prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — Jag hoppas attdetta förslag får en snar och välvillig behandling.Det gäller också att påskynda detlagstiftningsarbete mot organiserad rasism sompågått alltför . Det är hög tid att regeringenlägger fram ett förslag på grundval av Starksutredningsförslag ''Organiserad rasism, åtgärdermot rasistiska organisationer'' förraåret. Det kan finnas en del tekniska förändringarsom behöver göras i förslaget, men det är mycketangeläget att vi får en behandling av detta iriksdagen. Jag undrar hur invandrarministernställer sig till det här förslaget.Anf. 132 (nyd) replik:Herr talman! säger att jag imitt anförande framförde att vi skulle vilja köpaloss flyktingar genom att ge dem vissa bidrag för attåtervända till sitt ursprungliga hemland, t.ex.Kosovo. Så är det inte. Jag talade om den grupp,t.ex. kosovoalbaner, som kan förvänta sig ettnegativt beslut. Jag anser att det vore bättre fördem att få ett startbidrag och att kunna komma igång med en verksamhet eller ordna bostad i sittgamla hemland än att sitta kvar ytterligare etthalvår eller i och sedan blir utvisadetill sitt hemland. Det var den gruppen människorsom jag tyckte skulle vara bättre betjänt av att få ettsådant bidrag.Anf. 133 HANS ()replik:Herr talman! Förslaget har uppfattats på det sättsom jag angav. Om nu vill förändraeller modifiera förslaget får vi se vad hanspartikamrater säger om detta. Det här förslaget haruttryckts på ett mycket burdust sätt. Det har ocksåfått berättigad kritik.Anf. 134 Kulturminister ():Herr talman! Jag har inte tidigare varit informeradom den diskussion i som Hans GöranFranck har deltagit i.Vi i har ju varit mycket aktiva i olikainternationella sammanhang för att bidra där vikan. Vi var ett av de pådrivande länder som såg tillatt det blev en konferens i i UNHCR:s regii . Dessa aktiviteter ledde fram till attUNHCR fick sin första appell uppfylld med nyabidrag från olika stater. är den andra appellenute . Den lyder på . Egentligen hade organisationräknat fram att behovet var en miljard US-dollar.Den har varit inriktad på atthjälpen bör samordnas via UNHCR. bör också delta i detta arbete för attdet skall få största effekt. I den mån kanbidra när det gäller bör vi naturligtvisgöra det.Hans Göran säger också att vi bör följaUNHCR:s olika rekommendationer. Det är ju bl.a.bakgrunden till hur vi har hanteratkosovoalbanerna här i Sverige.Flyktingkommissarien har vädjat till oss att intestänga våra gränser och att vi åtminstone skall ge etttemporärt skydd. Detta har följt till dess attflyktingkommissarien sade att vi kundebörja fatta beslut om kosovoalbanerna igen.När det gäller viseringsfrågan har jag träffatUNHCR:s representant här i och möttförståelse för det beslut som den svenskaregeringen fattat.När det gäller utredningen om etniskdiskriminering i arbetslivet är det förslaget ute påremiss. Vi utlovade redan i förraregeringsförklaringen att vi skulle komma medförslag för att motverka etnisk diskriminering iarbetslivet.Anf. 135 HANS ()replik:Herr talman! Jag räknar med att inte bara jag utanäven andra europarådsdelegater skall få tillfälle attför regeringen lägga fram mer ingående ochkonkret material om den socialautvecklingsfonden. Jag hoppas verkligen på ettpositivt ställningstagande till detta. Här ges detverkligen goda möjligheter att göra praktiskainsatser och att få de ekonomiska resurserna fördet. Utöver det jag nämnde vill jag säga att dentotala lånepotentialen i den här fonden för enfemårsperiod är 6 miljarder ecu.Det är riktigt att flyktingkommissarien har ansettatt länderna skall ta emot flyktingar och inteanvända sig av visumtvång. Vi har tidigare, bl.a. iInvandrarpolitiska kommittén, ansett att det inte ären riktig och framkomlig väg att använda sig avviseringsvapnet i flyktingpolitiken.Jag medger att det nu kan finnas enundantagssituation, där man skulle kunna göraavsteg från denna princip. Då fordras dock att mangör kraftfulla insatser för att ge skydd åt inte minstde många kosovoalbaner