prot · GF0953 · 1992-01-16 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:53Torsdagen den 16 januariKl. 12.001 § Anmälan om kompletteringsval till vissautskottTalmannen meddeladedels att moderata samlingspartiet på grund avuppkomna vakanser anmält som nyledamot i trafikutskottet efter , LarsBjörck som ny suppleant i trafikutskottet efter LarsBjörkman, som ny suppleant iförsvarsutskottet och jordbruksutskottet efter BoFrank,dels att Ny Demokratis riksdagsgrupp anmält ArneJansson somny suppleant i ochsocialförsäkringsutskottetefter förklarade valda tillledamot i trafikutskottetLars ()suppleant i konstitutionsutskottetArne (nyd)suppleant i försvarsutskottetJan-Olof ()suppleant i socialförsäkringsutskottetArne (nyd)suppleant i trafikutskottetLars ()suppleant i jordbruksutskottetJan-Olof ()2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 10 januari.f401 > 3 § Svar på interpellation 1991/92:62 omomlokalisering av i tillSödertäljeAnf. 1 Utbildningsminister ():Fru talman! har ställt två frågor tillmig angående lokaliseringen av Högskolan förlärarutbildning i Stockholm.Han frågar dels om jag delar uppfattningen att denhögre utbildningen i börlokaliseras till fler platser än till ett begränsatområde i , dels när regeringentänker ge besked om ''omlokalisering till ''.Frågorna är ställda mot följande bakgrund. Denförra regeringen föreslog i budgetpropositionen1988 att högskolan skulle flyttas till Södertälje.Riksdagen ansåg att frågan kunde avgöras förstnär förslagets konsekvenser hade utretts. Ensådan utredning har skett inomutbildningsdepartementet. Med anledning avdenna presenterade den förra regeringen i ettpressmeddelande ett förslag om attinordna lärarutbildningen i iuniversitetet samt att utlokalisera visslärarutbildning och annan högskoleutbildning tillSödertälje och Hanninge.Sedan regeringsskiftet har fråganberetts ytterligare.Det ankommer på de enskilda högskoleenheternaatt avgöra var olika utbildningar skall förläggas.Såsom sker i är detnaturligtvis inte orimligt att utbildning förläggs påolika ställen i regionen. En sådan förläggning kanavse en kortare eller längre tid.Beträffande besked om högskolans lokalisering villjag meddela följande. I den budgetproposition somjust förelagts har regeringen föreslagitatt anslagen till undervisningsyrken och frågan omlokalisering av Högskolan för lärarutbildning iStockholm skall behandlas i en särskildproposition. Arbetet med denna proposition pågårinom och kommer att föreläggasriksdagen under februari månad.Anf. 2 ():Fru talman! Jag ber att få tackautbildningsministern för svaret på mininterpellation. Som har framgått handlarinterpellationen om två frågor dels spridning avhögskoleutbildning i , delslokaliseringen av lärarhögskolan.Bakgrunden till mina frågor är att visocialdemokrater i under mångaår, mer eller mindre framgångsrikt, har arbetatför att sprida den högre utbildningen ut i länet.Stockholms län har som bekant närmare 1,7miljoner invånare, men huvuddelen eller i stortsett all högskoleutbildning är koncentrerad till dencentrala delen av regionen. Därför har vi tyckt attdet varit regionalpolitiskt önskvärt mennaturligtvis också utbildningspolitiskt önskvärt attkunna sprida högskoleutbildningen ut i länet.Jag kan notera att på den delfråga som handlar omatt sprida ut utbildningen gerutbildningsministern ett mycket försiktigt svar.Han säger att det ankommer på de enskildahögskoleenheterna att avgöra var olikautbildningar skall förläggas. Han säger också attdet är inte orimligt att, som sker,utbildningar förläggs till olika platser i regionenoch vidare att det då kan röra sig om tillfälliga ellerlängre utbildningar.Jag tycker att det är en väldigt passiv hållning.Naturligtvis delar jag uppfattningen att universitetoch högskolor skall ha ett mycket stort mått avoberoende och stort självbestämmande över denegna inre verksamheten, men när det gällerövergripande frågor tycker jag att statsmakternaskall ha ett ord med i laget. Till de