prot · GF09120 · 1992-05-26 00:00:00 — säger sig ha uppgiftpå att biståndet till skall bli Sverigesstörsta biståndsanslag. Hon frågar på vilket sättbiståndet kan utformas, så att det garanterar endemokratisk utveckling i Sydafrika.Den demokratiseringsprocess som pågår iSydafrika efter årtionden av förtryck ochrasåtskillnadspolitik är mycket glädjande. Till vissdel vill jag hävda att det svenska biståndet tillapartheidpolitikens offer bidragit till detta.Vi fäster stora förhoppningar vid attförhandlingarna i fortgår och resulterar iett demokratiskt . Det humanitärabiståndet till som detta budgetår uppgårtill 310 milj. kr. har nu förändrats, för att bättrebidra till att förhandlingsprocessen kan fortgå ochtill planering för ett framtida demokratisktSydafrika.Förhandlingsprocessen och hur kan stödjadenna diskuterades ingående under förra veckansbesök av ANC:s president och vikten av fortsatt stöd till ANC ärotvivelaktigt betydande. ANC är ju en av de bäggehuvudaktörerna i förhandlingarna. Men ,vilket klargjordes under samtalen, kan intefortsätta med det direkta biståndet till ANC, närANC blir ett politiskt parti.Övrigt humanitärt bistånd kan dock fortgå och nyainitiativ prövas för att ge ett fortsatt bidrag till enpositiv utveckling i Sydafrika.När det gäller ett eventuellt framtidautvecklingssamarbete med ett demokratisktSydafrika är det svårt att ange ens någraindikativa planeringsramar. Men biståndet tillSydafrika kommer inte att bli störstabiståndsanslag. I det planeringsarbete omeventuellt framtida biståndssamarbete medSydafrika som bedrivs inom min avdelning hardemokratimålet framhållits som huvudmål. Ettkraftfullt svenskt stöd till att en demokratiskutveckling i befästs och fördjupas finnerjag angeläget.Anf. 175 ():Herr talman! För det första: Vi är ialla fall överens om en sak, nämligen att endemokratisk utveckling i är värd atteftersträva. Sedan är vi inte överens om allting.För det andra: Enligt min mening utgör det en riskatt fortsätta att ge stöd till ANC fram till dess detblir ett parti. ANC har en sorts mellanställning.Det finns en grå zon, som jag tror utgör en fara förden demokratsika utvecklingen. Överdriver jag?Jag stöder mig ju på vissa andra europeiska länder.För det tredje: Jag tycker, herr statsråd, att manskall se verkligheten så som den är. ANC är mycketav en marxistisk organisation. Det ekonomiskautskottet har sagt att utvecklingen och renässansenför en ny kommunism skall växa fram i Sydafrika.Mandela har uttalat att gruvor och monopolföretagskall socialiseras. Med detta avser han de störstabörsföretagen, dvs. av näringslivet.Gruvorna är redan statsägda, men man skallavskaffa de entreprenader och koncessioner somnu finns. Jag tycker att statskapitalism är en dåliggrund för demokrati. Har vi samma uppfattning idetta avseende, eller skiljer vi oss åt?För det fjärde: är ett rikt land. Det är intedet största biståndslandet, men det är stort.Behovet av katastrofbistånd är emellertid oändligtmycket större i andra . Vad harman gjort för avvägningar här emellan? Är detverkligen en vettig avvägning som gjorts? Jag troratt rika länder som kan klarautvecklingen av egen kraft.Anf 176 Statsrådet ():Herr talman! Jag är fullständigt övertygad om attMargit och jag är överens om mer än ensak. Jag tror också att det finns risker med stödettill , men den risken kan kanske ses frånmer än ett håll.ANC har inte tillgång till någon statsapparat ellertill statsbudgeten, och man har som en mycketstor och betydelsefull uppgift att informera de sina,så att säga, om förhandlingsprocessen. För detbehövs naturligtvis resurser. Vi är ju överens om atthur rikt än är, vore det förödande om denprocessen nu skulle gå i stå eller inte kunnafortsätta och vidareutvecklas.Sedan behövde väl egentligen inte vad jag tycker om statskapitalism, för det trorjag är allom bekant. Annars känner jag mig mycketbesviken över min egen förmåga att bedrivaopinion. Jag har inget till övers för statskapitalism.Samtidigt vill jag ha sagt att när jag