som verkligen är utsattaför trakasserier, förföljelse och förtryck. Det är ensvår och viktig uppgift att se till att det inte uppstårnegativa verkningar.De övriga frågorna, om den organiserade rasismenoch om hets mot folkgrupp, kommenterades inte avstatsrådet . Jag skulle önska att hon ocksåpå den punkten gav kommentarer.Anf. 136 Kulturminister ():Herr talman! Det har tidigare givitsbesked i denna kammare om att regeringen intekommer att föra fram förslag till, förenklatuttryckt, förbud mot rasistiska organisationer.Vad sedan gäller viseringsfrågan och dekosovoalbaner som av politiska skäl kan haskyddsbehov var det ju en viktig del av regeringensbeslut att göra det möjligt att ge dessa skydd här iSverige.Anf. 137 HANS ()replik:Herr talman! Det förslag som framlagts av förrejustitiekanslern är inte ett förslag omorganisationsförbud, utan har en annan karaktär.Därför riktar jag frågan till om honställer sig negativ eller positiv till det förslaget.I en debatt som vi hade här med justitieministerGun ställde hon sig inte direkt avvisandetill förslaget. Jag undrar nu var ståri den frågan.Anf. 138 Kulturminister ():Herr talman! Jag är medveten om att det inte gällerett förbud mot rasistiska organisationer, och jagsade att detta var ett förenklat uttryck. Jag ärnegativ till det förslag som har framlagts avutredningen. Däremot tycker jag att man möjligenkan höja straffsatserna för sådana som begår brottoch som har anknytning till olika rasistiskayttringar.Förste vice talmannen anmälde att Hans GöranFranck anhållit att till protokollet få antecknat atthan inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 139 HANS ():Herr talman! Det som jag skall säga hör mesthemma under orden ''m.m.'' i rubriken över dettadebattavsnitt.Emigrantinstitutets chef har storerfarenhet av vad som hände med svenskarna iUSA. Han har i sin senaste bok gjort försök attjämföra denna svenska emigration med senare årsimmigration til vårt land. Han visar vilka parallellersom kan dras och var sådana inte kan dras. Hannoterar för svenskarnas del följande:''Föräldrarnas positiva attityd gentemot ''the publicschool' och engelska språket bottnade iövertygelsen om att barnen måste blikonkurrenskraftiga, att invandrarens språkliga ochkunskapsmässiga handikapp måste elimineras.Denna övertygelse är en viktig förklaring till attsvenskarna på lång sikt lyckades hävda sig så väl iAmerika. Tron på skolans möjligheter skapadeockså en bildningstradition som sände tusentalsarbetarbarn till specialskolor och universitet. Etttungt pris för denna beundransvärda utveckling var''andragenerationskomplexet'. De utbildadeemigrantbarnen tog nämligen ofta steget fullt ut tillengelsk enspråkighet. Den tvåspråkighet somomhuldas här hemma och som gjort mångainvandrarbarn halvspråkiga i två språk, hadeendast begränsad utbredning blandsvenskättlingarna i . ''Beijbom pekar också på att svenska kyrkor,framför allt Augustanakyrkan, liksom äventidningar och organisationer bland emigranternauppvisade en dualism. Dels organiserade sigsvenskarna tillsammans i det nya landet, delspåskyndade man härigenomassimilationsprocessen. framhölls attvad man borde göra i det nya landet var att få jobboch bli en så god medborgare som möjligt. Det varen dualism som man väl då inte var riktigtmedveten om.Beijbom säger tankeväckande att i det modernaInvandrar-Sverige har ungefär en lika storproportion av befolkningen utländska rötter somden svensk-amerikanska andelen av i föddapersoner . När antalet i av iSverige födda personer och deras barn var uppgick det till 1,2 miljoner, ochSverige hade då ca 6 miljoner invånare. Vi haraldrig någonsin annars haft en så nära relation tillett annat land. Nästan varenda familj hade dånågon kontakt på den andra sidan.Vi har tittat ganska mycket på vad som hände medsvenskarna i , men vad hände med Sverigegenom denna relation? Jag tror att den har haft storbetydelse i många avseenden, inte minst fördemokratin.När var i hade jag anledningatt påminna om den kung som gjorde slut