övergripandefrågorna hör enligt min mening verksamhetensinriktning och kvalitet, dvs. vad man får för depengar som satsas, och dit hör också störreinvesteringar, t.ex. lokaliseringsfrågor.När det sedan gäller i det ju ett känt faktum i denna kammare att denhögskolan har brottats med mycket besvärligalokalproblem . Det har funnits ochfinns fortfarande ett starkt önskemål hos skolansjälv att få en samlad lokalisering. I detsammanhanget har det dykt upp förslag om olikalämpliga lokaliseringsorter för skolan.Som framgår av utbildningsministerns svar ladeden socialdemokratiska regeringen fram ettförslag 1988 om att huvuddelen av lärarhögskolanskulle lokaliseras till , där kommunenvar beredd att snabbt iordningställa lokaler i encampusmiljö för skolan. iriksdagen ansåg att det behövdes ytterligarebeslutsunderlag, och en särskild utredningsmantillsattes.Utredningsmannen förordade enlokalisering till , och viktigaremissinstanser som i länoch uttalade sig förutredningsmannens förslag om lokalisering tillSödertälje. själv slog vakt om denplats som skolan låg på men vill naturligtvis ha ensamlad lokalisering av sin verksamhet.Vad som hänt är att frågan bereds idepartementet, och den förra regeringen taladeom i ett pressmeddelande att man arbetade efteren hypotes att flytta ut delar av verksamheten tillHaninge och Södertälje.Jag förstår att jag inte kan få några besked av PerUnckel om innehållet i den proposition somså småningom kommer. Så det här inlägget jag görnu hoppas jag mera skall fungera som ett slags ordpå vägen i det fortsatta beredningsarbetet. Jaghoppas att Per tar till sig de synpunktersom jag har framfört, när han skall beredapropositionen, för jag tror väl att den inte ärriktigt klar ännu, och att han då tänker på att ensamlad lokalisering till skulle snabbtlösa lokalproblem och samtidigtinnebära ett viktigt beslut ur både regionalpolitiskoch utbildningspolitisk synvinkel.Anf. 3 ():Fru talman! Eftersom det i statsrådets svar inteframkommer något nytt när det gällerdiskussionen om , och det därförinte finns inte några nya ståndpunkter attdiskutera, skall jag bli kortfattad i mitt inlägg.Jag vill börja med att påpeka ett faktum isammanhanget. Det är precis lika långt frånStockholm till som det är frånSödertälje till . Man kan annars idiskussionen kring fåuppfattningen att det är oerhört mycket längrefrån till . Jag vill gärnaunderstryka att det däremot är närmare tillSödertälje från t.ex. orter i , vilket ocksåkan ha betydelse för rekryteringsmöjligheterna.Frågan om har blivit en följetong.Det är till förfång för alla inblandade parter, t.ex.skolans ledning administration, och förmöjligheterna att lägga upp utbildningen föreleverna -- man har bl.a. varit trångbodd. Detgäller också för kommunen, som haft mark och planeringsresurseravsatta och till en kostnad för kommuninvånarnahållt detta område färdigt för en lokalisering --utan att någonsin ha fått ett klart besked om vadsom skall hända. Det är en olycklig situation.Jag tror att vi är många som har settfram emot ett definitivt besked t.ex. ibudgetpropositionen eller i dettainterpellationssvar. vet vi att det skall kommaen proposition . Jag hoppas innerligt attdet skall fattas ett definitivt beslut i denna fråga iriksdagen. Jag tycker att det är en helt orimligsituation att år ut och år in på det här sättet så attsäga dra ut på en fråga. Det gagnar inte någon.Jag vill understryka det sade i sittanförande. Han ville att det skulle skickas mednågra ord på vägen för den fortsatta beredningenav propositionen, om att de möjligheter somerbjuds när det gäller lokalisering till ärmycket goda för . Naturligtvis skallinte de regionalpolitiska aspekterna dominera ochavgöra en sådan lokalisering, utan det ärmöjligheterna för den skolan att utvecklas ochändå ha en närhet till . Det här vill vifrån Södertäljeledamöternas sida framföra för denfortsatta behandlingen.Anf. 4 Utbildningsminister ():Fru talman! Visst lyssnar jag och tar till mig,och , av