prot · GG0942 · 1992-12-10 00:00:00 — Förslag i ettbetänkande som antas av en enig riksdag måste juha mycket större kraft än om det står tvåskrivningar emot varandra, skrivningar somdessutom är i det närmaste identiska. Skillnadernaär ju väldigt små. Här har debatterats frågan omtillkännagivande eller ej, vilket inte är särskiltväsentligt i sammanhanget. Det hade varit bättreom vi hade kunnat enas.Det hade kanske varit på sin plats om hade deltagit i EES-debatten och därframfört sin oro i fråga om offentlighetsprincipen.Då hade han kunnat diskutera med övriga som deltog. Var fanns i den debatten? Det är ju just genomEES-avtalet som det kan uppstå problem förSverige när det gäller offentlighetsprincipen. Ocksåjag känner en viss oro inför hur det här kommer attarta sig i slutänden. Detta är inte beroende av om vikommer med i EG eller ej, utan av om EG-staternaanser att man inte kan utbyta information medSverige till följd av den skyddslagstiftning som vihar beträffande personlig integritet. Då kan vikomma i ett mycket svårt läge, där vi måste taställning till om vi skall vara med i en integrationeller om vi skall hävda våra offentlighetsprinciper.Det är därför viktigt att för framtida diskussionerslå fast att vi gemensamt står fast vidoffentlighetsprincipen. De europeiska länderna harju andra traditioner.Anf. 28 ():Fru talman! Jag skall väl inte behöva be om ursäktför att jag deltar i en debatt här kring enproposition om offentlighet och sekretess, som äravlämnad av regeringen. Det vore väl egendomligtom det skulle behöva vara på det sättet.Skälet till att jag begärde ordet igen, herr talman,var att jag än en gång ville konstatera att om oronhos dem som står bakom majoritetsskrivningenhade varit så stor, som man har försökt göragällande här, för hur vår diskussion skulle kunnauppfattas, hade det varit enkelt förutskottsmajoriteten att ställa sig bakom detsocialdemokratiska kravet på ett tillkännagivande.Jag begriper fortfarande ingenting avutskottsmajoritetens handlande. Jag har egentligeninte fått ett enda argument för attutskottsmajoriteten inte kunde göra detta. Det kanväl inte vara på det sättet att utskottsmajoriteteninte kunde svälja de formuleringar som jag lästeupp i min replik till ? Om man hadeaccepterat dem och ett tillkännagivande, hade vikunnat spara mycket av kammarens tid . Jaganser att jag har gett tillräckligt många starkaargument för och motiv till att ett sådanttillkännagivande skulle ha varit på sin plats.Anf. 29 ():Herr talman! När det gäller texterna kan inte påstå att vi har olika uppfattningar.En hel del från den socialdemokratiska motionenhar tagits in i utskottsmajoritetens skrivning.Därför är uppfattningarna desamma.Beträffande själva tillkännagivandet till regeringenhar i flera repliker förklaratomständigheterna bakom ett tillkännagivande. Etttillkännagivande skulle kunna tolkas som att detfanns en oenighet mellan regeringen och riksdagen.Det bästa är naturligtvis om vi kan stå eniga bakomett uttalande från . Jag beklagar att vi intekan göra det denna gång.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 30 §. )9 § Dubbelbeskattningsavtal med betänkande1992/93:SkU2 Dubbelbeskattningsavtal medTyskland (prop. 1992/93:3).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )10 § Dubbelbeskattningsavtal med ,m.m.Föredrogsskatteutskottets betänkande1992/93:SkU3 Dubbelbeskattningsavtal medMauritius, m.m. (prop. 1992/93:24).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )11 § Dubbelbeskattningsavtal med betänkande1992/93:SkU4 Dubbelbeskattningsavtal medMexiko (prop. 1992/93:45).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )12 § Dubbelbeskattningsavtal medBotswanaFöredrogsskatteutskottets betänkande1992/93:SkU5 Dubbelbeskattningsavtal medBotswana (prop. 1992/93:94).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )13 § Godkännande av en överenskommelsemed om ömsesidigt bistånd i tullfrågorFöredrogsskatteutskottets betänkande1992/93:SkU7 Godkännande av enöverenskommelse mellan omömsesidigt bistånd i tullfrågor (prop. 1991/93:92).