prot · GF0959 · 1992-02-06 00:00:00 — Det finns alltså inte några principiellalåsningar.Jag tycker att detta är märkligt, särskilt som PerWesterbergs anförande till en del går ut på förtal avden andra parten i förhandlingar som jag uppfattarsom seriösa. Jag blir också förvånad när företrädareför de andra riksdagspartierna gör storaansträngningar när det gäller att förtala enförhandlingsmotpart. Jag tror inte att det är vare sigbra eller ansvarsfullt att hantera en så här stor affärpå det sättet. Den här affären får ju betydelse förbortemot 100 000 arbetstagare i . Det gällerdå de anställda i och . Man börsåledes hantera affären varsamt. Men det har manhittills inte gjort.Jag vill fråga Per : Är det allvar närnäringsministern vid sitt framträdande i TV sägeratt vi skall förhandla för att se om det går att göraen bra affär med ? Eller är det bara ett spelför galleriet? ''SJABBEL'' står det överst på omslaget tillVeckans Affärer nr 6/92. Där kan man också läsaatt affären präglas av oklara avtal, dåligtförankrade bud, missförstånd, slarv och brist påförberedelser. ''Fiasko för alla parter'' är det omdöme som ges iDagens Industri . Även ombedömare och affärstidningar är oense omhuruvida det här med och är en braeller dålig affär -- man är ju inte alls enig på denpunkten, och det är för övrigt inte någon entydigbild som ges här -- är man i alla fall rörande ense påen punkt. Man tycker nämligen att den här affärenhar skötts oerhört dåligt. Jag skulle tro att allainblandade bär skulden för att det har blivit som dethar blivit. Men särskilt stor skuld bär enligt minmening regeringen och näringsminister . Regeringens syn på staten och ägandetär minst sagt dogmatisk. Man hävdar bestämt attstaten inte skall äga företag, och man har hafsatihop en lista över 35 lämpliga försäljningsobjekt.Vidare har man skaffat sig en fullmakt frånriksdagen, så att man kan genomföra försäljning pådet sätt och i den takt som man själv finnerlämpligt.En sådan ordning anser vi i äroacceptabel av demokratiska skäl.När staten skall göra så stora ingrepp i det svenskanäringslivet och dess ägarstruktur som det här ärfråga om måste avgörandet givetvis ske i riksdagen.Dessutom skall man vid avgörandet ta företag förföretag.Som sade i sitt anförande har detfram funnits en fungerande ordningför statens företagsaffärer. FörvaltningsbolagetFortia skulle föra statens talan på ett smidigt sättutan att politik i onödan blandades ihop medaffärer. Den ordningen har den nya majoritetenupphävt. Man har tagit direkt kommando över destatliga företagen. Jämfört med den förraregeringen har man politiserat ägandet. Skapandetav den oberoende harmedfört nya problem. Jag tror inte att jag har settnågon enda tidning där ordet oberoende eller ordetfristående inte försetts med citationstecken.I klartext innebär det att man ifrågasätteroberoendet. I tidningen nr 5/92 stårdet: Att blanda in den i ägarspelet ärdäremot inget bra drag.Även här har ordet fristående försetts medcitationstecken.Det finns kompetens i kommissionen. Men de mestkompetenta medlemmarna står inte fria från makt-eller ägarintressen. Ordförande t.ex.är ju Wallenbergsfärens främste vapendragaregenom tiderna.I sägs det har blivitmisskrediterad genom att den dragits in i den häraffären, innan man har fått börja med sitt arbete.Det här är oerhört känsligt. Jag tycker attregeringen har gjort mycket stor skada. Den harmedverkat till att misstanken har uppstått att dennya regeringen är regering.Misstankar av det slaget kan inte utan vidare viftasbort. Skadan kan botas endast genom att manåtergår till den gamla ordningen med Fortia somförhandlare och beslutande i mindre frågor samtmed på det traditionella sättet -- genompropositioner från regeringen, motionsskrivande,utskottsbehandling, utfrågningar, kammardebatteroch beslut. Det är en demokratisk ordning och ettvärdigt sätt att hantera frågorna.Sett till affärens innehåll går bedömningarna, somsagt, isär. Det är mycket svårt, ja, nästan omöjligt,att ta ställning. Vi instämmer