prot · GF09111 · 1992-05-13 00:00:00 — Kompletteringspropositionen, , med de förslag som där föreliggeroch med det löfte som där är utställt -- att viåterkommer , när vi ser hur många somgår in i det tredje gymnasieåret, och finansierarungdomspraktikplatserna till fullo -- innebärsammantaget mellan 6 och 7 miljarder kronor.Sedan vill jag säga till att ettbudgetunderskott på 100 miljarder måste vårdas.Det är inte bara att braka på. Det kan kännasbehagligt att braka på och säga: ''höjer vi med20 miljarder, och så kör det och det.'' Men sådantagerande leder till att förtroendet för svenskekonomisk politik minskar och att därmedräntenivån kommer att skjutas uppåt. Vi har interåd med det. Jag tycker att det finns en klar brist iLars-Ove argumentering.Vi får klara en ökande arbetslöshet och arbetslinjenmed smärtsamma besparingar. Jag vet inte omLars-Ove därvidlag tänker vara med påbåten -- det händer inte så ofta.Visst sker det stora produktivitetsförbättringar. Jaguppvaktas ju nu av ganska stora företag som är påkneken. Och plötsligt säger man till mig: ''Vi kanhalvera personalstyrkan och tillverka lika mycketeller mer.'' Den fråga jag då ställer är: Varför har niinte gjort detta förut, innan ni kom på obestånd?Det sker alltså mycket storaproduktivitetsförbättringar i svenskt näringsliv.Hos dem som inte har förstått att de skall görasådana förbättringar går det dåligt.När det gäller ''offentligt betalt men privat utfört''vill jag säga att det egentligen är ganska lätt attförstå. Jag känner så pass att jagvet att han i själen begriper det -- men i talet ännuinte.Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag begriper inte varför man inte skallha arbetsgivaransvaret. Det skulle vara en brametod. Jag tyckte först att tanken var god. Sedankom reglerna och då blev det, såvitt jag förstår,stora bekymmer.Löftet innebär, om jag förstår det rätt och om jagskall hårdra det, att man kommer att fixadetta, att det inte blir den här katastrofalaarbetslösheten. kommer det att vara underAMS vingar, och sedan blir det, såvitt jag förstår,högst 2 eller öppen arbetslöshet. Det är judetta jag frågar efter. Tänker man slå till bromsarnaeller inte? Vi kan ju inte ha av människornautanför den öppna arbetsmarknaden.Men då kommer budgetunderskottet in. Ja, mansänker skatterna och pytsar ut 20miljarder som effekt av en spekulationshärva . Såvitt jag minns har inte haft någotförslag för att förhindra den politiken. Man var jui stället ivrare för kreditavregleringarna. Inser inteäven arbetsmarknadsministern att det då uppståren moralisk fråga i samhället, bland de arbetslösa:''Skall inte vi få några miljarder av det här? Dethänvisas till budgetunderskottet och någon anonymmarknad. får vi inga arbeten. ''Det är ju en fantastisk politisk situation, som BörjeHörnlund behöver fundera över. Vad är det försystem han pläderar för egentligen? Det är tydligenkrafter långt utanför det politiska livet som skallbestämma detta. Då måste man ta sig en funderaretill. Det politiska instrumentet måste kanskeanvändas i högre grad för att klara av det härframöver. Den tanke som regeringen har är att detär de fria marknadskrafterna som skall fixa det. Deklarade ju inte av det , de kunde inte tanågot ansvar nu och kan tydligen inte heller göradet framöver. De kunde inte heller under 80-taletklara lönebildningen själva och ta ansvar för den.Nu skall ansvaret läggas på arbetsmarknadensparter, som ser den här omfördelningsbildenframför sig.Nej, vad som skulle behövas i landet ärnaturligtvis en total renovering, ombyggnad ochtillbyggnad av samhället. På inget av de områdenaser jag att regeringen har några hållfasta alternativ.Vi går mot en 10-procentig total arbetslöshet. Detär ju en katastrof, och regeringen kan inte svara påfrågan när man tänker sätta in katastrofinsatserna --och sätta kampen mot arbetslösheten föreinflationsbekämpning och andra intressen.Anf. 41 Arbetsmarknadsminister () replik:Herr talman! Jo, , vad det gällerär att skapa framtidstro i