lyssnar till denutomordentlige , tror jag att hans rörelse -- jag vet inte hur djupt ner, menåtskilliga inom ANC -- inser att är icke dagendå man skall plädera för marxism. Den dagen ärförbi. Det var gårdagen, möjligtvis.Jag vågar faktiskt säga, , att när vihade ett sammanträffande talade varmt om kristendomen och demokratin.Det lät som allt annat än marxistiska tongångar.Jag vill inte på något sätt förringa svårigheternamed att nu omstrukturera biståndet till Sydafrika.Vi har arbetat åtskilligt med det här, och jag hardragit in alla fyra regeringspartierna i denprocessen för att man skall känna sig delaktig.Anf. 177 ():Herr talman! är helt otvivelaktigt enmycket skicklig politiker, och det är klart att haninte talar om kommunismen och marxismen närhan kommer till en borgerlig regering högt uppe inorra . Men tänkesätt, kultur, attityder osv.som har vuxit fram -- och naturligtvisberoende på förtryck -- har lett till att devärderingarna finns. Jag tycker inte att man får varaoförsiktig och nonchalera detta.Det finns all anledning att ge information till allasom verkar i det sydafrikanska samhället, men jagtror att man tar en väldig risk här. Jag hoppas i allafall att statsrådet beaktar riskerna mycket noga iframtiden, så att vi inte stöder fel sida och felutveckling. Jag tror inte att man skall nonchalerariskerna.Anf. 178 Statsrådet ():Herr talman! Jag tar verkligen åt mig detta, attriskerna skall beaktas, och jag vill gärna sägaytterligare en gång att det bistånd som vi gerverkligen skall vara inriktat på demokratisering ochpå en sammanläkning i . Jag tror att det ärviktigt att det ställs resurser till förfogande till bådedemokratisering och sammanläkning.Anf. 179 ():Herr talman! Jag får tacka för att riskerna kommeratt uppmärksammas. Men jag hade en fjärde fråga:Hur har man gjort avvägningen mellan att geSydafrika ett ganska betydande bistånd, samtidigtsom det kommer att inträffa oerhörda katastrofer iandra , på grund av torka osv. ?Hur har den avvägningen gjorts?Anf. 180 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag upprepa vad jag sade idet egentliga svaret. Jag tror och vågar hävda attdet svenska biståndet till apartheidpolitikens offerhar bidragit till den -- som vi nu är överens om --glädjande utvecklingen. Det tycker jag att vi kan taåt oss, och det är också det besked som NelsonMandela och många många andra ger oss.Sedan tror jag att det finns all anledning för oss iSverige att nu rejält och resolut bistå svältens offeri . tar regeringen ett beslut där vi --kraftfullt, vågar jag påstå -- ställer upp på FN:sappell för att hjälpa svältens offer där.Jag är litet rädd för det här att man alltid ställersaker och ting mot varandra, även om jag mycketväl vet att det måste till prioriteringar. MenSydafrika befinner sig i en situation där det voreförödande om inte man får tillräcklig syresättningför att orka vidare.Anf. 181 ():Herr talman! tror jag att vi svenskaröverskattar vår egen förmåga och underskattar dekrafter som faktiskt verkar i det samhälle somhåller på att genomföra mycket mycket storaförändringar. Faktum är ju att den vita regimen intehar råd att misslyckas med vad den håller på attgöra.Det är egentligen där vi har optimismen, att manvill finna en ny grund på vilken svarta och vita kanleva tillsammans. Jag tror t.o.m. att vi med vårhjälp kan göra den anpassningsprocessen svårare,paradoxalt nog.Men det är bra att statsrådet skall gå hem ochfundera över riskerna. Det tycker jag är en brahemläxa.Anf. 182 Statsrådet ():Herr talman! Jag håller med om att den vitaregeringen inte har råd att misslyckas. Men riskenför misslyckande tror jag är större om ANCupplever sig sviket av sin omvärld.Överläggningen var härmed avslutad.34 § Svar på fråga 1991/92:850 om biståndet tillTanzaniaAnf. 