prot · GF09128 · 1992-06-10 00:00:00 — Samarbetets betydelseför freden, välfärden och den mänskligagemenskapen måste lyftas fram, ochstormaktsdrömmarna om väpnade insatsstyrkoroch gemensamma militära kommandon måste ståtillbaka.Omröstningen i visar också på en mycketallvarlig förtroendeklyfta mellan väljare och valda.Det är ett demokratins problem och ett resultat avförsök att föra debatten över huvudet påmänniskorna. Jag hoppas att resultatet leder till attkommissionens makt i minskar iförhållande till ett mer demokratiskt inflytande.Inriktningen är ju att beslut skall fattas så näramänniskorna som möjligt, och då måste ocksåmänniskorna ges en känsla av att det är så.Den svenska debatten om medlemskap bör nu förasutan de glättade slagorden. Vi måste ge allamänniskor möjlighet och kunskap i syfte att föra enöppen diskussion om såväl för- som nackdelar vidett svenskt medlemskap, vilket förutsätteromfattande folkbildningsinsatser. Det harregeringen också stöttat med beslut om pengar tillkunskapsutlärning och -inhämtning när det gällerEG-frågan.Människor skall kunna känna att de är välkomnaatt ställa kritiska frågor, beskriva sin oro ochsamtidigt få ärliga och uppriktiga svar. Mycket avdet politikerförakt, som vi upplever finns isamhället, bottnar i att människor inte upplever sigfå komma politiker nära alltid. De upplever inte attvi politiker har tid att lyssna till dem. Det är någotsom vi ständigt måste bearbeta, annars kommer visjälva att motarbeta det fina med demokratin, ivilken det faktiskt behövs folkvalda människor föratt demokratin skall fungera.Det europeiska samarbetet har en stor betydelseför vår ekonomiska utveckling, och det kan maninte komma ifrån. Redan öppnar försvenska företag och svenskt näringsliv att delta påen europeisk hemmamarknad. Behandlingen avEES-avtalet blir en av höstens viktiga frågor iriksdagen. har förhandlats fram i närasamverkan med övriga EFTA-länder, och även iförhandlingarna om ett medlemskap bör en närasamverkan ske med de EFTA-länder som sökermedlemskap. Tillsammans kan vi hävda intressenoch krav som varje land enskilt kan ha svårigheteratt få gehör för. Även det regionala samarbetet äralltså oerhört viktigt.Den svenska lågkonjunkturen är allvarlig. Den varfrån början hemmagjord, och den var resultatet aven lättsinnig och inflationsdrivande ekonomiskpolitik, som den socialdemokratiska regeringen bäransvaret för. har den även förstärkts av enallmän internationell konjunkturavmattning, vilketinte kan lastas den nuvarande regeringen.För den nya regeringen har det varit viktigt attsnabbt skapa förutsättningar för en bättreekonomisk utveckling, och vi har gjort vad vi harkunnat för att näringslivet skulle få möjligheter tillatt skapa nya arbetstillfällen. Det är emellertid inteenkelt, när grundstrukturen har blivit så ruckadsom den har blivit och under densocialdemokratiska regeringen.Priset vi får betala är högt, nämligen arbetslöshet.Även om konjunkturen nu har vänt i vissabranscher, återstår det en hög och påvissa områden fortfarande växande arbetslöshet,vilket vi inte kan komma ifrån.Från sida har det varit viktigt att den nyaregeringen bedriver en ambitiös politik för att hållasysselsättningen uppe. Det inkluderar inte enbartarbetsmarknadspolitiska insatser, utan även t.ex.skattesänkningar som innebär att kapital frigörs tillinvesteringar i syfte att öka sysselsättningen. Enalltför ensidig debatt får ej föras kring ekonomi ochsysselsättning. Allting hänger nämligen ihop ochkan ej hanteras var för sig. De bästa insatserna ärde offensiva insatserna, de som syftar till att göraSverige kvalitetsmässigt bättre och merkonkurrenskraftigt.Det är då beklagligt att vi, när vi vill tidigareläggainvesteringar av vägar och järnvägar, inte kan göradet därför att Socialdemokraterna intehar förberett för några sådana investeringar. Jagförsökte säga det tidigare vid min replikomgångmed . Det återstår alltså ett stortarbete för att få till stånd de insatser som man sägersig ha