påfrihetstiden. Den tidens parlamentariska arbete äri stor utsträckning bortglömt. Vi har övervärderatengelska och franska filosofer -- vi hade själva enstark tradition.En annan faktor som jag tror är undervärderad iden svenska demokratins tillkomst är alla de brevsom kom från de svenska invandrarna i Amerika.Man talade där om landets frihet, om desskonstitution och om dess demokrati, och det fick ettoerhört stort genomslag. De 1,2 miljonermänniskorna hade oerhört många kontakter här.Jag tror att vi för litet har studerat detta.Jag undrar ibland varför vi firar Delawareminnet --kolonin i var ju en ''blindtarm''.Anledningen är mycket enkel. villesvenskar i storsvenskt fira svenskakrigarkungar och instiftade detta jubileum. 50 årsenare måste man naturligtvis på ömse sidor avAtlanten upprepa detta jubileum och likaså år 1988igen. Men Delawarekolonin hade en mycket litenbetydelse.Vad vi skulle behöva är ett jubileumsfirande av denstora emigrationen. Den naturliga utgångspunktenborde vara den första massemigrationen, tillBishop 1846. I denna by finns det finastesvenska kulturminne utanför våra nationsgränser.Att så skett är en tillfällighet. Byggnaderna var påväg att förfalla, men de har bevarats genom insatserav från och av och andra i . Här finns en möjlighet attgöra en koppling.Det är tankeväckande att, som jag gjort, vistasi de trakterna. Där fanns Augustanakyrkan ochfinns fortfarande , som haft enoerhörd betydelse för svenskheten i . I det inte längre någon svenskkurs där.Augustanakyrkan har gått upp i den lutherskakyrkan. Augustana tilldrar sig fortfarande ett stortintresse bland svenskättlingar, men den dagligasvenskheten finns inte längre.Jag tror att det är viktigt att försöka fundera överhur det tar innan en invandrargrupp släpperdet man hade med sig från hemlandet, även omkanske en känslomässig bindning finns kvar. Vi harrätt mycket att lära av detta.Jag hade med anledning av tillfälle attuppmärksamma , föreningensgrundare. Han var nästan glömd; jag hittade hansgrav, trots att ingen visste var den låg. ErnstBeckman råkade som 25-åring vara i dag när invigdes, och hanfick då representera och Svenska kyrkan.Beckman var den som här i tog initiativettill den stora emigrationsutredningen i början avseklet, och emigrerade han själv. Deimpulser han gav genom böcker och artiklar hadestor betydelse.Beijbom framhåller att det kanske i för storutsträckning är historiker som har sett på dessaförlopp, men för få sociologer ochsamhällsforskare, och att man därför inte riktigtkunnat förstå de samband som uppstår när idéer försöver gränserna. Det finns mycket starka sambandmellan emigration, folkrörelser ochdemokratisträvanden.Jag tror, herr talman, att det är väsentligt att sättain viktiga förändringar i i ett sådantsammanhang. Det skulle också kunna lära oss endel om hur vi bör möta människor som kommer hit,oavsett om det är av religiösa, ekonomiska ellerindividuella skäl. Sådana fanns för de svenskainvandrarna liksom de finns för dem som kommertill vårt land.UtrikespolitikAnf. 140 ():Herr talman! Så lyder omdömet i Förentanationerna hos dem som noga följt den svenska FN-och utrikespolitiken efter regeringsskiftet. Manhar bl.a. noterat hur förändrat sitt röstandei frågor som , nedrustning och nord--syd-frågor. Av andra, som inte innehar sammasakkunskap, kan man däremot få höra uttalandensom: Ja visst skall vi stöjda kandidatur tillSäkerhetsrådet. Vi gillar den socialdemokratiskautrikespolitiken.Inom kort avgörs som bekant frågan huruvidaSverige skall få en av de två lediga platserna ivärldsförsamlingens ledning. Vi socialdemokrateranser det vara av största betydelse att vårt land fårsäte i . harsedan dess grundande varit en hörnsten i svenskutrikespolitik. Vi socialdemokrater har vänt ossmot den ljumhet och tidvisa avoghet som denmoderatledda utrikesledningen visatvärldsorganisationen.I sina första regeringsuttalanden ''glömde'' manbort FN. Omvärlden noterade också det monomantupprepade påpekandet att vår utrikespolitik skullebli mer