prot · GG0910 · 1992-10-20 00:00:00 — har frågatjustitieministern om hon tänker föreslå enlagändring så att en förälder inte kan tilldömasvårdnaden om föräldern enligt uppgift utsatt sittbarn för incest.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.När domstolen skall besluta om vem av föräldrarnasom skall ha vårdnaden om ett barn skall den utgåfrån vad som är bäst för barnet. Detta innebärgivetvis att domstolen skall se till att barnet inteutsätts för övergrepp. Om en vårdnadshavare görsig skyldig till missbruk eller försummelse eller pånågot annat sätt brister i omsorgen om barnet på ettsätt som medför fara för barnets hälsa ellerutveckling, är det ett skäl för domstolen att ta ifrånden föräldern vårdnaden. Enligt min meninginnebär det att den som har gjort sig skyldig tillincest mot ett barn inte skall få vårdnaden ombarnet.Gällande regler innebär således att den som hargjort sig skyldig till incest mot ett barn inte börtilldömas vårdnaden om barnet. Någon lagändringär alltså inte påkallad.En annan sak är att det i vårdnadstvister ibland görspåståenden om incest. I sådana fall är detdomstolens sak att bedöma om det finns så starktstöd för en misstanke om incest att den utpekadeföräldern inte bör få vårdnaden om barnet. Dettaär således en rättstillämpningsfråga och inte enfråga för lagstiftaren.Anf. 119 ():Fru talman! Först vill jag tacka statsrådet för svaret.Allt som oftast händer det att vi via massmedia ochpå andra sätt blir påminda om barns utsatta läge ivårt land. Jag vill till att börja med påpeka att jaganser att generellt har en bra lagstiftning förbarn. Både barn och vuxna har ju fått en starkarerätt som brottsoffer, och de har t.ex. rätt tillmålsägandebiträde.Men problemet är ofta, precis som statsrådet säger,att tillämpa lagstiftningen. Det är särskilt viktigt vidbrott mot barn i familjen. I 6 kap.6a §, som trädde i kraft , stadgasföljande om föräldrarnas rätt till umgänge med sinabarn när föräldrarna inte bor tillsammans:''Vid bedömning av vad som är bäst för barnet skallrätten fästa avseende särskilt vid barnets behov aven nära och god kontakt med båda föräldrarna. ''Jag har förstås inga invändningar mot detta, menalla kontakter är tyvärr inte goda. Jag skulle viljafråga statsrådet om det är rimligt att vid tolkningenav lagen inte tillmäta barnets uppgifter någon vikt,när det uttrycker att det dels utsatts för övergrepp,dels inte vill träffa en förälder.Det är många som ställer frågan varför oftauppgifterna från den person som känner barnetbäst tillmäts minsta vikten vid rättslig prövning avexempelvis frågor om vårdnad och övergrepp. Detkan väl ändå inte vara så att samhället gör allt vaddet kan för att dölja de svåra problem som incestmedför, genom att bortse från de uppenbarasignaler och vittnesmål som bl.a. barnet, den andreföräldern, daghemspersonal, lärare och andra ger?En hypotes som jag har är att man helt enkelt görom frågan om incest till en fråga om vårdnad,därför att incest är så svår och jobbig. Kan det varaså?Anf. 120 Statsrådet (-):Fru talman! Det gäller domstolarnas bedömning ide här fallen. Som påpekade ärdet fråga om svåra bedömningar. Jag tror attdomstolarna gör sitt bästa för att försöka komma åtsanningen i de här fallen, men det är som sagtbevisfrågor, och det är mycket svårt.Det har t.ex. förekommit fall där man på båda sidorhaft vittnespsykologer, som haft olika åsikt. Dåskall domstolen utifrån vad den hör bedöma fallet.Men detta är något som man knappast kan lägga sigi lagstiftningsvägen, och det är därför som jag harutformat svaret till så som jaghar gjort. Jag tycker att man i lagstiftningen har lagtfram saken så som lagstiftaren anser att den börvara. Sedan ankommer det på domstolarna att hahand om tillämpningen av lagstiftningen.Anf. 121 ():Fru talman! Statsrådet antyder i sitt svar att någonkan anklagas falskt, men enligt vad jag har hörtförekommer det mycket sällan. Enligt all