prot · GF0956 · 1992-01-23 00:00:00 — Med hänsyn till den akuta situationensom råder för många fastighetsägare i Löderupaccepterar verket emellertid att erosionsskydduppförs.Av vad jag nu har redovisat framgår att regeringenoch berörda myndigheter redan har vidtagitåtgärder för att öka kunskapen om sandvandringenvid och att finna lösningar på deproblem som stranderosionen kan leda till.Anf. 62 PER STENMARCK (m):Herr talman! Jag vill först uttrycka min tacksamhetöver utförligheten i statsrådets svar.Jag har i olika sammanhang under en följd av årtagit upp de problem som till stora delar drabbarSkåne, nämligen stranderosionen runt stora delarav kusterna.Fenomenet är långt ifrån nytt. Om man jämförkartor med hurverkligheten ser ut , framgår det klart attstrandlinjen i vissa fall har dragit sig tillbaka långtöver 100 meter.Det är säkert riktigt, som statsrådet säger i sitt svar,att de förflyttningar av sand som vi ser vid Skåneskuster är någonting ''som vi även lär fåleva med''. Men när statsrådet i nästa mening sägeratt ''intensiteten -- -- -- kan variera från tid tillannan'' och att detta kan vara ''fullt naturligt'', ärdet faktiskt värt att understryka allvaret isituationen. Detta är en accelererandeprocess. Skadorna inom är störrenu än de var tidigare. Förfallet går snabbare . Detgör att situationen blir värre.Det är kanske denna tendens som just nu är denallra allvarligaste.Det finns förmodligen flera skäl till detta. Iblandsamverkar de och gör att försämringsprocessenfortsätter på ett okontrollerbart sätt. kan viförmodligen inte heller göra särskilt mycket åt det.Den pågående klimatförändringen med kraftigastormar och ökad våghöjd som följd har sannoliktspelat in.SGU, geologiska undersökning, har i enpromemoria påvisat att antalet dygn under vilkamedelvinden varit underminst har ökat mycket dramatiskt.Uppgifterna gäller visserligen för Kullen, menskillnaderna gentemot exempelvis utanförYstad, där stranderosionsskadorna är som allrastörst, är förmodligen inte särskilt stora.Mycket tyder på att detta är den främstaanledningen till skadorna. I delar av dessa områdenförsvinner ytterligare avkusten. En kombination av hårda vindar och högtvatten, såsom var fallet , göratt förfallet går ännu snabbare. Det gör också attkravet på insatser blir allt större.När statsrådet talar om kusterosioner som ettnaturligt fenomen, är det naturligtvis i sig riktigt.Tidigare statsråd, som jag har debatterat sammafråga med, har sagt att ''naturen måste ha sin gång''.Det är kanske ett litet råare sätt att uttrycka sammasak på.Det här får dock inte tas till intäkt för att vi intemåste lära oss mer om dessa fenomen, i syfte attminimera de negativa konsekvenserna erosionenger upphov till. De ständigt återkommandeöversvämningarna i våra norrländska älvar ellerrasen utmed är också naturliga fenomen.Det hindrar inte att vi söker värja oss mot dem ochsöker hitta lösningar på problemen.För detta krävs också satsning på forskning. Av detskälet är det positivt att regeringen i åretsbudgetproposition föreslagit en förstärkning avSGU:s resurser för den maringeologiskaverksamheten med 5 milj.kr. Det beräknasmedföra nästan en fördubbling av kapaciteten iverksamheten.Jag vill ställa en fråga om något som är väsentligt ijust detta sammanhang: Är detta anslag förforskning eller löpande verksamhet? Hur stor delav detta anslag kan komma det problemområde tilldel som jag här har tagit upp?Herr talman! Det kan naturligtvis alltid diskuterasvem som skall stå för kostnader och vem som skallta ansvaret för de skador som uppkommer. Svaretär förmodligen att många måste göra det. Berördakommuner, främst , har gjort mycket storasatsningar, men kommunen klarar inte dettaensam. Att staten i detta sammanhang också har ettansvar tycker jag är alldeles uppenbart. Dels är detfaktiskt på det sättet att stora delar av deerosionsskadade områdena antingen ärnaturreservat eller naturvårdsområden enligtnaturvårdslagen -- de har blivit det därför attlänsstyrelsen har klassificerat dem