prot · GF09111 · 1992-05-13 00:00:00 — Jag har bevistat mittförsta arbetsmarknadsministermöte i -- detvar också en tillställning. Det slutade med att hela OECDbeslutade att de olika länderna skall gå in förarbetslinjen. Det är en liten tröst för Lars-OveHagberg att beslutets inriktning är klar. Men jagtror att det arbetet i många kommeratt ta lång tid.Vad vi har att resonera om är trots allt den ordinariearbetsmarknaden. I det avseendet ser jag påtillvaron på det sättet att stora företag är oerhörtviktiga. Men det är inte där som jobben kommertill. Kommunerna, landstingen och staten blir inteheller framtida syselsättningsmotorer. Det kommeratt betalas en hel del offentligt. Men det är intesäkert att alla jobb finns i kommuner och landsting.Vad vi har att lita till och vad vi måste satsa på ärsmå och medelstora företag. I det sammanhangetmåste vi göra det lättare på olika sätt.När det gäller hårda frågor -- det handlar om att låtapengarna vara kvar i företagen i stället för att detskall planeras på alla sätt och vis och beskattas -- villjag säga följande. Låt pengarna vara kvar förinvesteringar och nya jobb. Detta har vänsternbegripit. Men Socialdemokraterna har inte begripitdet, vilket jag beklagar. Det här innebär nämligenatt det blir en förfärlig press när det gäller konstladejobb i stället för att det är fråga om ordinarie jobb.Man måste också diskutera villkoren i stort, för nuär kapitalmarknaden, valutamarknaden,avreglerad. Pengarna passerar hur lätt som helstöver våra gränser. Därför kan vi inte köra ''egetrace'' hur som helst om vi vill åstadkomma jobb iSverige i stället för utomlands. Här återstår mycketav självprövning för det socialdemokratiska partiet.Man må tycka vad man vill om hur det egentligenförhåller sig. Men vad jag här har redogjort för ärdet faktiska läget.Frågan om en bättre kapitalförsörjning är också istor utsträckning avgörande. har rätt sundaföretag svårt att få tag i pengar. Det var ju under entid så, att man kastade ut pengar på vad som helst --objekt som löses in, med jätteförluster. Men är det svårt också för sunda företag att få tag ipengar.Så något om de mjuka frågorna. Det är oerhörtviktigt att vi får en arbetslivslagstiftning som äranpassad till framtidens arbetsmarknad.När det gäller medarbetarna vill jag säga att jag intetror att striderna framöver kommer att ligga inomföretagen. Där har man all anledning att samarbetaför att få ett stabilt lönsamt företag samt fina ochgoda arbetsplatser. Hoten kommer i stället frånSydkorea och en mängd länder runt om oss. Desom jobbar i företagen måste hjälpas åt för att varaminst lika duktiga som man är i andra länder.Sedan vill jag säga litet grand omarbetslöshetsförsäkringen. Den vi har gårrunt, efter kraftigt höjda egenavgifter vid en öppenarbetslöshet om . Det är läget . Ändå står 25--av dem som inte har jobbutanför arbetslöshetsförsäkringen. Varje procentkostar 5,5--. Det är alltså dyrtoch jobbigt.SAF t.ex. har visat en kalkyl. Man tycker att staten,SAF och parterna skall betala en tredjedel var.Enligt min mening skall parterna nu betalaarbetslöshetsförsäkringen och framöver också denallmänt obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen.Det skall vara regel när man diskuterar de härfrågorna. Här måste man ta ett eget ansvar i ganskastor utsträckning. Det finns inga pengar hos statenatt fylla på med när det gällerarbetslöshetsföräkringen.Så ytterligare litet grand om arbetslinjen. Jag villsäga att jag är förfärligt besviken och bestört överen del ledande socialdemokraters uttalanden.Nästa år kommer arbetslösheten -- det gäller olikaåtgärder och den öppna arbetslösheten -- att kostai storleksordningen 50--60 miljarder kronor.Dessutom kommer det ärvda läget med nolltillväxtatt innebära att statsinkomsterna minskar medkanske ca . Där känner jagbesvikelse över dem som skall veta bättre och somsäger att det är så här regeringen vill ha det --speciellt som det i stor utsträckning är dessa somhar åstadkommit det