prot · GF0984 · 1992-03-25 00:00:00 — Med andraägarförhållanden hade med allsäkerhet dessa åtgärder uteblivit med allt vaddetta skulle ha inneburit för alla berörda, såväl förde anställda som för kommunerna.Det beslut som fattade ärenligt allas mening i länet en ideologisk aktion.Det är ett beslut som visar att man saknar omsorgoch omtanke om företaget, liksom om deanställda och de berörda kommunerna. Beslutetvar ogenomtänkt och grundade sig på en stämmahos ungmoderaterna för 10--. Jagkänner efter privatiseringen en speciellt stor oroför Malmbergsgruvan. Jag frågar mig: Finns detexempelvis utrymme för Malmbergsgruvan i ettprivatägt med de krav som de nya ägarnakommer att ställa på avkastning på satsat kapital?Malmbergsgruvan arbetar under betydligt svårareförhållanden än exempelvis gruvan i talman! Inget annat län i det här landet berörstillnärmelsevis så mycket av regeringensprivatiseringsiver som . I inget annatlän är heller motståndet så stort som i Norrbottenmot regeringens privatiseringar, och det avförståeliga skäl.Många länsbor känner också en stor bitterhetöver att intäkterna från dessa realisationer avstatliga företag icke kommer länet till del. Det ärmånga som känner samma bitterhet som AlbinNeander redogjorde för iKirunaskildringen ''''. Jag citerar:'', särskilt finnbygden, är enefterbliven och mindervärdig landsända.Visserligen finns där stora naturrikedomar, mende höra sörlänningarna till. Infödingarna haingenting med dem att skaffa. ''Fru talman! Jag yrkar avslutningsvis bifall till densocialdemokratiska reservationen om de statligaföretagen, eftersom den tillmötesgår vårt förslag imotionen.Anf. 19 ():Fru talman! Det nu avgivna betänkandet omutförsäljningen av de statliga företagen är i frågaom argumentationen om möjligt ännu mer torftigtoch ytligt än propositionen. I denna hette det attstaten var olämplig som företagsägare, eftersomdet är staten som uppställer spelreglerna förföretagen. Vi har hört samma argumentation . Statens roll skulle inskränkas till enförstärkning av marknadsekonomin ochkonkurrensen, hette det. Bara beträffandeNorrbottens län uppskattar man att de statligaföretag som skall säljas har ett marknadsvärde påuppemot 40 miljarder svenska kronor.T.o.m. i länder som ofta framhålls som exempelpå länder med en framgångsrikmarknadsekonomi är man mer rädd om dennationella förmögenheten än den svenskaborgerliga regeringen är. Hävdarutskottsmajoriteten att marknadsekonomin it.ex. , , och Frankrikehar skadats på grund av det statliga ägandet, inteminst när det gäller produktiv skogsmark?Nej, tvärtom pekar många exempel på att justprivatisering av offentlig egendom har lett tillstora problem för både nationer ochbefolkningsgrupper. privatiserademan i all vattenkraft för att få pengar tillinfrastruktur. Då var tongångarna i Canadadesamma som de nu är i . Här i Sverigekan man lika gärna säga att pengarna behövs föratt bekosta stödet till jordbruket i EG i framtideneller för att sänka skatterna för höginkomsttagareoch kapitalägare. har inte pengarnamärkts ut på något klart och entydigt sätt. ICanada köptes huvudparten av vattenkraften avamerikanska kapitalister. kördeskraftverken i botten och elprisernamångdubblades. Därefter tvingades detkanadensiska folket att tvångsinlösa kraftverken ioch för upprustning efter den amerikanskarovdriften.Så har det blivit på många ställen runt om ivärlden, inte minst när det gäller gruvdrift i tredjevärlden. Här har vi också exempel på att svenskaintressen har varit inblandade.När man som jag har varit aktiv i politiken i 30 årkan man inte anse annat än att fraser som attstaten bara skall ställa upp spelregler inte är någotannat än en skönmålning av verkligheten. Viställer ju upp sådana regler. Vi har enbanklagstiftning och en lagstiftning beträffandeandra finansiella institutioner som säger att maninte får låna ut pengar utan säkerhet. Men vi vetju att man sysslade med justsådant. Detta ledde sedan till den tragiskasituation som många banker befinner sig i i dag.Staten med