som sådana --,dels är dessa områden också allemansrättsligttillgängliga. Det borde rimligtvis ligga också istatens intresse att sådan mark inte bara försvinner,inte minst gäller detta inom ett landskap som redani dag har brist på sådana områden.Naturvårdsverkets förre generaldirektör , som besökte området, menade enligt etttidningsreferat att Löderupsområdet skulle kunnaklassificeras som katastrofområde och att detfaktum att området är ett naturvårdsområde skullekunna ändra tidigare inställning.Jag kan intyga att problemen är betydligt större än den gången.Låt mig få avsluta med att ställa följande frågor:Anser statsrådet att de myndigheter som dethänvisas till i svaret har vidtagit de erforderligaåtgärder som statsrådet talar om för att komma tillrätta med problemen? Delar statsrådet minuppfattning att också staten har ett ansvar i vårsträvan att komma till rätta med dessa problem?Anf. 63 ():Herr talman! Stranden är en ovärderlig tillgång föravkoppling och rekreation. Till Ystads milsvidasandstränder kommer tiotusentalsmänniskor för att få avkoppling och frisk luft ochför att njuta av havet. Detta verkar naturligtvispositivt. Men bilden är inte så positiv och ljus,därför att stränderna i Ystads kommun är bådehotade och på sina håll helt bortspolade. Ävenbebyggelsen är hotad, och viss bebyggelse harförsvunnit ut i havet. Det är bebyggelse som på etttidigare stadium låg på betryggande avstånd frånhavet som har fått känna på naturens oanadekrafter. Det handlar alltså om stranderosion. Ochdet är ett allvarligt och växande problem.Statsrådets svar på interpellationen var nästan baraett jaså. Jag blev litet förvånad över att statsrådetinte tar mer allvarligt på ett sådant stort problemsom detta i verkligheten är. Statsrådet säger att maninte vet vilka verkningar växthuseffekten osv. har.Men de flesta forskare är överens om attväxthuseffekten har en påverkan på detta.Vidare säger statsrådet: ''Landets kommuner har ienlighet med intentionerna i plan- och bygglagensamt naturresurslagen ett särskilt ansvar i dettaavseende.'' Ja visst, men man skall ha med i bildenatt byggnaderna vid strandbad uppfördespå , då det inte var kommunen somplanerade utan , alltså regeringensförlängda arm. Man kan inte belasta Ystadskommun för detta genom att säga att det är den somhar planerat dåligt.Vidare säger statsrådet i svaret att detta börutredas. Det är ju ett enkelt sätt att komma ifrånproblemet. Jag har följt detta ganska länge, ochmin erfarenhet är att denna fråga är mycket brautredd av högskolan och i har varit inkopplade , ochman har bilden ganska klar när det gäller vad sombör göras.Per Stenmarck nämnde besök,och jag var också med vid detta besök. ValfridPaulssons åsikt var att någonting måste göras. Detkan inte vara rimligt att en kommun av Ystadsstorlek ensam skall bära detta ansvar, utan det ärviktigt att staten också tar sitt ansvar.Nu säger statsrådet att det är först när vitalanationella intressen är hotade som staten skall gåin. Vad är vitala nationella intressen? Är det då 300hus riskerar att försvinna ut i havet? Är det dåhotelloch restaurangbyggnader hotas? Är det håller på att spolas bort? Är det dåYstads kommuns stora avloppsledning ligger ifarozonen?Ystads kommun vill att man gör Löderupsstrandbad till ett pilotprojekt -- det är en sträcka på1 -- och att man ser det positiva i vad somhänder och utnyttjar det med tanke påframtidens bekymmer.I Ystads kommun är vi övertygade om att det om10--kommer att vara stranderosion på andrasträckor i och på . Dåkan det vara bra med ett pilotprojekt som har getterfarenheter. I andra länder, bl.a. i vårt grannlandDanmark, har man vidtagit framgångsrika åtgärdermot stranderosion. Vi kan vända oss till Danmarkför att hämta tekniska lösningar.Forskarna i har också presenterat lösningar.Sträckan innebär en kostnad på 18milj.kr., vilket är framräknat. Villaägarna är villigaatt ta sin del, och kommunen är villig att ta sin del.Min fråga till statsrådet lyder: Är statsrådet bereddatt gå i spetsen