prot · GF0957 · 1992-02-04 00:00:00 — Jag får tackakommunikationsministern för svaret, även om jaginte tycker att det är tillfredsställande.Min fråga har föranletts av de mycket stora ochsnabba förändringarna i och påNordkalotten, där en ökad öst--väst-handel kanförväntas, främst i och de tätbefolkaderegionerna på . Det finns ett stortintresse i t.ex. Murmansk- ochBelomorskregionerna av att öka handelsutbytetmed de skandinaviska länderna.Vi vet också att en del järnvägsförbindelser i dethär området förbättras för att kunna utnyttjas istörre utsträckning. Problemet med att skapajärnvägsförbindelser direkt med är delsbanans beskaffenhet, dels de olika bredderna påjärnvägen, dvs. att den är smalare på den svenskasidan än på den finländska. Det har också tidigarevarit många problem med det här. måste manomlasta vagnarna, och om det skall bli möjligt attfortsätta med transporterna här måste vagnarnaockså kunna omaxlas i . Det var en delav frågan som jag inte tyckte att jag fick svar på.Anf. 160 Kommunikationsminister ():Fru talman! Det här är en region som är hårtdrabbad av konjunkturnedgången,strukturrationaliseringar och annat, och regeringenär oerhört intresserad av att på alla tänkbara ochrimliga sätt bidra till att hela skall kunnaleva. Då är det mycket viktigt att infrastrukturen ärbra och konkurrenskraftig. Problemet när detgäller just Haparandabanan är den minskandetrafiken. Jag bad departementet att ta framunderlag, och det visade sig att det 1988 passerade10 699 vagnar på . Antalet vagnarminskade till 9 699, till 8 513 och år1991 till 7 517, då man var nere på . Detär den dagsaktuella utvecklingen.Som säger, är utvecklingen iÖsteuropa mycket lovande på många sätt. När detsker en trafikutveckling som är positiv, när detuppstår ett tryck på den här banan, är jag beredd attvidta alla relevanta åtgärder för att man skall kunnamöta den utvecklingen och se till att infrastrukturenstår i samklang med behoven. Problemet ärhur man skall få en ökad trafik på banan, inte attöka de administrativa insatserna. Man kan lägga inbanan i stomnätet, men det bidrar inte på ettsärskilt positivt sätt till den näringspolitiskautvecklingen i Haparandaområdet. Vi måste varamera kreativa än så, . Vi fårtillsammans, med alla goda krafter, jobba för attstärka den här regionens näringspolitiska växtkraft,bl.a. genom en framsynt politik på det ekonomiskaområdet, och när det blir ett tryck på banantrafikmässigt skall vi ta itu med den också.Anf. 161 ():Fru talman! För att få ett ökat tonnage på bananmåste man vidta vissa åtgärder. Vad som harhänt är att vagnarna måste axlas om. Det här harman klarat vid gränsen mellan och ,och därför är det viktigt att vi också klarar det iHaparanda. Om vi inte gör det kommer tonnagetknappast att öka. Det vore därför framsynt att vidtadessa åtgärder när det gäller bangården iHaparanda. Enligt de beräkningar som också SJhar gjort tyder vissa prognoser på att volymen kanöka fram om de åtgärder som vi harpekat på skulle vidtas.Anf. 162 Kommunikationsminister ():Fru talman! Ja, , jag är beredd attvidta åtgärder som kan bidra till att infrastrukturenblir attraktiv för ökad godstrafik till bl.a.Murmanskområdet. Men jag tror faktiskt att heltandra åtgärder också måste till. Det kan vara ennödvändig åtgärd när trafiken ökar, men det ärlångt ifrån en tillräcklig åtgärd för att man skall fåtill stånd den utvecklingen, som vi alla vill ha.Vi skall inom regeringen på olika sätt lägga framförslag som skall stödja den regionen. Jag är självinriktad på att komma upp till det distriktet -- dethar jag lovat vid en uppvaktning -- för att studeraden här saken på plats. Jag har en positiv inställningtill att i det området vidta åtgärder som är relevantaför att trafikutvecklingen skall kunna bli den som vialla hoppas på.Anf. 163 ():Fru talman! Både pressen och de personer somuppvaktade kommunikationsministern var ganskaförhoppningsfulla efter uppvaktningen. Jag hoppasverkligen att det också skall bli resultat av den.Jag har suttit och lyssnat på ett par frågedebatterdär man har diskuterat kostnaderna förvägunderhållet, osv. Jag förstår problemen meddet. Men här har man en möjlighet att få den tungatrafiken från vägarna, åtminstone delvis.Om man kan öka trafiken på Haparandabanan fårman också en ökad trafik på stambanan, och detskulle också vara en klar fördel.