sin bankinspektion orkade ju inte taitu med problemen och såg dem inte hellertillräckligt klart.I verklighetens värld är det tvärtom så, att destora nationella företagen ofta är ekonomiskt ochäven politiskt starkare än många mindre stater.Sådana företag, liksom andra privatkapitalistiskaföretag, kan i sina avtal med regeringar och andraföretag ställa upp villkor för sina investeringar.Vidare kan de teckna avtal med fackföreningarsom de själva har skapat för att hindra anställdaatt organisera sig själva. De medverkar vidstörtandet av regeringar, korrumperar politikeroch fackföreningsledare och bedriver enlångsiktig planering för att styra politiken så attden gynnar dem själva. Naturligtvis bildar deockså dolda karteller och samverkar öppet för atthos internationella organisationer och nationerdriva igenom beslut och egentligen konspireramot marknaden. Enbart lagstiftning rår inte pådessa fenomen.Man kan inte heller med bästa vilja i världen sägaatt den oreglerade marknadsekonomin löser allaproblem för världens folk. T.o.m. i de rikaOECD-länderna lever bortåt 100 miljonermänniskor i fattigdom, arbetslöshet ochutslagning, och ofta lever de just i utslagnaindustriregioner.Kampen för en fungerande marknadsekonomi ärinte bara en kamp för att maximerakapitalavkastningen. Det är också en kamp förmakt åt de lönearbetande och egendomslösa, förfördelningspolitik och regional balans och förmänniskors valfrihet och mot arbetslöshet.För att upprätthålla stabilitet i ekonomin, minskaberoendet av starka kapitalintressen,upprätthålla nationell självständighet på centralaområden, främja en regional balans och få tillstånd långsiktiga och uthålliga investeringarbehövs normalt en statlig sektor inom industrin sålänge man inte har funnit någon annandemokratisk ägandeform.Fru talman! Jag skall sedan säga några ord omSSAB, och då särskilt om Luleåverken. Det finnsgrund för att tro på tillverkning av stål ochstålprodukter i , men vi får inte hellerglömma de problem och svagheter som finns. Detdyra koksverket, kraven på miljöinvesteringar imiljardklassen på relativt kort sikt, långafraktvägar för ämnen till kunder, lågvidareförädlingsgrad och svårigheter att behållakompetent personal hör till dessa svagheter. Inomnågra år kommer nya koncessionsförhandlingarsannolikt att beröra denna del av , och nyakrav kommer att ställas. Närheten till malmen, enerfaren arbetarstam och framgångar medkvalitetsförbättringar hör till styrkan.I kraft av de internationella kraven på miljön ochminskade koldioxidutsläpp diskuteras nu ävenglobalt höjda koldioxidavgifter. Svenskstålindustri kan komma att tvingas betalamiljöavgifter på hundratals miljoner om inte nyteknik som innebär mindre utsläpp av koldioxidoch andra föroreningar tas fram. Troligenbromsar denna utveckling ett tag framöver.Vänsterpartiet har hävdat att borde bli ettföregångsland när det gäller miljövänligråstålsproduktion. Vi har pekat på att denhögsvavliga oljan efter förgasning borde kunnarenas och användas för att ersätta industrikol istället för att den exporteras till andra länder, somvi sedan anklagar för att släppa ut föroreningarmed hjälp av vår olja.Tyvärr har intresset för sådana projekt varit svagt.Vi kan konstatera att forsknings- ochutvecklingsinsatserna i svensk stålindustri hittillshar utgjort hälften av motsvarande insatser i t.ex.Japan.Behovet av såväl kortsiktiga miljöinvesteringar istålindustrin som långsiktiga investeringar i nyteknik pekar, tillsammans med alla andrafaktorer, på att stålindustrin behöver en stor,stark och handlingskraftig ägare. Och fortfarandeär en naturlig sådan ägare den svenska staten.Lägg därtill det regionalpolitiska ansvar somstaten tagit på sig även i regeringsdeklarationenfrån den 4 oktober 1991.På grund av det regionalpolitiska ansvaret finnsdet också en alternativ kostnad för denarbetslöshet som kan bli följden om man tappargreppet över situationen i , enarbetslöshet som kan rusa upp mot10, 20 eller , på samma sätt som den gjort ialla andra drabbade industriområden