tillgängliglitteratur på det här området är det mycket ovanligtmed en falsk angivelse. Det enda fall som mankänner till gäller en man som en gång gjorde enfalsk angivelse om en påstådd incest mellan enkvinna och ett barn. Han erkände sedan att dennaanklagelse var falsk. I utlandet finns knappastheller några kända fall av falska angivelser.Jag tycker att det är fel, och jag skulle vilja kalladet ur barnets synpunkt helt rättsvidrigt att bedömaincest som en vårdnadstvist, vilket oftaförekommer. Det måste vara möjligt att tillskrivadomstolarna om att bli mer observanta på det härområdet.Anf. 122 Statsrådet (-):Fru talman! Jag tror att den diskussion som harförts i media och över huvud taget i den allmännadebatten har gjort domstolarna mycket medvetnaom detta problem, men det säger sig självt att maninte kan ta ett påstående för ett faktum, utan måste göra en värdering av vad som liggerbakom påståendet.Anf. 123 ():Fru talman! Men ofta står ett barns påstående emoten vuxens, och man ställer sällan upp på barnetssida. Det är oftast, ja, så gott som till hundraprocent, den vuxnes ord som gäller.Jag tycker att det borde ges mer av utbildning pådetta område. Advokater, åklagare och alla andrasom har att göra med dessa svåra fall där barn ingårborde få mer utbildning om hur barn reagerar ochuttrycker sig, utan att kanske alltid ha ord för detsom de säger. Man också tala med kroppen och påannat sätt.Jag tror att domstolarna och alla andra somhandlägger dessa ärenden behöver få en ökadkunskap och en större förståelse för barnetssituation.Anf. 124 Statsrådet (-):Fru talman! säger att man trormindre på barn än på vuxna. Det är ett påståendesom jag inte kan ta ad notam. Jag tror attdomstolarna försöker att komma åt sanningen. Detär därför som man anlitar experter i denutsträckning som man har gjort. Men jag kansamtidigt hålla med om att detär bra ju mer utbildning som man kan få i dessasvåra frågor.Anf. 125 ():Fru talman! Jag tror att det också är väldigt viktigtatt ge de barn som har blivit utsatta för övergreppav olika slag rätt budskap, även riktiga signaler.Men är det så att om det döms fel ifall som handlar om barn som blivit utsatta förövergrepp, kan det verka som om det är ett grövrebrott att anklaga någon för ett brott än att utsättanågon för ett brott. Många barn får den signalen.Det är ju egentligen katastrof för ett barn om enincestmisstänkt förälder eller annan som har begåttett brott mot barnet frias i domstolen och dessutomkanske får vårdnaden om barnet. Det ärförskräckligt!Kanske måste vi lyfta fram denna diskussion ännumer för att just belysa barnens utsatta läge irättsfall.Anf. 126 Statsrådet (-):Fru talman! Jag kan hålla med att de här frågorna tål att belysas och lyftas frami diskussionen. Jag hoppas att vi gör det i och meddagens frågestund.Anf. 127 ():Fru talman! Det var avsikten.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl 18.00.26 § Svar på fråga 1992/93:49 omtingsrätternaAnf 128 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att, mot bakgrund av betydelsen avlokal förankring i dömandet och med hänsyn till detstatsfinansiella läget, frångå det förslag omnedläggning av 24 tingsrätter, som lämnats idepartementspromemorian Domstolsväsendet --Organisation och administration i framtiden.I departementspromemorian redovisas utförligtflera argument för att man nu bör skapa merbärkraftiga enheter på tingsrättssidan. Ett sådantskäl är den renodling av tingsrätternas verksamhetsom blir följden, om förslaggenomförs. Ett annat argument är att kraven pådomstolarnas kompetens kommer att skärpas bl.a.i ljuset av den ökande internationaliseringen.I promemorian redovisas flera olika modeller förhur man kan gå till väga för att stärka tingsrätterna.Slutsatsen är att en tingsrätt för att vara tillräckligtbärkraftig för sina dömande uppgifter skall vara såstor att den ger arbetsunderlag för minst tredomare. I promemorian föreslås