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )14 § Höjd beredskapFöredrogsförsvarsutskottets betänkande1992/93:FöU2 Höjd beredskap (prop. 1992/93:76).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )15 § Undanförsel och förstöringFöredrogsförsvarsutskottets betänkande1992/93:FöU3 Undanförsel och förstöring (prop.1992/93:78).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )16 § Verksamheten vid betänkande1992/93:FöU4 Verksamheten vid Försvaretsdatacenter (prop. 1992/93:73).Anf. 30 ():Herr talman! Anledningen till att jag tarkammarens tid i anspråk i samband med att ettenigt utskott bemyndigade regeringen attprivatisera och överlåta statens tillgångar ochskulder till andra ägarkonstellationer, kan för vissaav kammarens ledamöter möjligen verkaöverflödig. Men frågan är betydligt merkomplicerad än vad man kan tro.Vi är många, som i likhet med de bådamotionärerna och , starkt ifrågasätter vissa beslut sominnebär en centralisering av försvarsmakten ochdess olika underorgan.I dag är det datateknikens utveckling somdiskuteras. Det är verksamheten vid Försvaretsdatacenter som nedläggs utan några störreprotester, förutom från de närmast sörjande -- deanställda som en gång har utlokaliserats och flyttatsut till nya orter och till nya miljöer.Personligen hade jag gärna velat ta del av ettutredningsresultat från den utredning sommotionärerna har aktualiserat. Om en sådanutredning hade kommit till stånd, hade vi fåttrådrum för att närmare analysera hela försvaretsdatakapacitet och utifrån detta fått möjlighet attgöra en helhetsbedömning av försvarets framtidadatasystem. Jag beklagar att man inte har följt debåda motionärernas förslag.Nu sprider sig oron bland de anställda, alltifrånBoden till , , ochKristianstad. kan betydligt lättare klaraförändringar på grund av de olika system som finnsinom Stockholmsregionen.Jag var med i denna kammare ,då fattade beslut om utflyttning av en radstatliga verk och myndigheter. Även vi i Karlstadfick vår beskärda del.Omlokaliseringen gick mycket bra, trots vissafarhågor från berörd personal och dess anhöriga.Nu har det gått 15--, och många anställda inomverk och myndigheter frågar sig oroligt vad det ärsom händer. Är det andra tankegångar iregeringskansliet som gör att man nu vill börjacentralisera verksamheten tillbaka till Stockholmeller ?Det är inte bara verksamheten vid Försvaretsdatacenter som utreds och ifrågasätts, utan detär en rad statliga myndigheter, framför allt sådanasom är inordnade under Försvarsdepartementetsansvarsområde, som har utlokaliserats ochsom nu debatteras. En eventuell omlokalisering plats nära ÖB och hans närmaste staber ochmedarbetare diskuteras.Utredningar pågår på en rad områden. Jag trorknappast att jag är ensam om att konstatera etttrendbrott och en förändrad syn hos statsmakterna idessa frågor. Jag kan ta min egen hemkommun somexempel, där den administrativa byggnadenKarolinen i är belägen. Karolinen varunder en följd av år fylld av olika aktiviteter.Utöver att oron för återlokaliseringar tillStockholm, och sprids, börjar nuen annan tendens att utbreda sig, nämligen att denena myndigheten efter den andra börjar lämna decentrala byggnaderna för att ha sin administrationförlagd utanför det område där tidigare uppfördabyggnader är belägna.Den investering i byggnader som gjordes i börjanav 70-talet var nödvändig och regionalpolitisktriktig. är det andra nyliberala tankegångar sområder, och frihetslängtan efter att få lämna dessastatliga byggnader verkar vara mycket stor. Manflyttar till nyuppförda och palatsliknandebyggnader med centrala lägen, och privatafastighetsägare gnuggar händerna för att staten nustår i kö för att flytta in i deras byggnader.Kan det vara vettigt och samhällsekonomisktriktigt, herr talman, att låta centrala verk ochmyndigheter flytta från