i mångt och mycketnär det gäller invändningarna mot själva affären.Det är svårt att se några synergieffekter. Det ärockså svårt att undgå att bli skrämd av storleken --efter svenska förhållanden. Dessutom ifrågasättervi möjligheterna att utveckla bådepersonbilstillverkningen å ena sidan ochläkemedelsindustrin och biotekniken å andra sidan.Allt detta gör att vi i vår preliminära bedömning ärskeptiska till affären.Anf. 27 Näringsminister ():Fru talman! Även om inte svaradepå min fråga skall jag till att börja med försökasvara på samtliga tre frågor som han har ställt.Det har från min sida sagts att jag har fåttinformation från i olika former om dess olikaplaner för framtiden -- även innefattande, helt ellerdelvis, . Jag har fått information redanfrån starten . Jag har också ställt en mängdfrågor, inte minst för att kunna förstå de olika typerav affärer som man har velat göra för att få bästamöjliga beslutsunderlag.Jag vill även markera att vi inte har någon tilltro tillnågot nytt stort statligt förvaltningsbolag som skallsköta statens olika bolag. Vi tycker nämligen att destatliga bolagen skall privatiseras. Och vi vet averfarenhet -- inte minst från ochhans partikamrater den här hösten -- att man, såfort det uppstår ett problem i ett statligt företag,inte går till Fortia. Man går direkt tilldepartementet. Fortia blir alltså varje gångöverkört, det är det vanliga trickset att gå förbi.Erfarenheterna från den gamla regeringen var inteheller mycket annorlunda.Vad som har skett i den här affären är i stället att vivid våra kommersiella utvärderingar, när vi försöktta till vara statens intressen som ägare av aktier,skattebetalarnas intressen, har kommit tillslutsatsen att det här bör avisas och att motparteninte förefaller anse sig kunna övertyga oss omkommersiella och industriella finesser i den häraffären. I stället överraskar man genom att lägga ettoffentligt bud och försöka ställa den sittanderegeringen inför ett fullbordat faktum. Jag kommertillbaka till frågan: Vad skall man göra i en sådansituation?Inte säger vi att det är en principiellt riktig affär närdet inte finns fog för det och när priset förefallervara helt felaktigt enligt en nästan totalt enigfinansanalytikerkår. Självfallet måste vi säga att vi,när det har kommit ett nytt bud, först skall lyssnapå analytikerna för att få en riktig kommersiell ochindustriell utvärdering.Vad och hans gelikar i stället är innepå är den traditionellasammanblandningsekonomin, där det kanske finnsen kulturkrock -- man tassar ikanslihuskorridorerna och tror att man på detsätter knyter upp det ena eller det andra statsrådet,eller regeringen, och därmed får en affär till stånd.Vi har i stället sagt: Vi skall ha enkommersiell industriell prövning. Vi skall ha enoberoende kommission som lämnar ett utlåtandetill oss för att hjälpa oss med att fatta rätt beslut.Det är väl alldeles uppenbart att det var till stornytta för oss och att det var något somsocialdemokraterna skulle ha haft all anledning attha -- inte minst när det gällerNordbanksaffären. Där lyckades man ju grundligtblanda ihop sina olika roller, som tillsynsmyndigheteller inspektör av marknaderna, och sätta uppvillkor för hur marknaden skall fungera. Dessutomgällde det ägaransvaret i banken.Sedan har vi planerna beträffande SwedishOrdnance. Ett nytt halvstatligt bolag bildas. Iprincip är bolaget likvidationspliktigt efter det att det bildats. Klart ochentydigt kan man nog konstatera att det skulle habehövts en kommersiell industriell prövning innanden affären gjordes. Det är nog det dåliga samvetetsom kommer fram här.Vi har sagt att vi skall separera rollerna när detgäller att sätta upp ramarna för ekonomin ochnäringslivet och när det gäller det kommersiella,vårt ägaransvar i bolagen, så att vi tar till varaskattebetalarnas intressen. Därför talar vi om att viskall privatisera för att göra den rollfördelningenännu tydligare och minska risken försammanblandningsekonomier av den gamlasocialdemokratiska skolan.Jag skulle vilja