i OECD-världen. De kostnader som uppstår berornaturligtvis på arbetslösheten och det behov avfolkomflyttningar som kan om dessa dogmatiskaprivatiseringsdrömmar förverkligas och sedan gårsnett.Fru talman! Jag har även väckt en motion i dennafråga, där det sägs att beslutet att realisera destatliga företagen, som har betydelse för denregionala balansen, särskilt i ,måste återkallas.Jag yrkar därför bifall till reservation 1.Anf. 20 ():Fru talman! Innan jag går in på de statligaföretagen skulle jag vilja säga till det inte är någon fara, även om den moderatagruppledaren i inte har mer än 3 000 kr.att köpa aktier för. tar faktiskt emotalla även om de inte har 3 000 kr.I flera decennier har de statliga monopolen ochdet statliga ägandet i svenskt näringsliv varitalltför stort. Staten äger ett femtiotalaktiebolag, av vilka flertalet är moderbolag ikoncerner. Hel- och delägda statliga företag ägerandelar i ca 450 bolag. Det innebär att staten är enmycket viktig och stor aktör på marknaden, vilketinte är vare sig önskvärt eller nödvändigt.Staten skall enligt min uppfattning sätta uppramar och spelregler, vilket har sagts , men företagandet kan andra sköta, och skötadet bättre. Det är för de allra flesta uppenbart inte skall agera på flera planhalvor, ochibland dessutom vara domare. Därför är detnödvändigt att renodla statens roll och spridaägandet.Erfarenheten visar att staten aldrig har varit enaktiv och engagerad ägare. Det är endast i akutakrissituationer som staten ibland gått in medkapital och ibland med andra insatser.Alla företag behöver aktiva och intresseradeägare som har kompetens och framtidsvisioner.Privatiseringen innebär att företagen kan få meraktiva och engagerade ägare, vilket stärkerlivskraften och effektiviteten. Vidaktieförsäljningen skall de anställda i företagenoch allmänheten vara de främsta målgrupperna.På det sättet kan ägandespridning ske.Privatiseringarna skall givetvis också vara bra förskattebetalarna. Försäljningarna skall ske tillmarknadsmässiga priser. Rätt pris och rättindustriell lösning är nödvändiga förutsättningarför att försäljningen skall komma till stånd.Försäljningen ger staten betydande intäkter sombehövs för investeringar i sådan infrastruktur somytterligare höjer den nationellakonkurrenskraften och tillväxten i vår ekonomi. Idet ekonomiska läge som befinner sig ijust nu är detta utomordentligt nödvändigt ochviktigt.Under de senaste tio åren har resurser saknats förinvesteringar i bl.a. järnvägar, vägar och övrigakommunikationer. Genom försäljningen skapasnu möjligheter att förändra detta. Satsningar iinfrastrukturen är viktiga för den ekonomiskatillväxten och för ökad företagsamhet.Reservanterna skriver att en försäljning av bl.a.LKAB skulle innebära ett hot motsysselsättningen i Malmfältskommunerna.Eftersom det är politisk enighet om att de statligaföretagen skall leva på samma villkor och påsamma sätt som de privata företagen, är ju ettsådant påstående inte relevant.Reservanterna tror tydligen inte att de statligaföretagen är konkurrenskraftiga, eftersom deanser att staten måste gå in om marknaden svikereller går ned.Vi vet ju av erfarenhet att statliga ingripandeninte är någon lösning. Hur var det med de statligavarven? Trots mångmiljardstöd under många årdå man försökte rädda varven, gick det inte merän innan man ändå var tvungen attlägga ned varven.Reservanterna och socialdemokraterna särskilt iNorrbotten säger också att en försäljning skulleinnebära en utarmning av landsbygden ochglesbygden. Ingenting kan vara felaktigare. Detfinns inget belägg för att ett statligt ägande skulleinnebära förbättringar för glesbygden. Det ärfaktiskt på det sättet att det är enskilda företagoch enskilda människor, småbrukare,skogsbrukare, m.m. som till stor del upprätthållerlandsbygden och glesbygden.Enligt socialdemokraterna påNorrbottensbänken skulle alla världens olyckorinträffa och drabba oss om de statliga företagenprivatiserades. Givetvis är det ett helt felaktigtantagande.Det finns nämligen exempel