dendiskussion som vi nu för, liksom jag har haftförmånen att få lyssnatill uppvaktningar från flera av kommunerna påSödertörn och till de delvis -- det skall i ärlighetensnamn erkännas -- motstridiga argumenten frånintressen i innerstad.Jag vill i principfrågan framhålla följande förSören Lekberg. Det är viktigt att bestämma sig förom regering och riksdag i enskildheter skall hadetaljerade synpunkter på hur varjehögskoleenhet skall bestämma sig för att lokaliserautbildningen, eller om man är beredd att låta dettaansvar utövas av högskoleenheten själv.Jag tillhör dem som uppskattar att högskolornaunder har förmått att erbjuda godutbildning på många olika platser. hardet varit kortare kurser, har det varitmera varaktiga förläggningar. Jag vill från minhorisont understryka betydelsen av att detta är ettansvar som varje högskola själv får ta. Skulledäremot regering och riksdag bestämma sig för atti enskilda fall peka ut orter där högskolorna skallge undervisning, misstänker jag att ingen, varkenregeringen eller denna kammare, till slut kan taansvar för det samlade resultatet. Desto meruppenbart är det att lokaliserings- ochutspridningsargument ibland måste komma att ståemot utbildningskvalitativa argument. Jag tyckeratt det är viktigt att högskolorna själva harförmåga att göra den avvägningen.Den andra frågan gäller konkret lokaliseringen avlärarhögskolan i . Jag beklagar att jaginte kan pigga upp diskussionen med ettslutgiltigt avgörande. Men det ligger bara enmånad fram i tiden. Det ligger grannlagabedömningar bakom ett sådant avgörande. Detgäller dels frågan om huruvida vi skall ha ensamlad lösning eller kan acceptera en uppsplittradlokallösning för , dels frågan omvar hela eller delar av skall varaplacerade. Tillsammans med denna fråga skallavgöras huruvida över huvudtaget skall fortleva som den endalärarhögskolan utanför den vanligauniversitetsvärlden, resp. om man skall följa dentidigare socialdemokratiska regeringens förslagatt lägga in i . Det krävs överväganden innan beslutkan fattas i denna komplexa materia. Ett förslagkommer innan februari månads utgång.Fru talman! Jag instämmer i att lokalerna hoslärarhögskolan i i delar inte är roligaoch stimulerande att arbeta i. Jag kan försäkrabåde och att detargumentet har nått väl fram i regeringensöverväganden.Anf. 5 ():Fru talman! Det är bra att utbildningsministernser seriöst på dessa frågor. Jag tänkte någotkommentera de allmänna synpunkterna påstatsmakterna, dvs. och regeringenssyn på utbildningsfrågor och framför allthögskolefrågorna.Som jag sade i mitt tidigare inlägg skall självklartså många beslut som möjligt fattas av högskolornasjälva. Statsmakterna skall inte lägga sig i deninterna reguljära verksamheten. Men likasjälvklart är det att statsmakterna har ett legitimtintresse av att komma med synpunkter på denallmänna verksamheten. Det gäller framför alltstörre behov av resurser. Jag tycker att det finnsanledning att ta fasta på att det intresset är legitimtoch skall tillgodoses.Stockholms län är litet annorlunda än andra delarav landet. Befolkningen är stor. Vi kan inte hellerbegära att det skall etableras helt nya utbildningari som tas från andra delar avlandet. Det måste naturligtvis ske en fördelning avde resurser som redan finns i länet. Där har vi frånsocialdemokratisk sida, och jag tror även frånflera andra partiers sida, en bestämd ambition attflytta utbildningarna närmare de enskildastudenterna.När det gäller är det bra attutbildningsministern visar ett så starkt intresse avatt bereda frågan ordentligt. Jag vill återigenpåpeka att skall man snabbt lösa den dåligalokalsituation som har, ochäven kunna lösa det samlat så att det blir braundervisningsbetingelser, är ett braalternativ. Jag vill återigen attutbildningsministern skall ta de orden med sig påvägen.Överläggningen var härmed avslutad.f401 > 4 § Svar på interpellation 1991/92:65 och fråga1991/92:251 om kvinno- ochjämställdhetsforskningAnf. 