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på frågorna 1991/92:344 och 350 omden planerade järnvägstunneln genomHallandsåsen m.m.Anf. 164 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig om denplanerade tunneln genom kan flyttasfrån till Margaretetorpstrakten.Vidare har frågat mig hur jag avsermedverka till att miljökonsekvenserna blir allsidigtbelysta vid utbyggnaden av västkustbanan.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Banverket har utarbetat olika förslag tillsträckningar av järnvägen genom , ochdessa förslag är ute på remiss. Ettantal olika förslag har presenterats, och syftet meddet remissförfarande som nu genomförär att för- och nackdelar i de olika alternativen skallbelysas av remissinstanserna. Något beslut om enslutlig sträckning genom har ännu intefattats.Det nu planerade läget för tunneln genomHallandsåsen är inte på något sätt avgörande förvilken lösning som slutligen väljs på sträckangenom upprättar alltidmiljökonsekvensbeskrivningar vid nybyggnationermen även vid väsentliga ombyggnader av befintligjärnväg. Dessa beskrivningar ser jag som ennaturlig del av utredningsarbete. Då detgäller sträckningen genom haröversiktliga miljökonsekvensbeskrivningarupprättats för de alternativa sträckningar som ärute på remiss. När med utgångspunkt iremissvaren har reducerat antalet tänkbarasträckningar kommer mer komplettamiljökonsekvensbeskrivningar att upprättas för dekvarvarande alternativen. Genom dessamiljökonsekvensbeskrivningar och genom det nupågående remissförfarandet kommer enligt minmening miljökonsekvenserna att bli allsidigtbelysta.Anf. 165 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaretpå min fråga.Anledningen till min fråga tillkommunikationsministern är att banverketsutredningsförslag om dubbelspårets sträckninggenom är ettmycket stort allmänt diskussionsämne, blandpolitiker, inom , och inte minstfaktiskt bland allmänheten.Allmänheten har engagerat sig mycket hårt i denhär frågan. Man har bildat en opolitisk förening vidnamn framtid. Man haröverlämnat en namninsamling med ca 4 000underskrifter till kommunledningen i Ängelholmtill förmån för järnvägssträckningen längs ochen placering av tunneln i säger att tunneln skall placeras i ,och man är inte beredd att ändra på detta. Jag hörnu att kommunikationsminister uttalaratt något beslut om en slutlig sträckning genomÄngelholm ännu inte har fattats. Jag är välmedveten om att man inte har gjort det.Vidare anser kommunikationsministern att detplanerade läget för tunneln genom Hallandsåseninte på något sätt är avgörande för vilken lösningsom väljs för sträckan genom . Jag villdärför ställa en följdfråga. Kan man tolka svaretsom att kommunikationsministern har bestämt sigför att tunneln skall ligga på det ställe som man nuhar planerat?Anf. 166 ():Fru talman! Jag vill tackakommunikationsministern för svaret.Jag ställde frågan eftersom debatten omVästkustbanans upprustning och sträckning genomHallandsåsen och har kommit in i ettintensivskede. De många förslagen på sträckninggenom medför allabetydande konsekvenser för miljön, närboende ochmänniskor verksamma i de berörda områdena. Detär därför intresset för frågan är så stort ochdebatten har blivit så intensiv.Statsrådet ser det som en naturlig del av banverketsutredningsarbete att upprättamiljökonsekvensbeskrivningar vid järnvägsbyggenoch framhåller i det här fallet att översiktligasådana redan har utförts. Efter den remissomgångsom nu pågår kring de framlagda alternativen,menar tydligen statsrådet att mera konkretamiljökonsekvensbeskrivningar skall göras över dealternativ som då kvarstår. Det är självfallettillfredsställande och nödvändigt. Jag anser ändockatt stora brister