prot · GG0948 · 1992-12-18 00:00:00 — Som sade i sittanförande har regeringen haft överläggningar medSocialdemokraterna om denna fråga. Det varnaturligt, eftersom problemen härrör från densocialdemokratiska regeringstiden.I den proposition som regeringen nu har lagt framföreslås att staten skall garantera att banker ochvissa andra kreditinstitut kan fullgöra sinaförpliktelser i rätt tid. Regeringen föreslås få ettbemyndigande att besluta om stödåtgärder somsäkerställer detta åtagande.Stöd skall kunna lämnas dels för fortsattverksamhet i institut som man bedömer varalångsiktigt livskraftiga, dels till rekonstruktion elleravveckling av institut som inte bedöms kunna levavidare. Stödet skall utformas på ett affärsmässigtsätt och så att statens långsiktiga kostnaderminimeras. I princip skall statens kostnader bärasav det institut som erhåller stöd.Stödsystemet skall omfatta samtliga banker medsvensk oktroj. Här ingår också ett antalutlandsägda banker. Utöver banker föreslås ävenvissa kreditinstitut med statlig anknytninginnefattas i systemet. När stödet ges till en bank kanockså hänsyn tas till bostadsinstitut och finansbolagsom är dotterbolg till banker. Endast iundantagsfall skall det bli aktuellt att ge stöd direkttill sådana bolag.Statens åtagande föreslås omfatta ett institutssamtliga förpliktelser. Riskkapital och evigaförlagslån omfattas dock inte. Inte hellerförpliktelser som uppenbarligen inte är förenligamed en sund bankverksamhet. Det statliga stödetskall kunna lämnas i former som bedöms lämpliga ivarje enskilt fall. Det kan bli aktuellt med t.ex.garantier, olika typer av lån ochaktiekapitaltillskott.Stödet skall förenas med olika villkor som statenställer upp och krav på motprestationer såsomgarantiavgifter, rationaliseringar, nedsättning avaktiekapitalet, begränsning av aktieutdelning m.m.Det blir en uppgift för regeringen och den nyamyndigheten att i varje enskiltfall avgöra hur villkoren bör utformas. Utskottethar dock velat markera vikten av att villkorenutformas så att det statliga stödet återvinns.De statliga åtagandena kommer att bli omfattandeoch kan uppgå till åtskilliga miljarder kronor. Detgår emellertid inte nu att beräkna kostnaden föråtagandena. Utskottet tillstyrker därför attregeringen bemyndigas att besluta om stöd tillbanker och andra kreditinstitut i erforderligomfattning.I en reservation har representanter för Nydemokrati föreslagit att eviga förlagslån skallomfattas av statens åtagande. Utskottet delar pådenna punkt regeringens bedömning att evigaförlagslån har karaktären av riskkapital, bl.a.eftersom de har obegränsad löptid och kananvändas för förlusttäckning. De bör därför enligtutskottets uppfattning inte omfattas av statensåtagande.Socialdemokraterna begär i en reservation engenerell granskning av de s.k. fallskärmsavtalenoch avgångsvederlagen och att möjligheten attupphäva dem skall undersökas. Jag har fullförståelse för den kritik som från olika håll riktasmot dessa avtal. Avtalen har också kritiserats avfinansministern. Hon har dessutom, somkammarens ledamöter känner till, tillsatt enutredare för att undersöka de avtal som gällerNordbanken. Utredaren skall ta reda på om detfinns möjligheter att upphäva avtalen ellermöjligen få någon jämkning av ingångna avtal.Socialdemokraternas agerande på denna punktfinner jag litet märkligt. Alla dessa avtal tecknadesunder den socialdemokratiska regeringstiden. Demest uppmärksammade finns i den statligaNordbanken, där regeringen viaFinansdepartementet borde ha haft full insyn.Regeringen tillsatte styrelserna och var t.o.m. medom att avskeda en del av direktörerna som hadedessa avtal.Det vore konstigt om inte den dåvaranderegeringen kände till dessa avtal, men den gjordeingenting åt dem. En förklaring kan möjligen varaatt det började närma sig val och dessa frågor varför känsliga för att tas upp då. Man sköt det helaframför sig. Att då i efterhand komma och verka idet närmaste oskuldsfull och ha synpunkter på hurden nuvarande regeringen