centralt uppfördabyggnader? Det kommer att leda till att det blirtomma lokaler.FOA:s enhet i har flyttat ut ur sinalokaler och flyttat in till centralt belägna lokaler.Det blir ett miljöproblem -- mer personal, fler bilar,osv. Detta gäller även på en rad andra orter.Till detta kommer också, som jag tidigare sade, nyacentrala påbud och utredningsdirektiv om att detnu kanske är dags att flytta tidigare omlokaliseradeverk tillbaka till storstadsregionerna. Det är inte attundra på att oron bland de anställda är påtaglig.Det senaste som jag hörde är att det nyligenutlokaliserade verket till , ,också är föremål för diskussion som gäller eneventuell flyttning.Jag vill påminna om att vi naturligtvis intestillatigande kommer att åse hur dessaverksamheter återgår till Stockholmsregionen.Våra vänner i försvarsutskottet borde varaobservanta på dessa frågor. Tillsammans borde vikunna säga ifrån till överbefälhavaren,försvarsministern och Försvarsdepartementet attdet inte kan vara vettigt att följa dessa råd. Varfinns grindvakten i det här sammanhanget?Det frågar sig mer än en. Det gäller att tidigt motaOlle i grind.Det är många inom mitt parti och även mångacenterpartister, folkpartister och moderater ute iregionerna som ifrågasätter detta men som hållertyst. Det är dags att vi från kammarens sida sägerifrån och talar om för de statliga myndigheterna,alltifrån ÖB till departementschefer, att vi intekommer att kunna vara med om detta.Centraliseringsbesluten går stick i stäv mot det somsades i regeringsdeklarationen, nämligen att helaSverige skall leva. Detta ligger långt från det somsades i regeringsdeklarationen från den regeringdär fyrklövern ingår.Det borde finnas ett intresse från alla partier, ochinte minst från berörda regioners ledamöter, att slåbroar och förhindra en återflyttning av de tidigareutlokaliserade enheterna.Herr talman! Jag har inget annat yrkande, men jaghar till kammarens protokoll velat läsa in detta. Vikommer att följa frågan med störstauppmärksamhet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 30 §. )17 § Ett nationellt smittskyddsinstitut m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1992/93:SoU7 Ett nationellt smittskyddsinstitutm.m. 1992/93:46).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )18 § EES-anpassning av vissa regler ombehörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1992/93:SoU8 EES-anpassning av vissa regler ombehörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m. (prop. 1992/93:83).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 30 §. )19 § Skolskjuts m.m.Föredrogsutbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU4 Skolskjuts m.m. (prop. 1992/93:14).Anf. 31 ():Herr talman! Rubriken på detta betänkande ärSkolskjuts m.m. I betänkandet döljer sig dockfrågor av stort utbildningspolitiskt intresse,nämligen statens förhållande till icke-kommunalaskolor.Propositionen som ligger till grund för betänkandetär knappast av något större intresse när det gällervad som behandlas i den, nämligen ansvaret förskolskjuts och vissa smärre ändringar istatsbidragssystemet. Det är förändringar somriksdagen beställde redan i våras.Däremot är propositionen intressant när det gällervad som inte tas upp till behandling men som istället tas upp i motionerna. Det gäller frågan omhur mycket längre den borgerliga regeringen skallfortsätta att göda de icke-kommunala skolorna medett ytterst generöst bidragssystem, dvs. såvälstatliga som kommunala medel.Dess värre har den borgerliga utskottsmajoriteteninte brytt sig om att ta till sig den samstämmigakritiken från kommunerna över demissförhållanden som detta bidragssystem skapar.Vi socialdemokrater har fått reservera oss förkravet på ett förändrat bidragssystem, och jag yrkarbifall till den reservation där detta framförs.Vi socialdemokrater anser att den allmännagrundskolan har ett demokratiskt värde i sig. Denär en mötesplats för alla elever. Inte minst i