG är viktigareän tidigare. Vi önskar att man i skallbehålla den viktiga kraft som kollektivavtalen utgöroch att man skall driva de frågorna iförhandlingarna.Det är väsentligt att -- även om vi bara står i börjanoch kommer att kunna påverka det senare -- detsociala protokollet ger möjligheter. Sedan är det enfråga om hur aktivt det används av olika regeringaroch de sociala parterna. Jag tror förvisso att densvenska regeringen behöver en aktiv riksdag somdriver på regeringen i de frågorna.Anf. 99 () replik:Herr talman! Det är naturligt att svenska folketinför förhandlingarna med EG frågar sig om vårtvälfärdssamhälle kan bestå och stärkas. Detviktigaste svaret på den frågan gav faktiskt MatsHellström i ett tidigare replikskifte med GudrunSchyman. Han sade att den centrala frågan ärvilken ekonomisk styrka det svenska samhälletkommer att ha . Om vi kan bevara enekonomisk styrka kan vi också upprätthålla detvälfärdssystem som vi själva önskar. Ettmedlemskap i gemenskapen är så viktigt just för attbevara välfärdssamhället.Sedan uppstår frågan om hur stor del av reglernakring välfärdsssamhället och arbetslivet som skallläggas på EG-nivå och hur mycket vi skall bevarasjälva i . Det är i denna fråga jag menar kan spåra en viss ensidighet i resonemangen iden socialdemokratiska reservationen. Manuppehåller sig där enbart vid behoven av attutveckla lagstiftningen på EG-nivå. Det finnsförvisso ett sådant behov. Det finns en rad viktigaåtgärder som kan och bör införas pågemensamhetsnivå.Om man vill slå vakt om en hel del inslag i detsvenska välfärdsssamhället som vi uppskattar är detockså viktigt att se till att vi bevarar friheten att iSverige ha vissa speciella regler, särbestämmelseroch särskilda arrangemang som vi har funnit varariktiga och viktiga. Därför kan man inte förenklafrågan om den sociala dimensionen till att enbartgälla utvecklingen av den gemensammalagstiftningen på det här området. Det var i detavseendet jag ansåg att det brast i analysen i densocialdemokratiska reservationen.Jag slutar, herr talman, med att upprepa att detfinns mycket obetydliga skillnader igrundvärderingarna mellan reservanter ochmajoritet. Det främsta intrycket som dettabetänkande efterlämnar är att det råder enbetydande enighet om de grundläggande målen förde svenska förhandlingarna.Anf. 100 () replik:Herr talman! Det finns förvisso en storgrundläggande enighet om målen -- att skallbli medlem i EG och att förhandlingarna skall föraspå det sätt som utskottsbetänkandet beskriver. Föratt detta skall gå bra kommer det också att behövasen aktiv riksdag. Det är jag helt övertygad om. Dennuvarande regeringen behöver också påpekandenfrån om förhandlingarnas inriktning, inteminst på de här områdena.Daniel Tarschys gör det litet för enkelt för sig närhan säger att Socialdemokaterna vill ha ettgemensamt beslutsfattande på EG-nivå och att detnär det t.ex. gäller arbetsmarknadsområdet ärviktigare att man har möjlighet till nationellasärlösningar. När vi talar om gemensamtbeslutsfattande på EG-nivå handlar det om enannan dimension i beslutsfattandet än den som mantidigare har haft i EG och som den svenskaregeringen tydligen inte är så intresserad av. Dethandlar nämligen om det sociala protokollet iMaastricht, som behöver förstärkas ytterligare.Det gäller att ge de fackliga organisationerna ocharbetarna på arbetsplatserna ett ökat inflytande pålokal nivå i företaget, i de nationella fackförbundenoch genom kollektivavtal och på EG-nivå i avtalmellan exempelvis Europabolag, storamultinationella företag, och Europafack. Det är enannan dimension som skall föras in. Det gällerlokalt, nationellt och på ''Brysselnivå''. Det ärnågonting annat än ett centraliseratbeslutsfattande.Anf. 101 () replik:Herr talman! påpekade attbetänkandet utstrålar stor enighet, och det gör det.Men det förvånar mig att ni är så säkra på att detockså finns en sådan enighet utanför den här salen.De opinionsundersökningar som har gjorts visar attdet i många politiska partier finns en mycket storoenighet i den här frågan. Det finns t.o.m.majoriteter i en del av utskottets partier som är motdet som står i det här betänkandet. Jag tycker attdet är märkligt att ni inte är mer oroade över det,att ni inte ens talar om det och framför allt att niinte kan visa någon som helst ödmjuk inställning tillatt människor känner oro och att det kan varabefogat.Ni utmålar alla dessa människor som isolationisteroch allmänna bakåtsträvare. Jag tror att niprovocerar