skall agera för att städaupp efter dessa avtal, tycker jag äranmärkningsvärt. Därför har jag ingen förståelseför den reservation som Socialdemokraterna har påden här punkten.Ny demokrati har reserverat sig för att det statligastödet skall villkoras av krav på radikalrationalisering och effektivisering och attfinansiella nyckeltal skall användas som villkor förstöd. I reservationen begär de dessutom attförutsättningarna för en finansiell försäkring börutredas.Dessa förslag är enligt utskottets uppfattning redantillgodosedda genom vad som föreslås ipropositionen. Sålunda understryks där att kravskall kunna ställas på rationaliseringar i de berördainstituten och att finansiell försäkring också kankomma till användning.Socialdemokraterna har i en annan reservationtagit upp frågan om tillsättande av en bredberedning om bankkrisens internationella karaktäroch om dess nationella förlopp och verkningar.Utskottsmajoriteten avstyrker det kravet medhänvisning till att regeringen avser att inom korttillsätta en utredning om utvecklingen påkreditmarknaden.Denna skall också få i uppdrag att analyseraorsakerna till de nuvarande problemen och ävengöra jämförelser med utvecklingen i andra länder.Utredningen skall vidare analysera de effektersituationen på kreditmarknaden har medfört ochkan väntas medföra för övriga delar av ekonomin.Med den skrivningen tycker vi attSocialdemokraterna är tillgodosedda på denpunkten.Ny demokrati har förenat sig medsocialdemokraterna i utskottet om krav på enutredning om en allmänhetens bankombudsman.Det här kravet har Socialdemokraterna framförtflera gånger tidigare, medan däremot Nydemokrati , , när vibehandlade finansutskottets betänkande som togupp den här frågan, inte ansåg att någon utredningvar påkallad. Då röstade Ny demokrati motSocialdemokraternas exakt likalydande yrkandehär i kammaren.Jag vet inte om Ny demokratis ledamot inäringsutskottet har missuppfattat frågan, men detfår vi väl besked om vid omröstningen, om inte förr.Eftersom regeringspartierna har kommit iminoritet i utskottet har de en reservation tillförmån för ett avslag på den socialdemokratiskamotionen.Ny demokrati har också reserverat sig för enutredning som skall tillsättas för att skapaförutsättningar för en effektiv konkurrens genommångfald i banksystemet. Utskottet har avstyrktdet yrkandet med hänvisning till att ändringar isyfte att bl.a. öka konkurrensen har föreslagits ifråga om förvärv av aktier och beskattning vidombildning av filialer.När dessutom träder i kraft ökar ocksåförutsättningarna för konkurrens från utländskakreditinstitut. Det är vidare en uppgift förFinansinspektionen och att följautvecklingen av pris- och konkurrensförhållandenainom bankväsendet. Dessa frågor kan ocksåkomma att belysas av den aviserade utredningenom utvecklingen på kreditmarknaden.Ny demokrati vill också att reglerna för bankernaskall ses över i syfte att kunder inte i onödan skallförsättas i konkurs. Utskottet avstyrker detyrkandet. Utskottet anser att det visserligen kankrävas av kreditinstituten att dessa gör en normaloch riktig kreditprövning och även överväger omkonkurs i enskilda fall är det bästa alternativet ellerej. Men det slutgiltiga ansvaret för kreditgivningenmåste alltid ligga hos det enskilda kreditinstitutet.Därför har utskottet avstyrkt dettamotionsyrkande.Herr talman! Mot bakgrund av att regeringen nuföreslås få ett vidsträckt bemyndigande och kankomma att göra betydande åtaganden för statensräkning för att stödja banksystemet, har regeringenaviserat att den regelbundet kommer att informerariksdagen om de åtgärder som man kommer attvidta.Vi i utskottet anser att det är mycket viktigt att ensådan rapportering sker hit till i denna,ur finansiell synpunkt, mycket stora fråga.