därför en lösningsom innebär att de tingsrätter som har färreän tre domare läggs ned. är det en viktigutgångspunkt i promemorian att man bevarar engod lokal förankring i dömandet. Det föreslåsdärför att det på flertalet av de orter därtingsrättens kansli försvinner inrättas s.k.tingsställen, där rättegångarna kan äga rum. Tillföljd härav kan den lokala nämndemannakårenbibehållas, vilket jag ser som värdefullt.Som i egenskap av f.d. ledamotav domstolsutredningen måste vara väl medvetenom behövs det förändrinar av domstolarnasverksamhet för att rättsväsendet skall stå stärktinför framtiden. Såväl domstolarnasarbetsuppgifter som deras organisation kommer attpåverkas av det förestående reformarbetet.Organisatoriska förändringar kommer därför attske.Jag skall inte här och ta någon slutlig ställningtill vilka organisatoriska förändringar som börgenomföras. Remissbehandlingen av promemorianoch av betänkande (SOU1991:106) har precis avslutats. Utfallet måstegivetvis läggas till grund för bedömningen.Avslutningsvis vill jag, angående dekostnadseffekter som nämner isin fråga, upplysa att dessa beräkningar gjorts avDomstolsverket i dess egenskap av remissinstans.Anf. 129 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetHellsvik för svaret. Med min fråga hade jagförhoppningen att få ett svar som innebar attdepartementet skulle frångå sin tanke på att lägganed 24 tingsrätter och därigenom kunna stilla denoro som finns runt om i landet inför departementetsförslag om nedläggning av 24 tingsrätter.Jag har i olika sammanhang haft kontakt med enhel rad företrädare för de lokala tingsrätterna ochtagit del av opinionsyttringar. Det är ingen tvekanom att detta förslag har medfört mycket oro ochosäkerhet. Förslaget saknar lokal förankring. Jaghörde när jag körde bil genom Dalarnaatt i slår vakt om dentingsrättsorganisation som man har. Man villebevara den lokala förankringen i dömandet. Omman genomför departementets idé beträffande denframtida tingsrättsorganisationen, kommer denlokala förankringen i dömandet att äventyras.Enligt min uppfattning finns det stor anledning attbearbeta denna fråga vidare. Jag tycker att det vorebra om statsrådet så snabbt som möjligt kunde gebesked om vilken tingsrättsorganisation somkommer att gälla.Herr talman! Statsrådet avslutade sitt svarmed att upplysa om att de sifferuppgifter som jaghar presenterat skulle vara framtagna avDomstolsverket. Det är alldeles riktigt. Men ivilket syfte poängterar statsrådet detta?Anf. 130 Justitieminister ():Herr talman! Syftet var att påpeka attsifferuppgifterna inte utgör någon del avutredningen. Varken eller jagkan helt säkert säga att dessa siffror är korrekta.Det var det som var skälet.I övrigt är också jag väl medveten om den oro somfinns ute på de berörda tingsrätterna. För det förstaär det självklart att de som berörs blir oroade. Detbehöver man inte ha mycket fantasi för att förstå.För det andra har jag själv besökt ett flertal av dessatingsrätter för att ta emot synpunker och för att hamöjligheter att föra diskussioner.Att förvänta sig att jag skulle kunna ge ettbesked vore litet grand att underkänna helaremissförfarandet, eftersom remisstiden gick ut itorsdags. Så sent som har en del remissvarkommit in som säkert avsänts . Departementetstjänstemän har bearbetat de inkomnaremissvaren. Det är ju många frågor som äraktuella och vi måste beakta de synpunkter som harkommit in. Men vår ambition är att så snabbt sommöjligt få fram ett tillräckligt underlag för att kunnapresentera vårt förslag till den framtidadomstolsorganisationen.Anf. 131 ():Herr talman! Det är som har gjortde ekonomiska beräkningarna. Statsrådetframställde de ekonomiska beräkningarna så att jaguppfattade det som om de skulle vara mindretillförlitliga, eftersom ärremissinstans. Jag hoppas att inte andraremissinstansers uppgifter tolkas på samma sätt. Iså fall vore inte remissomgången särskilt värdefull.En brist i den utredning som ligger till grund förhela diskussionen är att praktiskt taget varjeuppgift saknas om de ekonomiska effekterna av detförslag som departementet står bakom. Därför ärdet ju värdefullt att har tagit framuppgifter.Det måste ske en del förändringar i självatingsrättsorganisationen. Alla som arbetat meddenna fråga är väl medvetna om det. Men det är enmycket drastisk åtgärd att lägga ned 24 tingsrätter.