beslutat om.Jag vill också understryka nödvändigheten av attvarje departement och varje myndighet utför vadsom ankommer dem när det gäller beslut omtidigareläggande av investeringar, och det gäller föross alla att arbeta snabbt. Det gäller även oss imiljö- och naturresursdepartementet som haransvar för miljöprövningar. Miljöprövningar skallinte vara till för att förhindra utförandet av fattadebeslut, utan de skall vara till för att ta fram braunderlag i syfte att fatta rätt beslut. Inget beslut blirbättre för att man skjuter på det, därför att maneventuellt tycker att det är obekvämt.Det har tidigare här talats om kvinnorna. Närdet blir en lågkonjunktur har kvinnor ochungdomar det svårt. Inom vissa branscher har detemellertid inträffat att även männen är mer utsattaän tidigare när det gäller arbetslöshet.Ungdomspraktiken har stor betydelse för attungdomar, även i lågkonjunktur, skall få enmeningsfull inskolning i arbetslivet, och det beslutsom regeringen har lagt fram förslag om, och somriksdagen har fattat beslut om, i den frågan ärviktigt.Åtskilliga saker skulle kunna återupprepas. När detgäller de olika system som vi har börjat förändra,handlar det inte om att riva ned någonting eller attrasera välfärden. Det hus som Socialdemokratinsäger sig ha byggt var kanske stadigt för längesedan. blev det emellertid en merglättad yta på huset, medan grunden varteftersprack och huset höll på att ramla ned.Genom att ändra på vissa system, förstärker vi denhär grunden, så att inte t.ex. bostadssektornorsakar ett budgetunderskott i enormadimensioner. Enbart bostadsbeståndkommer att kosta staten . Jagtror inte ens att socialdemokraterna tycker att detär bra.(Applåder)Anf. 108 (nyd)replik:Herr talman! representerarregeringen och och inte den ytterstagodheten, som jag förstod att -- godheten att kunna vara generöspå andras bekostnad. Men låt oss lämnaflyktingpolitiken och i stället tala ommiljöpolitiken.Vi hävdar att vi lever i en värld och inte i enankdamm och att miljöfrågorna är internationella,för att inte säga globala. Det gäller inte bara när detär stora internationella miljökongresser eller närdet skall hållas festtal. Vi måste också satsa där vifår mest för pengarna. Pengarna som vi satser, varesig det är på flyktingar, u-hjälp, miljö eller någotannat, kommer från folk i som betalar dem.Det är därför viktigt att detta görs effektivt.Vi måste nu vidga vår miljöpolitik och vidtaåtgärder i hela . Om vi gjorde detoch alltså satsade där vi fick mest för pengarna,skulle det ge oss riktiga jobb i -- inte dengamla vanliga ökade sysselsättningen som manåstadkom när man anställde folk på länsstyrelsernaförr i tiden utan riktiga arbeten i produktiv industri.Det skulle också ge bättre miljö i , vilketde flesta här påstår sig vilja åstadkomma,åtminstone när de talar. Det skulle ge bättre vatteni och ge renare luft i . Det kan intedröja länge förrän alla i håller med omdetta, och då kanske t.o.m. svänger, sistav alla förstås.Vi måste ställa om även vår miljöpolitik. Låt oss taexemplet med miljöavgifterna. Om -- och jag sägerom, eftersom någon annars kan påstå att det inteblir så -- miljöavgifterna leder till att svenskaföretag stängs eller flyttas utomlands och attprodukterna i stället importeras från länder utanmiljöavgifter, är då miljöavgifterna ändå bra baraför att vi skall vara duktiga och visa att vi minsannhar sådana? Jag tycker att det är orealistiskt.Om man, , får hundra gånger störremiljöförbättringar genom miljöinvesteringar iBaltikum, bättre än här alltså, varför skall man dåinte investera där? Varför skall vi då inte heltkoncentrera oss på det? Är , liksomåtminstone många experter, underkunnig om attden där sista procenten eller promillen som vi talarom i reningseffekt kostar lika mycket som de eller kanske ibland ? Jagvore intresserad av att få höra om vi kan tänka ossnågot nytänkande från regeringen när det gällermiljöarbetet.Anf. 109 Statsrådet ():Herr talman! Jag vet inte vad det var för kritik somIan