prot · GG0940 · 1992-12-08 00:00:00 — Det resulterade i attArbetsmarknadsverket under föregående budgetåröverskred sin budget med ungefär en halv miljard.Detta kommer att fåsynpunkter på.Nu jobbar man med nya system i syfte att klarasaker och ting. har skrivittill länsarbetsnämnderna och sagt att de har att följasin budget. Men byggdes inte på en dag.I slutomgången finns , somskall revidera och se till att ekonomiskt ansvar tas.Jag kan bara notera att jag vet attArbetsmarknadsverket jobbarstenhårt med dessa frågor. Men jag är medveten omatt det har funnits brister och att det naturligtvisfinns en och annan brist kvar.Anf. 48 (nyd):Herr talman! Enligt RRV harupphandlingsansvaret i varierandegrad delegerats till AF, dvs. arbetsförmedlingarna.Jag är tacksam att arbetsmarknadsministern togupp detta. Jag skall citera ur RRV:s rapport:''Enligt RRV är det angeläget att ytterligare stärkaAF:s inflytande över upphandlingen. Dettaförutsätter att AF:s resultatansvar tydliggörs, ochatt AF ges en effektiv kontroll över de medel förvilka utbildning kan upphandlas. En sådanförändring skulle skapa förutsättningar för ettbättre utnyttjande av den kompetens om den lokalamarknaden som AF besitter, bl.a. vid utformningav anbudsförfrågan. ''Ju mer jag läser i RRV:s rapport omeffektivitetsproblem iarbetsmarknadsutbildningen, desto mer inser jagatt den motion vi skrev om att avskaffalänsarbetsnämnderna, eller i varje fall ordentligt seöver rutinerna, har sin relevans . I motionenstod även att arbetsförmedlingarna borde få ettstörre ansvarsområde samt i ett yrkande attriksdagen hos regeringen begär en utredning omlänsarbetsnämnderna i syfte att rationaliseraverksamheten.Anf. 49 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Relationerna mellanArbetsmarknadsverket och AMU har varitsyskonrelationer, med styrelserepresentation. Dehar varit mycket nära varandra. Enutredning har gjorts om AMU. Utredningsmannenföreslår att AMU skall bolagiseras. Jag kommer attse till att alla förbindelser bryts, istyrelsesammanhang och annat, så att det blir ettregelrätt agerande gentemot AMU, på samma sättsom mot andra utbildningsanordnare. Det ärviktigt att effektivisera upphandlingen avutbildning.Anf. 50 (nyd):Herr talman! Jag tackar arbetsmarknadsministernför det förhoppningsfulla svaret. Jag skulle vilja geett litet tips. har ett mycket bra datasystemför detta ändamål. Varför inte ta lärdom där? Därkan man nämligen räkna ut hur mycket det kostarför en person med utbildningsplats ochutbildningsbidrag, vilket jag hävdar borde vara ensjälvklarhet även i Sverige.Den motion vi skrev slogs naturligtvisbort, ett förfarande som jag i riksdagenhar lärt mig är nästan legio. Vi kör väl om motionenigen. Vem vet, det kanske har mognat, så att mankan få gehör för den.Annars har jag också fått lära mig i detta hus är när det gäller förändring. Närdet gäller den fråga vi har behandlat här harman ingen tid kvar alls. Detta borde aldrig ha hänt,om det från början skötts på ett effektivt sätt.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1992/93:295 om statsbidrag tillStockholms stad för komvuxAnf. 51 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat statsrådetBeatrice när och hur kommeratt få del av de som finns attfördela till komvux. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågan.I den proposition som blev resultatet avuppgörelsen mellan regeringen ochSocialdemokraterna föreslås, bland en rad andraåtgärder, att AMS skall tilldelas 316 miljonerkronor för ytterligare utbildningsinsatser vidkomvux, gymnasieskolan och folkhögskolan.Dessa medel beräknas räcka till statsbidrag, till endel av utbildningskostnaden, till kommuner ochfolkhögskolor för totalt 23 000 heltidsplatser.Därav har beräknats för att13 000 arbetslösa skall kunna erbjudas kurser inomkomvux.Det är AMS som svarar för att fördela dearbetsmarknadspolitiska medlen, som beslutas avriksdagen, mellan länen utifrån situationen påarbetsmarknaden i varje län. bördärför, i likhet med andra kommuner, ta kontaktmed om