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1992/93:79 om risker förkriminalitet inom taxinäringenAnf. 132 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att stävjakriminaliteten inom taxiverksamheten iStockholm.Bakgrunden till fråga är en nyligenpresenterad utredning som gjorts av ett antalpersoner från skilda verksamheter, som har medfrågor om taxis verksamhet att göra. finns det risk för att kriminella slårunder sig all taxiverksamhet i Stockholm.Bekämpande av brottslighet är i första hand enfråga för polisen. Jag har erfarit att denna fråganyligen har behandlats av polisledningen iStockholm och att har för avsiktatt intensifiera arbetet mot denna brottslighet.Några åtgärder från min sida behövs därför inte.Anf. 133 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaretpå min fråga. Bakgrunden till frågan är denutredning som har gjorts av de lokalamyndigheterna. Omfattande utredningar har gjortsdär inte bara myndigheter deltagit utan ocksåorganisationer och näringen.Vi har inte kunnat undgå de tidningsartiklar somhar förekommit om deolägenheter som finns inom taxinäringen, därdet förekommer en omfattande kriminalitet.Myndigheterna klagar på att de har svårigheter attgöra någonting åt det hela. Därför är jag mycketförvånad över det som jag tycker mycket passivasvar som justitieministern ger på min fråga.I svaret hänvisas till att detta i första hand är enfråga för polisen. Det är riktigt att det är polisensuppgift. Men för att polisen skall kunna bekämpabrott måste också regelverket fungera. Därför villjag upprepa frågan: Vilka åtgärder ämnarjustitieministern vidta för att komma till rätta medde här olägenheterna?Anf. 134 Justitieminister ():Herr talman! Ansvaret för regelverket förtaxinäringen och trafiktillstånden ligger påkommunikationsdepartementet. Därför svarar jagpå den del av frågan som berör mig, nämligenbekämpandet av själva brottsligheten. Jag har fåttbesked från om att man avseratt intensifiera sin verksamhet.Jag vet också att min kollega,kommunikationsminister , harbesvarat en fråga som även den rörtaxiverksamheten. Jag vet att han, och det ligger påhans bord, förbereder ett förslag till regeringen sominnebär ett uppdrag till statskontoret just i dettaämne. Jag tycker inte att det är passivitet. Det är atthålla sig till den roll man har.Anf. 135 ():Herr talman! har också trafikutskottetbehandlat den här frågan. Majoriteten i utskottethar gjort ett tillkännagivande, att man bör förändralagen som gäller tillstånden, så att de löper per inte som på ägaren eller det bolag somsöker tillståndet.Det är ganska anmärkningsvärt att tarinitiativ, medan regeringen har varit mycketpassiv i just den här frågan. Ingen har kunnat undgåatt notera det missbruk som har förekommit inomden här verksamheten under lång tid.Anf. 136 Justitieminister ():Herr talman! Tillstånden är som sagt en fråga förkommunikationsdepartementet. Det är just fråganom en eller flera bilar som hardiskuterat tidigare i kammaren.Men jag vill också säga att det inte är ett ärendesom har dykt upp för till följd avfrågan i kammaren, utan det är ett ärende som manbörjade arbeta med påkommunikationsdepartementet . Menvi kallar inte till presskonferens varje gång vi tarinitiativ och påbörjar ett arbete. Därför kan jagförstå att det kan uppfattas som passivitet. Menman har alltså inomkommunikationsdepartementet arbetat för att fåtill stånd förbättringar.Sedan är det en annan fråga om det skall ändras iregelverket eller, som jag vet att man