företagen.Realräntan för dem som vill placera utan att tanågra risker är i storleksordningen 9--10 %.En tredjedel av företagen går med förlust, ochmånga får mycket låg avkastning. Vi kan inte ha ettläge i ekonomin där det är mycket lönsammare attinte ta några som helst risker -- bara placerapengarna -- än att satsa på framtidsinvesteringar.Jag trodde att hade förståttdetta eftersom ni har varit med på att inte beskattaarbetande kapital. Men det behövs ytterligarenågon fundering.Det är klart att om jag nu vore företagare och hadenågra miljoner och garanterat en stor realavkastning, men eventuell förlust om jag satsadedem, skulle det bli viss återhållsamhet.Sedan släpper man naturligtvis inte inCenterpartiet i Nordbanken, inte heller i FörstaSparbanken i tidigare uppsättning, så vi är ganskaoskyldiga i det sammanhanget. Men det gör det intemindre tråkigt att lösa in notan. Vi kan inte låtabanker gå i konkurs, det vet ; dåblir det ont värre. får man laga efter behov.Men det är klart att jag somarbetsmarknadsminister och intresserad avregionala utvecklingsfrågor mycket hellre skullevilja ha de här 20 miljarderna i min hand än betala80-talets fastighetsspekulationer.Anf. 42 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att kommenteravad arbetsmarknadsministern sade om att de somär gråhåriga skall kunna arbeta halvtid. Det verkarnästan som om nu räknar till sinameriter att delpensionen inte avskaffades. Får jagdå erinra om att det faktiskt var ensocialdemokratisk motion som vann gehör iriksdagen och att det är därför som delpensionen ärkvar. Det var i varje fall inte regeringens förtjänst.När det gäller ungdomslagen, som hårt kritiserar, hade den ändå i början av 80-talettill följd att man fick in ungdomarna i ett socialtmönster. Låt vara att det var på halvtid, men det varpå halvtid därför att vi inte hade mer pengar än attvi kunde erbjuda halvtid, beroende på att vi villefölja de lagar och avtal som fanns påarbetsmarknaden. Man följde avtalsregleradelöner, och anställningen omfattades avungdomslagen. Det är det ni inte vill göra, utan nivill i stället införa en särlagstiftning för ungdomarnai samhället.Sedan kan jag lova att vi frånSocialdemokraterna inte skall sätta några käppar ihjulet för det förslag som regeringen har lagt fram isin proposition. De käpparna kommer regeringensjälv att sätta genom det förslag den har lagt fram.Jag har mycket svårt att tro, att man om man köröver den största parten på arbetsmarknaden, dvs.LO, kommer att kunna sälja in ett förslag somstrider mot all arbetsrätt i detta samhälle.Ungdomslagen var vi överens om. Därför gavungdomslagen ett bra resultat.Jag tycker att förhäver sig litetgrand när han säger att det är synd att man inte kanklara detta i utskottet. I nästa andetag säger han:Ert förslag kommer ändå inte att gå igenom ikammaren, tack och lov. Vad är det för mening attföra en förhandling i utskottet omarbetsmarknadsministern har den uppfattningenatt hans proposition skall gå igenom oavsett vadsom händer? Då finns det inget utrymme förförhandlingar.Vi socialdemokrater var beredda attkompromissa -- jag får hoppas att de signalerna hargått fram från de borgerliga utskottsledamöternatill arbetsmarknadsministern. Vi var beredda attminska kostnaden och gå så långt som attarbetsgivaren skulle betala . för enyrkesarbetare.Det är just detta som är problemet med BörjeHörnlunds förslag. Det är så oerhörtverklighetsfrämmande. När förslagen i ungdomspropositionen låterdet som om det var fråga om ungdomar somkommer direkt från gymnasiet. De ungdomar vidiskuterar är 20--, ungdomar som är i deyrkesarbetandes ålder. De är yrkesarbetare inombyggbranschen, inom metallindustrin ellerundersköterskor. De är fullt utbildade när dekommer till arbetsgivaren. Tycker intearbetsmarknadsministern att arbetsgivaren skullekunna betala litet grand för detta?Arbetsmarknadsministern inledde med att säga attdet inte är ungdomarna som skall få betala. Det ärju ungdomarna som får betala för detta förslag,eftersom de inte får avtalsenliga löner. Hur skall en23-åring som kanske har försörjningsbörda kunnaförsörja sig på de summor som ni erbjuder ipropositionen, i stället för avtalsenlig lön?Jag vill avslutningsvis ställa en fråga till BörjeHörnlund. Arbetsmarknadsministern förde i höstasfram ett förslag om ungdomslöner. Det blev starkareaktioner från ungdomarna i samhället mot detta.