dessadagar, med mycket främlingskap mellan olikagrupper, ser man hur denna mötesplats för allabehövs. Vi vill alltså värna om . Det ären utgångspunkt för oss.Det här leder till att vi inte är överdrivet förtjusta iprivatskolor. Men är det alldeles klart attvi accepterar sådana skolor. Vidare anser vi attprivata skolor som är godkända av skallfå statliga och kommunala bidrag.Debatten här handlar alltså inte om privataskolor eller ej, utan den handlar ombidragssystemet.Vi anser att bidragen till de s.k. fristående skolornaskall vara skäliga. De skall alltså motsvara dekostnader som de här skolorna har för detutbildningsuppdrag de faktiskt tar på sig. Vi tror attkommunerna är bäst skickade att besluta om detta,eftersom det är så stora skillnader iskolverkligheten från kommun till kommun, frånskola till skola.Vi kan inte acceptera den tvångströja som trättspå kommunerna. Härigenom tvingas ju dessa attgynna de privata skolorna, medan nedskärningarmåste göras i fråga om resurserna för elever ivanliga grundskolor.Att det beträffande bidragssystemet har gått snetttycks de flesta utanför regeringskretsen vara klaraöver. Sommarens debatt om planerna på att göraskolorna i stadsdelen i privataväckte nog många. Det visade just hur detbeslutade systemet för bidrag till icke-kommunalaskolor överkompenserar dessa. Privatiseringenskulle automatiskt ge ytterligare 15 miljoner ibidrag till de här skolorna utan någon annanförändring än huvudmannaskapsförändringen.I uppvisas en annan modell av gynnandeav de privata skolorna och deras elever. Därbegränsades friheten för elever och grundskolornär det gällde att göra profilerade studieval inom dekommunala skolorna. Musikklasser fick baraanordnas i den speciellt gynnade nystartade icke-kommunala skolan -- privatskolan Fryx. I övrigtfick musikklasser inte anordnas. Alla som hade ettmusikintresse skulle ledas in i just den privataskolan. Valfrihet för vissa elever innebar alltså attdetta skedde på bekostnad av andra elevers frihetatt välja.Det finns många underliga konsekvenser att noteranär det gäller de borgerligas bidragssystem. Detkommer in rapporter från olika håll om hur det härslår. I många kommuner omöjliggörs härigenom enrationell skolorganisation.I blir det en utglesning av elevergenom att elever går till privata skolor. Den direktaföljden är att några mindre byskolor hotas avnedläggning. Frihet för en betyder ofrihet förandra.I pågår just nu en strid om en skolasom ligger strax utanför tätorten vill nämligen lägga ner skolan där,, för att åstadkomma en mer rationellskolorganisation och på det sättet spara 800 000 kr.Föräldrarna svarar: Då bildar vi en friståendeskola. Därmed utgår automatiskt bidrag, bådekommunala och statliga, till den här nystartadeskolan som överstiger den besparing somkommunen tänkt göra. I stället för en besparing blirdet alltså en utgiftsökning för kommunen.I konstateras ett liknande exempel. Ocksåhär rör det sig om en skola som inte ligger så långtutanför en tätort. Skolstyrelsen vill ha enrationellare skolorganisation och spara 700 000 kr.I stället ställs krav på ombildning till en privat,fristående skola. Därmed utgår automatiskt bidrag,också kommunala bidrag, som överstiger detbelopp som man faktiskt tänkt spara. I stället för attåstadkomma en besparing blir det alltså en utgift iungefär motsvarande storleksordning.Många ytterligare exempel kan anföras. De jag häranfört är bara några som jag direkt har träffat på.Tvånget att arbeta med en orationellskolorganisation blir så mycket mera allvarligt,eftersom detta inte bara har bäring på de 120privata skolorna och på konsekvenserna när detgäller andra elevers möjligheter till en godutbildning.Det av regeringen genomdrivna bidragssystemetmed 85-procentsregeln som ett minimum blir ocksåen riktningsangivelse i de kommuner där borgerligaregimer vill genomföra ett skolpengssystem. På detsättet fortplantar sig ett misstag från ett begränsatområde -- de