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande nr 16med undantag av mom. 11, där jag yrkar bifall tillreservation nr 6.Anf. 61 ()replik:Herr talman! Utskottets ordförande sade att haninte förstod varför vi socialdemokrater hadereserverat oss på de punkter som behandladefallskärmsavtal och krav på en bred utredning kringden finansiella krisen.Jag sade i mitt inledningsanförande att vi måste sepå den här typen av frågor med stor ödmjukhet ochstor öppenhet. Det är väldigt många människorsom känner sig oroade. Jag har den alldelesbestämda uppfattningen att vi via olikaparlamentariskt breda utredningar måste delgeallmänheten vad som har hänt, när det gällerfinanskrisen.När det gäller fallskärmsavtalen, nämnde RolfDahlberg att dessa kom till under densocialdemokratiska regeringens tid. Densocialdemokratiska regeringen medverkadenaturligtvis inte till att teckna några avtal. RolfDahlberg vet mycket väl hur ett företag sköts. Vihar sagt att det skall skötas på affärsmässigagrunder. Den typen av avtal görs oftast upp mellanen VD och en ordförande.Anf. 62 () replik:Herr talman! När det gäller fallskärmsavtalen ärdet riktigt att den förra regeringen naturligtvis intekan lastas för de avtal som är tecknade utanför denstatliga sektorn. Där har den aldrig haft någoninsyn.Jag nämnde att staten ägde i den statligabanken, Nordbanken, , om jagminns rätt. Staten tillsatte styrelse och ordförande.När det började gå snett 1990, bytte man direktörernästan en gång . bytte manockså ordförande i banken. Det vore underligt ominte de som hade av aktierna påbolagsstämman och hela makten i denna bank,hade någon som helst uppfattning om vad som höllpå att gå så snett i den stora banken. Varför frågademan i så fall inte?De som följt detta i , som undersökt dethela och beskriver det dag för dag i tidningen,kan läsa hur den dåvarande finansministern var involverad i de krisskeende somförekom i Nordbanken . Vadgjorde regeringen i det läget? Den gjordeingenting, utan först efter valet kom man ochkrävde av den nya regeringen att den skulle börjasopa upp efter det som skett tidigare.Anf. 63 ()replik:Herr talman! Diskussionen rör sig om en enskildbank, nämligen Nordbanken, och hur vi harhanterat den frågan. Jag tycker att vi skall hanteraalla banker och företag på precis samma sätt.Därför är fallskärmsavtal, oavsett vem som harträffat dem, av ondo. Vi måste kunna kräva att fåinsyn för allmänheten och de skattebetalare somskall vara med och betala denna fest. Det är dettajag tycker att vi skulle kunna vara överens om.Anf. 64 () replik:Herr talman! Jag tror att vi är överens på denpunkten. Den typ av stötande avtal som vi sett intebara inom Nordbanken utan också inom andrabanker och kreditinstitut är inte något som någonav oss här tycker är bra och ställer sig bakom.Varför jag tar Nordbanken som exempel beror påatt staten via regeringen där hade det direktaansvaret. Det är därför som det är så underligt attregeringen var så passiv vid detta tilfälle och integjorde någonting när det gällde den statliga bankenNordbanken.Herr talman! Det är ju ändå i den banken som destörsta och mest häpnadsväckande avtalen hartecknats.Förste vice talmannen anmälde att BirgittaJohansson anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 65 (nyd) replik:Herr talman! berörde en del av vårareservationer och avslutningsvis också vårinställning, vilket jag får anledning att återkommatill i ett senare anförande.Rolf tog upp frågan om vårt agerande närdet gäller tillskapandet av en allmänbankombudsman och en utredning om detta. Hansade att vi i utskottet hade hanterat frågan på ettvisst sätt, och att vi i dagens läge kommer att röstapå ett annat sätt.Bakgrunden är tyvärr den, , att jaginte deltog i näringsutskottets hantering av dennafråga. Den gick utan mitt deltagande som ettyttrande om avslag vidare till finansutskottet. Därhade vi inte kommunikation i detta ärende. Vi blevuppmärksammade på detta genom beslutet iförrgår, och kunde biträdaSocialdemokraternas förslag om tillsättande avdenna utredning, vilket vi också nu kommer attgöra.Anf. 66 () replik:Herr talman! Jag skulle gärna vilja att RolfDahlberg något kommenterade de krav påpreciseringar som jag har begärt i Vänsterpartietsmeningsyttring.Jag