återkomma till några punkter här.En del har hävdat att den här affären står på egnaben. Det är hävdats från de parter som gjorde uppaffären. Uppenbarligen består de benen närmast avvåt spagetti -- att döma av den kritik som harkommit.Men, , om man frånsocialdemokratin principiellt anser att detta var enriktig affär -- och det sade man ju redan påfredagkvällen, innan budet ens hade lagts -- får jagfråga: Vad är det principiellt riktiga i den häraffären? Hur kan det pris se ut som staten kanacceptera när det inte finns någonsamordningsfördel? Det säger bägge parterna i denhär affären. Det är samordningsfördelen som skallmotivera någon form av sockring av ett bud, ettöverpris. Annars går det aldrig att räkna hem ensådan här sak. Det är det som är litet av ett moment22 i den här affären. Den går inte att räkna hem.Av detta kan man dra den slutsatsen att det varungefär det som och kom fram till.Det var därför man körde med modellen att försökaställa regeringen inför fullbordat faktum. Det ärinte den här typen av fusioner vi behöver. Och somsagt, vad är det principiellt riktiga i den här affären?Det undrar jag fortfarande, och något svar har jagännu inte fått av någon enda person.Anf. 28 ():Fru talman! Näringsministern fortsätter mycketuppskruvat. Varför?Det är förunderligt att lyssna till två s.k.marknadsekonomer, herrarna ochHamilton, och höra hur de politiserar --Procordia-affären in i minsta affärstekniska detalj.Marknadsekonomi, jo jo. Mina herrar, lägg bandpå er!Per-Ola tog sig egentligen aldrig längre äntill insinuationer. Sådant deltar jag inte i. Självtänker jag försöka koncentrera mig på det jag ärkompetent att behandla, oppositionensuppträdande och regeringens politiska ansvar.Det förhållandet att --Procordia-sakenbehandlas här visar enligt vår mening attregeringen inte förmått bära sitt ansvar somexekutiv statsmakt. Så som den borgerligaregeringen valt att organisera sitt arbete utgörnämligen den dagliga skötseln av det statligaägarskapet en viktig del av denna verkställandemakt. har angett riktlinjer för hur dettaansvar skall bäras, vart analyser, beslut och dagligtlinjearbete skall syfta. Detta är riktlinjer förregeringen, liksom för de myndigheter somregeringen väljer att delegera sitt ansvar till.Riksdagen skall visserligen därefter gesregelbunden redovisning av skeendet. Men det somsker här är något annat.Här blir --Procordia-saken ett ärende därföratt regeringen skött sina åligganden så illa attföljden blivit konfrontationer och tumult. Sakenhar väckt stor uppståndelse, såväl här hemma sominternationellt, eftersom det här är fråga omSveriges största företag, ett företag vars öden följsmed största uppmärksamhet av internationellaobservatörer i finansvärlden och av starkainternationella kapitalintressen.I detta läge, när näringsministern, såsom han nu harsatt sig, borde koncentrera sina krafter på attslutföra en viktig affärsförhandling, fast ochkonsekvent, ägnar han sig åt att författaförsvarsskrifter i dagspressen, vilka har sin uddriktad mot ledningen för egna företag ochsamverkande affärspartner.Regeringen skall bära sitt ansvar som exekutivstatsmakt så att allmänna intressen inte skadas,utan tvärtom tillvaratas till allas båtnad. Detta skalli fråga om näringsverksamhet ske så att nationellaintressen tillvaratas och företags, anställdas ochkapitalägares verksamhetsförutsättningar ochallmänna villkor värnas och stärks. I båda fallen harregeringen misslyckats.Berörda företag har skadats, såväl kortsiktigt, somdetta kommer till uttryck i den dagligabörsvärderingen, som långsiktigt, i vad avser derasanseende på den internationella marknaden. Dettaär allvarligt, herr näringsminister.Regeringen måste lastas för dessa skador. De har ihög grad uppstått till följd av brist på beslutskraft,men också på grund av oklarheter, glidningar ochantydningar i uttalanden av företrädare förregeringen. Detta gäller i frågor om vilkeninformation som har lämnats till regeringen,huruvida överläggningar och mer eller mindreförhandlingsliknande