prot · GF0973 · 1992-03-10 00:00:00 — Jag är räddför att om man går genom de aktuella och i ochför sig förträffliga organen kan det bli så storaprojekt att de mindre och medelstora svenskaföretagen har väldigt svårt att hävda sig i denkonkurrens som kanske uppkommer.Jag vill dock notera att mycket är på gång, och detär glädjande att verksamheten efter handkommer att accelerera. Men jag tror att vi skullevinna ökad snabbhet om vi tillät svenska företagatt -- låt mig säga omgående -- ta sigan vissa mycket specifika och begränsade mindrearbeten. Då skulle vi få ett snabbt resultat.Anf. 26 Utrikesminister ():Fru talman! Säkert ligger det en hel del i detta attjust de mindre och medelstora företagen har enchans att komma i gång snabbt. Jag vill gärnahänvisa till de beslut som fattades i om de investeringsbanker som skallkomma till stånd och som sätts upp i de trebaltiska länderna. Både Nordiskainvesteringsbanken och Europeiskautvecklingsbanken kommer liksom att fåsärskilda fönster, och syftet är att särskilt arbetamed mindre och medelstora företag. Man skallhjälpa de mindre och medelstora företagen attkomma i gång i , men jag undrar om detinte också kan finnas möjlighet till en sorts jointventure, en samverkan. Detta tror jag skulle varaav värde också i detta sammanhang.Anf. 27 ():Fru talman! Jag tar detta till intäkt för att man integlömmer bort de mindre och medelstoraföretagen i som är kunniga på det härområdet och att man hanterar frågorna på ettöppet och flexibelt sätt, så att man inte låser sig istora strukturer som möjligen kan både försenaoch förhindra en bra lösning av frågorna. Jagnoterar att utrikesministern har en positivinställning till denna typ av verksamhet, och jagutgår från att man inte glömmer bort de företag ivårt land som är kunniga.Anf. 28 Utrikesminister ():Fru talman! Jag vill bara påpeka att det faktum attvi i finansierar så pass många förstudieroch så pass mycket rådgivning gör att det byggsupp en betydande kompetens här hemma, vilketju även kan ge de svenska företagen ett försteg.Överläggningen var härmed avslutad.f401 > 6 § Svar på frågorna 1991/92:394 och 451 omursprungsmärkning av livsmedelAnf. 29 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att verka för att lagen ändras så attkonsumenterna får korrekt information ochdärmed valfrihet att välja svenskt eller importeratkött i beredda livsmedel. harfrågat civilministern vilka åtgärder regeringenavser vidta för att tillgodose konsumenternas kravpå korrekt information om livsmedel. Frågan haröverlämnats till mig för besvarande.Jag besvarar de här två frågorna i ettsammanhang.Enligt livsmedelsförordningen fårlivsmedelsverket föreskriva att färdigförpackatlivsmedel skall märkas med uppgift om det landdär livsmedlet är producerat, s.k. ursprungsland.Med stöd av detta bemyndigande harlivsmedelsverket i sin kungörelse med allmännatillämpningsföreskrifter och allmänna rådföreskrivit att produktionslandet, dvs.ursprungslandet, skall framgå påfärdigförpackade livsmedel. I fråga om bereddalivsmedel menas enligt bestämmelsen medproduktionsland det land där beredningen utförts.Enligt de allmänna råden till bestämmelsen menasmed beredning tillagning, blandning,värmebehandling och liknande behandling avlivsmedlet samt malning av köttfärs. Styckning,skivning och delning i bitar är däremot inte attanse som beredning. Bestämmelsen avser såledeslivsmedlet och inte de råvaror eller beståndsdelari övrigt som ingår i det.Kontrollen av livsmedel som importeras tillSverige är omfattande, t.ex. kontrolleras kött somimporteras till med avseende på förekomstav rester av hormoner och andra läkemedel.Vetskapen om hållning mot dessa ämnentorde i sig minska risken att vi nås av produktermed sådana ämnen. Jag vill också påpeka attanvändning av hormoner är förbjuden inom EGoch att karenstider för