dessamedel.Jag anser det ytterst angeläget att kommunerna tartill vara de ökade förutsättningar som harskapats för att ge de arbetslösa en möjlighet tillkompletteringar av sin tidigare utbildning.Anf. 52 ():Herr talman! Jag vill först tackaarbetsmarknadsministern för svaret, även om jaghade ställt min fråga till skolministern. Jag villinledningsvis påminna om att de statsbidrag vi nutalar om, som går tillbaka tillutbildningsverksamhet i , skall ställasmot de statsbidrag som förlorargenom indragningen av ca 2 miljarder nästa år.Indragningen har en mycket negativ betydelse förStockholms stad. Det betyder att en rad människorvarslas om uppsägning från sina jobb inom denkommunala sektorn. Det gör att behovet av andrainsatser ökar desto mer.Jag kan inte låta bli att konstatera att det beslut somhar fattats om insatser för sysselsättningen innebären rundgång av pengar. hartidigare beslutat om nedskärningar på grund avminskade statsbidrag. kommer pengarnatillbaka i form av sysselsättningspengar. Jag villdärför fråga arbetsmarknadsministern om hantycker att detta förfaringssätt är särskilt lyckat.Jag vill också fråga arbetsmarknadsministern omhan anser det vara ett bra sätt, att kommunen fårsöka pengar hos länsarbetsnämnden. man i ännu inte fått veta varpengarna skall komma ifrån. Man har ännu inte fåttbesked av regeringen. Självfallet kan man vända sigtill länsarbetsnämnden. Men ligger det inte påregeringen och myndigheter att informera berördaorgan som skall ta emot pengarna?Anf. 53 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag sade att kommunskall ta kontakt med länsarbetsnämnden. Med denstorlek som förvaltningen i kommunhar är man där säkert medveten om vad som sker idenna kammare. Det skall också vara kontakt frånandra hållet. bör kontaktaregionens kommuner för att försöka se till attutbildningsplatserna kommer till stånd.Jag tror att vi lämnar de stora ekonomiska frågornautanför i dagens debatt, de som har att göra medvårt budgetunderskott på ca 160 miljarder kronor.Jag förutsätter att olika aktörer väl känner tilldet beslut som skall komma. Min uppgift, när vi nudiskuterar det s.k. sysselsättningspaketet inom debåda stora uppgörelserna, är att vidta en radåtgärder inom ramen för ordinarie budget -- mittbudgetansvar -- för att så många som möjligt skallfå utbildning och arbete under dessa dåliga tider.Anf. 54 ():Herr talman! Vi kan lämna de stora frågornadärhän, men jag vill bara konstatera att denaturligtvis har stor påverkan på landetskommuner. De påverkar också den kommun som ihögsta grad berör mig, nämligen stad.Nedskurna statsbidrag ökar i allra högsta grad enredan illavarslande arbetslöshet i stadoch i län.Jag återkommer till frågan om besked tillkommunerna. Det är klart att Skolstyrelsen ochStockholms stad ligger på för att få besked ompengarna. Det är ändå litet märkligt att regeringenoch de berörda myndigheterna ännu inte har givitbesked. Jag fick beskedet att man iStockholms stad ännu inte har hört någonting ifrågan, utan övervägde om det skulle kommabesked från ,eller frånytterligare instanser. Om man ser bort frånprincipfrågan har det också rent praktiskt sköttsrätt illa.Anf. 55 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Detta kan bero på attutbildningsutskottet hamnade i ettställningstagande i fråga om utbildningspengarnaoch arbetsmarknadsutskottet i ett annat. Då kandet uppstå en viss osäkerhet ett kort tag, innanfinansutskottet slutligen slår fast vilken linje somskall gälla.Anf. 56 ():Herr talman! Jag hoppas att det rent praktiskt snartordnar sig, och att vi är överens om att det är viktigtatt lämna besked.Jag vill slutligen fråga arbetsmarknadsministern omvi är överens om att det är viktigt att satsa påvuxenutbildningen i denna situation av ökadarbetslöshet. Det finns en somanger att ligger i absoluta toppen vad gällervuxenutbildningen. Vi har världens bästa skola påvuxenutbildningens område. Den stora,överväldigande delen studerande som bedrivervuxenstudier gör det just för att få ett jobb eller föratt förkovra sig inför vidare studier.