Är tanken att man nu skall återkomma medungdomspraktiken, eftersom man inte fick igenomungdomslöner från början?Anf. 43 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! försvarade dettidigare ungdomslagsförslaget med att säga: Vihade inte råd att betala. Det var klädsamt. Men jagkan inte förstå att det blev så stor köpkraft för dentidens ungdomar av att bara få betalning på halvtid.Det blir faktiskt klart större köpkraft för dagensungdomar med det förslag som kammaren straxskall besluta om.Sedan vill jag buga mig för att förpartiets räkning uttalar att man inte tänker sättakäppar i hjulen. Jag förutsätter därmed att hanockså talar med de ledande kamraterna inom LO.De tillhör som bekant också socialdemokratin. Jagtror inte att folket i de breda lagren inom LO, somtillhör alla partier, sätter käppar i hjulet. Därmedskulle friden inträda. Ungdomarna slipper vara pågator och torg och får värdefull arbetsplatspraktikeller utbildning. Friska, sunda och starka går de ini ordinarie jobb när utvecklingen vänder.Anf. 44 () replik:Herr talman! Här beskyllerarbetsmarknadsminstern svensk arbetarrörelse föratt inte rätta sig efter den lagstiftning som finns.Det är faktiskt det gör när hankritiserar oss och talar om käppar i hjulet. Vi haralltid inom svensk arbetarrörelse, oavsett om detvarit fråga om den fackliga delen eller den politiskadelen, respekterat den lagstiftning som harutformats i riksdagen.Jag skall ta upp en annan aspekt när det gällerungdomspraktiken. Det förslag som kommit frånarbetsmarknadsministern är omöjligt, eftersomingen vet vad förslaget innebär arbetsrättsligt. Inteens de borgerliga ledamöterna i utskottet vet vadpropositionen egentligen innehåller. Det är därförman efter det att propositionen har lagts fram harföreslagit en tvångslagstiftning. De borgerliga iutskottet accepterade detta, eftersom man intevisste om avtal eller lagstiftning skall gälla. BörjeHörnlund kanske kan upplysa mig om huruvida detär kollektivavtalet eller särlagstiftningen som skallgälla i det här fallet. Jag vet inte det.Ungdomspraktiken slår sönder den ordinariearbetsmarknaden. har bara att läsaen artikel i dagens nummer av , där man skriveratt ungdomar inte får sin praktik så att de kanbli yrkesarbetare inom de vanliga yrkena. Detskulle vara intressant att veta hur man skall klaradetta genom att låta dem komma in i någon annanslags praktik när de i stället behöver yrkespraktikför att bli yrkesarbetare. Den praktiken ger inte dethär förslaget. De sex månaderna tillgodoräknasinte för en byggnadsarbetare som har 6 000 timmaryrkespraktik kvar för att bli yrkesarbetare.Sedan vill jag avslutningsvis nämna något som jagtycker är viktigt. Enligt förslaget skallarbetsförmedlingarna överta ansvaret somarbetsgivare. De skall se till att det är bra miljöersom ungdomarna kommer ut till. Men detta kräveratt det avsätts resurer till arbetsförmedlingen. Detfinns inga sådana resurser , har inte avsatt någonting extra för att man frånarbetsförmedlingarna skall klara detta.Herr talman! Jag kan i stället citera ,ungdomsarbetsförmedlare i , som kommerfrån verkligheten, vilket kanskekänner till.Han skriver så här: ''Så kom den goda natten dåhan'' -- dvs. -- ''tänkte ut denfinaste tanken -- vi socialiserar helanäringslivet! Staten betalar lönerna tillungdomarna så slipper företagen den tungautgiften.'' -- -- -- ''Några hundralappar om dagenkan ungdomarna klara sig på. På så sätt skullehjulen börja snurra igen. ''Någonstans i visioner liggerförmodligen tanken att arbetsgivarna skulle bli såtacksamma över den arbetskraft de fått gratis, attde av god vilja till slut kommer att betala