och verka för att staten tar sittansvar i detta sammanhang och hjälper till att lösadessa problem?Jag skulle vilja inbjuda statsrådet till ett besök iYstads kommun. Det skulle vara intressant att fåbekräftat om statsrådet vill fördjupa kunskapernapå ort och ställe och ta del av problemen, diskuteraoch få information från Ystads kommun och frånforskarna i . Då tror jag att statsrådet får enhelt annan syn på detta.Jag vill, herr talman, avslutningsvis säga tillstatsrådet att det här är en så viktig och stor uppgiftatt det är omöjligt för en ensam kommun att klaraden. Därför tycker jag att staten bör gå in och ta sindel av ansvaret.För att statsrådet skall kunna fördjupa sinakunskaper vill jag överlämna ett videoband på 13minuter till henne. Den är gjord av Ystads kommunoch handlar om strandbad. Denbeskriver problemen, och forskarna berättar hurman skall lösa problemen.Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! Jag ber först och främst att få tackaKaj för videobandet. Vi skall omsorgsfulltregistrera den och även se till att vi tittar på den ochtar del av kunskaperna.Jag tycker att mitt svar visar att vi tar detta påfullaste allvar. Men det är inte departementetdirekt som skall gå in och säga att dessa problem nuär så stora att staten måste gå in med pengar. Vadjag menar när jag säger att det finns sektorsansvarär att det är de olika myndigheterna som skall tainitiativ. När det gäller t.ex. den väg som KajLarsson nämnde bör säga att den ärhotad. Det är om den sammanlagda effekten blirsådan att situationen förvärras i området när detgäller vägar, byggnader, osv., dvs. om det intehjälper att bara flytta några hus, som ansvaret läggsockså på staten att gå in med medel. Men det finnsett sektorsansvar. Man skall då gå in och tala om förregeringen att den samlade effekten på olika sätt ärsådan att det behövs.När det gäller de pengar som har avsatts förforskning vet var och en att forskarna inom t.ex.SGU prioriterar sitt jobb. Och gäller detnaturligtvis för dem att visa att det är detta som demåste prioritera med mycket pengar. Det är klartatt de använder delar av sitt anslag till att se ävenpå detta, eftersom det är så pass diskuterat.Jag tror att den maringeologiska karteringen kan haen ganska stor betydelse beträffande hur det ser uti området. Då kan man se hur dessa åtgärder skallvidtas. Jag tror nämligen inte att det är enklaåtgärder som krävs, utan man kanske måste gå inoch skydda dessa kuster ganska påtagligt. Det harjag inte riktigt begrepp om. Men man måste ändåveta att de åtgärder som vidtas är långsiktiga.Beträffande de hus som är hotade tycker jag ändåatt det ingår i kommunens planering att se om t.ex.hus måste flyttas. Man kanske också har diskuteratmöjligheterna att göra detta.Naturvårdsverket har sagt att man ställer mark tillförfogande, eftersom har mark iområdet. Och förordar i förstahand flyttning av de hotade husen, om det handlarbara om husen. Jag skulle tro att man blir tvungenatt flytta dem oavsett om åtgärder vidtas eller inte,eftersom det tar tid att vidta sådana åtgärder medtanke på att det låter som om husen håller på attfalla ned i vattnet redan i dag.Naturvårdsverket säger också att man intemotsätter sig att erosionsskydd uppförs. Men vimåste få en samlad bedömning som entydigt pekarpå att staten måste gå in. Det låter mycket bra atthusägare, kommun, osv. är villiga att ta sin del.Det är klart att denna debatt kommer att fortsättanär jag kommer tillbaka till departementet. Pådepartementet har vi redan diskuterat att jag skallbesöka . Detta finns alltså redan inlagt imin resplan. Jag anser att man på ort och ställe skallskaffa sig kunskaper. Det har jag inte gjort tidigare,eftersom jag inte har ägnat tid åt detta område närjag satt i . Men jag kan försäkradeltagarna i denna debatt att jag noggrant kommeratt se över detta, att se till att vi får rapporter frånde olika sektorerna och att vi får ennulägesbeskrivning, så att vi kan se över dessasamlade problem.När det gäller sådana naturliga