6 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mighur regeringen tänker uppfylla beslutom kvinnooch jämställdhetsforskning och därmedsammanhängande information vid en nedläggningav forskningsrådsnämnden (FRN).Ewa Hedkvist , som anser att ennedläggning av FRN skulle innebära ett bakslag iuppbyggnaden av kvinno- ochjämställdhetsforskningen, har frågat omutbildningsministern över huvud taget övervägtkonsekvenserna av sitt aviserade förslag förkvinnooch jämställdhetsforskningen.På detta vill jag svara följande. fattadevåren 1990 beslut med anledning av förslag ipropositionen 1989/90:90 om forskning. I fråga omkvinno- och jämställdhetsforskningen innebarstatsmakternas beslut att forskningsrådsnämndentilldelades två uppgifter, nämligen dels att initiera,samordna och stödja sådan forskning, dels attinformera om jämställdhetsforskning.Medel utgår för innevarande budgetår med 3,6milj.kr för den förstnämnda uppgiften och med 1milj. I enlighetmed tidigare beslut av kommer medlenför forskning nästa budgetår att öka med 2 milj.kr.Jag vill påminna om att även andra organ änforskningsrådsnämnden engagerar sig förfrämjande av forskning rörande kvinnor ochjämställdhet. Särskilt vill jag nämna , somfinansierar sex forskartjänster med dennainriktning.Regeringen har i proposition (1991/92:76) om vissaförändringar av myndighetsstrukturen inomhögskole- och studiestödsområdena, m.m.föreslagit att bl.a. forskningsrådsnämnden skallläggas ned med att en nyservicemyndighet för universitet och högskolorinrättas den 1 juli 1992.FRN:s uppgifter i fråga om kvinno- ochjämställdhetsforskningen kommer att fullföljas.Hur den närmare fördelningen av FRN:s uppgifteri fråga om kvinno- och jämställdhetforskningenskall genomföras ankommer det på denorganisationskommitté, som jag avseratt tillsätta, att avge förslag till.Jag avser att återkomma till med enredovisning i den delen.Fru talman! Av vad jag anfört framgår att de tvåfunktioner som FRN nu har i fråga om kvinno- ochjämställdhetsforskning kommer att fullgörasockså , om än av andra. Jag har ocksåden uppfattningen att dessa viktiga funktioner iframtiden måste kunna fullgöras med lika gottresultat som hittills.Anf. 7 ():Fru talman! Hösten har inneburit en rivstart förSverige. Åtskilliga vallöften från de borgerligapartierna har redan infriats. Det är jag stolt över.Men i vår familj tröstar vi oss med ett ordstäv närsaker och ting går galet för att det går litet för fort.Det gäller också utbildningsministern. Det lyder:Den som inte gör något dumt, den gör inget annatheller.För det är dumt att lägga nerforskningsrådsnämnden, och det allra dummasteär att nedrusta kvinno- ochjämställdhetsforskningen på det sätt som man görom det här förslaget genomförs.Per säger i sitt svar att även andra organän forskningsrådsnämnden engagerar sig förfrämjande av forskning rörande kvinnor ochjämställdhet. Han refererar till andra organ, bl.a.humanistisksamhällsvetenskapligaforskningsrådet. Det är bra att de ägnar sig åtdetta. Men det räcker inte. Inte heller känns detbetryggande att servicemyndigheten skall varabehjälplig i framtiden.Jag vill erinra om följande. komden senaste propositionen om forskning. I denpresenterade man en satsning på kvinno- ochjämställdhetsforskning som vid första påseendetsåg bra ut. Men det var ord och väldigt litetpengar. De förhoppningar vi kvinnor här iriksdagen hade vändes till besvikelse. Därförmotionerade kvinnor från samtliga riksdagenspartier om detta. De skrev bl.a. så här:''Överflyttandet av det centrala ansvaret förkvinnooch jämställdhetsforskningen till FRNinnbär ett steg i rätt riktning, i synnerhet som FRN''särskilt skall beakta behovet av tvär- ochmångvetenskaplig forskning'. Vad som ter sigotillräckligt är att detta ansvar enbart skallomfatta information. Om regeringens förslag tasav i nuvarande form innebär detta attingen central instans (forskningsråd ellersektorsorgan) har som en särskild uppgift attstödja fortsatt forskning på området. Risken fören tillbakagång och svårigheter