lön.Kan ingen förstå att detta är trams!Anf. 45 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Med anledning av att denne skribentpåstår att problemen är lösta i , har jagnaturligtvis specialstuderat . Problemen ärmed dagens modell lika olösta där som någonannanstans.Sedan till arbetsrätten. Mina experter och experterutanför huset som jag lät läsa förslaget tillproposition menade att detta håller iarbetsdomstolen. Men enbart hotet frånfackföreningar -- inte LO, utan jag skall kanskesäga: enskild LO-funktionär, jag vet inte hur jagskall uttrycka mig, och vem man uttalar sig för --skapade en osäkerhet, och kamraterna iarbetsmarknadsutskottet ville inte att denosäkerheten skulle vara kvar, och därav följdedessa kompletterande två små rader.När det gäller de praktiska problem som kommeratt uppstå när man får så stor volym utanför denordinarie arbetsmarknaden -- vilket jag fleragånger har nämnt -- förutsätter jag attarbetsmarknadsverket tilsammans med denpartsgrupp som följer det hela kommer att fåganska lätt att hantera dem.Anf. 46 ():Herr talman! Vi kan konstatera attkrisen är här och att arbetslösheten ökar kraftigt.Det har vi gjort under i den härdebatten. Vi kan diskutera vilka orsaker till dettasom föreligger. Det finns säkert ett flertal som kanföras fram.Den internationella lågkonjunkturen har nämnts.Bristande förmåga att klaraåtstramningarna såväl från borgerligt som frånsocialdemokratiskt håll är självfallet också orsaker.Vi får inte heller glömma bort den politik som försi dag, regeringens politik. Den innebär att vistramar åt i tider av lågkonjunktur. Vi får storaproblem med arbetslöshet och neddragningar inomt.ex. den kommunala sektorn och inombyggsektorn.Jag tror att det finns anledning att ifrågasätta denpolitik regeringen för. Överallt där man har försöktatt föra den här kontraktiva politiken har man intelyckats att få ner arbetslösheten. Man har tvärtomsnarare fått en ökad arbetslöshet och en konstantarbetslöshet. handlar det om att vi måste föraen politik som faktiskt klarar att skapa riktiga jobb.Vi måste vara medvetna om attmarknadsekonomin inte är fullständig. Den klararinte att lösa alla världens problem. Det finns en storandel imperfektioner i marknaden. De kan intelösas genom en ren marknadsekonomi. Det behövsockså politiska åtgärder.Elver säger att det kommer att ta tid attlösa problemen med arbetslösheten. Så lät det intei valrörelsen. Då var det snarare så att vi inom ensnar framtid skulle kunna garantera alla jobb ochett ekonomiskt uppsving utan dess like. ser viväljarnas dom över den här politiken. De flyr det borgerliga alternativet. Dehar ett minskande förtroende för den borgerligaekonomiska politiken.I detta läge, i denna desperation, väljer regeringenatt kasta fram ett förslag om ungdomspraktik,ungdomsjobb, ungdomslöner eller vad man nu villkalla det. Det finns en rad invändningar och en radfrågeställningar man kan göra angående detta.Den främsta är naturligtvis om förhållandet när detgäller arbetsrätten är riktigt, dvs. om det skall varaarbetsförmedlingen och inte arbetsgivaren som hararbetsgivaransvaret. Det har diskuterats en hel delunder förmiddagen här i kammaren. Jag tänkte intenärmare gå in på den diskussionen.Jag tänkte diskutera det som jag ser som ett störreproblem. Ett antal av mina litet äldre kolleger harvarit uppe och diskuterat just den här frågan. Dehar faktiskt sagt att ungdomar väldigt gärna vill hadet här systemet. Jag tror att de på sätt och vis harrätt. Det är riktigt att ungdomar vill hasysselsättning hellre än att inte ha någonting attgöra. Men jag tror att man har fel när man målarupp alternativen som att det antingen handlar omarbetslöshet eller regeringens förslag omungdomspraktik.Man skulle kunna ställa sig den motsatta frågan,nämligen om ungdomar väldigt gärna vill leva på eninkomstnivå som är lägre än den somsocialstyrelsen betraktar som existensminimum.När det gäller 18--19-åringar innebär regeringensförslag att om de har en hyreskostnad som är över400 