ville avlämna, men jag upplevdeatt han sade ungefär vad jag sade tidigare och atthan slog in ganska öppna dörrar.Det ena förskjuter inte det andra. Vi måste både taansvar för den miljö som vi har här hemma i Sverigeoch hjälpa andra att skapa en bättre miljö. pågår ett enormt arbete för att hjälpa debaltiska länderna men även de övriga ländernakring . Ett exempel är att vi tittar på dehundra värsta föroreningskällorna runt Östersjön.Om vi får bort dem påverkar det både dessa länderoch våra förutsättningar. Jag tycker därför att viinte kan ställa det ena mot det andra, utan vi måsteständigt försöka sträva efter att hamna i ettkretsloppssamhälle, där vi inte som förbrukarnaturresurser utan återanvänder dem. Om vifortsätter som gör vi det ganska svårt förkommande generationer att klara av ett bra liv.Jag läste i tidningen om Sala och attmarken kring silvergruvan var oerhört besmittat avkadmium och bly, tror jag att det var. Därupptäckte man alltså helt plötsligt att stora åtgärdermåste vidtas för att det inte skall vara farligt förbarn att vistas ute på dessa markområden. Det ärklart att vi måste åtgärda sådana saker även om vibehöver hjälpa de baltiska länderna.Det är också viktigt att peka på att man måste gehjälp till självhjälp, dvs. att ge dem möjligheter attskaffa sig kunskaper och ge dem möjligheter attorganisera sig på ett sådant sätt att de klarar av atthantera demokrati och beslut även på lokal nivå.Det tycker jag är viktigt att nämna här. Vi talar oftasom om det var och regering som hadenågon betydelse här i och i andra länder.Men den lokala nivån, den kommunala nivån, haren oerhört stor betydelse för vad som över huvudtaget åstadkoms både på miljöområdet och på detsociala området. Jag tror att det är mycket viktigtför de som inte är färdigutveckladedemokratier, som har påbörjat en lång bana för attfå fram ett demokratiskt system, att få hjälp meddet, så att man även lokalt kan hantera dessa frågor.Det som sade styrker att hantycker att vi egentligen för en ganska bramiljöpolitik. Den är dock inte tillräckligt bra, ochden kommer att förbättras, eftersom ingen av ossän så länge lever i ett kretsloppssamhälle.Anf. 110 (nyd)replik:Herr talman! Jag är inte säker på att jag är bereddatt delta i samma kretslopp som min fråga var om var beredd atttänka om en del. Ett visst tillfrisknande har i allafall skett. Det är i alla slut med detta flum om attvi skall köra på motorvägarna därför attvärldens miljö annars går åt skogen.Man måste ställa det ena mot det andra, GörelThurdin. Det är detta som är problemet. Manmåste hushålla, man måste prioritera, och manmåste välja, därför att de pengar som man förfogaröver äger man inte själv utan de tas från folk.Därför måste vi se var vi kan göra mest för miljön.Då går det inte att önsketänka och mena att vi skallgöra allting överallt, kosta vad det kosta vill. Sådanthåller inte längre. Vi måste prioritera. Då säger jagbara en enkel sak. Låt oss definiera vårtansvarsområde som något annat än . Låt ossdefiniera det som hela och iskalltprioritera där. Det betyder i praktiken att väldigtlitet faktiskt skulle göras här i och väldigtmycket där borta för deras skull, för vår skull, förhela området och för hela världen. Men det går inteatt säga att vi skall göra allting här också. Vi skallvara så duktiga.Anf. 111 Statsrådet ():Herr talman! Jag anser inte att man skall ställadessa saker mot varandra. Resurser är inte helleralltid helt utbytbara.Det var faktiskt inte så dumt att vara i . Jagreste runt där och träffade på litet olika lokalamiljöer. är det rätt så bra för oss i i-världenatt förstå att vi har en del att lära också avutvecklingsländerna. Där var det lokalabeslutsfattare som sade att man får sluta att krävapengar jämt när man skall göra något. I ställetmåste man se efter vad man kan göra med debefintliga resurser som man har. Man måste frågasig vad man kan göra som kanske inte kostar utansnarare ger en ekonomisk avkastning. På det sättetjobbade man t.ex. i