med nytillväxtsynes uppenbara.Bästa sättet att förverkliga regeringens ambitionerbeträffande kvinno- och jämställdhetsforskningentorde vara att en särskild grupp inom FRNsammansatt av företrädare för forskningsrådet fårtill uppgift att både initiera och stödja kvinno- ochjämställdhetsforskningen och informera om dessresultat. ''beslöt om detta, och det blev merresurser till denna forskning samt ett överförandeav JÄMFO:s informationsuppgifter till FRN.Sedan den 1 juli 1990 har detta gällt.Arbetet kom snabbt i gång vid FRN. /92 kom det in 116 ansökningar tillett värde av 32 miljoner. Det fanns 3 miljoner attdela ut. Hur det ser ut vet jag ännu inte, menjag vet att det är många ansökningar.Resurserna för information minskades vidöverförandet av JÄMFO:s uppgifter till FRN, mendet kunde kompenseras av att man kunde utnyttjaFRN:s informationsresurser. Det har fungeratbra.Förläggningen av kvinno- ochjämställdhetsforskningen till FRN var klok. Detrör sig nämligen om tvärvetenskaplig verksamhet.Kvinnoforskning berör all forskning medmänsklig och samhällelig anknytning, från teologitill biologi. En uppdelning i discipliner blir därföronaturlig.Riksdagens avsikt var också att JÄMFO:saktiviteter i form av seminarier, symposier ochkonferenser skulle fortleva. Det stämde bra medFRN:s ansvar på detta område.Om man nu splittrar upp resurserna är risken storatt man förlorar den tvärvetenskapligainriktningen. De ämnesbaserade forskningrådenhar inte den kompetensen och, trots vad som ståri propositionen, inte intresse av att drivatvärvetenskapliga frågor på detta sätt. Det har inteminst kvinnoforskare fått känna av.Fördelas forskningmedlen på de ämnesbaseradeforskningsråden blir det litet medel för varje råd.Det rör sig kanske om 0,5 till 1,3 miljoner. Riskenär uppenbar att man inte kan göra kraftfullasatsningar på viktig forskning och att man tapparöverblicken.Knyter man pengarna till ett särskilt råd, t.ex.HSFR, är risken stor att övriga områden inte fårmedel. Att splittra informationen frånmedelsfördelningen är också dumt, eftersominformationen bygger på vad som kommer fram iforskningen. Dessutom kommer ofta nya idéer uppvid seminarier, som kan leda till initiativ till nyforskning.Sedan vill jag ta upp en helt annan aspekt på detta.Den här regeringen har som målsättning atteffektivisera den offentliga sektorn. Det är bra.Men skall man hålla effektiviteten uppe, skall maninte gå ut med sådana här oöverlagda förslag, därman inte har gjort en ordentligkonsekvensbeskrivning och inte tagit reda påvarför en verksamhet har kommit till. Då läggerman en kall hand över verksamheten. Det vet jagav tidigare erfarenhet.Jag inledde med ordstävet ''den som inte gör någotdumt, den gör inget annat heller''. Men människorsom är kreativa, snabba till åtgärder och som gördumheter blir respekterade om de också erkännerdet och visar att de kan ändra sig. Kan Per Unckeltänka sig att ompröva sitt beslut att mellan tvåforskningspropositioner slakta en del av en helhet,nämligen kvinno- och jämställdhetsforskningenoch dess information?Anf. 8 ():Fru talman! Jag får tacka utbildningsminister för svaret. Tyvärr kan jag inte tolka PerUnckels svar på annat sätt än att han inte själv harnågon uppfattning om hur kvinno- ochjämställdshetsforskningen skall organiseras iframtiden. Det är olyckligt. Hans svar gernämligen ingen klarhet i vad som kommer atthända med de totalt 6 miljoner som harsatsat för forskningsprojekt och information omkvinnoforskning och som samordnas genom FRN.Jag vet inte om det är symptomatiskt att vi hardenna debatt . Det finns nämligen en storirritation bland kvinnorna ute i landet över vadsom händer i samhället, över att inte makthavarelyssnar på kvinnor och ser kvinnors villkor isamhället. Det finns också en stor irritation överatt kvinnorepresentationen har minskat i dennariksdag, över att kvinnorepresentationen iregeringspartierna har minskat ordentligt,åtminstone i de flesta regeringspartier. Samtidigtkan jag säga