är väl medveten om att man inte kandetaljreglera ett sådant här stöd och att det måsteanpassas efter varje enskilt fall. Men vi har redaninnan riksdagsbeslutet fattats hamnat i endiskussion. Det finns väl inte någon näringslivssidaeller någon näringslivstidning där man inte förtomfattande diskussioner med utgångspunkt frånWASA:s köp av hela Bohusbanken. Frågan är omhuruvida detta är en åtgärd för att föra in Finaxunder denna bankstödsnämnd, in i statens varmatrygga famn eller garanti. Man har dragit parallellertill andra affärer och visat på svårigheten att hjälpai det ena fallet men inte i det andra.Jag tycker att man måste undvika återkommandediskussioner av den typen och ett ifrågasättande avde goda principer som redovisas i propositionen --konkurrensneutralitet, så låg kostnad som möjligtför staten, osv. Det är rimligt att regeringen, sålångt det är rimligt att kräva, återkommer med ettförslag till preciseringar. Jag tycker inte att den harlämnat sådana, och vissa remissinstanser delar minuppfattning härvidlag. Det gäller både villkoren förstödet och villkoren för att återvinna stödet.Anf. 67 () replik:Herr talman! Jag vill först säga att jag uppskattarRolf L arbete i utskottet med dennaproposition. Han har en avvikande mening när detgäller en mer i detalj utformad reglering av hurstödet skall ges. Han efterlyser perciseringar.Det problem utskottet har haft vid allauppvaktningar, vilket väl känner till,är att så många som möjligt vill komma understatens varma täcke och krypa in och må gott.Problemet är att varje nyanländ som kryper inkostar ytterligare tiotals miljarder i garantier. Dethar gjort att gränsen för vad staten kan åta sig attgarantera måste dras någonstans. Jag kan gärnasäga att jag för min egen del anser att regeringentrots allt har sträckt sig oerhört långt ipropositionen. Att sträcka sig ytterligare är alltförsvårt.Rolf L vill att man i förväg preciserar mer.Jag tror inte att är mäktig att göra dessapreciseringar. Man måste rimligen uppdra åt dennya och regeringen att utformadessa regler. har sedan att falla tillbakapå det löfte och det krav som utskottet ställt sigbakom, att regeringen till skallrapportera vad som händer i varje enskilt fall närdet gäller den här propositionen.Jag tror att kommer att få en mycket godinformation. Jag förutsätter att regeringenverkligen följer denna uppmaning.Anf. 68 () replik:Herr talman! Inte heller jag tror att ärmäktig att klargöra detta i plenum, och det har viheller inte begärt från Vänsterpartitet. Denna delskall skickas tillbaka till regeringen, så attregeringen får göra dessa ansträngningar med deberedningsresurser som den har till sitt förfogande.Sedan vill jag rätta till vad som eventuellt är enmissuppfattning. Det lät på som attjag skulle tala för att man skall göra fler åtagandenoch ta in fler banker eller fler institut under dettaskydd. Jag delar regeringens ochmajoritetens uppfattning att statens långsiktigakostnader, och även de kortsiktiga, bör minimeras.Det är inte rimligt att staten skall gå in och ta handom bankerna och finansinstituten och städa uppefter deras stora köpfest och champagneyra. Det ären nödåtgärd som måste vidtas.Det statliga engagemanget måste begränsas så långtdet går. Statens knappa resurser borde kunnaanvändas till mer angelägna åtgärder än till att setill att bankväsendet fungerar.Anf. 69 Statsrådet ():Herr talman! Den kris vi nu upplever i detfinansiella systemet har sin utgångspunkt iutveckligen . Dennödvändiga och önskvärda avregleringen avkreditmarknaden skedde i en miljö som innefattadehög inflation och höga marginalskatter.Vi gick också i från en sträng kontrolloch liten rörelsefrihet för den finansiella sektorn avreglering. Det ledde i sin tur till enkreditexpansion där volymen krediter steg, mättsom andel av bruttonationalprodukten, från 90 %år . Denna expansionanvändes till mycket stor del för investeringar påfastighetsområdet -- investeringar som, vilket manegentligen redan då borde ha insett, var ohållbara.Av