på att så inte är fallet.Jag vill peka på . Även om nu inte ärprivatiserat i sin helhet har det ändå introduceratspå börsen. av aktierna såldesfaktiskt. Det blev ingenkatastrof, utan det har faktiskt bara blivit bättre.Jag förstår självfallet att socialdemokraterna avideologiska skäl inte kan godta sådana härförsäljningar. Likväl är det här ett mycket viktigtinslag och en möjlighet att återigen få i gånghjulen. Det ger oss också ekonomisk tillväxt.Dessutom är det den enda möjligheten för oss attklara våra infrastruktursatsningar. har vi haft eftersläpningar på dettaområde. Vi har inte klarat vare sig investeringareller underhållet av våra vägar. Det är således heltnödvändigt att vi klarar dessa saker, och det görvi genom att staten får intäkter.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall tillnäringsutskottets hemställan och avslag på desocialdemokratiska reservationerna.Anf. 21 () replik:Fru talman! säger att det ärmånga andra som vill köpa aktier i . Hanpekar bl.a. på hushållen. Men hur skall hushållenha råd att köpa aktier?Visserligen har finansminister sagtatt varenda hushåll i detta land åtminstone skallha sparade medel motsvarande en årslön. Menhur uppnås sådana resultat när hushållsekonominideligen naggas i kanten? Jag tror inte atthushållen har så stora möjligheter att köpaLKAB-aktier eller andra aktier.Med tanke på det som här harsagt skulle jag också vilja fråga: Sköts LKABverkligen dåligt? Jag tycker att är ettexemplariskt och välskött företag. OlleLindström för ett ideologiskt resonemang och görgällande att ett privatägt skulle skötasbättre. Det skulle vara fråga om mer engageradeägare.Jag vill peka på situationen för i början av80-talet. Med ett annat ägande skulle hagått i konkurs. Om vi då inte hade fått ensocialdemokratisk regering som ingrep i detstatliga företaget, skulle inte vara detsolida företag som det är eller ge de anställdaden trygghet som det ger.Sedan kan jag peka på t.ex. domänverket. I daghar domänverket i ungefär likamycket av skogsbilvägar som det allmännavägnätet. Om domänverket privatiseras blirsäkerligen den första erfarenheten förnorrbottningarna att det finns en vägbom överden skogsbilväg som de varit vana vid att åka pånär de varit på väg ut till skogen för att plocka bäreller jaga.Från min egen barndom erinrar jag mig den tid dådet privata hade hand om eldistributionen pålandsbygden. Räddningen såg man i att detstatliga övertog distributionen. Nufungerar det mycket bra. Så bra skulle det intefungera med ett privat ägande.Jag bävar för den dagen då exempelvis Vattenfallär privatägt och man skall reinvestera i nyaledningar på landsbygden. Hushållen därkommer inte att ha råd att betala vad det kostar.Tack vare att är statsägt finns det trotsallt möjligheter att bibehålla elströmmen.Anf. 22 () replik:Fru talman! Vad gäller frågan om är braskött eller inte vill jag säga att också jag tycker attföretaget skötts mycket bra. Detvisar också företagets resultat. Men det har jufunnits tider då det inte har varit lika bra.Man kan faktiskt se en symmetri här. Under dentid då man visste att det fanns fallskärmar ochmöjligheter till statligt stöd behövde man inteanstränga sig särskilt mycket. Så har också varitfallet när det gäller , tidigare NJA. Jag troratt man hade så att säga röda siffror. Manvisste att det alltid var möjligt att få hjälp omsådan behövdes. Efter den tiden, in ,har även socialdemokraterna ansett att de statligaföretagen skall drivas på precis samma villkor somde privata företagen. Då började de här företagenplötsligt ge större vinster.Mot den bakgrunden tycker jag att allt talar för enfortsättning på samma sätt. Även om det blirprivat ägande tycker jag alltså att det inte finnsskäl att oroa sig. Vi ser ju att intresset när detfinns ett privat ägande är större än när ett stortkollektiv agerar ägare.Eftersom det inte är någon större skillnad, somBruno Poromaa säger, mellan privat och statligtägande, finns det väl ingen anledning för statenatt ha pengar i ett bolag när pengarna