Är det också arbetsmarknadsministernsuppfattning att det är av oerhörd vikt att satsa påvuxenutbildningen och att inte ytterligare minskaresurserna på det området?Anf. 57 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Kompetensutveckling avgör hurSverige skall klara sig ute i världen under årenframöver. Dessutom är det också viktigt förenskilda människor att få del av det kunskapsutbudsom ändå finns.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på frågorna 269 och 272 omnedläggningen av F 13Anf. 58 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att medverka till att nedläggningen avBråvalla flygflottilj -- F 13 -- senareläggs, för att pådetta sätt underlätta för personalen att finnaalternativa arbetsuppgifter.Pehr Löfgreen har -- med utgångspunkt i risken attflygvapnets långsiktiga organisation inte är klarlagdinnan flyttningen från Bråvalla genomförs -- ocksåfrågat om möjligheterna att senarelägganedläggningen.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Med stor majoritet bestämde genom1992 års försvarsbeslut (prop. 1991/92:102, bet.1991/92:FöU12, rskr. 1991/92:337) att F 13 skulleavvecklas i stället för Västgöta flygflottilj, F 6, somregeringen hade föreslagit. lade ocksåfast att avvecklingen skulle inledas den 1 juli 1992och vara genomförd senast den 1 juli 1994.För att kunna avveckla F 13 i den takt riksdagenhade bestämt, beslutade regeringen i 1992 årsregleringsbrev att flygverksamheten på Bråvallaskall ha upphört senast den 30 juni 1993.I enlighet med uttalande (bet.1991/92:FöU12, s. 106) angav regeringen vidare iregleringsbrevet att chefen för F 13 skall svara föratt avvecklingsarbetet bedrivs flexibelt. Enligt vadjag har erfarit, och det framgår också av LarsStjernkvists fråga, bedriver chefen för F 13avvecklingsarbetet helt i linje medriksdagsbeslutet.Den främsta anledningen till beslutet att avvecklaF 13 är att försvaret måste spara. Det är i detrådande statsfinansiella läget nödvändigt attbesparingarna åstadkoms snabbt.En senareläggning av tidsplanen innebär ökadekostnader för försvaret. I när alla måstespara, nu senast aktualiserat i det s.k. krispaketet(prop. 1992/93:50 om åtgärder för att stabiliseraden svenska ekonomin), är det nödvändigt attundvika fördyrande åtgärder.Den gällande planeringen för flygvapnet utgår ifrånförsvarsbeslutets långsiktiga inriktning. Medhänsyn till det s.k. krispaketet har planeringen fåttrevideras i vissa delar. I planeringen ingår bl.a.omflyttning av flygdivisioner, omskolning av pilotertill annat flygsystem och byggnadsinvesteringar påmottagande flygflottiljer.För att flygvapnet skall kunna gå in i denorganisation som beslutats och för att minimera denegativa konsekvenser som oundgängligen följer avomflyttningar, är det angeläget att den tidsplan somhar beslutats verkligen hålls. En ändring avtidsplanen för F 13:s avveckling skulle därför --förutom att den orsakar merkostnader -- medförapåtagliga olägenheter för arbetet med att formaflygvapnets organisation i krig och fred.Anf. 59 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Jaginser att beslutet är oåterkalleligt, ävenom jag gör det med viss smärta. Det är naturligtvisen politisk realitet.Min fråga handlar inte om möjligheterna att rivaupp beslutet, utan om tidsplanen.I har man efter chocken över beskedetatt F 13 skall läggas ned påbörjat arbetet med attförbereda livet efter F 13. Det finns en rad uppslagoch idéer om vad man skulle kunna göra av områdetsedan flygverksamheten har lämnat det. planer på och diskussioner om enkriminalvårdsanstalt. Det förs diskussioner om attförlägga statlig utbildningsverksamhet till området,där förhoppningsvis bl.a. försvaret kan medverka.Det finns planer på att utveckla ett friluftscentrum.Det finns en rad idéer, närmare bestämt ett tjugotal,bland de anställda om ny småföretagsverksamhet.Det är viktigt att komma ihåg att en flygflottilj intebara innehåller militärer, utan att det finnskompetenser inom en rad olika områden. Denspringande punkten och