prot · GF0989 · 1992-04-01 00:00:00 — att göra reklam, attmarknadsföra, osv.Det är inte orimligt att begära att några miljonerkronor avsätts för att konsumentorganisationerskall kunna få råd att arrangera konferenser ochseminarier samt att skaffa sig underlag för ett aktivtkonsumentarbete. Det är ett aktivtkonsumentarbete som skall vara den huvudsakligadrivkraften framöver när det gäller att hävdakraven på bra kvalitet och bra produkter. Det hållerjag med om. Man kan, som sagt, inte frånhända sigansvaret från samhällets sida med att lugnt säga attdet kommer att ordna sig och att konsumenternakommer att protestera när det föreslås olämpligaprishöjningar.Tänk efter! Under vilka omständigheter levermänniskor? Man har inte så stor del av sin tid övertill aktivt konsumentarbete. Det äryrkesverksamhet, familj och en lång rad andraengagemang som upptar ens tid. Enligt minuppfattning kan inte samhället frånhända sigansvaret för att stödja konsumenterna.Anf. 99 () replik:Herr talman! Jag håller med närdet gäller monopolställningen för vissa livsmedel.Det vore bra om den kommer bort, därför att vi dåkan få litet konkurrens även här.Jag vill emellertid återkomma till att det faktiskt ärså, att konsumenterna i andra länder organiserarsig själva och på så sätt bygger upp den organisationsom de vill ha. Det är ett mycket bra sätt, eftersomdet inte sker en styrning uppifrån utan kommer frånkonsumenterna själva. Det är något som vi skallstimulera.Om nu inte accepterar exempletmed mjölken och Arla, kan jag nämna ett annatfall, som vi hade . Det upptäcktesatt vissa blöjsorter inte var särskilt miljövänliga,vilket ledde till att inga mammor köpte dessablöjor. Man blev tvungen att ta bort blöjorna ursortimentet. Företaget blev tvunget att tillverkamer miljövänliga blöjor. Det här är ett bra exempelpå vad konsumenter kan åstadkomma med sitt valav vara. Låt oss se till att det kan växa upp frivilligaorganisationer, och som kan organisera sig på sitteget sätt. Då tror jag att vi kan få en både stark ochbra konsumentrörelse.Anf. 100 () replik:Herr talman! Det är verkligen en sanning medmodifikation att det i andra länder byggs uppkonsumentorganisationer utan något samhälleligtstöd. Inom EG avsätts resurser just förkonsumentpolitiskt samarbete. Det förs visserligennu en diskussion, eftersomkonsumentorganisationerna där tycker att mandrar ned på stödet i allför drastisk omfattning.Det är inte så att man har lämnatkonsumentorganisationerna utan stöd ochmöjligheter att bedriva sitt samarbete. Jag tyckernog att vi också i måste bidra till att detideella konsumentarbetet ges goda möjligheter attfungera. Jag tycker att det är bra medaktivistarbete. De exempel som på aktioner där konsumenterna har lyckatshävda sina intressen är bra, men de speglar inte denverklighet som man som konsument möter varjedag. Jag tror att man ofta -- jag känner det själv ochkänner många som upplever det likadant -- somkonsument känner sig maktlös inför många av desituationer som man möter och där maninte kan uppamma ett väldigt starkt tryck och fåtusentals andra att engagera sig. Man är somkonsument den svagare parten. Man behöver stödfrån samhället för att kunna bygga upp de starkakonsumentrörelser som vi tydligen är överens ombehövs och som det också finns stort intresse för.Det är naturligtvis inte så att samhället kankommendera fram dessa rörelser. De finns, men debehöver åtminstone initialt resurser för att kunnagå vidare och stärka sig. Jag tror att vi alla,konsumenterna givetvis men också deras motpartsamt samhället, tjänar på att ha en effektiv ochskicklig konsumentrörelse med goda resurser somkan företräda sina intressen och tvinga framförbättringar från motparten när sådana behövs.Jag tycker fortfarande inte att argumentationenmot det utökade anslaget är särskilt övertygande.Tvärtom tror jag att dessa pengar skulle kunnabetyda väldigt mycket just nu när vi går mot enökad internationalisering och när vi vet att vi harsådana regler på livsmedelsområdet attkonsumenten inte ens har rätt till en godursprungsmärkning av varorna. Importeradelivsmedel märks med som ursprungsland istället för det korrekta ursprungslandet. Då är mansom konsument i underläge, när man inte ens harlagar och regelverk på sin sida. Så dessa resurserfinns det stort behov av.Anf. 101 () replik:Herr talman! Jag skulle först vilja säga till AnnikaÅhnberg att man i och har frivilligakonsumentorganisationer, och de är starka.Beträffande samhällets stöd får faktisktkonsumentverket i budgeten 2 miljoner tillkonsumentorganisationer. Det gäller att fördelamedlen rätt och riktigt så att alla organisationersom behöver stöd får det. Men jag tror inte att detär en mängd pengar från riksdag och regering somlöser konsumentproblemen. Jag tror faktiskt att delöser sig genom att konsumenterna själva tar itumed dem. har en ganska braupplysningscentral. Så det är inte så attkonsumenterna inte är upplysta i olika frågor.Jag kan hålla med om det honsade om livsmedelspolitiken. Men det förekommerju redan varumärkning och deklarationer, och dekanske kan utökas på något sätt. Vi får se när vikommer in i EG hur det blir. Där finnsgemensamma EG-regler. hållernu på att se över dem för att se vad vi kan göra iSverige för att ta till oss det som är bra. Det tyckerjag att vi skall ge en eloge för.Verket ligger väl framme när det gäller att följa deninternationella verksamheten på området.Anf. 102 ():Herr talman! I avsnittet om prisinformation i dethär betänkandet skrivs:''Motioner med yrkanden om förbud motextrapriser eller åtgärder i syfte att begränsaanvändningen av sådan prissättning har behandlatsav tidigare. ''Herr talman! Det är verkligen sant. Extraprisettenderar att bli något av en långkörare här iriksdagen, för vi är många som sedan flera årtillbaka med i det närmaste avsmak åsett hurhandeln i sin kamp om kunderna utnyttjatextrapriser som lockbete. Det lockbetet har blivitförfärligt dyrt och något som egentligen ingen villha, vare sig detaljister eller konsumenter. Det är ettlockbete som för med sig en förfärlig mängddirektreklam och omöjliggör sund priskonkurrensoch prisjämförelse.Vänsterpartiet har år återkommit medmotioner med förslag om sanering avextraprissystemet. Jag är verkligen glad att kunnakonstatera att hela den socialdemokratiskagruppen i nu sällat sig till ledet av kritikerav extraprismarknaden.Vi luras att tro att vi handlar billigt när vi i självaverket får betala mycket dyrt för rabattkuponger,varor med extrapris och all den reklam som dettaför med sig. Det här systemet, som är omkring 30 årgammalt, har med tiden tappat all förnuft. De flestakonsumenter och seriösa detaljister önskar bortdet. Då kan man fråga sig: Varför fortsätter vi? Dethandlar om något slags ond cirkel. Alla måste varaöverens om att slopa extrapriserna ,annars skulle det inte gå, anses det. Uppenbarligenär det så att konkurrensen mellan de olikalivsmedelskedjorna är så stark och intensiv, att dethar varit omöjligt att träffa en sådanbranschöverenskommelse. Därför, herr talman,krävs det faktiskt riktlinjer som utformarför att vi alla skall kunna bli av med det härsystemet.Reglerna för vad som får kallas extrapris går ikorthet ut på att en varas pris får kallas extraprisom det ligger under det ordinarie prisetoch om varan säljs till det priset tillfälligtvis ochunder . Ett extrapris förutsätter alltsåett ordinarie pris som är känt, kontrollerbart ochjämförbart.Men precis som tidigarepoängterade är det inte alldeles ovanligt medextrapriser som är högre än ordinarie priser. Vissavaror säljs nästan ständigt med röda prislappar på.Toppen, eller kanske botten beroende på hur manser det, av det här orimliga prissättningssystemetfick jag se i . En butik därskyltade med stora banderoller där det stoltdeklarerades: Allt till extrapris. Den skylten sattuppe under hela julhandeln, alltså närmast en ochen halv månad. Det visar om något hurmissbrukade de ursprungliga reglerna ochöverenskommelserna är. av allt kaffeoch fryst kyckling säljs till extrapris. Närmare 75 %av all -- en inte så ovanlig rätt på desvenska borden -- säljs till extrapris. Vi har alltsåför länge sedan tappat begreppet ordinarie ochjämförbart pris.Herr talman! Det finns en mycket bred opinion somönskar bort detta, som är irriterad, som vet ochinser hur kostnadskrävande det är. Man kan nämnaolika siffror och undersökningar. Konsument-Ekotförfärade åtminstone halva för något halvårsedan när man påstod att extraprismärkningenkostar konsumenterna ungefär 10 miljoner omåret. Jag kan inte gå i god för det beloppet, och detspelar egentligen inte så stor roll. Men attprismärkningen och allt som därtill hör fördyrar föross konsumenter och att det är konsumenten somfår betala är alldeles uppenbart.Jag vill sluta med att säga att jag är litet betänksamöver vad utskottet skriver i betänkandet, nämligenatt bruket av extrapriser inom dagligvaruhandelnnumera tycks vara i avtagande. Att man inte ärintresserad av att göra någonting åt det försvarasdärmed.Herr talman! Jag undrar om lagutskottetsvärderade medlemmar och utskottsmajoritetenöver huvud taget rör sig ute i detaljhandeln. Jagtycker inte att det finns någonting som tyder på attmissbruket tenderar att minska eller vara iavtagande -- tvärtom, dess värre.Jag yrkar bifall till reservation 4, där det sägs attregeringen bör ta sitt ansvar och kommamed förslag till åtgärder som behövs för attåstadkomma en nödvändig sanering. Så vill jag sägaatt vi i ställer oss bakom reservation5 om konsumentens avbetalningsrätt, men jag harinte för avsikt att yrka bifall till den.Anf. 103 (nyd):Herr talman! Jag har i motion L720 velat belysaofoget att bensinbolagen inte ger bilisterna tydliginformation om aktuellt bensinpris. Det måste varaen rättighet för konsumenten att få tydligprisinformation innan köp sker. Bensinbolagen är ifull gång med att byta ut baspriset på blyfri bensinpå skyltstolpen mot information om vilkakontokort som accepteras eller vilka tiderbensinstationen har öppet.Utskottet har avfärdat problemet med att säga attprisinformationslagen, som träder i kraft ,kommer att undanröja detta problem. Men medtanke på motororganisationers och bilisternaskamp i den här frågan och att ingenting händeranser jag att i bilisternas intresse bör gebensinbolagen en knäpp på näsan eller ettförtydligande, eftersom de inte känner till den nyalagen.Herr talman! Jag yrkar bifall till motionen.Anf. 104 ():Herr talman! När det gäller prisinformation vill jagtill protokoll få säga att det som framförsi motionen är mycket viktigt och att det enligtprisinformationslagen föreligger en skyldighet attge sådan information. Det är därför bra förkonsumenten att vi fick majoritet i förnågra månader sedan för att slå vakt omkonsumentens rätt att bli informerad om priset ihandeln.Anf. 105 (nyd):Herr talman! Det tråkiga är att den verkar varaluddigt formulerad, eftersom man så sent som i gårhar fortsatt med att ta ned skyltar. Det ärbeklämmande, och jag menar att man måstereagera på den här punkten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 12 §. )8 § Livsmedelskontroll m.m.Föredrogslagutskottets betänkande1991/92:LU25 Livsmedelskontroll m.m.Anf. 106 (nyd):Herr talman! Jag har i min motion yrkat på attförändringar skall göras i livsmedelskontrollen. Deerfarenheter som jag har fått genom att bl.a. följaärendet om dispens för försäljning av opastöriseradmjölk har gjort mig ännu mer övertygad om att detär en nödvändig utveckling.På den ena sidan står den lille, i detta fall ochInga Pettersson i Dörröd i , och på den andrasidan storebror, myndigheten livsmedelsverket ochdess chef och har enträget kämpatför att få sälja opastöriserad mjölk på samma sättsom bönder i har möjlighet att göra. Dethar resulterat i att storebrors företrädare blivitmycket uppretade. Nivån i den debatt som uppståttpåminner om de metoder som nomenklaturan påandra sidan en gång använde.Kontentan är att tolkningen av livsmedelslagensbestämmelser skall följas av laglydiga medborgare.Den bonde som ifrågasätter tolkningar och sökerdispens skall straffas. I det aktuella fallet finnsvitesförelägganden om totalt 240 000 kr.Så sent som för några veckor sedan fannsfortfarande denna enkelspåriga inställning hoslivsmedelsverket. Det är skrämmande att verket påalla sätt vill skydda mejerinäringens särintressenoch monopol. I stället behöver vårt jordbruk ochvår livsmedelsindustri medarbetare som sermöjligheter i en utveckling av nya produktionssättoch distributionsmetoder.Det föråldrade synsättet att storebror alltid har rättifrågasätts nu av många medborgare. Jag anser attden som motsätter sig en anpassning av ensmåskalig produktion arbetar med alltför snävaramar. Mejeriföretagens makt behöver balanseras.Det kan ske genom att nya metoder får möjlighetatt prövas.Det har kommit till min kännedom attopastöriserad mjölk t.o.m. används avkonsumenter som naturläkemedel. Ettbakteriehämmande enzym som finns i färsk mjölkkan vara förklaringen till de lyckade försök som hargenomförts. Vi bör ta till vara sådana upptäckteroch ge konsumenterna tillgång till ett fritt val närdet gäller opastöriserad mjölk.Herr talman! Låt oss ge konsumenterna möjlighetatt välja vilken mjölk de vill konsumera och var deskall köpa den. Jag yrkar med detta bifall till minmotion L716.Anf. 107 ():Herr talman! I detta betänkande från lagutskottetbehandlas dels vissa avsnitt i budgetpropositionensbil. 10, dels några motioner väckta vilka behandlar olikalivsmedelsfrågor. Det är motionerna omlivsmedelskontrollen som jag avser att säga någraord om.Jag anser att vi i vårt land har en rigoröslivsmedelskontroll, och jag tycker att vi har en bralagstiftning när det gäller djurhållning. Vi harbestämmelser som jag tror går längre än i någotannat land. Det här innebär att vi har enproduktion och hantering av våra livsmedel somkostar mer än vad som är fallet i andra länder.Detta är en merkostnad som vi har varit villiga attta, och enigheten har varit stor när det gällt attstrama upp lagstiftningen på detta område.Mot denna bakgrund framstår det som helt orimligtatt man skall få importera livsmedel som det inteställts samma krav på och som inte utsätts församma kontroll som livsmedlen i . Inför ensådan situation känner sig konsumenten vilsen ochfrågande. Även de som står för produktionen,jordbrukarna, ställer sig undrande.Frågan om kontroll av och bestämmelser för deimporterade livsmedlen har också sedan lång tidvarit föremål för många riksdagsmotioner. Det haralltså inte varit svårt för utskottsmajoriteten atthänvisa till tidigare avslagsyrkanden och till skälsom anförts för dessa. Det som gör det omöjligt attställa samma krav på importerade livsmedel som vihar på de svenska är att detta definieras somensidiga handelspolitiska åtgärder eller som olikatyper av handelshinder från sida.Jag trodde i likhet med några centerpartister sommotionerat i frågan att det är av omtanke ommänniskorna som vi har denna rigorösa kontroll.Jag trodde också att det var av omtanke om djurensom vi stramat upp lagstiftningen kringdjurhållningen. får vi veta att detta ärhandelshinder. De argument som här redovisatskan väl inte tolkas på annat sätt.Den naturliga följdfrågan blir: Är våra strängabestämmelser helt onödiga? Det måste ju vara sånär inte samma krav ställs på de importeradelivsmedlen.Utöver vårt parti har några centerpartister medLennart Brunander i spetsen motionerat om de härfrågorna. Den centerpartistiska motionen ärmycket välskriven och saklig, och den utmynnar igamla centerkrav, men den har inte ens fått stödhos den centerpartistiske utskottsledamoten.Jag förvånas över hur nu iregeringsställning gång på gång överger den politiksom partiet stått för. Från min tid ijordbruksutskottet var och jagöverens i många frågor, vilket även resulterade ireservationer. Jag har vid tidigare tillfällen fåttanledning att påpeka detta, och har vi åter enfråga där har övergett en ståndpunkt. Attdet så handlar om frågor påjordbrukets och livsmedelspolitikens områdeförvånar mig ännu mer.Jag hade åtminstone trott att någon av LennartBrunander, , ellerStina nu skulle ha varit här ochförsvarat sina motioner.Herr talman! Eftersom jag inte hade möjlighet attnärvara när detta betänkande justerades, finnsingen meningsyttring redovisad från min sida.Detta vill jag nu rätta till genom att yrka bifall tillvår motion, och inte bara till den, utan även till detvå centerpartimotioner som likaledes avstyrktsunder mom. 3 i betänkandet.Anf. 108 PER STENMARCK (m):Herr talman! Det betänkande som vi nu behandlarstår ett enigt lagutskott bakom. Jag skall därförfatta mig tämligen kort.I detta betänkande behandlas de ibudgetpropositionen föreslagna anslagen tillstatens livsmedelsverk och täckande av vissakostnader för köttbesiktning. Låt mig få beröra demotioner som tagits upp av tidigare talare här.Några av dessa motioner behandlar frågan omimporterade livsmedel, och det yrkas att sammahöga kvalitetskrav skall ställas på dessa som pålivsmedel producerade inom har tidigare behandlat liknandekrav och avstyrkte då liknande yrkanden, bl.a.därför att ensidiga handelspolitiska åtgärder inteansågs vara någon framkomlig väg för i detinternationella samarbetet pålivsmedelskontrollens område. Dessutom framhölljordbruksutskottet att motionskraven stred motSveriges åtaganden inom ramen för har i sin bedömning anslutit sig till vadjordbruksutskottet tidigare kommit fram till.Dessutom följs dessa frågor nu avkonsumentberedningen, som har till uppgift attfölja och utvärdera livsmedelspolitiskabeslut. Beredningen framhåller bl.a. att skälen tillvåra handelspolitiska åtaganden är att vi själva skallkunna exportera utan att andra länder sätter upphinder för oss.Jag tror att man skall ha klart för sig att det är enkonkurrensfördel som vi har när vi ställer störrekrav än vad som kanske ofta är fallet i andra länder.Denna fördel finns det anledning att utnyttja bådeinom vårt land och när vi exporterar. Detta har viförmodligen större nytta av än att sätta uppytterligare särregler för oss själva.I en motion av från Ny demokrati tasfrågan upp om den opastöriserade mjölken. Dettaär onekligen ett ärende som har haft många turerunder en följd av år. Jordbruksutskottetbehandlade frågan för inte särskilt länge sedan ochframhöll då att det är viktigt att vi ställer storalivsmedelshygieniska krav. Det utgår jag ifrån att vialla är överens om. Men framhöllutskottet också att det är viktigt att ta till vara depositiva effekterna av småskaliglivsmedelsproduktion.I någon mån föreligger det en målkonflikt mellandessa båda krav som jordbruksutskottet menadeborde närmare undersökas. Utskottet förordadedärför en förutsättningslös översyn avbestämmelserna om bl.a. pastörisering av mjölk.Ett skäl till detta var, menade man, att det som kanbli resultatet av en sådan översyn kan få storbetydelse för den småskaligalivsmedelsproduktionen och teknikutvecklingen påområdet.Regeringen har som en följd av detta nu tillsatt denhär utredningen, som bl.a. skall se överpastöriseringen av mjölk. Målsättningen är attfrämja den småskalighet som tar upp isin motion. Eftersom utredningen är avsedd attvara klar , finns detknappast någon anledning att föregripa vad denkommer fram till.Jag ber med detta herr talman, att få yrka bifall tilllagutskottets hemställan i dess helhet.Anf. 109 () replik:Herr talman! Per Stenmarck åberopar skälen för attvi skall ha mycket strängare regler ochbestämmelser för livsmedelsproduktionen i Sverigeän vad vi kräver av de importerade livsmedlen.Argumenten blir inte starkare för att man upprepardem flera gånger.Per Stenmarck säger att det är en konkurrensfördelatt vi har strängare bestämmelser och att vi intebehöver ytterligare särregler. var det ju inte talom några ytterligare särregler. Det har inte skrivitsnågra motioner där det yrkats på detta, utan vaddet handlar om är att ställa samma krav på deimporterade livsmedlen som vi har på de svenska.Här handlar det ju också