183 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om Sverigevid utformandet av det nya samarbetsavtalet medTanzania kommer att beakta frågan om en fortsattdemokratisk utveckling.Regeringsförhandlingar mellan ochTanzania angående ett nytt avtal omutvecklingssamarbete för perioden den 1 juli 1992till hölls i den 26--. Då undertecknades det nyasamarbetsavtalet samt ett antal insatsavtal.Diskussionen vid förhandlingarna rörde sig ihuvudsak om den politiska och ekonomiskareformprocess som pågår i . Densvenska delegationen betonade särskilt vikten avatt denna process fortsätter och fördjupas.På basis av den regeringsinstruktion som densvenska delegationen hade att utgå ifrånunderströks betydelsen av ett pluralistisktsamhällssystem med insyn, ansvarstagande och ettklart regelsystem. Från svensk sida välkomnadessärskilt beslutet om att flerpartisystem skulleinföras, vilket hade tagits någon tid föreförhandlingstillfället. Det var nu viktigt att allanybildade partier tilläts verka och få fram sittbudskap innan allmänna val skulle hållas.En stor del av det svenska biståndet till ,framför allt importstödet, betalningsbalansstödetoch förvaltningsstödet, är direkt länkat till depolitiska och ekonomiska reformerna.Därutöver kan nämnas att flera demokratiinsatserär under beredning. Dessa finansieras från detsärskilda demokratianslaget, vilket totalt för nästabudgetår ökar från 550 milj.kr. till 700 milj.kr.Planerade insatser i inkluderar stöd tillenskilda organisationer som arbetar för mänskligarättigheter, stöd till massmedia, stöd tillrättsväsendet samt valstöd inkl. valövervakning.Jag kan således försäkra om attdemokratifrågan är central i våra förbindelser ochvårt utvecklingssamarbete med Tanzania.Anf. 184 ():Herr talman! Jag tackar biståndsministern försvaret på min fråga. Ett stöd tilldemokratiseringsprocessen och till värnande ommänskliga rättigheter bör inta en central roll i vårtfortsatta samarbete, inte bara med utanmed alla våra biståndsländer.Tanzania har efter påtryckningar inlett ettekonomiskt reformprogram, men för att det skalllyckas är den demokratiska utvecklingen även påmänskliga rättigheternas område helt avgörande.Att hjälpa till med att t.ex. bygga upp friståendedomstolar är väldigt angeläget. Därför var det ettmycket positivt svar som biståndsministern gav.Vi bör nu ställa villkor för vårt fortsatta bistånd.Det är viktigt att de nu påbörjadedemokratiseringsprocesserna omfattar allaområden och att de planerade demokratiska valenfullföljs. Vi bör på allt sätt hjälpa till och ävenpoängtera vikten av att de blir fria och rättvisa.Anf. 185 Statsrådet ():Herr talman! Från svensk sida har vi gjort mycketklart att vi anser att demokratiseringsprocessen iTanzania är oåterkallelig. Vi räknar alltså med enfortsatt fredlig övergång från enpartisystem tillflerpartisystem. Men om det mot all förmodanskulle vara så, vilket vi verkligen hoppas inte blirfallet, att demokratiseringsprocessen spårar ur, harvi mycket frankt deklarerat att det får effekter påbiståndet helt enkelt genom en minskning avsamarbetet.Anf. 186 ():Herr talman! Jag tackar biståndsministern även fördet här svaret. Jag utgår från att regeringen även ifortsättningen bevakar frågorna noga.Överläggningen var härmed avslutad.35 § Svar på fråga 1991/92:793 om byråkratininom polisenAnf. 187 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag är beredd att vidta för att minskabyråkratin inom polisen.Polisen har en central roll när det gäller att skapatrygghet i samhället. Det är därför viktigt attpolisen fungerar väl och sysslar med rätt saker.Regeringen har i årets budgetproposition lagt fasten tydlig målsättning att polisens verksamhet måsteeffektiviseras. Detta är nödvändigt för att kunnabryta utvecklingen mot allt fler brott.Saken har många aspekter. Vi måste få ut fler avvåra drygt 16 000 poliser på gatorna.Arbetsmetoder och teknik måste utvecklas. Denöveradministration som kan finnas på en del hållmåste bantas bort. Ledningen förpolismyndigheterna måste förbättras så att desammanlagda resurserna inom polisen verkligenanvänds på ett sätt som ger resultat i form avminskad brottslighet och ökad trygghet förmedborgarna.Allt detta åstadkommer man naturligtvis inte