det stora bekymret just nuär att tiden för att utveckla detta område inte finns.Jag upplever det som mycket viktigt att man kanutveckla de nya idéerna som dennuvarande verksamheten försvinner, så att maninte får en övergångsperiod då området förvandlastill en öken.För att man skall få tid på sig att utvecklaverksamheten behöver nedläggningensenareläggas. Jag inser att försvarsbudgeten äransträngd. Därför vill jag komplettera min frågamed följande: Är statsrådet beredd att föra endiskussion med omatt ianspråkta pengar därifrån för att möjliggöradenna senareläggning?Anf. 60 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka statsrådet försvaret, även om det inte riktigt är vad jag hadehoppats. Jag vill till statsrådet framföra att vi överpartigränserna arbetar för F 13 i , helt ienighetens tecken. Vi är helt eniga.Min fråga är motiverad mot bakgrund av de storaproblem en nedläggning av F 13 medför förpersonalen och för säkerhetspolitiken. Det vet jagatt försvarsministern är medveten om.Jag anser att det är nödvändigt att man gör en totalöversyn av flygvapnets framtida organisation ochuppgifter innan man sätter i gång en omfattandeflyttkarusell. Det är inte bara materiel som skallflyttas runt i , utan också personal --människor och deras familjer.Vi har ett ansvar gentemot alla människor somberörs av ogenomtänktabesparingsbeslut. Det är ett anständighetskrav attriksdagen fattar långsiktiga beslut som rör vårtförsvar, så att personalen och omvärlden vet vadsom gäller åt gången.Jag hävdar fortfarande att beslutet om nedläggningav F 13 var felaktigt. Det måste jag få säga i den härlilla debatten. Den ytterst instabila situationen iRyssland, där det finns risk för snabba förändringarav det politiska etablissemanget, gör att kungl.Bråvalla flygflottilj är viktigare än någonsin.Jag önskar att statsrådet än en gång tittar på den härfrågan. Jag önskar framför allt att självaavvecklingen icke sker så snabbt, utan att det finnsen möjlighet för de människor som är knutna tillF 13 att planera för försäljning av bostad,villa eller radhus och att se till att de kan få ettarbete.Jag tackar statsrådet än en gång.Anf. 61 Försvarsminister ():Herr talman! Det är knappast någon hemlighet attjag tillhörde dem som ville bevara F 13 iNorrköping. Jag lade också fram förslag om det iriksdagen. Det är knappast heller någon hemlighetatt jag är föga förtjust över det sparpaket som harlagts fram, som innebär att det ruckas på en del avförsvarsbeslutet. Detta är dock realiteter, ochytterst är det självfallet inte jag, utan sombeslutar om detta.Nu är försvarets ekonomi ansträngd på grund av debeslut som har fattats av i samband meddet s.k. krispaketet. Det finns helt enkelt inte någraextra pengar att använda till livstidsförlängandeåtgärder. Jag beklagar detta, eftersom demänniskor som finns inom försvaret -- och ävenderas familjer -- drabbas mycket hårt när det råderosäkerhet om vilka förband som skall leva kvar ochvilka som skall försvinna.Riksdagen beslutade emellertid attavvecklingsarbetet på de förband som berörs skulleske flexibelt. Och regements- ochflottiljledningarna vid de utpekadenedläggningsförbanden har fått stor frihet att självabesluta om den kvarvarande förbandsproduktioneni syfte att finna nya verksamheter för de anställda.Jag hoppas naturligtvis att ocksåarbetsmarknadsmedel skall användas i detta syfte.Jag är dock tveksam till möjligheten attarbetsmarknadsmedel skall användas till en renförlängning av driften. Men om det finns andrainfallsvinklar må detta prövas.Anf. 62 ():Herr talman! Min poäng är inte att staten somarbetsgivare behöver mer resurser för attsenarelägga. Det jag ifrågasätter är om man genomatt lägga ner statlig verksamhet, under den djupastelågkonjunkturen , egentligen tjänarnågra pengar. I försvarsbudgeten gör mannaturligtvis det, men jag ifrågasätter om mansamhällsekonomiskt egentligen tjänar någrapengar om man just nu avvecklar statligverksamhet.Statsrådet betonar själv i sitt svar vikten av att vitänker långsiktigt. Det som måste