väldigt många, inte minst inom era egnapartier. Det är en intressant företeelse. Jag tror nogatt man kan tala om den representativademokratins kris i . En stor opinion utanfördet här huset har en åsikt som inte alls ärrepresenterad annat än av ett parti, det minstapartiet i . Det är en mycket speciellsituation, och det tror jag att ni måste hålla medom. Det skulle vara intressant att få någrakommentarer till detta faktum.När det gäller demokrati i EG -- om vi skall gå frånden här salen till -- är det riktigtsom säger att de små länderna i daghar ganska mycket att säga till om i förhållande tillsin storlek. Både och jag vet att desmå länderna kommer att få mindre att säga till omnär man gör om EG:s struktur när det blir enutvidgning. Vi vet att mycket rättmätigtkommer att nästan fördubbla sitt röstetal eftersomlandet nästan har fördubblat sitt invånarantal. Detkommer att bli en förändring. De små ländernakommer att få mindre att säga till om iministerrådet. Det vet vi om.Att dra paralleller mellan och tycker jag var litet väl magstarkt. förbereder, diskuterar och analyserardessa frågor. Besluten fattar vi här i den svenskariksdagen. De beslut som fattas i EG fattas däremotinte i någon parlamentarisk församling, utan defattas i ministerrådet. Parallellen förutsätter attEES-utskottet skulle fatta beslut i dessa frågor istället för att överlämna ärendena till ,den folkvalda församlingen, för beslut. Men så illaser det inte ut, i alla fall inte ännu, i den svenskariksdagen.Anf. 102 () replik:Herr talman! Jag har inte alls kallat majoriteten avsvenska folket för isolationister och bakåtsträvare.Detta epitet avsåg endast Vänsterpartietsriksdagsgrupp, även där finns som bekant olikaschatteringar företrädda.När jag diskuterade poängen med att vara insiderresp. outsider noterade jag att att det å ena sidan var bra att vara insider iEES-utskottet men att det å andra sidan var bra attvara outsider i förhållande till EG. När honutvecklade varför det var bra att vara insider i sade hon att om man är med kan manbegära information, öva inflytande, påverka ochdiskutera. Jag tillät mig då att säga att det därresonemanget kanske också håller beträffande deneuropeiska gemenskapen. Är vi med i deneuropeiska gemenskapen kan vi från svensk sidapåverka, få information och delta i en aktiv process.EG, eller Europeiska unionen som det kommer attheta efter 1993, är inte något som är fixt och färdigt.Det är ingen fixerad institution, utan det är enprocess i utveckling. Det är en process som mankan påverka om man är med. Men det är en processsom vi kommer att få kolossalt svårt att påverka omvi inte är med. Däremot kan vi säga med storsäkerhet att vi själva kommer att påverkas avEuropeiska gemenskapen oavsett om vi ärmedlemmar eller inte.Redan i dag är vi i mycket stor utsträckningpåverkade av denna viktiga politiska gemenskap iEuropa, och det är därför som frågan om vårsjälvständighet, vår suveränitet , äravhängig av om vi kan bli insiders. Det är precissamma goda förhållande som om när det gäller EES-utskottet.Allra sist vill jag säga att anledningen till attVänsterpartiet inte är med i , ochinte heller med i ett antal utskott i , är juenbart den obeskrivliga flathet med vilkenVänsterpartiet har förhandlat med andra partier.Om man i hade insisterat på enkartell med Socialdemokraterna, hade man mycketväl kunnat ta säte i många av utskott.Anf. 103 () replik:Herr talman! Jag deltog inte i de därförhandlingarna, men jag utgår ifrån att samtligapolitiska partier i riksdag har intresse avatt samtliga politiska partier skall ha en brarepresentation i utskotten, så att arbetet kan skötaseffektivt. Om nuvarande förhållanden beror pånågon form av flathet, måste det även bero påDaniel Tarschys parti, som var med och diskuteradedet hela. Man kan inte ha haft för ögonen att göranågot bra, utan i stället har man haft för ögonen attförsöka marginalisera vissa politiska partier. Dettycker jag är ett mycket dåligt drag.Naturligtvis är det så, , attEuropeiska Unionen inte är något fixt och färdigt.Det är alldeles riktigt. Av det som vi kan se äremellertid den demokratiska processenundermålig. Vi kan se att en mängd beslut kommeratt fattas och att nationer och nationella politiskamajoriteter kommer att köras över av beslut somhar fattats i ministerrådet. Detta är ett faktum. Vikan naturligtvis hoppas att detta förhållande skallförändras, så att det demokratiska s.k.underskottet blir mindre än i dag.Den processen kan vi