hela.Om man har någon sorts begåvning borde manförstå att det är självklart att regeringen vill ha fullsysselsättning och så låga utgifter som möjligt föröppen arbetslöshet och AMS-åtgärder. Med ettärvt budgetunderskott i storleksordningen 100miljarder kronor -- i växande, mycket på grund avden arbetsmarknad vi har övertagit -- vill mansjälvklart att hjulen skall rulla för fullt och attmänniskor skall var i arbete, inte i ledighet.Sedan går jag över till ungdomsförslaget. Vi utgårifrån att de som är unga är helt oskyldiga till80-talets slapphet, som pågick i många led. De skallicke behöva betala priset för det sätt somsocialdemokratin, bankledningar, byggare avtomma kontor, m.fl. byggde eller inte byggde på iSverige.Men det finns också en bakgrund, som har berörtshär: ungdomslagen . När man inte komfram den fackliga vägen, när man inte hade råd medavtal, sade man att nu får ni jobba halvtid och fåännu mindre pengar. På halvtid får man faktisktmycket mindre pengar än man får om man mednågot lägre lön jobbar heltid. Den vägen valdeSocialdemokraterna.Dessutom gjorde de allt för att få in alla i offentligverksamhet. , jag och ännu flerställde upp på detta dåliga förslag på grund av attalternativet var värre, nämligen att ungdomarnaskulle befinna sig på gator och torg. Men det blevfel. Sedan kom jobben i näringlivet. Det fanns intearbetskraft. Ungdomarna höll på att ''vicka'' sig fasti offentlig tjänst, där de sedan hade svårt att hållasig kvar. Det blev förfärligt fel. Det är jag som ärlitet gråhårig som kanske skall övergå till halvtid,inte unga människor. De skall arbeta de tider somgäller för arbetsmarknaden.Det andra som jag vill nämna är erfarenheternafrån dagens ungdomsgaranti, där arbetsgivarnabetalar och staten . Det har visat sig,, att företagen inte tar emot just några18- --19-åringar. De hamnar , nästan till ,på kommunalkontoren. Där har de ingen framtid.Där kommer inga nya jobb just . Det är alltså imycket hög utsträckning bortkastad tid ochförvaring för unga människor. Vi kan inte stå och sepå att alla nu åter kommer in i offentligverksamhet.Vid möten med arbetsförmedlare ochlänsarbetsnämndsdirektörer har jag fått höra attmånga ungdomar, som verkligen behöver förbättrasin utbildning, när de av arbetsförmedlingenerbjuds . för att fullföljautbildningar, för att stå rustade och vara bra förarbetsmarknaden när konjunkturen vänder, säger:Nej, det gör vi inte. Om vi går tillkommunalkontoret, där vi inte behöver slita ihjäloss, får vi . och ibland litet mer änså. Detta leder fel. Det här är alldeles på tok fördessa unga människor, som behöver bredda sinutbildning för att sedan få bra ordinarie jobb och gåvidare på egen hand.Det finns också internationella erfarenheter. Närdet blir bättre tider i länder där arbetslösheten harlegat på 10, 11 eller öppen arbetslöshetuppstår överhettning vid 6, 7 eller öppenarbetslöshet. Det säger i klartext att framför alltmånga unga människor har farit så illa att de intelängre duger som arbetskraft. skallicke sätta sig i den situationen, därav detta förslagför unga ungdomar och för gruppen t.o.m. 24 år.Ni har pratat om reglerna. De är mycket enkla. Tvålöneklasser, yngre och äldre ungdomar. De ärdesamma som för utbildningsbidraget, utom fördem som är kassaberättigade. De fortsätter somförut. Finessen är, vilket jag tror är riktigt bra, attungdomarna nu skall söka sig praktikjobb inom deområden där de tror att de skall arbeta. Skall manbli mäklare går man inte till kommunalkontoret,utan då går man till mäklaren och ber att fåpraktiken där. Skall man bli rörmokare går man sådan firma. Då blir praktiken ett led i de ungasutbildning, och de står färdiga när tidernaförbättras.Vad består arbetsgivarinsatsen av? Det är ingendålig insats. Arbetsgivarna skall lära ut så mycketsom går att lära ut under dennasexmånadersperiod. De skall visa att de tänker tahand om sina blivande medarbetare. Det är viktigt.När jag pratar med representanter för näringslivetmärker jag att de