vara mestförödande på lång sikt är att vi nu fattar ett beslutsom vi sedan, när vi i lugn och ro kan studerakonsekvenserna, finner vara felaktigt, dvs. att vihar flyttat verksamheten dit, där den på lång siktinte skall finnas.Låt mig gripa det lilla halmstrå som ändå dök upp.Statsrådet säger att han är tveksam till att användaarbetsmarknadsmedel. Jag tolkar det positivt, somom det ändå finns en liten möjlighet att det även fören senareläggning går att användaarbetsmarknadsmedel.Anf. 63 ():Herr talman! Jag vill än en gång tacka statsrådet förhans synpunkter beträffande F 13. Det är ingenhemlighet att försvarsministern har gjort sittyttersta för att förbandet skulle få finnas kvar. Menså blev tyvärr inte beslutet.Det är bara en liten fråga som jag ånyo vill ställa tillförsvarsministern: det verkligen rimligt, när detär så pass ovisst, att genomföra hela dennaförändring -- förflyttning av flygplan och piloterosv. -- till ?Jag vädjar till försvarsministern att än en gångfundera över detta.Anf. 64 Försvarsminister ():Herr talman! Arbetsmarknadsmedlen är till förbygginvesteringar i första hand. Det handlar omplanerade investeringar som, genom att mantidigarelägger dem, kan ge en visssysselsättningseffekt. Det är därför som jag ärtveksam till om arbetsmarknadsmedel -- som intejag disponerar över -- verkligen kan användas till ensenareläggning. Till detta kommer problemet medatt en del av de människor, den utrustning och deflygplan som finns vid F 13 nu skall förflyttas tillandra förband. Förändringar i denna tidsplan kandå leda till att det blir en förryckning avverksamheten på andra orter.Jag kan emellertid bedyra att jag följerverksamheten så noga som det är möjligt. Om jaghar några möjligheter att hjälpa till skall jagsjälvfallet medverka till det.Anf. 65 ():Herr talman! Jag noterar det sista medtillfredsställelse och konstaterar att det finnsutrymme för att fortsätta diskussionen om att få tillstånd en så bra avveckling av flygflottiljerna sommöjligt -- både ur arbetsmarknadssynpunkt och urförsvarspolitisk synpunkt.Tack för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1992/93:279 om anstånd medvapenfri tjänstgöringAnf. 66 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat mig omvapenfria tjänstepliktigas anståndsansökningarprövas på ett strängare sätt än anståndsansökningarav dem som fullgör värnpliktstjänstgöring.Enligt kungörelsen (1966:414) med vissabestämmelser om vapenfria tjänstepliktiga skall enansökan om anstånd med vapenfri tjänstgöringprövas enligt samma grunder som gäller förvärnpliktiga.I kungörelsen (1969:380) om värnpliktigastjänstgöring m.m. föreskrivs att anstånd skallbeviljas vissa kategorier av tjänstepliktiga. Detgäller bl.a. tjänstemän eller sakkunniga i vissainternationella organisationer och sjömän. I övrigtkan anstånd beviljas en tjänstepliktig omtjänstgöringen skulle medföra avsevärt avbräck ipåbörjade studier eller vålla väsentlig olägenhet ihans arbete eller bereda honom, eller nära anhörigtill honom, väsentliga svårigheter.Förutsättningarna för anstånd är alltså desammaför vapenfria tjänstepliktiga som för värnpliktiga.Beslut om anstånd för vapenfria tjänstepliktigafattas av Vapenfristyrelsen. Dessa beslut kanöverklagas hos ,vars beslut inte får överklagas.Tjänstepliktsnämnden är sista instans även vidprövningen av värnpliktigas anståndsansökningar.Principen skall vara att den vapenfriatjänstgöringen är likställd medvärnpliktstjänstgöringen. Detta skall självfalletgälla även i fråga om anstånd med tjänstgöring.Den omständigheten att förutsättningarna föranstånd är desamma och att den slutliga prövningengörs av samma myndighet skapar godaförutsättningar för en enhetlig bedömning.De enskilda fall som nämnt kan jaginte uttala mig om, men av vad jag har sagt följeratt det inte skall göras någon skillnad förbedömningen om ansökan gjorts av en vapenfritjänstepliktig eller en värnpliktig.Anf. 67 ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern försvaret. Jag tror att det kan uppmuntra ganskamånga som är i