samtal har förekommit,liksom affärens omfattning, dess långsiktigauppläggning och yttersta syfte.Som främste företrädare för en av ägarna harregeringen öppet ifrågasatt trovärdigheten hos enav sina affärspartner. Detta fortgår här i . har det skett genom attoffentligen gendriva vederbörandes uppgifter omhur bl.a. information lämnats till regeringen.Näringsministern är föredragande i regeringen avdessa frågor. Han har inte svarat upp mot detförtroende som det innebär att anförtrosverkställande statsmakt.Vådorna av näringsministerns tillkortakommandenhar inte lindrats genom statsministernsuppträdande i denna sak. Huruvida detta senareberor på statsministerns oförmåga eller ovilja ärokänt för mig.Anf. 29 ():Fru talman! Det blir litet egendomligt om man somriksdagsledamot inte skulle få gendriva t.exVolvochefens uttalanden i tidningen, när man härhar som uppgift att bevaka skattebetalarnas ochsamhällsekonomins intressen. i så fall att huvudregeln är att falla undan.Det är åtminstone inte vår huvudregel i folkpartiet.Ett annat problem, , ärmarknadsekonomi och marknadsekonomer.Marknadsekonomi fungerar när företag som ärnågorlunda oberoende av varandra förhandlar medvarandra. Men det karaktäristiska för de här tvåföretagen är att de är sammanblandade medpersonalunioner på ett sådant sätt som Per-OlaEriksson och har nämnt.Därför fungerar inte marknadsekonomin som enreferenspunkt i detta fall. Man måste dessutom hakonkurrenslagstiftning, internationell konkurrensoch en regering som förmår att behålla sitt lugn ochsin ''coolness'', som sade.Till vill jag säga att det faktiskt är ennästan totalt enig analytikerkår som har kommitfram till att den här affären är felaktig.Odd sade att den här affären är viktig ochatt näringsministern borde ägna sig åt annat. Menför vem är affären viktig? Den är inte viktig, OddEngström, för skattebetalare. Det kan jaglova.Anf. 30 ():Fru talman! Efter att ha lyssnat på och hans första replik, där hantalar om att näringsministern är uppskruvad, tyckerjag att det finns anledning att säga att OddEngström inte har varit så litet uppskruvad heller isina två framträdanden här.Jag tycker att det finns anledning att markera attdet här inte bara är fråga om priset för Procordiasköp av . Man kan också lägga principiellasynpunkter på att det skapas ett enda stort företag,som kommer att få en så dominerande ställning isvenskt näringsliv, något som vi inte harvarit vana vid. Om storaffären mellan ochProcordia skulle komma till utförande enligt deursprungliga tankegångarna, skulle den i sinförlängning inte heller vara en garant för att detblev ett helsvenskt, blågult företag, med svensktmajoritetsägande. Ett bud från den franskepartnern, , på en aktiemajoritet i hardiskuterats i offentlighetens ljus. Därmed skulleman växa samman med andra delar av Europasnäringsliv.Det finns en sak i det här sammanhanget som jagtycker bör diskuteras. Hur ser ochsocialdemokraterna på de s.k. stordriftsfördelarsom i så fall kanske skulle vinnas på andraområden? Finns det en baktanke, närsocialdemokraterna applåderar den här affären, attockså på livsmedelsområdet och pådryckesindustrins område skapa europeiskastorföretag utifrån svensk botten?När jag frågar om vad motivet harvarit bakom personalunionerna mellan ,och , socialdemokratiskaarbetarpartiet, kallas det att insinuera. Fru talman,så svarar en person som inte vill ge svar på den frågajag ställde. Därför upprepar jag den. OddEngström har en replik kvar, jag har det dess värreinte. Vad är det som har motiveratsocialdemokraterna att så tydligtmarkera och favorisera , ekonomiskt,regionalpolitiskt och på annat sätt, och vad harmotiverat ledande socialdemokrater att bildapersonalunion mellan och ?Anf. 31 ():Fru talman! är nu upprörd över attregeringen har kommit för nära det direktaföretagsstyrandet. Det kan man naturligtvis vara.Det är det regeringen vill komma ifrån genom attprivatisera dessa företag, eftersom vi tror att detfinns andra som sköter företag betydligt bättre