råder i grundplaneringen för ett såomfattande projekt som detta.Banverket har vid planeringen arbetat lokalt bit förbit och kommun för kommun utan den, som jaganser, nödvändiga kopplingen och samordningenmellan kommuner och regioner. Exempelvis tycksdet som om planeringen nära nog slutförts norr omoch genom innan man över huvudtaget har tagit sig an problemen söder om åsen ochgenom . Detta är inte bra och har letttill en svårhanterlig situation för politiker ochallmänhet i området. Tiden är nu mycket knapp,och den mycket komplicerade debatten har blivitirriterad och svårhanterlig för alla.Varför har det blivit så här? Vad är statsrådetberedd att göra för att komma till rätta medproblemen, ovissheten och den oro som så många känner? Vad finns det för möjligheter attgenomföra förändringar i sträckningen och ävennär det gäller miljöhanteringen i den här frågan?Anf. 167 Kommunikationsminister ():Fru talman! Jag vill säga rent allmänt att denplanerade sträckningen genom avbanverket har bedömts vara den optimalasträckningen. En mycket viktig faktor sompåverkar tunnelns läge är möjligheter att iframtiden ha en station längs . Påden här aktuella sträckningen är det möjligt, menmed en mera östlig dragning skulle inte fånågon station längs . Det här är enviktig trafikpolitisk fråga i sammanhanget som maninte kan bortse från.Jag har följt debatten via tidningsklipp och har settatt det finns ett mycket starkt folkligt engagemang.Det är på ett sätt mycket bra att så är fallet. Detär viktigt att vi som politiker kommer med tydligasignaler. Den här frågan befinner sig emellertid förnärvarande på ett beredningsstadium. Avkonstitutionella skäl är jag förhindrad att ingripa iden här typen av förvaltningsärenden.Jag vill gärna säga att det har förvånat mig somkommunikationsminister att det i ett antal ärendenligger till på det här sättet. I själva verket liggerregeringens möjligheter att påverka, litethårdraget, när det lett fram tillexpropriationsärenden. Jag menar att det är enmycket tveksam hantering att det skall vara så. Jaghåller med frågeställarna om att man på något sättborde se över regeringens möjligheter att påverka.Vi kan konstatera hur det är.Banverkets förslag till dragning genom Ängelholmskommun har remitterats, och kommunhar anhållit om förlängd remisstid till utgången avmars månad detta år. Dessutom har kommunenbegärt ett mer detaljerat underlag avseende vissa avdessa alternativ. Det kommer remissinstanserna attfå före februari månads utgång.Anf. 168 ():Fru talman! Man har från uppfattat attdet klart har sagts att tunneln skall ligga vidFörslöv. Samma uppfattning harkommunledningen och vår landshövding , som vi var på besök hos.Det vore bra om man kunde få ett besked om detfanns en möjlighet att flytta tunneln tillMargeretetorpstrakten, eftersom sträckningen dåskulle bli helt annorlunda. Vad man eftersträvarmed ett nytt dubbelspår är att få en så rak bana sommöjligt.Jag vet att kommunikationsministern inte kan svarapå detta, men ändå låter det som om skullevara det alternativ som kommer att gälla. Mendetta är ett gammalt problem, och det finnsproblem med halka över åsen . Man harkanske därför trott, att där järnvägen drarfram är bästa läget. Vi kan inte göra något och fåen annan sträckning om vi inte kan få besked omman kan ändra tunnelns förläggningAnf. 169 ():Fru talman! Jag finner att statsrådet delar desynpunkter jag framförde när det gällerplaneringen och beredningen av detta ärende, ochkanske motsvarande ärenden på andra håll. Devisar sig ofta bli mycket komplicerade. Det finnsbrister, och jag finner det också tillfredsställandeatt kommunikationsministern är beredd att se översättet att hantera så här allvarliga och svåra frågor.Men det som de facto är viktigt är det som jag ocksåframhöll, nämligen samordningen mellankommunerna.Här säger kommunikationsministern att tunnelnhamnar där den nu uppenbarligen tycks hamna,och att det beror på . Där har mantydligtvis gjort upp med , ochäven när det gäller området norr därom, innan manöver