processer vet vi juinte vad som kan ske . Men jag tyckerändå att staten måste iaktta en viss aktsamhet ifråga om att gå in i sådana sammanhang. I andrasammanhang brukar vi ju säga att man skall låtanaturen ha sin gång och att vi inte skall göraonaturliga spår eller motarbeta naturen. Därförskall man vara aktsam också i detta sammanhangoch tänka på att om man gör ett ingrepp kan detfå verkningar någon annanstans så att man ändrarskeenden vid kusten.Jag tror att den maringeologiska karteringen kan geytterligare kunskaper. Jag skall emellertid fara nedtill för att på ort och ställe skaffa migkunskaper, och jag skall samla ihopnulägesbeskrivningar från de berördamyndigheterna så att vi ser om det i dagens lägefinns någon anledning att kalla detta för ettnationellt intresse och låta staten gå in och varamedfinansiär när det gäller dessa åtgärder som nitalar om.Anf. 65 PER STENMARCK (m):Herr talman! Jag ber att få tacka för detkompletterande svaret.Först och främst vill jag säga att det i den här fråganförmodligen aldrig någonsin kommer att varamöjligt att rädda alla stränder som redan drabbatseller som längre fram i tiden kan bli drabbade. Dethär är nämligen en process som kommer attfortsätta. Naturen kommer helt enkelt att sättastopp.En inventering för att få fram vilka stränder som ärhårdast drabbade och vilka som bör prioriteras i detarbetet skulle förmodligen leda till positivaåtgärder.Jag vill understryka, precis som det sagts härtidigare, att det är människor och växt- ochdjurlivet som drabbas. Naturområden försvinner.Då kan vi knappast stillatigande acceptera det somsker.Gör därför gärna, och detta nämnde här, strandbad till ettpilotprojekt i det här sammanhanget. Jag ärövertygad om att de framstående forskare ochexperter på det här området som vi faktiskt har ivårt land och som inte har fått komma framspeciellt mycket kan visa att det verkligen går attgöra något för att komma till rätta med dessaförhållanden.Som jag ser saken finns det en avgörande ochväsentlig skillnad mellan det svar som GörelThurdin har gett här och det svar som jag harfått av tidigare på det här området ansvarigastatsråd. Det gäller då satsningen på forskningen,som naturligtvis är oerhört väsentlig i dettasammanhang.Låt mig ta upp forskningen på det här området,vilken jag aktualiserar i en av mina frågor. Jag villberöra forskningen därför att kunnandet på det härområdet är begränsat. Forskningsbidragen har varitutomordentligt blygsamma. De kvalificerademetoder som ändå finns har man kommit fram tillgenom forskningsprojekt som till stor del fått stödfrån och som innebär att framtidakustlinjeförändringar skulle kunna förutses.Det rör sig om synnerligen blygsamma belopp somhittills har betalats ut i det här sammanhanget.Naturvårdsverkets satsning, som statsrådethänvisar till i sitt svar, motsvarar en insats . Det kanknappast anses vara särskilt mycket. Framför allt ärdet inte tillräckligt -- därav min fråga till statsrådetom hur de 5 miljoner skall användas som istatsbudgeten har avsatts extra till SGU. Jag tyckerinte att jag har fått ett helt acceptabelt svar på denfrågan.Görel Thurdin säger att regeringen inte direkt kangå in. Men det gör att svaret på min fråga blir ännuviktigare.Kan statsrådet alltså säga någonting ytterligare omi vilken utsträckning de medel som SGU nudisponerar och som är resultatet av en ambitiössatsning från regeringens sida skall användas ocksåtill erosionsforskningen?Anf. 66 ():Herr talman! Naturen skall ha sin gång. Det hållerjag med om. Men det gäller då vissa områden.Som Per Stenmarck sade är det riktigt att vi inte kansikta in oss på att skydda hela . Där detinte finns någon bebyggelse eller några vägar somär hotade och där det inte finns annat av intresseeller av ekonomisk betydelse som är hotat skall viinte vidta några åtgärder. Men just när det gäller dehär aktuella områdena -- där det byggts tidigare ochsom verkligen är hotade och som även hardrabbats av katastrofer -- anser vi att åtgärder börvidtas. I det sammanhanget kan resonemanget omatt naturen får ha sin gång inte accepteras.Naturvårdsverket har sagt att hus skall flyttas. Menjag undrar just vad det skulle kosta att flytta 300hus. Jag tror att det är omöjligt att följa den linjen.