änpolitikerna gör. Man kan också vända på det ochsäga att när regeringen använder , för att man bedömer själv inte har den kompetens som fordras föratt göra nödvändiga analyser, kritiseras även detta.Då passar inte det hade funnits kvar hade vi inte stått här , säger . Nej, det är mycketmöjligt. Då hade man kunnat göra upp det här i ettanonymt förvaltningsbolag, där många av deförekommande personerna skulle varapartikamrater med . Jag drar mig tillminnes en artikel i som spegladeen bolagsstämma för Fortia. Om min minnesbild ärriktig fanns där ingen av de riksdagsledamöter somvar kallade att närvara. Någon kan säkert rätta migom jag har fel. Det var en bild på en tom lokal. Dekallade hade uteblivit, för de kände inte direktansvar för verksamheten.Regeringen känner självfallet ett oerhört ansvar förVolvo men också för anställda, någotsom jag tror man glömt bort här. har endel verksamheter som behöver stora pengarframöver för att hävda sig -- jag tänker påläkemedelssidan. Där kommer det att behövasmedel framöver, och de pengarna skall naturligtvisallokeras till delar där de kan ge bästa möjligaresultat. Det är inte säkert att samgåendet medVolvo för de medlen till områden som innebär deverkliga framtidssatsningarna.Rolf L har stått här ochunder dem lämnat , Das Kapital. är detDagens Industri, , Affärsvärldensom har blivit husorgan. Det är intressant. Jagskulle gärna vilja höra hur ser påprivatiseringen som sådan. Är det felaktigt, eller ärdet så att nu börjar närma sig en linjesom innebär att det kan finnas utrymme för företagsom drivs i andra ägandeformer än de statliga? Ärprivatisering som medel inte utesluten, utan kanden biträdas också av ? 32 (nyd):Herr talman! Per har inte fått svar aven enda person om vad som är principielltförsvarligt i affären, påstod han. Eftersom jag är enenda person, skall jag ge honom ett svar. Vad ansernäringsministern om det scenario som jagskisserade, dvs. att utvecklas i Volvoskostym dels som ett affärsdrivande företag somframgångsrikt kör med det som görs , nämligenlivsmedel och läkemedel, dels som storägare iVolvo/, ett ledande inom den branschen? Då kannämligen både och utvecklasbättre än . Det ligger faktiskt inte bara iGyllenhammars intresse. Vad säger att hela spelplanen skall presenteras? Så görman i vanliga familjer när man håller på medsådana här affärer. Då menar jag att man inte baraskall gå ut till allmänheten, till riksdagsledamöteroch regeringen och berätta om landstingsvarianten,alltså det som har presenterats , om att slåihop en mängd företag till en meningslöshet. Detmåste finnas något mer när man skall presenteraplanerna.Sedan vill jag säga: Se till att barnet inte åker utmed badvattnet. och hansföretagsledning inom har gjort ettfantastiskt bra jobb. De skulle säkert vara entillgång även för . När Volvos verksamhetinom läkemedel och livsmedel flyttades över tillProcordia blev det mycket bättre. Kanske kanProcordia fixa bilarna åt också -- vem vet. Seupp så att inte den kalabalik som helt onödigt nuuppstått blir anledningen till att privatiseringenkommer av sig.Odd betonar att han är lugnareän Per . Det kan i stort sett vem somhelst vara. Så säger : Den här fråganär oundvikligen en fråga för , varefter hansäger att hade Fortia funnits kvar, hade vi intebehövt stå här. Det behöver jag inte kommenteraytterligare, det har redan gjort.Socialdemokraternas kärlek till var ett temasom bekymrade . Det är inte allsnågonting konstigt, , förelefanterna älskar alltid elefanter. Jag känner till enbok vars författare jag känner ännu bättre somhandlar om detta. Det finns nämligen tio ellerfemton elefanter i ett rum som bestämmer omallting -- industrin, de unga och de gamla, dearbetande och politiken. Det är många som tyckeratt det är jättekul, men det skall vi akta oss för.Till sist ett råd om man nu får ge sådana. Det ärändå ingen som bryr sig om det, men det kommer ialla fall till protokollet. Till Per : Läsinte nödvändigtvis min bok om elefanterna, men läsanförandet i lugn och ro. Jag tror