kr. , vilket de flesta ungdomarfaktiskt har, lever de under existensminimum.Tillsammans med regeringens övriga politik medt.ex. bostadssubventionerna ochbostadsfinansieringssystemet blir budskapet attsåväl 18--19-åringar som 20--24-åringar skall bokvar hemma. De har inte råd att flytta hemifrån.Den välfärd som har funnits och som har räckt tillför 40-talisternas generation, räcker inte längre. Nunär det är 60- och 70-talister som skall flyttahemifrån, bilda ett eget hem och skapa ett eget livräcker inte välfärden. skall den monteras ner såatt vi får råd med sänkta skatter för 40-talistgenerationen. Konsekvensen av det blir attfler ungdomar inte kommer att kunna leva på sinlön. Man kommer att leva på bidrag. Det är ingenbra lösning. Det är den kortsiktiga invändningen.Det finns också en mer principiell invändning. Detgäller ett antal frågeställningar som inte närmarehar belysts och som inte närmare har getts svar på.Var kommer den ordinarie arbetsmarknaden förungdomar att ta vägen? säger utskottet, ochregeringen i sin proposition, att det inte kommer attbli någon fara, eftersom det bara skall handla omextraordinära jobb. Men säger att företagen inte har råd med detsocialdemokratiska förslaget. Hur skall de då haråd att anställa en ungdom i ordinarie jobb om mansamtidigt kan få ungdomar gratis. Jag är intedummare än att jag inser att företag hellre väljer enarbetskraft som är gratis än en som kostar väldigtmycket pengar. Jag tror att detta kommer att gå utöver många grupper, t.ex. ungdomar, men ävenhandikappade.Det finns också andra principiella invändningar. Ärdet statens uppgift att skapa tvångsavtal påmarknaden? Borde inte arbetsmarknadens parterkunna sluta avtal? Jag tror inte att det är någon frånNy demokrati här, men det vore ganska intressantatt höra deras syn på marknaden, som de pratar såvarmt om i andra sammanhang, och hur den skallkunna lösa problemen själv. går man helt emotdetta och säger att marknaden inte klarar dettasjälv. måste politiker gå in och se till attungdomar får jobb.Man kan också ifrågasätta vilket värde ungdomarkommer att känna när de betraktas som gratisarbetskraft. De vet att deras arbete inte är värtnågot för arbetsgivaren. Jag tror inte att det är ettbra sätt att skapa självförtroende hos ungdomar.En annan sak som Ny demokrati pratade mycketom i valrörelsen blev det inte mycket av, nämligende riktiga jobben. Är det något som inte ger riktigajobb, är det detta förslag.Den kanske största principiella invändningen motdet här förslaget gäller om det innebär enmarknadsanpassning av lönerna. Om manresonerar utifrån ståndpunkten att man skall sänkalönerna för varje grupp som kan vara svår attplacera på arbetsmarknaden, finns det en självklarrisk för att nästa grupp som man sänker lönerna förkanske är handikappade, invandrare, litet äldremänniskor eller kvinnor. Det kunde vara intressantatt se om vi vill ha ett marknadsanpassat system.Detta är några principiella frågor som vi inte sersvar på i regeringens proposition eller i utskottetsbetänkande. Jag tycker att Socialdemokraterna harett förslag som faktiskt är bättre. Det gäller våraförslag om ungdomsjobb. Det innebär avtalsenligarättigheter och avtalsenliga löner. Jag tycker att detarbetsmarknadspolitiska program med 100 000 nyaarbets- och utbildningstillfällen som vi har lagt framär bättre. Detta är ett mycket farligt steg att ta.Jag vill yrka bifall till reservation 15.Anf. 47 ():Herr talman! Situationen på arbetsmarknaden ärmycket allvarlig. Det har vi talat om helaförmiddagen här. Vi är också överens om attarbetslösheten måste bekämpas med alla till budsstående medel. Målet om arbete åt alla och fullsysselsättning ligger fast. Det är i viss utsträckningmedlen som vi är oeniga om.Det allra viktigaste är naturligtvis en ekonomiskpolitik som leder till en långsiktig och stabil tillväxtoch utveckling i hela landet. Det är en mödosamoch på många sätt smärtsam uppgift att vända 80-talets inflations- spekulations- ochkoncentrationspolitik. lider