europeiserad. Vår europeiska identitetunderströks på ett sätt som sände tydliga signalertill folk och regeringar utanför . Frånobehagligt många håll hördes -- och hörs --misstankar om en radikal, inåtvänd kursändring.När regeringen därefter skulle försöka repareraskadan, släppte man pliktskyldigt ifrån sig någraoengagerade fraser.I årets 23 sidor mycket långa regeringsförklaring --det år man söker säte i -- omnämnsFörenta nationerna i två intetsägande meningar avstatsministern. Han ägnar det svenska försvaretfyra gånger så mycket text. Detta var enligt mittförmenande inte en ''Freudian slip'', en ny glömska.Den moderatledda utrikespolitiken har också ifråga om visat sin geografiskaoch humanitära begränsning. Frågan om platsen iSäkerhetsrådet tycks ibland behandlas av moderatastatsråd som ett svårhanterligt och besvärligt arvfrån den socialdemokratiska regeringen.Man har också i handling visat vad man går för ochhur man värderar olika, angelägna FN-initiativ.När generalsekreteraren sände enunderhandsfråga till regeringen om att sända enkontingent ingenjörssoldater till för attsäkra distributionen av katastrofhjälp till svältandebarn, svarade regeringen nej, och detta utankonsultationer med utrikesnämnd, riksdag elleropposition. Man hänvisade till skäl som, om mantoge ta dem på allvar, skulle innebära att både FN:somdöme och andra truppbidragarländers omtankeom sina egna medborgare ifrågasattes. Jag kan intese detta som annat än att regeringen, och därmedtyvärr , svek både FN, som vill stärka sinhandlingsförmåga, och medmänniskor som lever iyttersta nöd.Nästa misstag -- eller var det en medvetenpolitik? -- kom under utrikesministerns närvaro iFN-högkvarteret . Hon fickdär frågan om huruvida skulle kunnatänkas ställa upp för det förslag somgeneralsekreteraren lanserat i sin viktigaprogramförklaring ''En dagordning för fred'',nämligen att generalsekreteraren till sitt förfogandeskulle kunna ha en stående styrka på upp till 1 000man och som, efter godkännande,snabbt skulle kunna sättas in för att säkra fred ellerförhindra konflikt eller krig att bryta ut. ärskeptiskt till detta, sade utrikesministern i NewYork. Hon ogillade förslaget enligttidningsrubrikerna.Genom sitt ensidigt och utan samråd beslutade nejsvek statsministern och utrikesministern densvenska FN-traditionen som alltsedan DagHammarskjölds innovativa initiativ att skapa de blåbaskrarna gått ut på att stärkavärldsorganisationens förmåga.Hade Boutros-Ghalis förfrågan haft ensocialdemokratisk regering i sommottagare, skulle svaret ha blivit annorlunda. Vianser att FN mycket snabbt måste kunnamobiliseras i krigshotande situationer. Om inte FNfår ta ansvaret för den globala freden, riskerar vi attfå stormakter som agerar världspolis i stället. Dettaär ståndpunkter som drevs av Palmekommissionenpå sin tid, och som den nya oberoendekommissionen om gemensam säkerhet och globaltansvar under ledning skalldiskutera.Jag tror att en överväldigande majoritet i dennakammare även när den är fylld med folk, varmtönskar att väljs in i inomkort. Vi socialdemokrater ser det som näst intill ettnationellt intresse. Vi skulle på ett effektivare ochdirektare sätt kunna driva våra hjärtefrågor somgemensam säkerhet, demokrati och mänskligarättigheter, uthållig miljöpolitik och rättvisarevärldsordning. Utan denna globala dimension i vårutrikespolitik kan vi inte bygga något av värde ochbeständighet i eller i Europa.Utan att, herr talman, sia om utgången av detviktiga valet i skulle jag till slut viljahävda följande: blir invalt så är det trotsden nuvarande regeringens agerande och tack vardet grundmurade anseende som vårt land fått underåren som en självständig och solidarisk aktör i detglobala samarbetet.Anf. 141 ():Herr talman! Den svenska utrikespolitiken skallvara en klar röst för mänskliga rättigheter, frihetoch demokrati. Så hette det iregeringsdeklarationen som avlämnades för envecka sedan.Skall vara, sägs det. Men är det så? I förra veckanhade utrikesministern besök av sin tunisiskekollega. Jag vill fråga utrikesministern om hon dåtog upp tillståndet i när det gäller demänskliga rättigheterna till diskussion.Kommer regeringen att stoppa den svenskavapenexporten till ? En rad rapporter ompolitiska arresteringar och tortyr har kommit frånTunisien. har bevakat tvåmassrättegångar mot totalt 279personer. Hela bevisningen bestod av erkännandenframtvingade under tortyr. Det borde väl föranledaen svensk reaktion.