nämligen att ävenPer är mäktig lugn och ro under vissaförutsättningar.Anf. 33 ():Fru talman! Det råd jag vill ge ärhelt enkelt: läs på. Bilden av affärsupplägget är intealls så entydig som den har framställts av PerWesterberg, och Per-OlaEriksson.Per svarar inte på min fråga om manskall ta uttalandena i TV i går och i pressen i dagsom att det försiggår seriösa förhandlingar och atten affär är möjlig om budet är det rätta. Skall vi tadetta på allvar, eller vad är det som gäller? Jagtycker att Per under sin korta karriärsom näringsminister haft en förmåga att skapaoklarhet och förvirring. Han har tyvärr gjort dettapå områden som är väsentliga för den svenskavälfärden. Han har lyckats skrämma uppsmåföretagare när det gäller riskkapitaltillgångenså till den milda grad att de inte riktigt vet var dehör hemma någonstans. Han har varit med om attställa till stor förvirring i denna affär. Det är intebra, därför att regeringen och Per harhär medverkat till en mängd rätt allvarliga ochobehagliga händelser -- affärerna --Nordbanken, --S-E-Banken och nuProcordia-affären, för att inte tala om allafastighetsbråk.Det skapar inte tilltro och goda möjligheter för attutveckla den svenska ekonomin på ett positivt sätt.Sjabbel i stora affärer är alltså inte bra för någon.Jag vill instämma i retoriska fråga,men jag formulerar den på ett annat sätt: Är PerWesterberg som den stelbente politiker han ärverkligen den som är bäst lämpad för att gå på slaklina? Jag är övertygad om att det är just dennaförmåga som behövs för att klara det svenskanäringslivet genom lågkonjunkturen och skapa enny och positiv utveckling i den svenska ekonomin.Per-Ola talar om ägarspridning. Tala omdet med Per , som i en stort upplagdintervju i säger att det är synd attdet inte finns fler miljardärer som kan köpa upp destatliga företagen. Är det den typen avägarspridning som vill ha?Anf. 34 Näringsminister ():Fru talman! Först skall jag svara på frågor. Han skall läsa tidningarna litet bättre,inte så slarvigt som han uppenbarligen gör. Jagtycker inte det är bra att man driver människor somhar tjänat ihop mycket pengar ut ur landet. Detskadar landet och det skadar möjligheterna att fåfram riskkapital till såväl stora som små företag.Det framgår av artikeln i sig. Dessutom är det så,, att den här affären inte bara går attmotivera med pris. Den måste också kunnamotiveras av att det skall finnas någon form avsamgåendevinster eller något annat som ärindustriellt riktigt. Det är först då det kan finnasmöjligheter att betala ett pris som motiverar ettsamgående på det ena eller det andra sättet.Den här regeringen har inte haft någon som helstbeslutsvånda. Efter det att vi fick ett bud på entorsdag eftermiddag, var det klart vad vårt ställningstagande skulle bli.Att man sedan arm i arm med socialdemokratiskopposition och med stöd av uttalanden som varklara , innan det egentligen hadepresenterats vad budet skulle innehålla, gick ut ochförsökte ställa regeringen inför ett fullbordatfaktum är allså inte jabbel från regeringen. Det ärsnarast jabbel från dem som lade budet som sådant.Man satsade allt på ett kort, men vi lät oss inteförskräckas och på det sättet slarva medskattebetalarnas pengar och göra dåliga affärer förskattebetalarna. Vi driver den linjen som vi har sagtfrån början: Det skall vara kommersiellt riktigt.Skattebetalarnas pengar skall tas till vara. Vi skallse till att det blir bra industriella lösningar.Jag tycker att den sammanblandningsekonomi somOdd är inne på är anmärkningsvärd. Detär fråga om att man inte skall ha någon offentlighet,utan allt skall ske i dolda rum. Kommer det ut ioffentligheten, när någon inte fått igenom sitt i dedolda rummen då det gäller en dålig affär förskattebetalarna, då är det jabbel när man tar tillvara skattebetalarnas intressen. Nej, OddEngström, det är inte det som är felet. Det är nisom har misslyckats, och ni tycker kanske att det ärobehagligt, trots att ni hos er hade fått förankratvad som skulle göras och vad affären skulleinnebära.