den belägenheten att de ärvapenfria och ansöker om anstånd.Självfallet kan inte försvarsministern känna till defall som jag diskuterar. Jag, liksom många andra,får många samtal om sådana här saker. För denenskilde är detta en stor fråga, även om det i ettannat perspektiv kan synas vara av mindre dignitet.En vapenfri tjänstepliktig som har kommit in på enutbildning kanske får göra ett avbräck efter entermin för vapenfri tjänstgöring och förlorarkanske i och med det den första terminensutbildning. Det kan ju vara så att situationenförändras under den tiden. De tycker då att det ärlitet märkligt att de inte visas samma ''generositet''som de vapenföra värnpliktiga. Det är klart att ensådan här diksussion kommer i gång. De vapenfriakänner sig litet mer utsatta, när de enskilda fallenprövas.Jag skulle naturligtvis kunna nämna flera olika fall,men jag tycker att det är mer på sin plats att glädjasåt att försvarsministern så tydligt har uttalat hur detförhåller sig med det här. Vid samtal med den sistainstansen har Totalförsvarets tjänstepliktsnämndsagt att man i nämnden är klart medveten omproblemet. Men på grund av lagstiftningen är manförhindrad att agera i den riktning som jag här haranfört. Man säger också att den här frågandiksuteras mycket ivrigt på varje sammanträde, ochman tycker kanske att praxis lägger hinder i vägenför en generösare prövning.Anf. 68 Försvarsminister ():Herr talman! Gällande bestämmelser medger inteatt jag här diskuterar enskilda fall. Ansvarigamyndigheter har naturligtvis att göra en mycketgrannlaga bedömning när det gäller att ta ställningtill anståndsfrågor. Ytterst sällan, eller kanskealdrig, är fallen helt identiska. Det är mycketbesvärligt. Jag har förståelse för att man iblanduppfattar det som om särbehandling har skett.Inom parentes sagt är detta ingenting ovanligt här ilivet, och det gäller sannerligen inte bara dennaverksamhet. I all kommunikation med myndighetertycker man att man själv har ett särskilt gott skäl.Den princip som måste gälla är att det skall vara enenhetlig behandling. Myndigheterna måste strävaefter detta. Det får inte förekomma någondiskriminering av någon kategori på dettaområde -- självfallet inte heller av vapenfriavärnpliktiga.Anf. 69 ():Herr talman! Jag tycker att det här är mycket bra.Det ger mig stöd i de resonemang som jag kanskeäven i fortsättningen kommer att föra medrepresentanter för vapenfria och för dem som harbegärt anstånd. Jag kan då hänvisa till att det intefinns några skilda regler i lagstiftningen och till attvi har haft den här diskussionen i kammaren. Jagtackar för detta, och jag tror att det här är bra förden fortsatta hanteringen av dessa fall.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1992/93:296 om utbildningenav vapenfriaAnf. 70 Försvarsminister ():Herr talman! har ställt en fråga tillmig om utbildning av vapenfria tjänstepliktiga ochföreslagit att det, i avvaktan på ny lagstiftning,medges att utbildningen avbryts för den vapenfriedå denne nått den utbildningsnivå som krävs förkrigsplacering i avsedd tjänst. Han hänvisar härbl.a. till att liknande skett när det gälldevärnpliktsutbildningen.Riksdagen har med anledning avregeringens prop. 1991/92:101 beslutat om ensänkning av lägsta antal tjänstgöringsdagar förvapenfria tjänstepliktiga från 270 till 220 dagar.Denna ändring gäller fr.o.m. , alltsåi år.Jag delar åsikt om attutbildningsmålet bör vara styrande förutbildningstidens längd och att utbildningen börvara advekat för avsedd krigsplacering. Fråganförtjänar att ytterligare övervägas och handlarförvisso inte bara om utbildningstidens längd ochom att åstadkomma besparingar.Det berör aktualiseras isamband med att pliktutredningen lägger fram sittförslag. Jag vill därför inte nu ta ställning till HansLindblads förslag.Anf. 71 HANS ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern försvaret.Principiellt är vi överens. Utbildningstiden skallstyras av krigsuppgiften. Utbildningstiden blir dådifferentierad beroende på uppgiftens art ochindividens bakgrund.