delta i genom att på olika sättheja på. Det är ju inte så att vi inte deltar isamarbete och politiska diskussioner över huvudtaget och att vi stänger alla dörrar därför att vi inteväljer ett medlemskap i den europeiska unionen --självfallet inte. Självfallet kommer vi att fortsättaatt handla med EG. framställs det hela avFolkpartiet som att det kommer att ramla ned enjärnridå runt landets gränser, ljuset kommer attslockna och det blir ett återtåg till jordkulornastillvaro. Det är ju inte så, och det är idiotiskt attframställa det på det sättet.Naturligtvis kommer vi att fortsätta att samarbetaoch handla med Europeiska Unionen. Vikommmer också att fortsätta ett socialt ochkulturellt samarbete, liksom ett forsknings- ochutbildningssamarbete, precis som med andraländer. Det skall vi självfallet fortsätta med. Jagförstår mig inte på den konstiga nidbild som tecknasav vad som skulle hända om inte valde ettmedlemskap. Det finns helt enkelt andra sätt attassociera sig med EG. Frågan om huruvida ettmedlemskap är nödvändigt för den ekonomiskatillväxten uppkommer. Påståenden som att vi måstegå med för att kunna försvara den socialavärlfärden förekommer.Om vi, i och med ett medlemskap, frånhänder ossmöjligheten att bedriva en ekonomisk politik somser annorlunda ut än vad en majoritet avmedlemsländernas finansministrar anser att denskall se ut, har vi mycket begränsade möjligheteratt hantera frågan om vilken social välfärd vi vill ha.Så ser det ut.Anf. 104 () replik:Herr talman! Mitt parti har blåklint som symbol.Det beror på att rösträttsrörelsen för hundra årsedan valde denna växt som sin symbol.Rösträttsrörelsen fann också demokratini vårt land undermålig. Man valde emellertid att tastrid för att göra demokratin bättre. Jag anser dettasom det naturliga sättet att reagera på förmänniskor som tror på att ett samhälle kanförbättras. Om man finner att demokratin ärundermålig, försöker man att förbättra den.Självfallet har vi anledning, när vi kommer med iden europeiska gemenskapen, att delta i arbetet påatt förbättra gemenskapen i en mängd olikaavseenden. Det är inte enbart i demokratin som detfinns brister. Det finns en rad olika områden därEuropeiska gemenskapens politik är tvivelaktig.Jordbrukspolitiken kan nämnas som ett exempel,men det finns många andra områden därEuropeiska gemenskapens politik behöverutvecklas. Det arbetet ser jag som en viktig uppgiftför oss i att delta i, i stället för att vi går ochgömmer oss i någon jordkula och ser på tillvaron urdetta begränsade perspektiv.Anf. 105 ():Herr talman! Jag behöver egentligen inte gå in i denhär debatten, eftersom allting redan i så storutsträckning och med så stor tydlighet har sagts avalla. Fördelningen i kammaren är emellertid litetsnedvriden. Det är litet för mångaStockholmsdebattörer och detta faktum kan välmotivera att jag tar till orda.Dessutom har med olika former avargument ansträngt sig för att provocera denborgerliga majoriteten och regeringen. En delargument har ännu inte bemötts. Till MatsHellström vill jag säga att det är ganskauppseendeväckande att Socialdemokraterna finnerdet vara motiverat att konstatera att högern inte harnågon orientering i det moderna . Så sägeren socialdemokrat när han vet att så gott som varjeland som har varit med att bilda EG och som nuutvecklar unionen är styrda av borgerligaregeringar. Att i det läget hävda att den progressivautveckling som ligger i Maastrichtunionens avtalskulle visa att högern saknar orientering i Europaär ett mer enfaldigt påstående än ärförtjänt av att stå och uttala inför svenska folket.Vi debatterar demokrati mycket här. Debatten skeremellertid med utgångspunkt i GudrunSchymans ordkaskader och påståenden om attdemokratin är förskräckligt usel och attdemokratins krav inom EG och inom unionen ärförfärligt dåliga. Jag vill att vi börjar med attbestrida dessa påståenden. Det är inte sant att detfinns ett demokratiskt underskott i den mening somdessa debattörer vill låta göra gällande. GudrunSchyman tar på sig ett kolossalt ansvar när hon''pumpar ut'' dylika påståenden i glänsandeklarröda kaskader.Låt mig ge några exempel på vad jag menar och vadjag tycker att borde ta hänsyn till.Det finns statistik på det nuvarandeEuropaparlamentets verksamhet. Den statistikenär lättillgänglig för alla -- även för dem som tyckerilla om EG. Av den statistik som jag har studeratlitet grand, nämligen implementeringen av den inremarknaden, framgår det med all tydlighet -- det ärt.o.m. ett