vi av resultatet avden. Tillsammans med den internationellalågkonjunkturen drabbar den mycket hårt.Vi gick ur den längsta och starkastehögkonjunkturen med en stark ökad arbetslöshetoch ökat budgetunderskott.Genom de åtgärder som regeringen har vidtagit kanman ändå se en hel del positiva tecken pååterhämtning . Inflationen har minskat kraftigt,produktiviteten har ökat och kostnadslägetgentemot utlandet har förbättrats. Det geranledning till en viss försiktig optimism. Men dettar tid innan detta ger återverkningar påarbetsmarknaden. Prognoserna visar på en fortsattökning av arbetslösheten och även nästaår.Elver och har tidigareredovisat siffror över det bekymmersamma lägetoch över bakgrunden ända tillbaks till 1989. Jaginstämmer i detta och delar den uppfattningen. Jagskall inte upprepa den.Det är viktigt att slå fast att allt måste göras för attminska den öppna arbetslösheten så långt det ärmöjligt. Regeringens satsningar på sysselsättningenär också de största . Mot den bakgrundenär det beklämmande att höra anklagelserna frånoppositionen om att regeringen inte skulle taarbetslösheten på allvar, vilket också hardebatterats tidigare i dag.I betänkandet behandlas budgetpropositionensförslag till åtgärder. Men debatten kretsar ocksåkring de omfattande förslag som lagts fram ikompletteringspropositionen och som skallbehandlas i kammaren. Vi harförslagen i våra tankar, men jag skall inte uppehållamig vid dem.Förslaget om ungdomspraktik har väckt mestuppmärksamhet här i kammaren, i press och övrigamedia. Även jag skall tala om ungdomspraktiken.Bakgrunden är den ytterst allvarliga situationen förde unga . var fler än 120 000 ungdomarunder öppet arbetslösa. Gruppen 20--24-åringar, särskilt de unga männen, är värst utsatt.När företagen gör neddragningar blir det ingaplatser över för dem som är nya påarbetsmarknaden. Det faktum att männen nudrabbas hårdast får inte dölja det problem somkvinnorna står inför. I och med att det skerstrukturrationaliseringar i både privat och offentligsektor med teknikutveckling osv. riskerar många avde traditionellt kvinnliga arbetena att helt enkeltförsvinna. Därför är det så oerhört viktigt attkvinnor får del i kompetensutveckling ochutbildning. Det här var en parentes i frågan omungdomspraktik.Jag vill slå fast att arbetslinjen måste gälla. Detvärsta som kan hända en ung människa är att intekänna sig behövd, att inte få pröva på och få visavad man går för och att inte ha en ordnaddygnsrytm. De unga far illa. All erfarenhet både iSverige och internationellt visar att den som gårarbetslös ofta far så illa att den intelängre står till arbetsmarknadens förfogande närtillgången på arbeten ökar. Risken fördrogmissbruk och utslagning ökar. Vi är överensom att den utvecklingen måste stoppas.Det är mot den här bakgrunden som förslaget omungdomspraktik har tillkommit. Det är ett försöksom skall gälla framåt och som sedan skallutvärderas. Syftet är att åstadkomma en massivinsats för att få ut denna stora mängd ungdomar iförsta hand i utbildning och reguljära arbeten, iandra hand i praktik på företagen. De som har gåttur gymnasieskolan och inte väljer att vidareutbildasig måste få kontakt med arbetsmarknaden.För att åstadkomma denna masseffekt är detnödvändigt att vidta en så enkel och okonventionellåtgärd som möjligt -- vilket också har gjorts.Ungdomarna måste få rätt signaler. Arbete påöppna marknaden skall alltid löna sig bäst, därnästutbildning av olika slag.Systemet med ungdomsgaranti för 18--19-åringar ären dyr verksamhet som har styrt fel. Högersättningsnivå gör att ungdomarna väljer bortutbildningar och avtalade inskolningsplatser inäringslivet och i stället vänder sig till kommuneroch landsting där de får full lön.Ungdomspraktiken i företagen skall jämställas medutbildning. Ersättningen anpassas också därefter --239 resp. . per dag beroende på ålder. Den nukritiserade nivån på ersättningen är alltsådensamma som vid annanarbetsmarknadsutbildning. Ingen har föreslagit attden ersättningen skall höjas.