en stad som heter , somär mycket liten i men lika stor somStockholm.När vi diskuterar olika miljösatsningar, men ävennär vi diskuterar omorganisation i samhället, gör videt felet att vi kräver pengar innan vi ens har visatvilka lösningar vi har. Jag tror att det rätta sättet äratt ta fram konkreta lösningar.Nu måste vi t.ex. hjälpa de baltiska länderna medfastighetsbildning, för att de över huvud taget skallklara av att privatisera och skapa enkapitalmarknad. Jag kan inte se det som något somgår emot vad vi gör här hemma.När det gäller miljöavgifter o.d. är det klart att IanWachtmeister, som har ägnat sig åt företagande,ändå måste tycka att det är bra om de kostnadersom ett företag i realiteten åsamkar också syns i denekonomiska kalkylen. Det är tanken bakommilljöavgifterna. Detta har ingenting att göra medmiljösatsningarna som sådana i Östersjöområdetför att hjälpa de länder som är illa utsatta.Det här med solidaritet är mycket bra.Solidariteten är nödvändig för att vi skall kunnakomma till rätta med bekymmer med ofred ivärlden, med svåra situationer för flyktingar samtmed bekymmer som har med miljöproblem attgöra -- för att inte tala om bekymren med allafattiga i världen som över huvud taget inte harnågra möjligheter att försöka leva miljövänligt. Fördessa människor gäller det att skaffa mat fördagen -- om det nu finns någon sådan.Jag tycker faktiskt att vi måste bli mer konstruktivanär vi diskuterar olika frågor. Vi måste se positivtpå saker. Som politiker måste vi tala positivt ommöjligheterna att göra saker. är det fråga omlitanior som visar att det är fullständigt omöjligt.Och vad skall de människor tro som befinner sig isvåra situationer? De tror ju att det är omöjligt.Nej, jag tycker att vi fr.o.m. nu gott kan börja föraen positiv debatt i riksdag, så att vi fårmänniskorna att känna att det här med politik ärnågonting mycket viktigt och att det är en viktig delav demokratin. (Applåder)vice talmannen anmälde att IanWachtmeister anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 112 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan tänka mig att en del tycker attdet är väl att den här debatten snart är slut efter såmånga timmar.Naturligtvis undrar jag vad de tycker som sitter ochlyssnar på oss -- ja, nu lyssnar de väl inte längre, försåvitt jag förstår har man från TV gått hem. frågar man kanske varför jag är osynlig ipolitiken -- vad vet jag?Jag tror i alla fall att det finns en risk för att vi pånågot sätt fastnar i ett språkbruk som skulle kunnakallas för det kallaste språkbruk.Jag måste säga att jag har väldigt svårt för att riktigtacceptera uttalanden om att välfärden slaktas, attdet är en katastrof, att det -- och detta är detsenaste -- är ett träsk. En del verkar tro att vi somrepresenterar olika partier är som hund och kattmot varandra. Så är det ju inte. Jag har hela tidensagt ''vi'' för att ingen skall gå omkring och tänka attjag tror mig vara särskilt bra när det gällerspråkbruket. Jag har inga svårigheter att tycka attIngvar är en bra karl. Även om han inte är här just nu villjag gärna ha det sagt.Vi har olika syn på en del politiska frågor. I andrafrågor är vi ganska överens. Men har vi verkligennågot att vinna på att använda det här gamlaförlegade grovkalibriga ordartilleriet motvarandra, som vi talar oss varma förbetydelsen av en vidgad europeisk gemenskap?Där skall vi ju arbeta för att jämka samman ännufler önskemål och ståndpunkter. Ligger inte bådeEuropas och framtid i våra möjligheter tillsamverkan i stället för i konfrontation?När nu det vedervärdiga kommunistiska oketkastats av folkens ryggar och när de totalitäraförtryckarregimernas dagar är till ända, bordedemokratierna här i väst blomstra som aldrigtillförne. borde parlamentarism ochdemokratiskt valda beslutande organ uppleva engyllene renässans. Vi får ju faktiskt uppleva hurultranationalistiska och superpopulistiska rörelserbreder ut sig i . Vi får detta, tyvärr ochåterigen tyvärr, i stället för en ökande