behövs förandra investeringar.Domänverket och skogsbilvägarna nämndesockså. har det i artiklar iNorrbottenstidningar skrivits att en utförsäljningfrån statens sida av domänverket skulle innebäraatt skogsbilvägar stängdes av. Människorna däruppe skulle inte ha tillgång till vatten, frisk luft,natur osv. Ingenting kunde vara sämre än enförsäljning.Men det finns faktiskt flera andra storamarkägare i vid sidan avdomänverket, även om det senare är stort. Det ärdå fråga om SCA, MoDo och privata skogsägare.Inte är det trots det något problem förmänniskorna att komma ut i naturen, att färdas påskogsbilvägar eller att plocka bär -- och det gällerhela , oavsett vem som är ägare.Det är nonsens att det skulle vara något fel i detprivata ägandet.Sedan till frågan om hushållen och derasmöjligheter att köpa aktier i . Självfalletmåste hushållen anpassa sin ekonomi. Jag trorinte att vi skall vara förmyndare över hushållen.De klarar säkert det här utan att vi bekymrar oss.Dessutom får hushållen andra möjligheter genomolika förändringar -- skattesänkningar m.m.Därför tror jag att det blir ett sprittägande i LKAB.Anf. 23 () replik:Fru talman! pekar på resultatenoch på tider då dessa inte har varit bra. Ja, vissthar det funnits tider då de inte har varit bra. Mendå var det väldigt bra att staten var ägare. Tänkom privata intressen hade varit ägare då det gickdåligt! Då skulle situationen för såväl berördakommuner som de anställda ha varit ytterstbekymmersam. Tacka således lyckans stjärna föratt staten har varit ägare till ! Många andramalmfältsbor har samma uppfattning som jag.Olle framställer nästan somvulgärpropaganda de farhågor som vi haft för ettprivatägande i de statliga företagen. Så äringalunda fallet. Vi måste ju tala om hur detkommer att bli om staten förlorar sitt ägande.Det bredaste ägandet är faktiskt det samhälleligaägandet. Då äger jag och likamycket av , osv. Och behövervi inte bekymra oss för aktieutdelningar o.d.,utan sådant sköts automatiskt.Vidare vill jag säga att jag inte tror på PerWesterbergs guldaktie. Han har ju gjort gällandeatt staten skall behålla en guldaktie som germöjlighet till inlösen av företaget den dagen dåmalmen är slut.De sociala skälen har legat till grund förmänniskornas uppfattning att ägaren den dagendå malmen tar slut -- förr eller senare blir det så --måste ta också det sociala ansvaret. Jag tror inteatt ägarna, om företaget är privatägt, i det lägettar något som helst ansvar när det gällerkonsekvenserna. Även då blir det samhället somfår ta det ansvaret. Därför är det lika bra attsamhället är ägare och uppbär vinster under dentid då verksamheten är vinstrik.Anf. 24 () replik:Fru talman! säger att det var turatt staten ägde då det gicksämre. Men om det hade varit privat ägandekanske man hade förutsett detta och jobbat meddet litet . Man hade kanske planerat för attdet skulle komma sämre år och även lagrat upplitet reserver för att klara . Så är det i deflesta företag.Om vi sedan går över till att tala omdomänverket, hör vi fortsätta attsäga att det inte är fråga om någonvulgärpropaganda. Men man har sagt att det ärnationaltillgångar som säljs ut och att det mereller mindre skulle rasera möjligheten förnorrbottningarna att komma ut i naturen.Jag vill säga till att densocialdemokratiska regeringen krävde högreavkastning av bl.a. domänverket, vilket medfördeatt domänverket sålde ut en hel del skogsmark.Det är tydligen på det sättet att om man skall säljaut större andelar av domänverket eller privatiseradomänverket, då är det förkastligt, men om mansäljer ut bara en liten del, då går det bra. Jagtycker inte att den här ekvationen alls går ihop.Det är inget som tyder på att det privataskogsägandet i eller i någon annan delav landet skulle innebära försämringar förallmänheten. Det är ett felaktigt synsätt.Anf. 25 () replik:Fru talman! I ägs inte avskogsarealen av samhället, i ungefär 28 %.I västra äger 30 %av skogsmarken och motsvarande siffra förStorbritannien är . Det måste hainneburit avsevärda skador