Ännu en gång vill jag säga till statsrådet: till varadet intresse som finns hos politikerna i Ystadskommun och bland forskarna vid både högskolanoch i ! Utnyttja den situationsom vi befinner oss i och gör ett pilotprojektav den sträcka som det här rör sigom! Det kostar staten några miljoner -- jag tror attdet handlar om 6 miljoner. Men det här är viktigt,och det blir väl använda pengar med tanke påframtiden. Jag tänker då på förhållandena tio , då erosionsskadorna kanskeär fler och större på andra sträckor. Jag tycker attvi nu har ett ypperligt tillfälle att göra något.Jag har en känsla av att vi står och stampar i tjära.Jag har deltagit en del i sådant här arbete under entid. Vi som har jobbat med dessa saker kom väldigtlångt i diskussionerna med det tidigaremiljödepartementet. Vi hade tre sammanträdenmed , Ystads kommun ochmiljödepartementet. Tjänstemän frånmiljödepartementet var där nere för att på platsentitta på förhållandena. Det hela verkade faktiskthoppfullt. Men så kom söndagen den 15september -- det var som att börja om från början.Det är dock glädjande att statsrådet nu visar ettintresse för studier på ort och ställe. Jag hälsarstatsrådet välkommen till och till Ystadskommun.Anf. 67 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att det är väldigt bra att detfinns ett stort intresse hos lokalbefolkningen fördessa saker. Ett sådant intresse måste finnas för attdet skall kunna bli en riktig debatt om ett visstproblem. Egentligen är det ju lokalt som man ärmest initierad, dvs. har kunskaper om rådandeförhållanden. Jag förstår att också forskare i Lundtrycker på och menar att skall göras till ettpilotprojekt och att projektet skall bli föremål föråtgärder av nämnda slag. Det finns därföranledning för mig att i samband med min resa ditner också ta kontakt med de här forskarna. Jagskall alltså inte bara åka ner till den aktuellaplatsen, utan jag skall även diskutera de härfrågorna med berörda parter.Kaj sade att man hade kommit väldigtlångt. Ja, inte vet jag hur långt ni kom idiskussionerna med den förra regeringen. Det blevju nej varenda gång ni ställde frågor. Mot denbakgrunden tycker jag inte att på den punkten är helt övertygande.Naturligvis har jag, som jag har sagt, föravsikt att studera förhållandena och att göra ensamlad bedömning.Storleken på insatserna känner jag inte till. Men detär väl ingen idé att diskutera den saken här. Det kanvi göra efter det att jag har varit där nere och setthur det förhåller sig, alltså när jag på platsen harfått information.SGU är egentligen inte en myndighet som lyderunder mig, utan SGU lyder undernäringsdepartementet. Därför har jag inte haftnågon beredskap för att närmare studera dessverksamhet. Å andra sidan håller man på medväldigt mycket som berör miljön. Därför ärkontakterna med SGU självfallet absolutnödvändiga.De extra medel som man har fått är till för att mani princip skall kunna fördubbla sin kapacitet.Naturligtvis sysslar SGU med många olika saker.Bl.a. gäller det den maringeologiska karteringen,för vilken tillräckligt med pengar måste utgå ifortsättningen. Man har ju sagt att Skånekustenskall vara nästa kustområde som prioriteras. Jagutgår från att det kan ske ganska snabbt. Såvitt jagförstår är man klar med den kuststräcka som mantidigare haft att se över.I och för sig är det inte särskilt stor skillnad mellanvåra synpunkter. I viss mån finns det i andrasammanhang liknande fenomen -- även om detkanske inte handlar om 300 hus. Det kan gälla t.ex.vägar. Jag tänker då på nipstränderna vidÅngermanälven och ras i det sammanhanget. Detkan också vara fråga om andra områden där detfinns risk för ras.Därför tycker jag att det behövs oerhört mycketsunt förnuft när beslut fattas i sådana här frågor. Vibinder ju därmed upp oss för framtiden. Om