tilltro till ochrespekt för demokratins praxis.Jag vill inte alls ha sagt att människor har slutat tropå demokratin. Men jag vill påstå att alltför mångamisstror det politiska etablissemanget och dessinstitutioner. Det finns naturligtvis mångaförklaringar till det. Vi borde kanske taen djupare diskussion om varför det är så. Kanskespelar språkbruket en viss roll.Låt mig så, herr talman, ta upp några av de häraktuella politiska debattämnena. Ett av de problemsom vi har att tackla -- och därom har det resoneratshela dagen , och naturligtvis inte --handlar om det strukturella budgetunderskottet ikombination med att vi inte harnågon ekonomisk tillväxt. Det är ju denodiskutabla verklighet som vi måste ta oss an.Det är klart att vi kan ge oss in i en träta om varförverkligheten ser ut som den gör. Och naturligtviskan vi lära oss en del av vår analys av varför denblivit som den blivit. Men den är vad den är, och viförändrar den inte med trollerier eller pajkastning.Vi måste av flera skäl få ner det strukturellabudgetunderskottet. Ändå har vi fått uppleva en del räddningsaktioner för attbehålla det, och det tycker jag är dystert.Och så debatten om karensdagarna. Man kommernaturligtvis att fortsätta att resonera om dem. Detär väl inte så, att någon går omkring och älskarkarensdagarna. Jag gör det i varje fall inte. Men vii Kds har ställt upp på besparingar, som ju måste tillför att vi skall komma till rätta medbudgetunderskottet. Vi har också ställt upp på deförändringar i skattesatser etc. som vi tror skaparförutsättningar för att svensk ekonomi kan kommapå fötter igen, så att vi kan fortsätta en positivfördelningspolitik.När det påstods -- det kan jag, herr talman, inte låtabli att nämna -- eller kanske förnågon vecka sedan att man enbart skulle spara 1,7miljarder kronor på karensdagarna, hördes det frånflera håll kommentarer om att det var en futtigbesparing. Det finns nog anledning att fråga sig hurförblindad man får vara vid handhavandet av riketsaffärer. 1 700 milj.kr. presenteras som en bagatell.Hur skall man någonsin få styrning på landetsekonomi med så vårdslösa bedömningar? I självaverket kan vi räkna med att besparingseffekten blir5 à 6 miljarder kronor.Man kan naturligtvis alltid hävda att det finnsandra, klokare sätt att spara på. Men låt oss då fådem presenterade! Att kritisera alla förslag utan attkomma med alternativ är inte särskilt kreativt. Jagskulle vilja säga att det är otillständigt, ja, heltenkelt ett sätt att smita.Det finns också en annan grupp, herr talman, somsmiter, men på ett helt annat sätt. Jag tänker på dengrova ekonomiska brottsligheten. Vi vet att mångaföretag nu går i konkurs på grund av de hårdatiderna. Tyvärr är det så. Men det finns ganskamånga konkurser som inte är helt ''rena''. Erfarnakonkursadvokater berättar att de funnitoegentligheter i många konkurser. De lämnar in tillåtal. Men ingenting tycks hända, och senareträffar de på samma personer i en ny härva medkonkurser och oegentligheter.Det är klart, som någon tidigare här sade, att deärliga näringsidkare som följer lagen, betalar sinskatt osv. kommer i en sämre konkurrenssituationän de som lever i den svarta ekonomin. Gör viingenting åt det här, kommer den svarta sektorn attöka och konkurrensen bli ännu mer snedvriden.Herr talman! Vi får inte förlora det samhälle där etthandslag är ett handslag som bekräftar en ärligöverenskommelse och där man inte försöker skaffasig den typ av fördelar som vanligt folk uppfattarsom grovt orättfärdiga.För att komma till rätta med den svarta ekonominmåste det till både kortsiktiga och långsiktigaåtgärder. När det gäller de kortsiktiga åtgärdernavill jag framför allt se att domstolsväsendet får ennyupprättad auktoritet.De långsiktiga åtgärderna gäller allt sådant somstärker vårt samhälles etiska profil. Vi måste hittaen ''minsta gemensam nämnare'' för det som allamedborgare måste respektera. Vi kristdemokratervill förstås att denna etiska profil skall hämta sininspiration i den