privata skolornas område är jufortfarande ganska begränsat, eftersom detomfattar ungefär 8 300 elever, alltså avgrundskolans elever -- till det övriga skolsystemet.Därigenom blir det här extra allvarligt.Det är nog rätt säkert, tror jag, attregeringspartierna måste krypa tillkorset och medge att det blev fel. Kanske ställerman sig bakom det som i dagföreslår, nämligen att det i stället skall vara ett 75-procentigt statsbidrag. Jag tycker också att detskulle vara en avsevärd förbättring. Men vi menaratt det vore ännu bättre om kommunerna själva fickhantera den här frågan.Det är obegripligt att den här förändringen intesker , när skall besluta om andra,smärre förändringar av bidragssystemet. Ju längredet här orättfärdiga systemet finns kvar, desto fler --både seriösa intressenter och lycksökare -- blir desom lockas att utnyttja de mycket generösabidragen, för att senare tvingas ner till lägrebidragsnivåer. Jag hoppas att kansprida något ljus över anledningen till att den härförändringen dröjer.Jag skulle vilja ha svar på några frågor som mångai dag ställer. Jag vädjar om verkliga svar. Jag villinte bara ha en uppläsning när det gäller deförmenta brister i socialdemokratisk skolpolitiksom brukar hänvisa till när vi ställerfrågor. Jag har tre frågor:1. Varför framhärdar de borgerliga partierna i attomöjliggöra för kommunera att anordna enrationell skolorganisation?2. Är det rätt att ge privata skoloröverkompensation på de allmänna skolornasbekostnad?3. Finns det inom regeringspartierna över huvudtaget någon insikt om att ett gynnande av vissagrupper av elever i en resursknapp situationinnebär att andra elever drabbas?Jag menar att regeringens och de borgerligapartiernas dogmatiska intresse för privatiseringkopplad till ytterst generösa bidrag starktkontrasterar mot regeringens lama axelryckninginför de resursnedskärningar som drabbargrundskolan och utbildningen för de mångaeleverna.Den borgerliga skolpolitiken innebär ett drivhusför privata skolor och svältkost för ,den skola som ändå är till för alla.Anf. 32 ():Herr talman! I det betänkande som ligger påriksdagens bord föreslås bl.a. att fristående skolorskall få bidrag från varje elevs hemkommun och attbidraget skall relateras till det stadium som eleventillhör. För varje elev skall lämnas ett belopp sommotsvarar den genomsnittliga kostnaden per elev ihemkommunens grundskola under det närmastföregående kalenderåret på det stadium som eleventillhör. Kommunen får göra ett avdrag på bidragetsom uppgår till högst av den framräknadegenomsnittskostnaden.Vänsterpartiet anser att det är ett steg framåt frånrättvisesynpunkt att regeringen nu föreslår att detkommunala bidraget till fristående skolor skall varastadierelaterat. Vi anser dock att detta inte ärtillräckligt. Vi har i tidigare motioner påpekat attett fastställande av en viss procentsats när det gällerbidraget till en fristående skola är en inskränkningav den kommunala självbestämmanderätten.Denna detaljstyrning innebär dessutom att statenförsvårar för de kommuner som har friståendeskolor inom kommungränsen att effektivt fördelaresurser på ett behovsrelaterat sätt.Bidragsnivån, dvs. av den genomsnittligaelevkostnaden, har kritiserats från flera håll. Dethar framförts argument om att en rimligare nivåskulle vara omkring 70--. Först då skulle viuppnå en någorlunda god ekonomisk rättvisamellan fristående och kommunala skolor.Vi menar att de argument som förts fram för ensänkning av den genomsnittliga bidragsnivån vägertungt. Kommunernas uppgift, att fördelaresurserna efter behov mellan skolor, sätts ur spelom man har ett resursfördelningssystem medinbyggd överkompensation. Precis somSocialdemokraterna vill också vi attresursfördelningen skall grundas på elevernasbehov, inte på privata intressenters rätt att startaskolor.Om det över huvud taget skall finnas en procentsatsför bidragen, bör det vara fråga om en sänkning till75 %. Enligt vår uppfattning är det en