är fullt medvetna om att de härhar en unik chans att visa att de är bra och att detäven är bra att jobba i det tillverkande näringslivet.Jag har naturligtvis -- några har frågat om det -- litetlångsiktiga tankar om denna praktik. Normalt ärden , men den kan förlängas för vissa.Man kan få en period i annan veksamhet, som manockså är intresserad av. Men praktiken kan ocksåavbrytas med rekryteringsstöd. Sedan hoppas jagatt det, när man har gjort den här övningen undersenare delen av 1993, är så mycket ljus i tunneln attverksamheten bär på egen hand, med vanliga avtaloch vanliga relationer.Detta är en försöksperiod . Till min glädjekan jag säga, , att TCO oreserveratstöder förslaget. stöder det, ochKommunförbundet stöder det, t.o.m. undersocialdemokratisk ledning, Landstingsförbundetstöder det, t.o.m. under socialdemokratisk ledning.Jag trodde att jag hade LO hemma efter sextimmars samtal, men det gick inte riktigt så. Mendet säger jag: de som eventuellt funderar på attsätta käppar i hjulet för det här systemet, de sätteri första hand käppar i hjulet för LO-medlemmarnasbarn och ungdomar. De som har mycket godakontakter i näringslivet brukar också hitta platseråt sina barn. De som inte har de rätta kontakternahar det svårast att komma in. Så är det, tyvärr.Därför varnar jag för att man skall försöka förstöraför ungdomar. Ge dem chansen under dessa svåraett till , som vi måste överbrygga.Arbetslöshetens sammansätting är sådan att mannär det blir lediga platser ute i företagen tar infriställd, redan erfaren arbetskraft. Ungdomarnablir jätteförlorargruppen, därför får vi inte släppadem.Jag tycker att det är bra att utskottet harkompletterat med partssamrådet. Det är redan pågång. Där hoppas jag på ett konstruktivt samarbeteockså med LO:s representant.Antalet platser för ungdomspraktik beror påkommunerna. Där kan socialdemokraterna gå hemtill sina socialdemokratiskt ledda kommuner ochsäga till dem att starta det tredje gymnasieåret. Jufler ungdomar vi kan få in där, desto färre får vi attta om hand i ungdomspraktik eller i annanutbildning. Jag räknar faktiskt med att vi kan fåhela 60 000--80 000 ungdomar i ungdomspraktikunder . Det är ett myckethögt tak.Det här är jobbigt, för det är utanför den ordinariearbetsmarknaden. Men låt mig betona att varjeannat alternativ är sämre. Att ha ungdomarna tillingen nytta ute på gator och torg är det mestförödande.Sedan till det socialdemokratiska förslaget. Det ärju prövat på 18--19-åringarna. Arbetsgivarna skullebetala ungefär det ni vill, men arbetsgivarna tardem inte. De har inte råd med att en tredjedel avföretaget går med förlust. Det är 100 konkurservarje vardag, och många företag har näsan precisöver vattnet. Så förslaget är prövat, men det harinte gett något resultat. När det inte gett någotresultat på 18--19-åringarna, hur skall man tro attdet kan ge resultat på 130 000 ungdomar som liggerutanför den ordinarie arbetsmarknaden? Det äromöjligt, och det vet ni.Om samförstånd har det talats. , jagoch visade samförstånd förungdomarnas del när det gällde de dåligaungdomslagen 1984. Ni klarar inte av att visasamförstånd när det gäller ett förslag som är fleragånger bättre. Ni klarar inte av det. Jag trodde attni skulle göra det, men det gör ni alltså inte. Det äratt beklaga.Ert förslag innebär i klartext arbete för några få,arbetslöshet för resten av ungdomarna. Skulle nilyckas med ert förslag, vilket är omöjligt, skulle niruinera arbetsmarknadsfonden, men det är nogingen risk. Förslaget betyder alltså arbete för någrafå och arbetslöshet för resten.Sedan vill jag gå in litet på avtalsfrågorna. Manmåste notera, att när vi har nolltillväxt och man fårtvåsiffriga löneökningar, fungerar det inte.Rehnbergsavtalet skall avlösas avett nytt, så långt löper . Där villjag säga att det har tagit åratal, kärasocialdemokrater, att förstöra Sverigesarbetsmarknad. Det kommer att ta attkomma tillbaka till full sysselsättning, men detkommer att gå väsentligt bättre om vi får ett