kristna etiken.Herr talman! Det är med särskild glädje som vikristdemokrater finner att ocksåkristdemokraterna ute i -- den partigruppsom i kallas EPP, EuropeanPeoples Party, där för övrigt Kds är associeradmedlem -- söker finna en beprövad grund för detnya . Så här säger i sitt nuvarandehandlingsprogram:''För oss kristdemokrater i EPP är mer änett geografiskt begrepp. För oss betyder enpolitisk, andlig och kulturell värdegemenskap. Vikänner ett starkt gemensamt ansvar gentemotmänniskovärdet och respekten för livet frånbefruktningen till den naturliga döden. Vi kämparför att den enskilde fritt skall kunna utveckla sinpersonlighet under ansvar gentemot sin nästa. Degrundläggande värdena frihet, solidaritet ochrättfärdighet -- måttstock på kristdemokratiskpolitik -- är gemensamma tankar från Europasandliga utveckling. ''i talar om social ochekologisk marknadsekonomi. Också miljöpolitikenhör hemma i det etiska tänkande jag talar om. Jagciterar än en gång ur EPP-programmet:''Vårt engagemang i miljöskyddet överensstämmermed vår kristna förståelse av människan och hennesansvar för skapelsen. Vi har en plikt gentemotkommande generationer att bevara vår omvärldoch därmed trygga en livsvärdig framtid. ''Herr talman! Jag vill gärna erkänna att mycket i vårlag och i t.ex. skolans läroplaner och andradokument är speglingar av ett sådantetiskt tänkande som vi eftersträvar. När vikristdemokrater talar om en etisk hållning inommarknadsekonomin, miljöpolitiken och andraområden är det bara en utvidgning av sammagrundsyn. Det gäller inte att vi vill skapa en sortslivets hinderlöpning med alla möjliga knepigahäckar och vattengravar. Det gäller en renässansför den gammaldags hederligheten ochhjälpsamheten, viljan att ta tag i sin nästasproblem. Det gäller en etik som gör livet lättare attleva.Därmed är jag osökt inne på familjepolitikensområde och allt som har med familj i vid mening attgöra. Socialister har börjat framföra en sortsomvänd individualism. I extrema, nyliberalakretsar brukar vi känna igen individualismen. Därär det den enskilda, isolerade människan som sitterpå sitt ödsliga plan av frihet och sköter sig själv, stårför alla kostnader för sina barn, sin sjukvård ochallt det som välfärdssamhället tidigare gjort. Menvänsterindividualismen säger i stället så här: Betalautan att knorra den skatt vi kräver, så skall viyrkesmässigt sköta dina barn, dina föräldrar och tillslut ta hand om dig själv. För de pengar du har kvarkan du leva ditt eget liv och glömma problemenmed andra människor. I det här perspektivet köpervi oss solidaritet med våra skatter. Det personligaansvaret blir begränsat till skattebetalningen.Det har t.o.m. gått så långt att när vi gör mindrenedskärningar i den kommunala omsorgen eller iandra verksamheter, så försöker man få oss att troatt det också måste betyda att omtanken ommänniskan minskar. Så långt har det alltså gått, attvi tror att endast proffs kan ge omtanke ochomsorg.Herr talman! Vi måste finna ett samhälle där mankan förena gemensamma insatser med personligtansvar. Det är den kristdemokratiska ansatsen isamhällsarbetet, att väga gemensamt ansvar motpersonligt.Vi hoppas nu att detta personliga ansvar skallkunna förenas med personlig frihet också när detgäller barnomsorgen. Vår inställning är välkänd: vivill att den reella ekonomiska friheten skall gälla allbarnomsorg, också den som sköts av föräldrarna idet egna hemmet.Familjen har också med samhällets etik att göra.Det är föräldrarna som har den största möjlighetenatt på ett vänligt, omtänksamt sätt förmedla delivsregler som gör livet lättare att leva. Det är justdärför som en rejäl satsning på familjepolitiken ärockså ekonomiskt lönsam. Det är ett bra sätt attminska rotlöshet, minska drogskador ochbrottslighet.Så har vi de oerhört viktiga vårdfrågorna. Kds harsvikit, sägs det . Vi är glada över denkommission som arbetar, och vi tror att vi på siktskall kunna se till att alla i vårt samhälle skall få denvård och omsorg som de behöver.