bättre ochrimligare nivå.När det gäller bidragsberäkningen som vilande pådet närmast föregående kalenderåret har vi väldigtsvårt att inse fördelen med en dylikberäkningsgrund. Denna modell kan innebära atten fristående skola förlorar eller bliröverkompenserad, beroende på om kommunenökar eller minskar sina anslag till grundskolansolika stadier. Det borde inte stöta på någrapraktiska hinder att låta bidraget till den friståendeskolan mera direkt följa kommunens faktiskaskolkostnad. Det tror vi är ett bättre och rättvisaresystem.Mot bakgrund av vad jag anfört vill vi ha en ändringav 9 kap. 4 a §, skollagen, som vi vill skall lyda:För varje elev skall lämnas ett belopp sommotsvarar den beräknade genomsnittligakostnaden per elev i hemkommunens grundskolaför innevarande kalenderår på det stadium someleven tillhör. Vid tilldelningen får kommunen göraett avdrag som uppgår till högst av denframräknade genomsnittskostnaden.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillVänsterpartiets meningsyttring.Anf. 33 ():Herr talman! Vi skall fatta beslut om tvåändringar i skollagen, som . Den ena är begränsningar i kommunensskyldighet att anordna kostnadsfri skolskjuts ochinackordering, den andra är att hemkommunen ifortsättningen skall ge ett stadierelaterat bidrag tillfristående skolor på grundskolenivå. Bådaförslagen föranleds av tillkännagivanden fråndenna kammare till regeringen i samband medbehandlingen av propositionen om valfrihet ochfristående skolor.Men, herr talman, det jag tänkt ta upp , ochdet blir även svar på de frågor som ställde, är den reservation till betänkandetsom Socialdemokraterna lagt. Där vidhåller de sintidigare inställning till och syn på de friståendeskolorna. Det går inte att ta miste på derasinställning när man läser deras motion och när manhör . Även om de säger sigvara positiva till fristående alternativ, andas dennamotion, denna reservation och en stark negativ inställning tillfristående skolor.Antingen är skolorna så stora och eleverna såmånga att de kommunalaresursfördelningssystemen sätts ur spel, eller ocksåär de så små och eleverna så få att det inte ärlämpligt att bedriva skolundervisning. ärdet något fel. kräverSocialdemokraterna inskränkningar i möjlighetenatt driva fristående skolor.Utgångspunkten för denna reform, och den ärviktig, är att den gör det möjligt för föräldrar ochelever att välja den skola som bäst passar derasbehov och önskemål, oavsett om skolan ärkommunal eller fristående. Vem som driver skolanskall inte vara av avgörande betydelse. Deekonomiska villkoren skall vara likvärdiga, oavsetthuvudman.Vi gör detta möjligt genom att i lag fastställa densvagaste partens, i det här fallet elevens, minsta rättoch kommunens minsta skyldighet. Det ger fastaspelregler och möjlighet för de fristående skolornaatt planera långsiktigt, vilket vi anser vara viktigt.Det gör att inte bara de som har tjock plånbok kanvälja.Nu framgår det av det säger attför Socialdemokraterna är kommunens frihetviktigare. Ni vill att kommunen skall styra och ställasamt besluta om varje elev och hur mycket varjefristående skola skall få. Vi vet hur det har varitförut. Ersättningen till de fristående skolorna lågtidigare på av det de kommunalaskolorna fick, ibland inte ens det. Det visar att vi igrund och botten har helt olika inställning tillmedborgarnas rätt till valfrihet och förmåga tillansvarstagande.Nu hävdar och att det sker en ohämmad överkompensationav de fristående skolorna, att vi med offentligamedel göder dessa fristående skolor när en elev somväljer ett sådant alternativ tillförsäkras minst 85 %av genomsnittskostnaden för en elev ihemkommunens grundskola. I sin reservationframför de att denna överkompensation skullereduceras om nuvarande garanterade bidrag sänkstill , som har föreslagit i sinmotion.Får jag i gengäld fråga : Näranser att överkompensationenhar upphört, eftersom den uppenbarligen barareduceras när man sänker den till ?