vifattar ett beslut om , kommer detsjälvfallet krav. Även om det rör sig om naturligaprocesser finns åsikten att vi på något sätt skall gåin.När det gäller detta med att göra till ettpilotprojekt tänker jag inte ge något svar . Inteheller tänker jag ge ett svar på frågan omvilken andel jag avser att bidra med när det gällerpengar till . Det enda jag kan utlova äratt jag skall skaffa mig kunskaper på platsen, att jagskall träffa de forskare som har åsikter i frågan ochatt jag skall se till att man vid olika myndigheter ochinom olika sektorsområden framför sina åsikter ifrågan, så att jag kan göra en samlad bedömning.Längre tänker jag inte gå i dag.Anf. 68 PER STENMARCK (m):Herr talman! och jag tillhör olikapartier. Ändå har vi ett gemensamt intresse när detgäller arbetet med dessa saker.På en punkt håller jag emellertid inte med KajLarsson. Det gäller då hans uttalande om att detkänns som att börja om från början i och medvalresultatet . Jag tycker nog attvi har kommit en bit på vägen. Vi har ju enregering som är beredd att medge forskningsanslagför inte minst det här aktuella området.Beklagligtvis har jag inte fått de kompletterandesvar som jag efterlyser. Jag hoppas dock att sådanaså småningom kommer. Vidare kommer vi där nerei att få besök av ett statsråd. Jag är övertygadom att det innebär att vi kommer framåt i frågan.Fler personer som varit på platsenoch sett området har nämligen påverkats.Både och jag har försöktatt övertyga om nödvändigheten avett sådant besök. Men det har varit helt ointressantför henne.Vidare har vi nu fått höra att det finns ett intressefrån statsrådets sida för att lyssna på de friståendeforskare på det här området som finns i . Detär utomordentligt glädjande och positivt. Någotsådant har det heller inte varit fråga om . Istort sett har berörda statsråd tidigare bara varitintresserad av att lyssna på statens egna experter pådet här området. Mot den bakgrunden uppfattarjag det som sagts här som ett fall framåt -- även omdetta är litet.Statsrådet säger i svaret:''Erfarenheter från andra länder visar atterosionsdämpande åtgärder i ett område oftastmedför förändringar i angränsande områden. ''Detta upprepade statsrådet i sitt senaste inlägg.Ja, det är riktigt att så varit fallet. Men det är justdärför som forskningen kring de här frågorna äroerhört betydelsefull.Det talas om en flyttning av hus i . Men detär, som sade, fråga om väldigt mycketi det sammanhanget, om en mycket omfattandeprocess. Dessutom är det förmodligen inte baraLöderup som det kommer att handlaom utan också en lång rad andra områden.Enligt den SMHI-statistik som jag tidigareredovisade är det mycket som tyder på att antaletextrema högvattenssituationer -- under det senasteveckoslutet såg vi exempel på sådana -- blir alltvanligare . Det innebär att det kan bliallt fler översvämningar och en allt svårare erosion,som får mycket allvarliga konsekvenser förinfrastrukturen i kustnära områden.Trots allt lär vi aldrig kunna flytta på ,eller andra områden som drabbas avsådant här nu eller . I stället måste vi igod tid lära oss hur vi skall hantera problemen medexisterande anläggningar och hur vi kan undvika attnya problem uppstår . I detsammanhanget vill jag avslutningsvis ännu en gångunderstryka att behovet av forskning på dettaområde är utomordentligt stort. Då vill jag ocksåbetona att det är viktigt att de extra medel som nuhar tilldelats SGU också används förerosionsforskningen.Anf. 69 ():Herr talman! När det gäller är problemetjust den stora förtvivlan som många stugägarekänner.Jag sade att det känns som om man står och stampari tjära. Men det skall snarare uppfattas som ettuttalande från de här människornas sida. Deupplever bara hur kvarnarna maler och maler ochatt ingenting händer.Det finns stugägare som har flyttat sina stugor tregånger. Men är stugorna hotade. Detfinns stugägare som lägger ner hundratusentalskronor på att tippa sten för att skydda stränderna,något som inte är bra för naturen. Det kommer inteheller att vara en lösning.