mycketansvarsfullt avtal som avlöser det som då kommeratt gå ut.Tillsammans med produktivitetsförbättringar ochett stort ansvar kommer vi åter att få fullsysselsättning snabbt. Det är det bästa som vi kangöra, självfallet för de arbetslösa, men också för varoch en som av de arbetande, för arbetslösheten ärdyr. Den för höga arbetslösheten kostar varjearbetande människa runt . Detkan inte betalas av andra än det arbetande folket.Därför finns det ett stort gemensamt intresse attarbeta för produktivitetsförbättringar och avlösaavtalet på ett ansvarsfullt sätt, så att vi får riktig fartpå ekonomin. är de enkla vägarna stängda. Detgår inte att devalvera sig ur problemen, med ecu-anknytning och EG-samarbete.Kan vi få det så, är jag övertygad om att flertalet av90-talets år blir goda år för med fullsysselsättning, god tillväxt och reallöneökningar istället för 80-talets spekulationer och inflation.Jag måste litet beröra de förslag som ligger påriksdagens bord. Att låna sig fram och bararedovisa räntan är en lätt väg att gå kanske ett litettag. Man kan säga att vi kanske skulle kunna lösaNordbankens problem och få 20 miljarder, somoppositionen också menar behövs för att klara uppsaker och ting, med att låna 20 miljarder från S-E-Banken och på statens budget bara ha en kostnadpå ett par miljarder. Det är den väg somSocialdemokraterna förespråkar. Men att ta 5miljarder från Statshypoteket innebär attbostadsfinansieringen stannar. Det går inte attkonstlat hålla i gång, även om man skall ge bättrebidrag för vissa saker.Jag vill avsluta med att säga att arbetslöshet är endjupt allvarlig fråga. Det är inte enbokföringsfråga. Vi har tvingats till en seriesmärtsamma besparingar för att få pengar över föratt bekämpa arbetslösheten. Socialdemokraternavill inte vara med där. Jag tycker att ni skalldiskutera vidare inom partiet, så att ni kan delta påolika sidor för att bra samförstånd skall kunnauppnås. Men att bara låna sig fram och föreslåbesparingar som inte är besparingar är bådelättsinnigt och ansvarslöst.Anf. 34 () replik:Herr talman! Att hota och höja rösten, BörjeHörnlund, är ingen god samförståndsbörjan, i varjefall inte när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Jagförutsätter att kommer attkommentera ungdomsfrågorna.Det förslag som Socialdemokraterna har lagt frambygger på vår uppfattning att det skall leda tillarbete och utbildning för unga människor. BörjeHörnlunds enligt min uppfattning utomordentligtklumpiga påhopp på vårt sätt att arbeta iarbetsmarknadsutskottet tycker jag inte alls är påsin plats.Jag tycker att ändå kunde kosta påsig en viss lågmäldhet när det gäller 80-taletsutveckling. Det är väl inte helt bortglömt undervilka förhållanden den socialdemokratiskaregeringen tog över regeringsmakten 1982.Regeringen fick ägna 82, 83 och 84 åt att dra uppstrategier för att betala det storabudgetunderskottet och för att komma till rättamed den höga arbetslöshet vi då hade. -- det har jag sagt i tidigare repliker här --behövde, alldeles riktigt, också densocialdemokratiska regeringen göra åtstramningar.Alla lyckades inte, men några lyckades vi kommaöverens om i denna kammare under senare delenav 80-talet. Det är faktiskt den socialdemokratiskaregeringen som tog initiativet till en nedväxling avinflationen, vilket också drog i gångproduktivitetsutvecklingsarbetet och inomvälfärdsområdet ''växlade om'' så att vi fick ökadvälfärd för samma summa pengar. Det var underdessa år, , som Sverigesarbetsmarknad växte med 400 000 arbetstillfällen.Börje säger att det inte är de storaföretagen som kommer att stå för tillväxten ocharbetsplatsutvecklingen i landet utan de småföretagen. Då måste man naturligtvis fråga sigvarför regeringen drar så hårt i bromsen ochförsvårar utvecklingen på hemmamarknaden, somär så oerhört betydelsefull just för dessa mindreföretag. Om dessa företag behöver riskkapital,varför säljer då regeringen ut statliga företag, somdefinitivt suger upp det riskkapital som mindre ochmedelstora företag verkligen behöver för attutveckla? Jag förstår inte alls hur det går ihop.I det program som Socialdemokraterna har lagtfram föreslår vi en mycket försiktig upplåning tillinvesteringar. Vi har mycket svårt att förstå denupplåning som regeringen föreslår till kontantstöd,. 