huvud taget var på det klara med hur mantänkte sig den vidare framfarten söder om åsen.Det är det som är kärnan i det hela och som harskapat den näst intill omöjliga situation sompolitiker och allmänhet i befinner sig i.Det viktiga är nu att få fram alternativa förslag föratt sedan pentrera dem noggrannare.Anf. 170 Kommunikationsminister ():Fru talman! Vi bör uppmärksamma det som nuändå gäller, nämligen att tar fram ettantal olika förslag till sträckningar som sedan går utpå remiss för att man skall få denna folkligaförankring och en debatt om sträckningen ochdessa viktiga frågor. Vi kan också konstatera attden lagstiftning som gäller för planärenden äroerhört kraftfull. Den ger staten oerhört starkainstrument för att främja optimalajärnvägsdragningar.Jag påpekade i den förra delen av svaret att mankanske bör se över rutinerna eller principerna för ivilka lägen regeringen skall göra en bedömning osv.Dessa ärenden kommer till regeringen i ettmycket sent skede.Fru talman! Jag vill slutligen säga att det planeradeläget genom inte är avgörande förvilken lösning som skall väljas på sträckan genomÄngelholm. Det tror jag är det viktigaste beskedsom jag kan ge till de två frågeställarna i dag.Anf. 171 ():Fru talman! Det är många som anser att det ärmycket viktigt var tunneln placeras. Jag vill ställaen sista fråga till kommunikationsministern. Gördet någon nytta om kommunledningen kommer påbesök hos kommunikationsministern i ,eller skulle man kunna tänka sig attkommunikationsministern kunde komma ner på ettbesök till vår kommun för att diskutera den härproblematiken?Anf. 172 ():Fru talman! Kommunikationsministern säger attregeringen kommer in i ett sent skede. Jag förståratt det är så, men det är inte tillfredsställande.Kommunikationsministern säger också att det ärviktigt med folklig förankring. Vi har erfarit attdetta är mycket viktigt, eftersom situationen ärmycket svårhanterlig i dag.Kommunikationsministern säger också atttunnelgenomgången inte är avgörande för hur detskall gå sedan. Då kan ju frågan jag ställde, som jaginte fick svar på, tas upp igen, nämligen om det ärmöjligt att komma med något annat förslag än justnågot av dem som har lagt. Det finnsnämligen vissa sådana tankegångar som harkommit in i bilden, eftersom de andra har verkatsvåra att genomföra av olika skäl.Anf. 173 Kommunikationsminister ():Fru talman! I det här läget kan jag bara lova en sak,och det är att jag inom de ramar som konstitutionenger mig skall titta på detta ärende och väga in allarelevanta synpunkter som kommer frånremissinstanser när det blir ettärende på mitt bord. Jag kommer alltså att göradet.När det gäller möjligheten att komma med andraförslag får de i så fall riktas till . Det äralltså inte en fråga för regeringen. Jag tror att detvore oerhört värdefullt om man kunde hitta någotav de nu aktuella förslagen och samla opinionenomkring de. Det vore det bästa sättet att snabbt fåi gång dessa arbeten och se till att den här järnvägenkommer till stånd så fort som möjligt.Anf. 174 ():Fru talman! Jag finner att det finns möjligheter här,om man i det här arbetet i remissomgången kankomma fram till någonting som kan ena. Det är inteför sent att vinna förståelse för detta.Sedan vill jag bara säga att det inte är fråganom att ifrågasätta den satsning som regeringen nugör på de framtida järnvägsnätet. Vi delaruppfattningen att den är nödvändig när man tänkerframåt. Det är frågan om att försöka få till stånd ensträckning och ett arbete inför denna sträckningsom gör att människor kan få förtroende för det.Detta saknas . Jag tror att det är bra attkommunikationsministern vet hur förhållandenanu är i kommun.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1991/92:334 omeffektiviteten i vårt bistånd till BaltikumAnf. 