att kvinnorepresentationen inte harminskat i det parti som jag tillhör, och det tyckerjag är mycket bra.Detta förslag skapar en stor osäkerhet omkvinnoforskningens framtid. Jag vill konstateradet. Jag tar upp det därför att det pekar på hurviktigt det är att det finns kvinnor i politiken och ibeslutande organ.Jag hoppas att vi nu i kan se till attkvinnoforskningen kan fortgå med stor kraft -- ominte annat att vi kvinnor tillsammans hjälps åt meddetta.Barbro har berättat ungefär hur dethär beslutet om kvinnoforskningen kom till fördrygt . Det var en enig riksdag sombeslutade, på socialdemokratiskt förslag. Ochriksdagen uttalade faktiskt mycket klart att denhär forskningen är omistlig för att man skalluppnå jämställdhetsmålen. också beskrivit hur kvinnorna enade sig i enmotion och fick till stånd ett mycket bra beslut.Det var därför med stor oro som jag i decembersåg att utbildningsminister föreslog attde 6 milj.kr. som FRN hanterar skulle splittrasupp. innebär detta nämligen attpengarna för kvinno- ochjämställdhetsforskningen också skulle spridas påolika händer inom högskolan och forskningen. Detvar bara så man kunde tolka förslaget.Man kan säga att Per har slängt in jästenefter degen. I propositionen säger han att enorganisationskommitté skall se på frågan, och idagens svar säger han att FRN:s uppgifter i frågaom kvinnooch jämställdhetsforskning skallfullföljas. Det är bra att Per verkar halyssnat en del på de reaktioner som har kommit,men fortfarande tycker jag att han gör det lätt försig. Formuleringen i svaret förpliktar inte alls.Vad tycker regeringen, Per ? Har interegeringen någon egen uppfattning om hur viktigtdet är att kvinno- och jämställdhetsforskningenorganiseras så att forskningsområdet verkligengagnas? Lyssnar ni på kvinnorna?Det är inte lyckligt att regeringen umgås medtanken att urholka det här riksdagsbeslutet, sombara har fått verka . Jag ser inga motiv till attutbildningsministern vill tänka sig enuppsplittring av de trots allt futtiga 6 milj.kr. somgår till FRN för samlade insatser inomkvinnoforskningen och för information.En uppsplittring av den här trots allt lilla pottenvore olycklig. Det skulle bli betydligt svårare attgöra särskilda satsningar på angelägna områden.Kvinnoforskningen är ju ett ungtforskningsområde, och det behövs samladesatsningar, vid sidan av de professurer som harinrättats, för att etablera den. FRN prioriterarockså , inom ramen för projektpengarna,forskning inom teknik och medicin. Det ärområden där kvinnoperspektivet ofta har storasvårigheter att göra sig gällande.Jag kan fortfarande inte se annat än att Per Unckelinte har tänkt igenom konsekvenserna av sittförslag för kvinno- och jämställdhetsforskningen.Som socialdemokrat och kvinna kräver jag attregeringen inte omintetgör riksdagsbeslutet, utanvärnar kvinnooch jämställdhetsforskningen så attden kan fortsätta att vara ''omistlig'', somriksdagen faktiskt skrev.Till sist vill jag återigen ställa frågor till PerUnckel. Vad tycker den borgerliga regeringen? Ärregeringen beredd att värna kvinno- ochjämställdhetsforskningen? Är regeringen bereddatt fullfölja beslut, och inte splittra uppresurserna till kvinno- ochjämställdhetsforskningen som går till FRN?Anf. 9 ():Fru talman! När jag läser det svar som Per Unckelhar gett och på deras interpellationer, finner jag attsvaret i sin tur reser en rad frågor. Jag var självkritisk till den förändring iorganisationsstrukturen för kvinnoforskningensom föreslogs i forskningspropositionen 1990. Menjag böjde mig för de argument som fördes fram,bl.a. i en motion som undertecknades av kvinnorfrån alla i företrädda partier, och idiskussionen i utskottet.I svaret skriver Per : '' Hur den närmarefördelningen av FRN:s uppgifter i fråga omkvinno- och jämställdhetsforskningen skallgenomföras, ankommer det på denorganisationskommitté, som jag avseratt tillsätta, att avge förslag till. ''Det här kommer , innan vi skall fattabeslut om en ny forskningspolitisk proposition.