35 Arbetsmarknadsminister () replik:Herr talman! Socialdemokratin hade nöjet attregera i högkonjunktur . Mankunde inte hålla i utvecklingen, utan Sverigehamnade fram till valdagen påegen hand och helt solo i utförsbacken.Ingela talade om att dra i bromsen, dvs.snåla. Jag kan inte se det som hon. Om regeringenlånar mer än vad man fårin och ger sedan ut dem stimulerar man faktiskt . Det kan man inte kallastenhård åtstramningspolitik.Låt mig säga några ord om att låna sig fram. Jag villdå ta exempel från område. Vägverketskall då ur ordinarie anslag, som det heter, någongång 1994 -- 1995 betala amorteringar och räntor pålånet. ordinarie anslag har inte underhela 80-talet räckt till att bibehålla vägkapitalet.Det behövs egentligen mer av ordinarie anslag änvad som finns för att behålla vägkapitalet. Skallman då betala räntor och amorteringar ur detanslaget blir inte vägarna framkomliga. Det äringen väg att gå.Jag diskuterar mycket gärna samförstånd. Det varsynd att ni inte klarade ungdomarna -- det här ärallvarliga frågor. Men man får inte välja hur lättalösningar som helst.Anf. 36 () replik:Herr talman! säger att de hundramiljarder som den borgerliga regeringen redovisari underskott för det här året betyder att man gör enförsiktig satsning -- jag uppfattade det så. Vadmenar med det? Vad det handlarom är ju ofinansierade skattesänkningar förkapital- och förmögenhetsägare! Utöver de hundramiljarderna finns ett underliggandebudgetunderskott som bl.a. handlar om att maninte kan finansiera arbetsmarknadsfonden, dvs. därutöver behöver låna till kontantstöd.Så några ord om de investeringar som vi villgenomföra -- kommunikationsminister har jublivit berömd för att han vill satsa de här 4miljarderna. Statssekreterare vid en hearing i går att de 4 miljarderna inte ärnågra nya miljarder. Han sade: Det är enomstrukturering av den socialdemokratiskaregeringens beslut. Men det är ju inte någraomstruktureringar av redan befintliga medel tillinvesteringar i infrastruktur som vi behöver, utandet är nya medel, som representerar någotbestående för framtiden, som vi behöver ha.Jag skulle vilja veta av om han ärberedd att satsa på infrastruktur,kompetensutveckling, utbildning och investeringar.Är beredd att satsa t.ex. så, attkommunerna får en möjlighet att behålla sin riktigaoch nödvändiga service för att människor som är iarbete skall kunna fullfölja sitt arbete och för att desom arbetar i offentlig sektor skall kunna fortsättamed det?Regeringens politik slår också på ett annat område.Jag skall ta ett exempel. Denkommunalekonomiska kommitténs och regeringensförslag innebär att kommun blir av med4:31 kr. Hur tror attdetta drabbar sysselsättning, service ocharbetsmarknad? Vad händer med barnen,ungdomarna och kvinnorna i en sådan kommun?Vad händer med ungdomspraktikplatserna, ochvad händer med det tredje gymnasieåret i en sådankommun?Sedan säger att han tycker att viskall satsa på det tredje gymnasieåret för attunderlätta så att ungdomspraktiken också kankomma i gång och få en bättre start. Men varför ihela fridens namn avstyrker då den borgerligamajoriteten vårt förslag om ett tredje gymnasieårför dem som går ut den tvåårigagymnasieskolan, ?Anf. 37 Arbetsmarknadsminister () replik:Herr talman! Ja, , vi har föreslagit enskattesänkning på arbetande kapital. Vänstern harförstått att man måste göra en sådan för att få i gångföretagsamheten och få till stånd ordinarie jobb istället för beredskapsjobb. Det faktum att allaövriga partier -- till höger och vänster omsocialdemokratin -- har förstått detta borde fårepresentanterna för kammarens största parti atttänka sig för litet grand.Ingela talade om arbetsmarknadsfonden.Var det inte som