användning av läkemedelfinns. Vidare har kontrollprogramför att kontrollera förekomsten av dessa ämnen.Slutligen har livsmedelsverket 1989 fått i uppdragatt träffa överenskommelser avseende garantierför att tillväxthormoner inte har använts iproduktionen av det kött som exporteras tillSverige. Sådana avtal har träffats med ,och . Motsvarande kravhar även meddelats övriga länder som exporterarkött till Sverige.Naturligtvis är det viktigt att de konsumenter somså önskar skall ha möjlighet att på enklast möjligavis få reda på varifrån råvaror i beredda livsmedelär importerade. Detta är i grunden en fråga om attkonsumenternas krav på utförlig information iförsta hand bör tillmötesgås av producenterna ochav butikerna. Livsmedelslagstiftningen ställerdock upp vissa minimikrav för märkningen. Dessakrav måste naturligtvis överensstämma med deinternationella åtaganden har gjort ochkommer att göra. Jag syftar här främst på detförestående , där EFTA-länderna bl.a.åtar sig att anpassa sina märkningsregler till EG:s.Mot denna bakgrund är det inte möjligt attföreskriva att ett berett livsmedel skall märkasmed uppgift om varifrån de ingående råvarornaursprungligen kommer. Jag anser dock att detkrav på korrekt märkning som framförs av mångakonsumenter och i de här frågorna är berättigat.Det är därför enligt min mening lämpligt attföreskrifterna förtydligas så att begreppetursprungsland förbehålls det land varifrånråvaran kommer, medan man för bereddaprodukter använder sig av beteckningenberedningsland. De andra möjligheter som finnsatt förbättra den s.k. ursprungsmärkningen hållerför närvarande på att utredas inomdepartementet, och jag avser att vidta de åtgärdersom är möjliga för att uppnå en förbättring pådetta område.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern.Först några kommentarer till det långa svaret.Där står att det är en omfattande kontroll av kött.Det är faktiskt så att det rör sig om stickprov sominte är särskilt tillförlitliga, enligt vad jag har fåttuppgift om.Användning av hormoner är förbjuden inom EG,heter det vidare. Ja, det förekommer enomfattande svart marknad -- det tillstår ävenlivsmedelsverket. Men av svaret drar jagslutsatsen att jordbruksministern anser att kravpå ursprungsmärkning är ett handelshinder. Detbeskedet har jag också fått från livsmedelsverket,som ligger bakom lagen. Detta är någonting somjag inte kan förstå. Det är ju inte fråga om attminska eller förbjuda någon import av kött, ochingen kräver heller en hundraprocentig kontroll,så att det inte är kött från hormonuppfödda djuroch kött innehållande antibiotika och beta-blockerare som kommer in i . Det vore enutopi, och ett handelshinder blir det ju när en varadiskrimineras. Så länge alla varor behandlas likakan inget hinder uppstå.Valfrihet är den grundläggande principen inomEG-marknaden, och vilken valfrihet har jag somkonsument när köttfärspaketet och kasslern i densvenska butiken är svenskmärkta och inte ensbutikspersonalen vet om köttet ursprungligenkommer från t.ex. eller ? Jag tyckeratt det finns anledning för jordbruksministern attlyssna på de 1 500 personer som har skrivit omen lagändring. Valfrihet kan inte vara att jag somkonsument inte vet vad jag köper.När det gäller EG kan vi mycket väl i EG-förhandlingar hävda att vi skall behållaursprungsmärkningen, och skulle det gå så långtsom till en prövning i kan vi stödjaoss på Romfördraget.Någonting som också är intressant är hur densvenske djurproducenten skall kunna konkurreranär kraven här är så mycket hårdare och om detberedda köttet ser svenskt ut. Hur skall densvenske bonden klara sig?Anf. 31 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern försvaret -- väluppfostrad som jag är -- men särskiltnöjd är jag naturligtvis inte.Vi har diskuterat den här frågan många gångertidigare, och när jordbruksministern