överen natt. Men , ,genomför vi två stora reformer inom polisen som ärviktiga i det här sammanhanget. Jag syftar på detnya budgetsystemet och den nya regionalaledningsorganisationen. Reformerna innebär endecentralisering av ansvar och befogenheter inompolisen. Cheferna på lokal och regional nivå får etttotalansvar när det gäller att uppfyllaverksamhetsmålen inom ramen för tilldeladeresurser. Detta blir möjligt bl.a. genom att länenoch polisdistrikten får en större frihet när det gälleratt bestämma om hur verksamheten skallorganiseras och hur resurserna skall användas.Avsikten från regeringens sida är attbudgetreformen och reformen av den regionalaledningen skall vara utgångspunkten för ett brettupplagt arbete med att rationalisera ocheffektivisera arbetet inom polisen. För attsäkerställa att rationaliseringsarbetet kommer igång snabbt kommer jag att föreslå regeringen attuppdra åt och länsstyrelserna attutarbeta ett program för att rationalisera ocheffektivisera polisverksamheten inom resp. län.Målet bör vara att åtminstone huvuddelen avprogrammet skall kunna genomföras under loppetav /93. Här kan det bli fråga omåtgärder av många olika slag, både när det gällersjälva polisverksamheten och när det gälleradministrativa och organisatoriska frågor.Jag kommer vidare att ta initiativ till att se överorganisation och uppgifter på central nivå inompolisen. Det är viktigt att på etteffektivt sätt kan verka för att polisen utvecklas ienlighet med de mål och riktlinjer som har slagitsfast av regeringen och . är detklart att den ökade självständigheten på lokal ochregional nivå måste leda till att man kan dra ned påden centrala administrationen. Det är sådanafrågor som översynen skall ta sikte på. Jagöverväger formerna för att snabbt komma igångmed de förändringar som kan ske utan omfattandeutredningsarbete.Åtskilligt är alltså på gång när det gäller attmodernisera och förbättra den svenska polisen.Min ambition är att vi skall kunna se tydliga resultati form av en effektivare polisverksamhet föremandatperiodens utgång.Anf. 188 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Låt mig också gratulera justitieministern för denalldeles utmärkta publicitet som justitieministernhar fått i dagens och de förnuftiga svarsom hon har givit på allmänhetens frågor. Det är ettreportage som speglar en ny tid och framför allt denuppfattning om polisen och dess betydelse somsvenska folket har. Det är något som i alltför litengrad har kommit till uttryck frånregeringsmajoriteten under en del år.Den fråga jag har ställt om byråkratin inom polisenhar varit aktuell . . W. ,den kände kriminologen och professorn vidpolishögskolan, har skrivit en uppmärksammadartikel i . Han hävdar där att Sverigehar världens dyraste och mest byråkratiskapoliskår. För varje polisman på fältet går det i dagdrygt en anställd som sysslar med annat.Jag delar inte helt . W. uppfattningoch i synnerhet inte rubrik lördagenden där det påstods att den svenska polisenär usel. Det är den inte. Däremot finns det mycketsom kan ändras.Den nyordning som statsrådet hänvisar till äralldeles säkert riktig. Det blev en majoritet ikammaren för detta redan under den tidigareregeringen. Men det finns en risk som jag vill ställaen kompletterande fråga om. När man lokalt fårstörre inflytande över processen, finns det en riskför att man inte tar fasta på det som är sånödvändigt, nämligen att kasta ut så mångaskrivbord som möjligt från polishusen i landet ochse till att poliserna kommer ut i direkt polisiärtarbete. Är det möjligt att utöva mer styrning,statsrådet?Anf. 189 Justitieminister ():Herr talman! måste man välja, och då måsteman välja efter den modell som man tror har bästförutsättningar att nå de mål som har satts upp.Självfallet finns det alltid en risk med att delegeraansvar. Men det är en risk man får ta om man vill tatill vara kreativitet och kunskap om lokalaförhållanden, vilka kan komma till sin rätt viddelegering av beslutanderätt och budgetansvar.Samtidigt har regeringen