År 1991 exporterade vapen till länder somBrasilien, , , , ,, och , länder där demänskliga rättigheterna bevisligen kränks -- i flerafall mycket grovt.Sverige har 1991--1992 beviljat u-krediter till ,, , , och Pakistan.Dessutom har , , , --fram till FN-embargot -- och fåttexportkrediter.Så stöder regimerna i , vilkamassakrerar folk i Östimor, ochSumatra, i där regimen fortsätter att förföljaoppositionella, i Brasilen där militären mördargatubarn -- för att nämna några exempel. Skalldetta få fortsätta?Om regeringen menar allvar med sin deklarationatt den svenska utrikespolitiken skall vara en klarröst för mänskliga rättigheter, frihet och demokratimåste en radikal förändring i vapenexporten ochkreditgivningen ske.Ett annat exempel på den bristande konsekvenseni regeringens utrikespolitiska hantering avdemokrati och mänskliga rättigheter är dispensernasom den givit för export till sade i sitt betänkande atthandelsförbudet skulle kunna upphävas när detföreligger en bindande överenskommelse om eninterimsregering i och att dispensernasjälvfallet inte skall ges i avsikt att kringgåinvesteringsförbudet så länge de politiskaförhållandena i landet motiverar en restriktivtolkning av förbudet. Förhållandena i harinte förändrats. Någon interimsregering har intebildats . Det som utrikesutskottet föreslog ochriksdagen antog skall alltså stå fast.Under de senaste månaderna har regeringenemellertid godkänt ett antal dispenser åt företagsom ansökt om tillstånd att skicka varuprover tillSydafrika. Ett av de mer uppseendeväckande fallenär företaget -- treansökningar. Företaget har skickat 10 resp. 1 tonpapper till och tagit betalt försändningarna. avstyrkte förstansökan, men den beviljades senare av regeringen.Atlas har ansökt om en generell dispens frånhandelsförbudet. ANC har klart uttalat att ensådan inte är önskvärd.Hur tänker regeringen göra med Copcosansökan? Är det demokratins ellerhandelsintressets röst som skall tala?Den 12 oktober var det Columbuslandsteg på en ö i . Det betydde börjanpå av kolonial utplundring och folkmord påindianerna. Och folkmordet fortsätter än i dennadag. har krävt attregeringarna på den amerikanska kontinentenstoppar mord på och misshandel avursprungsbefolkningen. ''Massmord påursprungsbefolkningen kan ha minskat i omfattningunder de gångna 500 åren, men har aldrig slutathelt'', heter det i Amnestys rapport med anledningav 500-årsjubileet.Vad har regeringen gjort för att påverkaregeringarna i Nord-, Syd- och ?Kan vi förvänta oss något initiativ för indianernasmänskliga rättigheter införUrsprungsbefolkningarnas ?Till sist: bombade Turkietstaden i . Många människordödades, och 20 000 av stadens 90 000 invånareflydde. Såvitt jag vet har inte den svenskaregeringen eller utrikesministern sagt någonting omdenna barbariska handling. Varför har den svenskaregeringen tigit om dessa turkiska bombningar avKurdistan och kurderna? Varför harutrikesministern tigit om dessa brott mot demänskliga rättigheterna?Anf. 142 Utrikesminister ():Herr talman! Jag kan konstatera, att om Sverigeblir invalt i säkerhetsrådet sker det trots PierreSchoris inlägg här i kammaren . Jagtillbringade i undergeneralförsamlingens generaldebatt och träffadesåväl generalsekreteraren som en serieutrikesministrar, med vilka jag hade samtal. Jagkan rapportera att ställning i FN är god.Herr talman! Världen genomgår för närvarandedramatiska förändringar och står inför stora, delvisnya utmaningar. Men låt oss inte tillåta att denoptimism som väcktes av frihetens revolution i östvänds till en ny pessimism på grund av dagensproblem.Trots bakslag