påmarknadsekonomin i de här länderna, om detresonemang som man för i också gällerdär. Är det inte så, ? Eller är detkanske bra att staten äger produktiv skogsmark ide här länderna?Försäljningen av sker i sämsta tänkbarasituation, när man är inne i en lågkonjunktur ochstålproduktionen sjunker. De stora företagendras med överkapacitet. Det skulle nu ocksåbehövas avsevärda miljöinvesteringar ochframtidsinvesteringar i . värderasSSAB till ungefär 400 milj.kr., vilket ärbetydligt mindre än det värderades till i början av80-talet, när skapades.Om enskilda ägare, anställda och hushållen iSverige, inte köper de här aktierna, återstår medsäkerhet större utländska kapitalinvesterare. Vadvore mer logiskt än att köptes upp för denhär billiga penningen, och att man sålde denutrustning som finns där -- förmodligen med engod vinst, för man kan nog sälja till litet mer änskrotvärdet -- för att sedan ta över en marknad på1,ämnen vid en befintliganläggning, kanske någonstans i ellernågon annanstans. Det är en sådan utvecklingsom vill vara med och ta riskenför.Anf. 26 () replik:Fru talman! När det gäller det statliga ägandet avskog tycker jag inte att de här jämförelserna harnågon relevans alls.För att domänverket skall kunna förändras blirdet utförsäljning till viss del, men förmodligen blirdet ett stort kvar. Även om aktiernafördelas i detta , kommer skogen ochnaturtillgångarna att finnas kvar och vara en braresurs för våra skogsindustrier. Därför är detsjälvklart att vi även skall privatiseradomänverket. Det är det viktiga för att renodlastatens roll. Än en gång: Staten skall inte ägaföretag.Bengt målar upp ett scenario för SSAB.Men metodiken för den här försäljningen harredan redovisats, och den ger garantier för att detsom talar om inte kan ske. Mansäljer obligationer för att också senare, närkonjunkturen har vänt, kunna lösa aktier iföretaget. Detta innebär att vi garanterar attföretaget inte kan säljas ut under enlågkonjunktur. Därför tycker jag att det inte finnsnågon anledning att påstå att skulle riskeraatt komma ut på marknaden på ett sätt som skulleleda till att det lades ned.Men jag förstår uttalandet, eftersom BengtHurtig har motsatt sig att någontinggörs åt situationen. Jag vet att ävenvar emot börsintroduktionen av . Vi har jusett att det endast har inneburit fördelar för SSABoch de anställda. Därför tycker jag inte att detfinns någon anledning att spela upp ett scenariodär utländska ägare skulle gå in och lägga nedSSAB. Det är bara att måla upp en skräckbildsom inte finns i verkligheten.Anf. 27 () replik:Fru talman! Med de regler som gäller är denutveckling som jag har beskrivit för intehelt utesluten.Olle utvecklade inte närmare vad detvar för skillnad mellan störningar avmarknadsekonomin i och i andra ländernär det gällde statligt ägande av produktivskogsmark.Ibland sägs det att de företag som vi nu skall säljaut skall ge möjligheter att investera iinfrastruktur -- vägar, järnvägar ochtelekommunikation -- bl.a. i . Låt ossnu säga att man säljer de här företagen för 4miljarder . Efter den tiden ärpengarna naturligtvis slut, eftersom man harinvesterat dem i infrastruktur. En del av de härföretagen har i praktiken lagts ned, vilket harskett i en rad andra länder när man harprivatiserat. Då kan vi stå med en infrastruktur,som inte behöver försörja en lika storindustriverksamhet som . Vi har alltså fåttliknande effekter som i f.d. kolonier i u-länder.De har byggt motorvägar och flygplatser som nustår och förfaller därför att investeringarna iindustrin inte har kommit till stånd.I stället borde den avkastning som finns i de härstatliga företagen användas dels för investeringaroch utveckling av dessa företag, dels naturligtvistill stärkande av infrastrukturen. I detta syfte harvi föreslagit att en återföring avdelar av vinsten från vattenkraften till länet bordevar ett sätt att lösa kapitalförsörjningen försmåföretag och andra i länet. Det här har inteModeraterna velat medverka till. Det är någotsom jag beklagar.Anf. 28 () replik:Fru talman!