min beskrivning framgår att det politiskasystemet måste ta sin del av ansvaret försituationen. Om man driver en politik som innebär hög inflation och vidmakthållerhöga marginalskatter, med höga avdragsvärden,kommer man i en situation som den vi har råkat i.Det finns all anledning att göra en nogrannbedömning av orsakerna till vad som har inträffat.Jag avser därför att tillsätta en utredning som skallbelysa bakgrunden till dagens problem, effekten påsamhällsekonomin av vad som har inträffat, samtäven tillsynens roll, och därvid kunna föreslåeventuella förändringar vad gäller tillsynensinriktning.Effekten av utvecklingen inom den finansiellasektorn har letttill att uppblåsta tillgångsvärden faller. Det harinneburit att säkerheten för banklånen har gått ner.Kreditförlusterna kan uppskattas till ungefär 100miljarder kronor för perioden --1992. Det ärsjälvklart att detta i sig påverkar samhällsekonominpå ett negativt sätt, något som kanske oftaunderskattas i allmän samhällsekonomisk analys.De problem som situationen orsakar är för detförsta en sämre fungerande kreditförsörjning,vilket inte minst drabbar mindre och medelstoraföretag på ett sätt som verkligen inte är önskvärt idagens situation. För det andra riskerar insättareoch andra fordringsägare att råka illa ut om ingetgörs, vilket i sin tur, för det tredje, innebär ett hotmot betalningssystemets stabilitet.Eftersom staten har och måste ha ett ansvar för ettstabilt och väl fungerande betalningssystem, är detdärför rimligt att staten i ett sådant läge vidtaråtgärder, oavsett att vi alla självfallet anser att dethade varit bra att slippa detta.Det är ingen önskad situation vi har kommit i. Menvi är där, och vi måste vidta åtgärder. Vi måste göradet i syfte att förbättra och garanteraförutsättningarna för en tillfredsställandekreditförsörjning, främst för de mindre ochmedelstora företagen, vilka är mer beroende av detsvenska banksystemet än de allra största företagen.Vi måste göra det för att skydda insättarna och ävenövriga fordringsägare, vilket är en förutsättning förett fortsatt svenskt och internationellt förtroendeför det svenska finansiella systemet.Regeringen fick vid sitt tillträde i fjolärva problem som redan uppstått i den statligt ägdaNordbanken. Regeringen fick också ganska snabbtta tag i de problem som uppstått inom Förstasparbanken. Vår ambition var då att noga övervägavilka åtgärder som erfordrades, men vi fick vidtaåtgärder i de fall som inträffat.Vi var naturligtvis klart medvetna om att det skullekomma en punkt i den utvecking vi kunde se vadgällde kreditförlusterna, där den allmänna oronskulle kunna leda till nödvändigheten av meromfattande åtgärder från statens sida för att kunnabevara förtroendet för betalningssystemet.Regeringen konstaterade i mitten av septembermånad att vi nått till en sådan punkt. Därmed laderegeringen fram det förslag som behandlas iriksdagen.Det är viktigt att slå fast att ärendet som sådantunder har förberetts inomFinansdepartementet. Så fort som vi såg detnödvändigt att vidta åtgärder av mer omfattandekaraktär tog vi snabbt fram en promemoria medförslag till åtgärder. Den promemorian var den somsedan i realiteten skulle bli en proposition tillriksdagen. Det skedde självfallet efter diskussionermed såväl som . Vieftersträvade och fick också en förankring hosSocialdemoraterna.Förslaget remitterades, om än , ochdet genomfördes olika former av andra kontaktersamt hearingar. Det är ett ärende som är välförberett. När förslaget bordlades i kammarenframfördes det synpunkter på att man kanske skullehaft en längre motionstid, eftersom det var alltförkort tid att sätta sig in i ärendet. För var och en somföljt vad som hände måste det stå helt klart att manredan av promemorian kunde sluta sig till vadpropositionen skulle innehålla, och så blev det juockså. Det fanns alltså god tid för riksdagensledamöter att förbereda olika former avsynpunkter.Det är självklart ändå inte önskvärt att lägga framförslag med en förkortad