diskuterar,om det skall vara en utökad samverkan mellan deolika organ som är berörda.Anf. 137 ():Herr talman! Jag skulle gärna vilja fåjustitieministerns kommentar till de påståendensom görs i media, bl.a. från polisens håll. Man sägeratt man tycker att åklagarna är passiva. Det ärmycket möjligt att lagen är så utformad att den integer åklagarna möjlighet att gripa in och väcka åtal.Men det skulle vara intressant att hörajustitieministerns uppfattning. Det är ändåjustitieministerns bord.Anf. 138 Justitieminister ():Herr talman! Som seriös politiker kan man inte dranågra absoluta slutsatser av enstaka uttalanden.Däremot kan jag säga att våra åklagare över huvudtaget har en mycket stor arbetsbelastning, somsjälvklart går ut över deras möjligheter att drivaåtal i en mängd olika frågor. Det gällertaxinäringen, där det förekommer en form avekonomisk brottslighet. Men det gäller ocksåmånga andra former av brottslighet.Polisens vilja att intensifiera arbetet bör rimligenockså innebära att man får fram ett bättre underlag,som gör det lättare för åklagarna att i sin tur drivade här frågorna.Att detta är ett problem tycker jag det är viktigt attvi inte förnekar.Anf. 139 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga frågestunden,men jag hoppas att justitieministern ifortsättningen noga kommer att följa de härfrågorna. Det är inte bara en polisiär uppgift. Detär också en uppgift för regering och riksdag att nogafölja de här frågorna och verkligen gå de krav tillmötes som reses då det gäller att få bättrelagstiftning på det här området och att få ökademöjligheter till tillsyn.Anf. 140 Justitieminister ():Herr talman! Att regeringen inte följer den härtypen av ärenden bara på grund av den yttredebatten, utan att det är på grund av verksamhetensom vi följer dem, tycker jag kommer till uttryck iatt startade ettförberedelsearbete för att få förbättrademöjligheter att komma åt den illegalaverksamheten.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1992/93:53 om kvinnorna ochett nytt pensionssystemAnf. 141 Statsrådet ():Herr talman! har med anledning avpensionsarbetsgruppens promemoria Ettreformerat pensionssystem -- Bakgrund, principeroch skiss (Ds 1992:89) frågat mig hur kvinnor med10--kvar till pensioneringen, och som trotssvårigheterna räknat med att få full pension, skallkunna kompensera sig för den försämring som detnya pensionssystemet kommer att innebära fördem.I direktiven för pensionsarbetsgruppen anges attpensionssystemet skall reformeras enligt vissariktlinjer. Dessa riktlinjer, som också finns angivnai finansplaner och regeringens proposition1991/92:38 om inriktningen av den ekonomiskapolitiken, innebär för det första att beslut rörandepensionssystemet skall präglas av långsiktighet ochstabilitet. En annan viktig utgångspunkt är behovetav ett högre långsiktigt sparande. Vidare skallförändringarna stimulera till ökat arbete ochdärmed öka den ekonomiska tillväxt som ärnödvändig bl.a. för att finansiera pensionerna.Slutligen skall de förändringar som vidtas bidra tillett större samband mellan avgifter och förmåner.Jag vill också påpeka, att det på många ställen ipromemorian anges, att det som redovisas är enskiss, som kan läggas till grund för en reformeringav det allmänna pensionssystemet. På en delväsentliga punkter fordras fortsatta överväganden.Det är dock viktigt att konstatera attpensionsarbetsgruppen angett några principer somutgångspunkt för ett framtida pensionssystem. Enav dessa principer är att det bör finnas ett starkaresamband mellan avgifter och förmåner i systemet.Gruppen har emellertid, inte minst med tanke påkvinnornas situation, tänkt sig flerafördelningsmässiga inslag i det nya systemet.Skissen innebär att samma regler tillämpas förkvinnor och män. Grundtryggheten i det tänktasystemet gynnar kvinnor mera än män i och med attden ger mera kompensation vid lägre inkomster.Det handlar vidare om att ha särregler