175 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser vidta för att ökaeffektiviteten i vårt katastrofbistånd till Baltikum.Till en början vill jag lämna en kort redogörelse förleveransläget beträffande den svenska hjälpen tillde tre baltiska staterna. Däremot avser jag inte gåin på bakgrunden till biståndet utan vill här hänvisatill min redogörelse i i år.Den sammanlagda hjälpinsatsen till Baltikumuppgår till 60 milj.kr. varav 54 milj.kr. katastrofanslaget och 6 milj.kr. det bilateralaanslaget för insatser i . Avdetta belopp har kommit i åtnjutande av 30milj.kr., av 15 milj.kr. och av 15milj.kr. fördelat på varor enligt följande:Litauen: Inköp av mediciner för 8 milj.kr. beredsför närvarande av SIDA tillsammans med enkonsult. Specifikation för inköp av kraftfoder för 7milj.kr. har överlämnats till jordbruksministerietför accept.Lettland: Vete för 5 milj.kr. har levererats med båti två omgångar i år.Kraftfoder för 9 milj.kr. har upphandlats ochskeppas med början . Specifikationerför inköp av sjukvårdsmateriel till ett belopp av 1milj.kr. har avhälsoministeriet i överlämnats till SIDA förinköp.Estland: Korn för 5 milj.kr., eller , harbörjat skeppas i omgångar med start den 27 januarii år. Ett belopp på 5 milj.kr. för inköp avpetroleumprodukter har satts in på EstlandsRiksbanks konto i svensk bank, och enligt uppgiftfrån vår ambassad i har inköp påbörjats.SIDA har för 6 milj.kr. beställt mediciner ochmedicinsk utrustning på basis av de specifikationersom hälsoministeriet i överlämnat. Påestnisk begäran, som inkom till SIDA den 28januari, kommer 4 milj.kr. att finansiera utrustningför produktion av enklare läkemedel. Därutöverhar av de 10 milj.kr. som utfästs för att underlättabränsleimporten till 4 milj.kr. anlände till 3 840 tonolja. Jag vill påpeka att den del avbiståndsinsatsen, som gäller olja, är liten jämförtmed övriga insatser. Trots detta är det den insatsensom fått all medial uppmärksamhet.Så till fråga om effektiviteten i vårtkatastrofbistånd till Baltikum.Under slutet av uppstod en helt ny ochmycket svår ekonomisk situation som kan liknas viden katastrof i f.d. och i Baltikum.Varje katastrof är att se som en unik händelse, somkräver sin särskilda uppmärksamhet. Således är deprinciper som vägleder vårt handlande ikatastrofsituationer i allmänhet relevanta även försituationer i . Det förstasteget måste i allt seriöst katastrofarbete vara attidentifiera behoven. Först därefter är det möjligtatt bedöma vilka åtgärder som måste sättas in föratt tillgodose dessa behov dels på kort sikt, dels påmedellång sikt, så att nya katastrofer kan undvikasi framtiden.Med andra ord -- effektivt hjälparbete måste varabehovsstyrt. Villigheten att hjälpa kan vara stor,som i fråga om hjälpen till , men om devaror som skickas inte kan användas är det intemycket bevänt med hjälpen. Jag vill således påståatt det närmast är att se som ett axiom att allthjälparbete börjar med att se till behoven, och intetvärtom. Detta arbete kan ta olika lång tidberoende på omständigheterna. Hjälparbetet iBaltikum har således krävt ett flertal kontaktermed myndigheterna på plats, vilket gjort attleveranserna fördröjts mer än vad vi räknat med.Det är inte bara vi i som fått erfara hurhjälparbetet fördröjts. Vi delar denna erfarenhetmed många andra länder. Trots dessa initialasvårigheter har varit först med sinahjälpinsatser i Baltikum.Samtidigt vill jag nämna att erfarenheterna frånden senaste tidens arbete är sådana att vi funnitbehov av att förstärka vår organisation ochberedskap för handläggningen av katastrofärendenavseende . En särskildarbetsgrupp har således på min inrådan tillsatts förkoordinering och planering av de insatser sombehövs för att tillmötesgå de akuta behoven.Dessutom kommer gruppen att bättre kunnatillgodose behovet av information omkrisförhållandena i vårt närområde.Anf. 176 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret på minfråga. Jag ställde frågan på grund av att statsrådetden i ett frågesvar till mig sade, attregeringen avsåg att redan före årsskiftet ge snabboch effektiv katastrofhjälp till de baltiska staterna --till , och . Men ingen hjälpkom till de baltiska staterna . Av denredovisning som statsrådet nu gav framgår att hjälpbereds, att hjälp har levererats eller är