och rätt ochskyldighet att sätta upp mål och riktlinjer förverksamheten, och harskyldighet att följa upp efterlevnaden av dessa måloch riktlinjer. Det är den metoden som måsteanvändas för att få till stånd en effektivisering ochen synlig polis. Det är viktigt att vi ofta markeraratt detta är något vi eftersträvar.Anf. 190 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för detkompletterande svaret. Jag är mycket nöjd medsvaret i sin helhet. Men jag ser också risker.De åtgärder som statsrådet vidtagit redan innan jagställde frågan, i synnerhet innan . W. Perssonskrev sin artikel, är säkert alldeles utomordentliga.Men när i tiden skall dessa mål uppfyllas? Jagföreställer mig att de flesta chefer inom polisen ärmänskliga varelser och som säkert är bra somorganisatörer. Men det är just genomorganiserandet som det har blivit så förtvivlatmycket skrivbordsarbete i stället för det som kallasheter yttre tjänst. Det har medfört att allmänhetentycker sig se alldeles för få poliser ute på gator ochtorg -- inte minst på landsbygden.Anf. 191 Justitieminister ():Herr talman! Vi har från regeringens sida i åretsbudgetproposition lagt fast tydliga målsättningar.Det är målsättningar som skall gälla i den nyaorganisationen fr.o.m. . Det innebärockså att vi via under budgetåret1992/93 skall följa upp att dessa riktlinjer efterlevs.Anf. 192 ():Herr talman! Jag använder den enklaste av allmatematik -- för min egen skull, och inte förjustitieministerns. finns det en byråkrat påvarje polisman som är i yttre tjänst, vilket ju ärbetydligt fler än 7 000 -- många är ju lediga, osv.Det polisiära arbetet utgör en bråkdel av den totalaarbetstiden. När går det att säga att det finnsen byråkrat på, låt oss säga, tre polismän som är utei det direkt polisiära arbetet? Jag underkänner inteutredningsarbetet, men går strävan i denriktningen?Anf. 193 Justitieminister ():Herr talman! Jag tror inte att vi skall gå närmare inpå matematiken. Då måste vi också definiera vadpolisarbete är och på vilket sätt utredningsarbeteicke är att betrakta som polisarbete. Merparten avutredningsarbetet syftar till att klara ut brott.Mycket av det brottsförebyggande arbetet är intesynligt utåt, utan sker mycket med hjälp avkontakter med skola, föräldraorganisationer,sociala myndigheter, osv. Jag är inte beredd attdiskutera de frågorna närmare. Då måste vi haklarat ut definitionerna först.Vår utgångspunkt är, att redan med den nyaorganisationen som införs , skallmöjligheterna öka att minska administrationen.Anf. 194 ():Herr talman! Jag vill passa på tillfället att i korthetberätta att man i ett av landets polisdistrikt gärnavill att personalen är inriktadpå att inte bara sitta vid skrivbordet och görautredningar om redan begångna brott utan också påatt vara ute i det preventiva arbetet och av denanledningen bära uniform redan från morgonen. Pådet viset blir fler poliser synliga ute på stan. Det ären bieffekt. Då kan man i större utsträckningsamordna brottsbekämpningen. Man kan följabrottet från brottsplatsen och så att säga ta det medsig till skrivbordet. Då blir det inte bara enadministratör av den alldeles utmärkta polismansom en gång började i yttre tjänst.Överläggningen var härmed avslutad.36 § Svar på fråga 1991/92:807 om respekten förlag och rättAnf. 195 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att reaktionenskall vara i bättre överensstämmelse med detallmänna rättsmedvetandet när enskilda människoringriper för att hindra brottslig eller uppenbartfarlig verksamhet.Det finns olika bestämmelser som kan aktualiserasi fall av det slag som tar upp. Denkanske mest centrala är brottsbalkensbestämmelser om nödvärn. Den ger den enskilderätt att i självförsvar, men också till försvar avnågon annan, tillgripa allt det våld som inte äruppenbart oförsvarligt. Även om den enskildeskulle använda ett uppenbart oförsvarligt våld,skall han inte straffas om situationen var sådan atthan hade svårt att besinna sig. Om domstolen ändåfinner att gärningen är brottslig