motionstid. I normalfalletskall så god tid som möjligt ges till beredning, menvi menar att det är oundgängligen nödvändigt attnu, före juluppehållet, fatta beslut, för att på detviset få en stabilitet och för att bevara förtroendetför betalningssystemet.Det förslag som har lagts fram för riksdageninnebär att för det första en garanti lämnas för attsvenska banker, deras dotterbolag och vissa andrakreditinstitut skall kunna fullgöra sina förpliktelseri rätt tid. Detta är ett åtagande som måste till -- engaranti, om man så vill beteckna det. Jag vet att detförekommer diskussioner, inte minst i andra ländermed kanske andra legala traditioner, om hurstatens utfästelser skall tolkas. Men garantin ärfullkomligt ovillkorlig. Den lämnas ''rakt'' för deinstitut som omfattas av garantin. Garantin innebäratt kan fullgöra sin uppgift att varatillhandahållare av likviditet, i ett läge där en bankfår problem med att infria sina förpliktelser,eftersom att vet att staten i sin turgaranterar förpliktelserna. Därigenom kommervarje institut att kunna infria sina förpliktelser i rätttid.Det är viktigt att slå fast att garantin inte omfattarägarkapital. I olika media, inte minst i Aktuelltssändning i går, skapades en bild som kunde geintrycket att förslaget kan komma att syfta till attskydda ägarnas kapital. I likhet med vad som gällerför all annan företagsverksamhet, innebär ettrisktagande att ett ägarkapital kan gå förlorat omverksamheten ger ett sådant resultat. Det finnsalltså ingen garanti till ägarkapitalet.För det andra innebär förslaget olika former avstödmöjlighet. Man kan skilja på två fall. När detrör sig om banker och andra kreditinstitut sombedöms ha en överlevnadsmöjlighet , ochsom ger ett positivt överskott av sin normalaverksamhet men som under något eller några årdrabbas av mycket stora kreditförluster, finns detnaturligtvis anledning att ge olika former av stöd isyfte att hjälpa institutet att överbrygga periodenför att därefter kunna leva vidare.Det är emellertid lika självklart att det stöd som i såfall kommer i fråga skall återbetalas, som att enavgift betalas när det är fråga om garantier. För attkunna välja att ge stöd skall staten också kunnaställa krav på åtgärder som förbättrarverksamhetens resultat och som leder till en bättrestruktur. Det kommer inte att gå att beställa stödoch utan vidare få det.I vad gäller de icke livskraftiga företagen på detfinansiella området blir det fråga om att genomförarekonstruktioner, att behålla livskraftiga delar ochatt möjligen avveckla icke livskraftiga delar, för attinfria den ursprungliga garantin. Vid en avvecklinggäller det att den genomförs i ordnade former.De stödmöjligheter som föreslås i propositionenskall kunna ges under ytterligare någraförutsättningar. En förutsättning är att kostnadernaför staten och därmed för skattebetalarnaminimeras. Vi skall se till att så långt möjligt hållanere utgifterna för staten. Självfallet skall stateninte heller eftersträva att bli ägare. Vi skall utformaåtgärderna på ett så konkurrensneutralt sätt sommöjligt, bl.a. genom att rekonstruera eller avvecklaicke livskraftiga institut och genom att se till att deövriga, de livskraftiga, får stöd genom åläggandensom innebär att återbetalningen sker på ett sådantsätt att konkurrensen i så liten utsträckning sommöjligt snedvrids.Rolf L frågade tidigare i debatten omomfattningen av stödet. Det går inte att förutsäga.Jag vill inte heller ge mig in på några spekulationer,speciellt som det kan bli fråga om garantier somomfattar ett stort kapitalbelopp, somförhoppningsvis aldrig behöver betalas ut.Belastningen på statens budget kommer därmed attbli förhållandevis liten. Det går inte att göra någonuppskattning, och jag vill inte heller ge mig in pånågon.Låt mig vidare slå fast, att vid tillämpningen av deolika stödformer som kan bli aktuella, kommerregeringen inte att acceptera ett missbruk. Detframgår också klart av propositionen att vi harutgått från att riskerna finns och att de måsteförebyggas.