för personersom avstår från förvärvsarbete för att ta hand omminderåriga barn och eventuellt även förvärnpliktiga under grundutbildning. Man har ocksåövervägt möjligheten att dela pensionspoängmellan makar. Gruppen har dock inte tänkt färdigtpå denna senare punkt. För att vara mer precisfinns det olika uppfattningar i gruppen.I promemorian redovisas också att ett nyttregelsystem bör förses med övergångslösningar.Flera alternativ till sådana lösningar presenteras.Den som när de nya reglerna träder i kraft alltjämtär i yrkesaktiv ålder bör ges möjligheter att anpassasig till de nya förutsättningarna och utrymme attpåverka sin situation.Avsikten med att publicera promemorian var att fåi gång en diskussion om vårt pensionssystemsframtid utifrån vissa principiella utgångspunkter.Den här frågan som är ställd till mig är ett exempelpå en sådan diskussion. Det är naturligtvis ännu förtidigt för mig att presentera några färdigasynpunkter på promemorians innehåll.Anf. 142 ():Herr talman! Jag ber att fåtacka så mycket för svaret. Jag tycker att det är ettfylligt och bra svar.Jag instämmer i att det är bra att man har kommitut med en skiss. Jag menar att det finns ett stortbehov av att diskutera de här frågorna. Det harvarit alldeles för litet diskussion om detpensionssystem som finns. Jag skulle vilja säga attdet är med anledning av det som man nu kan föreslåändringar som kanske kommer att få svårakonsekvenser, speciellt för kvinnorna. Förkvinnorna vet egentligen inte vilka konsekvenserdet nuvarande pensionssystemet har.De regler som var avsedda att underlätta förkvinnorna, dvs. 15- och 30- årsregeln, har intekommit i gång och fungerat på ett riktigt bra sättför kvinnorna, snarare har det varit negativt. Undertiden har det varit svårt för kvinnor attuppnå den tid som behövs för att man inte skall fåen reducerad pension.Den tidigare pensionsberedningen sade att förstpersoner födda och senare var de som riktigtkunde utnyttja ATP-systemet. Speciellt gällde detkvinnorna. Det blir egentligen de kvinnorna somhamnar på gränsen mellan det nya och det gamlapensionssystemet. Därför är det väldigt viktigt ser över detta. De har levt i det samhälle vi har,med de möjligheter till arbete som har funnits, medsvårigheter med barnomsorg och dedeltidsförhållanden som ärkvinnornas. Kanske har de räknat med att de skullehinna med att få full pension, och så får vi nu ettnytt system. Därför skulle jag gärna vilja vet vaddet finns för möjligheter att klara detta.Anf. 143 Statsrådet ():Herr talman! Jag har några kommentarer till denskiss som har lagts fram. Om jag får börja med detsom är själva grunden för att både den förraregeringen, den socialdemokratiska regeringen,och den nuvarande regeringen anser att det ärnödvändigt att se över och ändra i ATP-systemet,så har det förstås att göra med att vi är oroliga föratt systemet inte kommer att vara tryggt tillräckligtlänge om en del saker inträffar. Ett sådant exempelär förstås om tillväxten i vår ekonomi går ned ochom den är lika dålig som under detre fyra . Då visar det sig att vi blirtvungna att mycket drastiskt skära ned de utlovadepensionsförmånerna, låt säga en bit in på nästasekel. Det har varit tanken både hos denföregående regeringen och hos den nuvarande attförsöka hitta förändringar nu som gör attpensionssystemet blir stabilare och tryggare, vilketrimligen alla tjänar på, men allra mest de som ärmest beroende av pensionssystemet i dessoffentliga skick.Vad gäller de olika reglerna, 30-årsregeln nämndesoch frågan om full och inte reducerad pension, ärden nya skissen på en punkt fundamentaltannorlunda mot det nuvarande systemet, genom attdet inte längre kommer att finnas någon slags fullpension. Det nya systemet bygger huvudsakligenpå en livsinkomstprincip. Det innebär att man kanfå hur mycket pension som helst. Man kan också fålitet pension, beroende på hur länge man hararbetat eller vårdat minderåriga barn.