skallnödvärnssituationen beaktas vid straffmätningenoch domstolen kan döma ut ett lindrigare straff förbrottet.Jag vill också nämna att det i lagen uttryckligen sägsatt det är en förmildrande omständighet om ettbrott föranleds av ett grovt kränkande beteende.Den bestämmelsen gäller även om det inteförelegat en nödvärnssituation.Nödvärnsbestämmelsen har bl.a. tagits upp avriksdagens justitieutskott vid olika tillfällen.Utskottet har då konstaterat att nödvärnsreglernager en ganska bred marginal till den angripnesförmån och utgör en lämplig avvägning mellanolika intressen. Något skäl att göra sakligaändringar i bestämmelserna har utskottet inteansett föreligga.I fängelsestraffkommitténs slutbetänkande harockså frågan om nödvärn tagits upp. Kommittén harföreslagit att lagtexten skall redigeras om bl.a. isyfte att framhäva nödvärnsrätten tydligare. Jagräknar med att ett förslag på grundval avkommitténs förslag skall kunna överlämnas tillriksdagen under hösten.Anf. 196 ():Herr talman! Jag vill först tacka justitieministerGun för svaret. Frågan ställdesursprungligen av min partikollega . Hon upprördes mycket över enhändelse som relaterades i den 13 maj.Hon skrev frågan men blev hastigt sjukskriven ochbad mig överta den, eftersom jag helt delar hennesuppfattning att man får fel signaler när människorsom försöker ingripa rådigt blir de som råkar illa ut.Det var först när jag läste svaret på frågan som jagförstod att den kanske kunde misstolkas. Det varinte nödvärnsrätten som hade upprört oss i dettafall. Jag skall kort relatera bakgrunden till frågan.Det var en 16-åring som buskörde på en trimmadmoped tillsammans med några kamrater i ettbostadsområde där många små barn lekte. Envuxen man blev mycket oroad över tilltaget. Hanblev rädd för att en allvarlig olycka skulle kunnainträffa. Och det gjorde det, men inte på det sätthan ens i sina vildaste fantasier kunde föreställa sig.Han sade till ynglingarna att det var riskfyllt, att deinte fick busköra bland småbarnen på gångvägarna.En av mopedisterna smet, men en stannade kvar. ''Stanna här, nu måste vi tala med polisen'', var alltsom mannen hann säga, innan ett knä träffade hansansikte och en tung verktygslåda av plåt träffadehans nacke. , som mannen heter, lyckadestrots detta hålla i pojken tills ett par grannar komtill undsättning.I dag ligger mannen som ville skydda småbarnen påKarolinska sjukhuset i s.k. järnkrona. Han fårtillbringa minst på sjukhuset. Sjättekotan är intryckt. till och hanhade blivit förlamad för livet.Anf. 197 Justitieminister ():Herr talman! Jag känner väl till detta fall. och jag skall naturligtvis inte diskuteranågra detaljer. Just i detta fall, som harinträffat och är mycket tragiskt, har inte denrättsliga processen startat ännu.Det är svårt att utöver allmänna sociala aspekterföra en närmare diskussion om ifall vi har någrabrister i lagstiftningen. Fallet visar att vi har bristeri vårt samhälle, när vi inte lyckas föra över vad vitycker är normala normer till våra barn och när viinte ser det som en naturlig del att vi i vuxenvärldentillrättavisar de unga. Fallet får sedan visa om detfinns några brister i lagstiftningen. Ingenting tyderännu på detta. Däremot pekar det på andraallvarliga brister.Anf. 198 ():Herr talman! Det jag tycker är värst är att den 16-åring som gjorde detta redan är känd av polisen,och ändå var han ute dagen efter och buskörde påsamma gångvägar bland barnen igen, med sintrimmade moped. Det är omöjligt att fatta 16-åringens reaktion, men det är ofattbart att intesamhället ger andra signaler.Hur kommer det sig att han får fortsätta med sinbuskörning? Varför gör ingen någonting? Hur skallman få människor att våga ingripa och säga ifrån,när reportage i tidningar eller glimtar från TV talarom hur det kan gå? Tycker inte justitieministern,liksom och jag, att det måstebli någon form av reaktion på ett brott av dettaslag? Ynglingen är alltså tidigare känd hos polisenför upprepade brott. Vad har justitieministerHellsvik för förslag till åtgärd?