lämnade en gåva urden? Om de pengarna hade fått ligga kvar i fondenskulle de ha inneburit att vi hade haft ungefär4 miljarder ytterligare i fonden.Var det inte så att ni ville finansiera en massa sakerur arbetsmarknadsfonden som vi tog öppet överbudgeten? Om ni skulle få i gång 60 000 ungdomarvia arbetsmarknadsfonden skulle ytterligare 6miljarder kronor försvinna ur fonden. De sakernatillhör socialdemokratins dubbla bokföring, detsom gör att Socialdemokraterna saknartrovärdighet.När det gäller kommunerna föreslårSocialdemokraterna räntefrihet och krångel i långabanor som man skall hålla rätt på och sköta om.Länsarbetsnämnderna ger kommunerna 1 000kr. per byggnadsdagsverke för att de skall sätta igång vissa objekt. Det innebär precis samma sak,men det är enkelt och överblickbart. Det är att gårakt på. Då kan man göra bedömningen direkt istället för att gå de krångliga vägar som ni föreslår,som sedan leder fram till en summa som av detskälet inte blir trovärdig.Jag tycker att det är något av Döbelnsmedicin i detnya förslaget -- i vid Jutas heterdet ju:-- -- -- tänk ut en sats, min herre,som gör mig för sjufalt värre,men hjälper mig på mina ben!Så är det.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf 38 () replik:Herr talman! hade varit utrikesoch där haft stor framgång. Det är kanske där hanhar framgången -- i regeringskretsen har hantydligen inte haft någon. Ikompletteringspropositionen finns det egentligeningenting av substans: en halv miljard tillberedskapsarbeten; litet grusvägar, för att uttryckadet något vårdslöst. I övrigt har fixat just någonting, trots sitt ibland litetstorvulna sätt att säga att han skall slå tillbromsarna.Uttalandet att regeringen inte tillåter en högarbetslöshet blir mot den bakgrunden oerhörtintressant. är nu somarbetsmarknadsminister frank och säger att 10 %står utanför arbetsmarknaden. Han ser siffranframför sig. Min fråga är då: När slår regeringen tillbromsarna? När kommer katastrofinsatserna? Ärdet vid en arbetslöshet på eller ? Närkommer insatserna, när blir det någonting?Uttalandena kan ju inte ha gällt baraungdomsförslaget. 150 000 -- 200 000 jobb harförsvunnit ur industrisektorn sedanhögkonjunkturen 1990, . Bara attflytta ut alla dem som hade de jobben har ökatproduktiviteten. Om det egentligen har skett någonomstrukturering, någon konkurrensförbättringeller någon förbättring av produkternas kvalitet fårvi se -- investeringarna kan ju vara av bristfällignatur, men produktivitetsökningen i industrin haråstadkommits tack vare detta.Till dessa 150 000 -- 200 000 människor kommerkanske 65 000 människor i den kommunala sektornsom nu kommer att hamna utanförarbetsmarknaden, och det rår regeringen direkt för.Vart skall de människorna ta vägen? Var gårgränsen -- när sätts katastrofinsatserna in?Så till ungdomssatsningarna. Det är så, BörjeHörnlund, att ungdomar inte i något skede ochnågot läge är ansvariga för den politiskasituationen. De är offer för den i alla lägen.Börje säger att ungdomslagen var ioffentlig regi. Men vad i Herrans namn är då dethär för ett förslag? Det är ju också i offentlig regi.Vad kräver är att dessa ungdomarskall ut där de skall vara -- hos de privataarbetsgivarna, som skall ta ansvaret. Men BörjeHörnlund skall ha dem i offentlig regi igen. Det äregentligen ganska fantastiskt. De skall vara kvarinom systemet, så att säga. Vi vill ha ut dem. Dåskall de ju ha praktik, och då skall de vara anställdaav arbetsgivarna. Det skall vara en bodelningmellan ordinarie arbete och praktik. Jag erkännermycket gärna att jag har velat förbättra det härförslaget.Men regeringen ser något hinder i de här två fallen.Varför? Skall man etablera ungdomslönerframöver? Det är den stående frågan här.När det gäller Rehnbergsfrågan vill jag bara sägaatt efter att ha försämrat för de arbetande med 7miljarder, efter att ha fördelat ojämnt medkapitalbeskattningen, kommer man med detta i dethär läget.Anf. 39 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman!