prot · GF0981 · 1992-03-20 00:00:00 — Det krävs en hel serie av åtgärder.Frågan om provstopp har prioriterats av Förentanationerna; man har lyft fram provstopp som detallra viktigaste instrumentet för att minskakärnvapenhotet. Det gäller naturligtvis också icke-spridningsfördraget. Det gäller frågan om att ickeanvända kärnvapen, att få kärnvapenmakterna attställa upp på det som och även hardeklarerat -- att icke använda kärnvapen först -- föratt komma fram till ett slagsdeklaration av kärnvapenmakterna om att ickeanvända kärnvapen över huvud taget, och därefterresa frågan om olaglighet.Det är naturligtvis en politik för att skrotakärnvapen, och härvidlag finns mycket att göra.Sverige kan säkert också bidra med en serie av godaförslag och idéer. Det är fråga om att de kärnvapensom fortfarande finns kvar skall ställas under FN-kontroll, det är fråga om en kärnvapenfri zon iNorden, och det är fråga om att lyfta fram demiljömässiga och medicinska effekterna avkärnvapenprov. har ju tidigare bidragit inågon mån till detta i en kärnvapenstudie. Vi fickdå också fram en hel del uppgifter från somtidigare inte hade presenterats.Det som gör mig litet mer betänksam är attutrikesministern säger att tekniken tyvärr gör detfullt möjligt för ett land att framställa kärnvapenutan att provspränga, och gör det möjligt attvidareutveckla den existerande arsenalen utan nyaprov. Frågan är då: Varför är kärnvapenmakternaså fruktansvärt emot ett provstoppsavtal, om deändå kan göra detta som är centralt för dem?Teoretiskt kan man framställa kärnvapen vialaboratorium, men i praktiken är det mycketosannolikt att det går att göra. Framför allt nyakärnvapenstater kan aldrig lita på teoretiska prov,utan de måste alltid ha ett ordentligt test för att detskall fungera. Då är det snarare så, att provstoppetförstärker icke-spridningsregimen. Det mesteffektiva man kan göra för att få fler stater attansluta sig till icke-spridningsregimen och därmedförhindra kärnvapenuppkomsten är att man seriöstförhandlar fram ett fullständigt provstoppsavtal.Alla element i är naturligtvis centralaoch viktiga. Men det element som länge harvarit angeläget om att understryka är artikel 6, somsäger att när vi har åtagit oss att icke skaffa osskärnvapen, så har vi gjort det därför attkärnvapenstaterna har åtagit sig att seriöst göra sigav med kärnvapen. Detta finns alltså reglerat iartikel 6, och det är naturligtvis mycket viktigt trycker på för att det skall komma till stånd --att de också skall uppfylla sin del av icke-spridningsfördraget. Det finns en stor risk för att år1995 alla de länder runt om i världen som menar attkärnvapenmakterna inte fyller sin del av avtaletinte är beredda att förlänga icke-spridningsavtalet.Det vore det allvarligaste som kunde inträffa. Detär ett oerhört viktigt instrument för att förhindrakärnvapen, och därför är det viktigt att vi myckethårt arbetar för att få alla stater att ställa upp på ettprovstoppsavtal.När det gäller initiativ för att granska de medicinskaoch miljömässiga effekterna djupare än vad somhittills har kunnat göras, så är de starkastemotståndarna, måste jag tyvärr säga, ochUSA. Jag har fört den här diskussionen ikärnvapenstudien med företrädarna för dessaländer. Att få en fullständig enighet om detta trorjag blir mycket svårt. Men ett internationellt tryckför att de skall ställa alla relevanta data tillförfogande -- inte bara de data som de själva villställa till förfogande -- kan innebära att manförhindrar att kärnvapenprov företas på sådanafarliga platser som . Därför är detviktigt att driver den frågan.Det bästa sättet över huvud taget för att hjälpabefolkningen, i eller på andra ställen, måstevara att få ett stopp för alla kärnvapenprov, och fådet så snabbt som möjligt.Min fråga är naturligtvis om regeringen är bereddatt med alla metoder -- och jag nämnde alltså enserie metoder -- arbeta för att stoppa och nedrustakärnvapen, och om jag kan betrakta det somsjälvklart att orden '''' försvinner ur densvenska formuleringen.Anf. 21 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tycker också att det är värdefullt attden här diskussionen kommer till stånd. Och jag villtacka för hennes interpellation,för den ger mig tillfälle att undanröja en oklarhetsom kan ha skapats. Det är alldeles klart att densvenska politiken att verka för ett fullständigt stoppför alla kärnvapenprov ligger fast. Det är minbestämda åsikt, och det är så jag kommer attinstruera dem som verkar med dessa frågor för vårräkning. Jag tror också att det är en mycket viktigfråga när det gäller att så att säga förstärka tabunrunt kärnvapnen och användandet av dem. Det ärnaturligtvis en mycket viktig fråga ur miljö- ochhälsosynpunkt. Det är en angelägen fråga förmänniskor som lever mycket nära oss, och det är enangelägen fråga för oss själva, eftersomprovsprängningar har förekommit också i Sverigesomedelbara närhet.Maj Britt har ju redan kommenterat devetenskapliga undersökningarna vid provplatseroch kommenterat svårigheterna att få till ståndinternationella överenskommelser. Jag är alldelesövertygad om -- liksom jag förstår att Maj BrittTheorin själv är -- att detta ändå är den väg som vimåste försöka gå vidare på. I den trots alltförändrade värld där vi nu lever, och därkärnsäkerhetsfrågorna i mycket vid bemärkelserycker fram på agendan, liksom icke-spridningsfrågorna, borde det växa fram ett någotannat klimat för att diskutera frågorna, och viborde kunna hoppas på ökad lyhördhet. Jag villgärna här förklara att regeringen är beredd att såväli bilaterala kontakter som inför internationella forasöka driva den här frågan framåt.Sedan vill jag gärna understryka att de frågor somvi kommer att ha att kämpa med , och som jag själv uppfattar som mycketoroande och mycket hotande för oss, ärspridningsfrågorna. Fallet visar ju vad som kanske, trots kontrollsystem, trots att vi harNPT. Vi ser hur svårt det internationella samfundethar att hantera dessa frågor.Vi vet också att vi tyvärr när det gäller ett antalandra länder har starka skäl att misstänka attde är på väg att bli -- eller är -- kärnvapenmakter.Jag är alltså övertygad om att vi alla på bästa sätt numåste fortsätta att arbeta med icke-spridningsfrågorna.Anf. 22 ():Fru talman! Jag tycker också att det är bra att vi här diskussionen och får reda ut vissa frågor.Situationen är mycket oroande just nu.Provstoppsfrågan har varit på agendan, och ävenom den inte har tagits upp direkt, har det ju funnitsett krav på ett totalt provstopp under mycket långtid. när har splittrats upp tyckerjag att det har visat sig vad det betyder när detgäller kärnvapen, vilket hot det utgör för oss allanär vi inte vet vem som kontrollerar dessakärnvapen, vilken stat de skall tillhöra om de spridsut. Frågan är också hur teknologin kommer attspridas, om t.ex. experterna nu kommer att köpasöver av andra stater.Spridningsrisken, som utrikesministern här ocksåtar upp, tycker jag har kommit i en helt annanbelysning än tidigare genom den nuvarandesituationen. Vi trodde att kärnvapnen hade spelatut sin roll, att de inte längre har någon betydelsedärför att man är överens om att man inte kananvända kärnvapen i en militär situation. Det dykerupp nya problem genom att kärnvapnen ärokontrollerade. Vi vet inte heller vilka som skaffarsig nya kärnvapen. Provstoppsfrågan hänger därförihop med icke-spridningen. Vi måste verka för inte får lov att spränga kärnvapen. Då blir detockså svårt att utveckla och modernisera dessavapen som vi inte vill ha.När det gäller kontroll tycker jagnaturligtvis att det är bra att det är ettinternationellt organ som har kontrollen. Men jagär litet rädd för att man inte tillräckligt beaktarkopplingen mellan civil och militärkärnvapenteknologi.Sprider man kärnkraft och kärnteknologi till enmängd länder, sprider man också kunskapen om atttillverka kärnvapen. Här finns en risk i sig. Därförbör också arbeta för att inte kunskapen omkärnkraften och kärnteknologin sprids.Vidare har vi frågan om kommer attåteruppta kärnvapensprängningarna. Som jag sadei mitt tidigare inlägg anser jag att det här utgör etthot. har vi hört rapporter om hur delar avatomdrivna ubåtar har dumpats utanför NovajaSemlja och om nya provsprängningar. Det här är ettoansvarigt förhållningssätt. Hur sker dessaprovsprängningar? Vad kan de få för effekter på ossi ? Här måste vi reagera.Anf. 23 MAJ ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern förförtydligandet. Jag tror att vi är eniga om att vigemensamt skall kunna fortsätta att hjälpas åt medSveriges aktiva arbete för provstopp ochkärnvapennedrustning. Jag fick inte riktigt svar närdet gällde uttrycket ''''. Men det kanske jagkan få den här gången. Det gäller alltså om vi kanräkna med att skall föra samma politik somtidigare när det gäller provstopp, dvs. att arbeta föratt uppnå ett provstoppsavtal.Utrikesministern nämnde att det behövdes en serieinitiativ för att komma tillrätta med det hot somkärnvapen utgör. Låt mig nämna ett område där vifrån svensk sida skulle kunna agera. Jag håller medutrikesministern om att risken för spridning ärenorm, inte minst med tanke på de f.d. sovjetiskakärnvapenteknikerna och forskarna. De är en storskara, och de har dessutom blivit ombedda att sökasig arbete utomlands -- vilket kan vara ganskaförödande.Det finns en bra väg som skulle kunna initieras ochges stöd så att den används. I har manundersökt miljömässiga effekter avkärnvapenframställning och över huvud tageturanframställning. Det har visat sig att demiljömässiga effekterna är förödande, och man harberäknat att det kommer att kosta ca för att återställa miljön i . Men allteknik och kunskap finns inte för detta. Denkunskapen finns hos de ryska teknikerna mederfarenhet från Tjernobyl och Kystym.USA har anslagit en summa på, tror jag, 350miljoner dollar i ett första steg. En del av pengarnaskulle kunna användas för att finansiera och avlönaryska tekniker och utveckla den teknik som skullekunna komma också till godo. Det vore braom på något sätt kunde hjälpa till och sägaifrån att här finns kloka idéer. kunde själv tainitiativ.Jag blir orolig över de signaler som kommer frånSovjet om att på nytt funderar på att företakärnvapenprov i . Jag vill gärna hörautrikesministerns inställning. Jag utgår från attSverige på nytt kommer att reagera kraftigt omkärnvapenproven kommer att återupptas.Området är mycket olämpligt för kärnvapenprov,det är de facto en osäker miljö, och det kan blidirekta effekter för Sverige.Min fråga kvarstår. Jag tolkar det utrikesministernsade som att regeringen är beredd att aktivt på alltsätt verka för en kärnvapenfri värld -- med alla deinitiativ jag nämnde tidigare. Kommer uttrycket påsikt att försvinna?Anf. 24 ():Fru talman! Jag ber om ursäkt för att jag kommerindimpande något sent till denna debatt. Dentidigare debatten var något raskare än vad jag haderäknat med.Jag vill passa på tillfället att uttala mintillfredsställelse över att en del oklarheter som harförekommit i debatten när det gäller svensknedrustningspolitik nu blir undanröjda. Det harförekommit en diskussion om huruvida Sverigeskulle stå fast vid den höga prioriteringen av kravetpå ett fullständigt provstopp. Jag tycker att detframgår tydligt av interpellationssvaret ochdebatten att den höga prioriteringen står fast.Den här frågan är viktig, eftersom kärnvapenprov isig alltid utgör ett ekologiskt hot. Det finns ingarena, snygga och prydliga kärnvapenprov. Deinnebär alltid en belastning på miljön, plus att dedriver fram en kvalitativ utveckling av kärnvapen,samt att det fortsatta bedrivandet avkärnvapenprov gör det svårare att få respekt föricke-spridningsavtalet. Det här har redankommenterats.Jag vill för vår del betona att det är viktigt att måletprovstopp finns kvar. Brister när det gällerprovstopp får inte tas till intäkt för att inte utvecklaandra områden, t.ex. icke-spridningsavtalet. Vi haringen anledning att understödja de försök som görsatt skapa något slags länk mellan de två områdena.Såväl provstopp som icke-spridning måste drivas påegna meriter.Jag tycker att klarläggandet av den svenska linjenär mycket värdefull.Anf. 25 Utrikesminister ():Fru talman! Jag har för avsikt, , att ta upp den fråga som ninu har berört, nämligen om att det finns uppgifterom nya ryska provsprängningar, i våra bilateralasamtal med den ryska federationen.Jag avser inte att låta trycka om expertgruppensrapport. I den förs många intressanta ochvärdefulla resonemang. Det är i dessa resonemangsom dessa ord har förts in. Det är däremot alldelesklart att regeringens politik är att frågan omprovstopp är mycket viktig. Regeringen kommeratt driva vidare de initiativ som redan har tagitsinom ramen för CD. Vi kommer naturligtvis att iNew fortsätta att verka i linje med det vitidigare har diskuterat, dvs. en enighet ommöjligheten för oberoende forskare att få tillträdetill provområdena.Maj Britt tog upp en tanke i den viktigaicke-spridningsdiskussionen. Den gällermänniskor, experter, vapen, alla former avteknologi och kunskap. Jag vill peka på det initiativsom tas av , EG och förhoppningsvis ocksåSverige för att upprätta ett internationelltforskarcentrum i . har uttrycktintresse att få vara med i forskarcentret, bl.a. för attfå möjlighet att påverka inriktningen av centretsarbete. Det innebär att måste vara med ochbidra med pengar, och det är villigt att göra.Tanken är att centret skall kunna göra denna typ avsammankoppling mellan möjliga arbetsuppgifteroch forskningsuppgifter i olika länder. Här bordeäven tanke kunna passa in.Jag tycker att vi skall vara mycket uppmärksammapå kärnsäkerheten i vid bemärkelse. Det är en storuppgift för oss i . Det är därför jag hartillsatt expertgruppen, som direkt arbetar medfrågan vad kan göra för att på alla sättförsöka hjälpa till i de klart uttaladenedrustningsansträngningar som pågår men ocksåta hand om de svåra problemen. Jag vill ävennämna destruktion och omhändertagande avkemiska vapen där jag tror att harmöjlighet att hjälpa till.Anf. 26 ():Fru talman! Det var ett positivt besked att Sverigeär beredd att ta upp frågan om de fortsattaprovsprängningarna i har ju som sagt en stor påverkan påoss som bor i bilder som har framkommit visar på det ansvarsom tas i området, och det pekar verkligen på att vibör ta frågan på allvar.Jag var på i lyssnade på ett föredrag om en amerikanskforskare som hade varit i kustområdet vid NovajaSemlja. Militära fartyg förföll helt och hållet ochrostade, och dessa var alltså synliga.Vad man sedan har dumpat ute i havet kommer viatt få rapport om. Det kan man inte se på bilder.Men hela situationen är skrämmande.Om man nu tar upp frågan om provsprängningarbör man också ta upp frågan om Chetek, detprojekt som finns om att spränga kärnvapen iNovaja Semlja och att man också skall sprängakärnavfall osv. och ta hand om det på det viset. Vibör också få reda på vad detta innebär. Vad är detför avfall man skall spränga? Det kan också hapåverkan på vår situation. Jag vill därför beutrikesministern att även ta upp frågan om Chetek.Anf. 27 MAJ ():Fru talman! Jag vill till en början säga att jag ärmycket glad över att denna debatt har kommit tillstånd. Det har förekommit en hel del missförståndnär det gäller expertgruppen, och jag är glad överatt utrikesministern har markerat vad som är entjänstemannaprodukt och vad som är regeringenspolitik.Jag är också mycket glad över att utrikesministernklart säger ifrån att regeringen kommer att ta uppdetta i bilaterala samtal, vilket är viktigt att göramed alla parter när möjligheten finns.Samarbete är utomordentligt bra, och man kankomma väldigt långt. Men man får aldrig glömmaatt man också måste ställa krav. Det får aldrig bli såatt den starkaste motparten bestämmerdagordningen. När de säger: Vi vill inte -- då får viinte böja oss för det.Det tror jag heller inte utrikesministern menar.Men jag vill ha sagt att det är oerhört viktigt attSverige driver på i denna fråga, trots att ochFrankrike säkert inte är villiga att ställa sig bakomett kärnvapenprovstopp.Det finns inget annat reellt motiv förkärnvapenprov än att utveckla mer raffineradekärnvapen. Jag håller med utrikesministern om attsituationen är helt förändrad. Det finns intelängre några motiv för dessa kärnvapenprov. Dethar påbörjats en kärnvapennedrustning, och detfinns inte några motiv för att utveckla merraffinerade kärnvapen. Argumentet från de starkakärnvapenmakterna har fallit sönder, och det börman också använda sig av.Jag är glad för denna debatt, och jag är glad försvaret. Jag önskar utrikesministern lycka till i sittaktiva arbete för att stoppa kärnvapen.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1991/92:126 omresursbrister i sjukvårdenAnf. 28 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jaganser att det är angeläget med ett nationellt organsom granskar och bedömer patienters ochanhörigas klagomål på bristande sjukvårdsresurser.Sjukvårdshuvudmannen skall enligt hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) erbjuda en god hälso-och sjukvård. a. skall patientens trygghet ivården och behandlingen tillgodoses. Den somanser sig ha blivit illa behandlad inom vården harmöjlighet att vända sig till , somutövar den statliga tillsynen över hälso- ochsjukvården, eller till hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd, vilket ocksåframhållit. Vårdbehövande kan emellertid ocksåvända sig till landstingens förtroendenämnder, somskall främja kontakten mellan patienten och hälso-och sjukvårdspersonalen samt förmedla den hjälptill en patient som förhållandena kräver.Förtroendenämnder finns påförsök i varje landsting och kommun som inte ingåri ett landsting. Nämndernas verksamhet omfattarall somatisk och psykiatrisk vård som landstingenoch de landstingsfria kommunerna ansvarar förenligt hälso- och sjukvårdslagen.Förtroendenämnderna skall förmedla informationoch ge stöd och hjälp i olika former till patienten.En förtroendenämnd skall vidare verka för attpatienternas rättigheter tas till vara och derasintegritet skyddas. Den har också till uppgift att förde ansvariga påpeka eventuella behov av resurserinom ett visst område.Förtroendenämndsverksamheten fyller en viktigfunktion inom hälso- och sjukvården genom attfrämja kontakterna mellan patienter och hälso- ochsjukvårdspersonal samt genom att informera ochhjälpa patienter.Jag vill här meddela att regeringen i går -- på minföredragning -- beslutade att till riksdagenöverlämna en proposition omförtroendenämndsverksamhet inom hälso- ochsjukvården, vari bl.a. föreslås att dennaverksamhet skall permanentas.Som bakgrund till förslag om ettnationellt organ för att behandla klagomål överbristande sjukvårdsresurser ligger emellertidpåståendet att gapet ökar mellan angelägna behovav meningsfull sjukvård och tillgängliga resurser attge sådan vård. Vidare pekar på attpatientens inflytande över sin vård är starktbegränsat.Jag tror för min del inte att lösningen på dessaproblem består i att skapa ett nationelltkontrollorgan. Vi måste i stället genomförareformer inom hälso- och sjukvården bl.a. medavseende på dess finansiering och organisation.Härigenom ökar möjligheterna att hälso- ochsjukvården blir så effektiv inom ramen för detillgängliga resurserna att ingen vårdbehövandeskall behöva hamna utanför den eller blistyvmoderligt behandlad.Patienten har emellertid ibland en svag ställningsom konsument. Patienten kan i många fall intesjälv ställa en riktig diagnos och inte heller bedömaom vårdpersonalens behandling är korrekt och omresultatet av den är rimligt. I det professionellasystemet har vårdpersonalen därför en starkställning och kan ofta -- i kraft av sitt storakunnande -- göra livsavgörande ställningstagandenför patientens räkning. Detta medför att det blirsärskilt viktigt att samhället genom särskilda systemav regler och kontroller skapar garantier för attinsatser som görs är professionella och välgrundade i medicinsk vetenskap och erfarenhet.Jag vill med anledning av vad jag här har sagt ompatientens ställning i vården meddela attregeringen fattat beslut om atttillkalla en parlamentarisk kommitté med uppdragatt dels analysera och bedöma hälso- ochsjukvårdens resursbehov fram , delsöverväga hur hälso- och sjukvården bör finansierasoch organiseras på den övergripandesamhällsnivån.I den senare delen av uppdraget ingår bl.a. att seöver hur den demokratiska insynen i olikafinansierings- och organisationsmodeller kansäkerställas. Härmed avses bl.a. att finna vägar attstärka patientens ställning i den framtida hälso- ochsjukvården.Sammanfattningsvis konstaterar jag att patienten har möjlighet att få sina rättighetertillvaratagna och sin integritet skyddad bl.a. genomden verksamhet som bedrivs av ,hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd samtförtroendenämnderna. Den större översyn avhälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation som inleds kan komma att resulterai förslag om ytterligare insatser på detta område.Anf. 29 ():Fru talman! Jag tackar sjukvårdsministern försvaret. Det är i många stycken utförligt och positivt,och jag kan instämma i mycket. Men det gliderförbi det min interpellation egentligen handlar om,nämligen att det finns åtskilliga patienter med ''gråsjukdomar'' som på grund av resursbrist inte fårrum i sjukvårdsapparaten eller som vårdas på förlåg vårdnivå. När de påtalar detta kan de inte fåsina klagomål objektivt bedömda. Jag skallåterkomma till värdet i att kunna få det.Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd liksomsocialstyrelsen fullgör enligt min mening på ett brasätt sin huvudsakliga funktion i fråga omindividtillsyn, dvs. sjukvårdspersonalensyrkesutövning, det sätt på vilket den enskilde utförsina åligganden. har där också en dömanderoll.Men när det gäller brister i systemet, exempelvisresursbrist, som inte kan läggas någon enskild ursjukvårdspersonalen till last, kan intesocialstyrelsen eller hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd göra någon större insats. Detta sagtäven med vetskap om ambitiösaprogram Aktiv uppföljning, och med kännedomom regionala organs arbete, somdock onekligen är ett steg i rätt riktning.Det betyder heller inte så mycket i dettasammanhang att kommunerna numera är skyldigaatt göra anmälan enligt lex . Detta sagt motbakgrund av ÄDEL-reformen och detsjukvårdsansvar som kommunerna numera har.Sjukvårdsministern pekar speciellt på landstingensförtroendenämnder, vilka funnits på försök sedan1980 och skall permanentas och i sambanddärmed få vidare funktioner. Enligt min bestämdauppfattning kan förtroendenämnderna inte fullgöraden uppgift jag efterlyser.Förtroendenämnderna skall ju, somsjukvårdsministern säger, förmedla kontakt,informera och hjälpa. Det är i och för sig bra, mende utgår vanligen från det system som finns och deresurser som är givna vid tillfället -- och deresurserna kan variera mycket från tid till annan --och försöker att få nöjda patienter och anhörigainom de ramarna. Det lyckas de rätt ofta med. Mende gör vanligen inte, såvitt jag vet, någon objektivbedömning i de ärenden jag har pekat på.Min erfarenhet är att patienter och anhöriga, somframfört klagomål av den art jag talar om, ganskasnart resignerar. De får ingen framgång. Detta harspritt sig. Det är bara ett fåtal av dem somupplever en brist på sjukvårdsresurser i en vissvårdsituation som svår som hör av sig till andra änden vårdpersonal som också ser resursbristen somplågsam. Man vet att det inte lönar sig att gå vidare.Det står en del om detta i maktutredningen somkom för tre sedan.Varför är det viktigt att man får sina klagomålobjektivt prövade och bedömda? Dels betyder detgivetvis mycket för den enskilde att frånöverordnad instans få veta att man har rätt och attklagomålen är befogade, dels finns enligt minmening en moralisk dimension i detta.Vi har en sjukvårdsorganisation där de allra flestapatienter i själva verket, trots allt tal om valfrihet,har mycket små möjligheter att påverka sin vårdvare sig i planeringen eller i akuta situationer.Systemet är så upplagt att patienten styrs så attpatienten passar in. Med detta avser jag den del ivården som inte rör frågor på det professionellaplanet, något som givetvis professionen skall hahand om.Jag tror egentligen att sjukvårdsministern och jagär överens om detta.