på väg. Menalla de data som nämndes i svaret är från slutet avjanuari, dvs. en månad efter , dåAlf gav mig besked här i kammaren. Vadvar det som ''hängde upp sig'', så attkatastrofbiståndet inte kom iväg ,som det var tänkt?Anf. 177 Statsrådet ():Fru talman! Vi hade, som man säger, en mission --dvs. en delegation -- i och i mittenav december. -- jag hoppas att jagkommer ihåg rätt datum -- kunde delegationenleverera sina intryck och vad man kommit fram tillunder överläggningar med regeringarna ochrepresentanter för regeringarna i ochLettland. Under alla omständigheter fattades detden ett beslut om att detta nu snabbtskulle kunna ske.Det låter som om jag vill vältra över något slagsskuld på och -- de länder som förstvar aktuella -- när jag säger att det tog väldigt långtid för oss att få besked om vad man i dessa länderverkligen ville ha. Jag förstår opinionen, eftersomman kan tycka att det väl bara är att åka dit med entankbåt med dieselolja eller tjockolja. Men detta ärinte fallet. Om vi säger att det är fråga om enenergileverans motsvarande ett värde av 4 milj.kr.,måste vi låta bestämma exakt vilken typ avolja man vill ha -- och detta varierade faktiskt frånvecka till vecka. Jag kan bara som exempel nämnaatt det skulle vara dieselolja, och den18 januari skulle det vara tjockolja. Den 21 januarivar jag nästan desperat på grund av allatidningsskriverier, så det var då vi satsade 5 milj.kr.direkt i en bank, så att mottagarna själva kundeköpa oljan. skrevs avtalet.Jag beklagar detta, men min ärliga vilja och tron attdetta skulle ske snabbt fanns där. Det viktiga förmig var ändå att man inte skulle komma och sägaatt det inte fanns något beslut, att det inte fannsnågon vilja från vår sida -- den viljan fanns förejulhelgen. Hade det gått så snabbt som det skulleha kunnat gå, hade det, , funnits oljahos mottagarländerna före den 1 januari 1992.Anf. 178 ():Fru talman! Jag är alldeles övertygad om att det ärsom statsrådet säger. Men jag frågade den 10december om regeringen hade överlagt medrepresentanter för balterna om vilken hjälp sombehövdes, i vilken form den skulle ges och hur storden behövde vara för att bli effektiv, och då svaradestatsrådet obetingat ja på frågan om sådanaöverläggningar hade ägt rum. Han svarade attregeringen hade överlagt med balterna och att manhade fått besked om vad dessa önskade sig mest avallt, vilka varor det gällde och vilka grupper sombehövde hjälp. Trots det var det något som hängdeupp sig.Det är ju alldeles klart, som statsrådet säger, atterfarenheterna är sådana att man nu skallundersöka hur man skall förstärka organisationen.Detta framgår av svaret.Anf. 179 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror i och för sig inte att enbart enförstärkning av vår organisation kommer attinnebära att snabbheten blir påtaglig.Låt mig berätta att -- jag kaninte säga exakt vilket datum -- före det att dennämnda delegationen kom hem och före det att denhade gett sig i väg, hade jag bett attambassadörerna för , och Litauenskulle besöka mig, och det gjorde de. Jag sade: Talanu om vad ni vill ha, så skall ni få det! Jag skall ivarje fall se till att det fattas beslut. Då nämndesmediciner, kraftfoder och också olja, men behovetvar då inte så akut som sedan blev fallet. Jag sadetill dem att om de ville ha medicin måste de ocksåtala om vilka mediciner de ville ha, ge migspecifikationer. Jag förstår det dilemma de dåråkade in i, eftersom de behövde allt. En debattuppstår då naturligtvis mellan de olika facken inommedicinen, och alla säger vad just de behöver.Innan man kommer fram till beslut har det, skulleman kunna säga, runnit åtskillig olja genomledningarna. Men jag vill betona att vi var först därav alla hjälpande länder.Anf. 180 ():Fru talman! På vilket sätt skall den förstärktaorganisationen kunna se till att det nu blir ensnabbare handläggning av katastrofärendena idenna del av världen, ?Anf. 181 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker inte att vår handläggning avdetta ärende har varit senfärdig.