omproduktionskostnader. För vissa livsmedel kan detvara betydande skillnader i produktionskostnader,beroende på vilka bekämpningsmedel man fåranvända, vilken djurhållning man får tillämpa, osvosv.Jag är inte så säker på att våra bestämmelserkommer att vara en konkurrensfördel. Ommänniskorna lever under knapphetens kallastjärna, tror jag inte att kvaliteten är vad de ser tilli första hand. Det är troligen inte det förhållandetatt livsmedlen är producerade i som bliravgörande, när man står vid köttdisken eller inågon annan avdelning i affären, utan det torde nogbli priset som avgör vilken vara man köper.Jag tror att Per Stenmarck fäster alldeles för storaförhoppningar vid att skall kunna användavår strängare kvalitetskontroll som en fördel ikonkurrensen, om vi mot all förmodan skullekomma med i EG.Anf. 110 PER STENMARCK (m) replik):Herr talman! Det måste, som jag ser det, varabetydligt bättre att söka påverka de internationellaregelsystem som finns inom ramen för ellerEG och på många andra sätt.John ställde en fråga inledningsvis, därhan undrade: Är våra stränga bestämmelser heltonödiga? Nej, tvärtom. De är en fördel. De är tillfördel för oss själva, och i det sammanhanget trorjag att det är väldigt viktigt att vi använderbestämmelserna som en konkurrensfördel för osssjälva.Om vi ställer höga kvalitetskrav på svenskaprodukter -- av miljöskäl, av djurskyddshänsyn,som ett konsumentintresse eller vad det nu kanvara -- är faktiskt detta ett försäljningsargumentsom kan vara en konkurrensfördel för vår inhemskaproduktion när vi exporterar den. Precis som det ärhos oss, finns det en stor andel konsumenter även iandra länder som är beredda att betala för att få högkvalitet. Hög kvalitet har vi ju därmed på desvenska varor som vi försöker sälja till utlandet.Anf. 111 () replik:Herr talman! Jag återkommer till frågan omkonkurrensfördelar. Utöver de funderingar jaghade i min förra replik vill jag säga att det kanskeinte är så lätt för konsumenten att välja ensvenskproducerad vara, när man inte vet från vilketland varan kommer. Köttfärsen kanske är gjord påimporterat kött som har malts i . En radsådana omständigheter gör att det kan bliproblematiskt.Sedan vidhåller jag att det måste finnas skäl till attvi har mycket hårdare krav än andra länder. Jagfinner då inga skäl att acceptera att vi skallimportera livsmedel utan att ställa samma krav pådessa.Vi skall nu gå in i EG och påverka förhållandena, ärdet tänkt, t.ex. då det gäller livsmedelsproduktion,djurhållning osv. Våra 8 miljoner människor motEG:s nuvarande 350 miljoner blir väl ungefär somom det är ute och jag öppnarfönstret för att utjämna utetemperaturen. Det ärnog ungefär vad det kommer att handla om.Anf. 112 ():Herr talman! Jag begärde ordet med anledning avClaus Zaars anförande.Ny demokrati är ju ett parti som tycker om att göradet enkelt för sig. Men jag tror uppriktigt sagt attdet i längden inte är ett hållbart sätt att bedrivapolitik. Frågan om den opastöriserade mjölken ärett typexempel på en fråga där Ny demokratiförsöker att göra det enkelt för sig och förenkladiskussionen i en ganska komplicerad fråga.Frågan om den opastöriserade mjölkensönderfaller i två delar. Det handlar om enmyndighets sätt att sätta sig på folk. Jag tror att viär många som delar uppfattningen attlivsmedelsverket är en sådan samhällskoloss somganska ofta beter sig fel och som med hjälp av lagaroch regelverk försöker hindra och hämmautvecklingsprocesser i stället för att stimulera ochbefrämja dem.Ni i Ny demokrati är varken ensamma eller förstom att konstatera detta eller försöka göranågonting åt det. Jag tror också att omlivsmedelsverket i det här fallet agerat med litetmera klokskap hade det inte behövt bli så mångaproblem för enskilda människor och så mycketväsen och ståhej kring denna fråga. Det är det ena.Riksdagen har sagt att man skall se över regelverketför småskalig livsmedelsproduktion. Det handlaralltså inte bara om att pastörisera eller intepastörisera mjölk.