och inrotade svårigheter håller vi påatt bygga upp en ny ordning i världen, såsom ursprungligen avsåg.Trots ekonomisk turbulens i ochpolitiska konflikter i håller vi på attbygga upp en ny europeisk samarbetsstruktur, somvilar på gemensamma värderingar. Gemensamsäkerhet har blivit möjlig sedan denkommunistiska mardrömmen förflyktigats.Utvecklingen mot fred och välstånd går på sina hållfrustrerande långsamt, men sedanandra världskriget har och världens folk engemensam färdriktning. En internationell samsynhåller på att utvecklas kring principerna omdemokrati och fri marknadsekonomi somförutsättningar för folkens välgång. Ett annat skältill optimism är att erfarenheten visat att inganationer är dömda till att fastna i en evig cykel avfattigdom, underutveckling och politiskt våld.Åtskilliga har genomgått enanmärkningsvärd utveckling från absolut fattigdomtill relativt välstånd under en mycket kort tid.Denna utveckling har möjliggjorts genom ett starktökat utbyte med omvärlden.Vi har efter öst--väst-konfrontationens upphörandesett en väsentlig ökning av det internationella ochregionala samarbetet. Om de regionalasamarbetsmöjligheterna tillvaratas på rätt sätt blirregionens samverkan byggstenar i en globalintegration. Trenden går mot en öppnare värld,ekonomiskt, politiskt och kulturellt.Detta är också huvudfåran i den europeiskautvecklingen. Trots på sina håll svårlösta problemser vi att såväl Väst- som har engemensam färdriktning. I rörsvårigheterna mera frågan om takten i denekonomiska och politiska integrationen än ettifrågasättande av det samarbete som gradvisutvecklats sedan . Jag tror inteatt någon kan vända tillbaka denna utveckling avallt närmare samverkan, även om det finnsnationalistiska nostalgiker som skulle viljaavskärma vad de ser som sin nations eller gruppsexklusiva intressen.Alla nationer är numeraeuropeiserade i den bemärkelsen att vi vid sidan avvår regionala och nationella identitet har utvecklaten tredje, övergripande identitet av gemensammaintressen och gemensamma förhoppningar. Försvensk del har vi gjort det inomEuroparådet, EFTA och ESK. Vi önskar nu fullt utdelta i det europeiska samarbetets kärna,Europeiska gemenskapen. Kanske man kan talaom en gemensam konsumentrevolution i Europasom inte bara rör ekonomi och politik utan ocksåkultur och kommunikation.Det är just detta som är problemet i . På grund av det ekonomiska och politiskaarvet efter kommunismen har man där ännu intekunnat etablera en europeisk tredje identitetutöver den nationella och regionala. På många hållhar man emellertid gjort stora framsteg vad gälleratt skapa en livskraftig ekonomi och politiskdemokrati. , och ärsnart redo att fullt ut inträda i den europeiskagemenskapen.Trots omställningens svårighetsgrad har de friamarknadsmekanismerna börjat fungera. IMF spåren tillväxt av i genomsnitt avreformekonomierna i Öst- och . IVästeuropa har vi ett stort och ofrånkomligt ansvarför att underlätta reformverksamheten i öst, bådegenom bistånd och genom ett öppet utbyte. Försvensk del tar vi huvudsakligen detta ansvar iBaltikum, där också de ekonomiska reformernaskjutit fart.När vi nu ser tillbaka på det gångna samarbetsåretfinns det anledning att särskilt peka påfrihandelsavtalen med , ochLitauen, tillkomsten av det baltiskainvesteringsprogrammet, det intressanta ochväxande suveränitetsbiståndet, stödet till debaltiska valutorna, återbetalningen av guldet ochsist men inte minst bestämda diplomatiskastöd till de baltiska länderna när det gäller kravetpå ett snabbt tillbakadragande av de före dettasovjetiska trupperna.I dessa reformländer kan man tala om en växandeeuropeisk integration och växande europeiskidentitet. På vissa andra håll har emellertidnationalistiska strömningar tagit överhanden. Närnationalismen hävdas med våld, som i det före dettaJugoslavien, får den inte bara lokalt förödandekonsekvenser utan blir också en påfrestning förhela det europeiska samarbetssystemet.ESK och EG har inte med politiska medel kunnatstävja inbördeskriget i .