faktum -- att i av de fall som tilläggs-eller ändringsförslag lades fram avEuropaparlamentet, i den första eller den andraläsningen, accepterade ministerrådetEuropaparlamentets förslag till ändringar. Detvisar verkligen på en betydande roll ibeslutsprocessen för detta folkvalda instrumentinom EG.Det betyder inte att EG är nöjt med vad EGuppnått med avseende på de demokratiskaförhållandena, och det betyder inte att jag ellernågon annan av mina meddebattörer och kollegerhär i kammaren är det. Självfallet förhåller det sigså, men vi måste komma ihåg att det beträffandedemokrati i EG -- om vi nu enbart håller oss tillEuropaparlamentet -- handlar om ett parlamentsom blott har hållit tre val. Man kan gotthävda att är ett parlament iprocess mot en fastare och stabilare hållning.Behovet av en uppgradering av det demokratiskainnehållet har i kommit till uttryck påtvå sätt, vilket är viktigt att vi säger till de svenskaväljarna som ofta uttrycker sin oro över attbeslutsfattande kommer långt bort från dem.1990 års konferens i med Europaparlamentetoch de nationella parlamenten slutade med att mankom överens om att etablera en fast form församarbetet dem mellan för att därmedåstadkomma överföring av debatt och beslutsvilja,vilket är nödvändigt för att väljaren skall känna signära beslutsprocessen i . Jag vill även gärnapåpeka, eftersom ingen har nämnt det, att i endeklaration som slöts till protokollet i Maastrichtuttryckte alla konferensens deltagarenödvändigheten av att kontakterna mellan dedemokratiska institutionerna i EG, den blivandeunionen, och de nationella parlamenten ökades.Sist, men inte minst, tycker jag att man kankonstatera att det också inom EG förs en engageraddebatt om en modernisering och en uppgraderingav det demokratiska innehållet i beslutprocessen,som exempelvis kan ske genom en översyn av detdemokratiska inslaget i ministerrådets verksamhet.Gudrun beskärmar sig över att den ärhemlig, att man inte får lov att komma dit och inte får lov att lyssna där. Nej, men det gälleräven den överläggningar. Meddet som utgångspunkt finns det ingen anledning attdramatisera det förhållandet att de beslutsfattandeministrarna har sina överläggningar för sig själva.Vad vi emellertid inte skall glömma bort är attdenna riksdag -- aktiv, kunnig, pådrivande,verksam -- kan utöva inte bara kontroll över utanäven ge direktiv till sina ministrar i dettaministerråd. Att påstå att detta är en hemlighetsfullklubb med herrar som sitter och bestämmer, ochvad det nu är som plägar att säga.Det är ju ingenting annat än sådant som får lov attstå i veckotidningar, men det är verkligen ingentingsom man borde få lov att säga i en seriöst menaddebatt.Jag personligen har uppfattningen attEuropaparlamentet inte har lyckats föra ut sinverksamhet till väljarna. Det har kommit tilluttryck i ett dåligt väljarunderlag, ett dåligtvaldeltagande och en del säkerligen stora problemnär det gäller det aktiva deltagandet avparlamentets ledamöter. Det är, som DanielTarschys sade, sådant som ännu brister, och där vimed vår erfarenhet av en levande demokratiskparlamentarism kan, skall och är skyldiga att bidratill att just föra väljarna närmare EG:sbeslutsprocess.Låt mig , herr talman, runda av med attkonstatera att det inte finns någon anledning attbeskärma sig över eller att oroa sig över densvenska regeringens hållning till den kollektivaarbetsrätten och de uttalanden i det hänseendetsom görs i det sociala protokollet tillMaastrichtunionens avtal.Sverige har ju kommit så mycket längre. Vi hartillsammans skapat ett förhållande inomarbetsrättens område i vårt land som kan få varamodell för , och jag tror att det är det.Varför skulle vi då beskärma oss över att densvenska regeringen inte skulle vara tillräckligtaktiv? Vi har tillsammans varit så aktiva att man iEuropa vill likna oss. Det tycker jag att vi skall varastolta över, i stället för att orera över att denborgerliga regeringen på något sätt, som det talasom i reservationen, inte skulle leva upp till detsvenska idealet på den kollektiva arbetsrättensområde. Det är tvärtom så att vi redan har gjortdet.Anf. 106 () replik:Herr talman! tycker att det ärenfaldigt att säga att högern saknar orientering närdet gäller tätare europeiskt politiskt samarbete . Jag vill låta den frågan vara vilande tills jag iså fall har fått ett svar på vad högerprojektet medett tätare politiskt samarbete är . Jag tror attjag kan förstå ungefär vad det var föreBerlinmurens och järnridåns fall.