ännu varledamot av och ordförande i riksdagensjordbruksutskott hade han märkligt nog en heltannan uppfattning om vad som borde gälla. Handelade då den uppfattning som jag och mångaandra har, dvs. att konsumenterna har rätt att fåen tillförlitlig ursprungsmärkning. , närjordbruksministern borde ha större möjlighet attverka för det kravet, tycks intresset ha avtagit, ochdet beklagar jag.Jag delar inte uppfattningen att kontrollen avimporterade livsmedel är god när det gäller kött.Importen till har traditionellt gällt framförallt frukt och grönsaker, och fortfarande utgörimporterat kött en mycket liten del av den svenskalivsmedelskontrollen.Sedan säger jordbruksministern att vi inte kanhävda de här kraven därför att vi nu närmar ossEG och måste anpassa oss till de regler som gällerdär. Jag skulle gärna vilja veta om iförhandlingarna aktivt har krävt att få behållaursprungsmärkningen. Det är självklart att denfrågan inte är så intressant inom EG-blocket, därländerna sinsemellan inte har så olika regler. Menför oss, som på många punkter har avvikanderegler, är det ett mycket stort konsument- menockså producentintresse att kunna fortsätta atthävda de kvalitetskrav som vi har haft i Sverige.Jag skulle vilja ha en redovisning svart på vitt: Harman över huvud taget från sida försökthävda de här kraven? Jag betvivlar det. Jag anseratt det här är ett krav som måste ställa.Jag är övertygad om att konsumenterna i Sverigekommer att gå vidare och ställa krav pålivsmedelshandeln, men konsumenterna är tyvärribland en svag part och behöver stöd avlagstiftning och regelverk. Det är ynkligt att deinte får det stödet av regering.Anf. 32 Jordbruksminister ():Fru talman! Först vill jag ta upp den fråga sombåda frågeställarna aktualiserar, nämligenkontrollen av importerat kött. När det gällerimporterade livsmedel har livsmedelsverket fåttbättre ekonomiska möjligheter efter den 1 januari1991, men det finns bekymmer, framför allt medanalysmetoderna. Det är svårt att spårarestsubstanser i kött, och det pågår ett arbete medatt utveckla det.Jag är något förvånad över att frågeställarna intebättre noterar vad jag säger i slutet av mitt svar.Jag använder en stor del av svaret åt att försökareda ut hur det förhåller sig, men jag sägeravslutningsvis att den nuvarande bestämmelsenom att ursprungsland och beredningsland skallvara samma sak är orimlig och att jag avser att fåtill stånd en ändring. Vi undersöker också idepartementet hur man kan gå vidare medursprungsmärkningen, för att just gekonsumenterna den trygghet och även denvalfrihet som båda frågeställarna efterlyser.De regler som kan bli aktuella vid ett ärframförhandlade tillbaka, ochhuvuddelen innan jag hade ansvaret fördepartementet. Dessa regler kommer att överförasockså i EG-sammanhang, och jag vill gärnaunderstryka att jag inte har någonting emot att iden mån det är möjligt aktualisera frågan omursprungsmärkning på nytt, utan jag vill tvärtomta upp och driva den.Anf. 33 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern förbeskedet att han är beredd att på nytt ta upp denhär frågan, och jag skall nogsamt komma ihågdetta och eventuellt vid tillfälle påminna honomom det.Jag hade naturligtvis noterat attjordbruksministern i slutet av sitt svar angavnödlösningen att man åtminstone borde kunnaskilja på beredningsland och ursprungsland. Denlösningen är bättre än ingenting, men ännu bättrevore klara och tydliga regler, som angavursprungsland.Varje människa som försöker sätta sig in i de härreglerna tar sig för pannan -- det är fullkomligtvansinnigt. Vad är beredda livsmedel? Om manskär och hackar köttet och blandar det medgrönsaker i en förpackning har man inte berettdet. Om man häller på litet salt och peppar ochmal köttet har man berett det. Också för handelnär det svårt att reda ut vad som avses med bereddaoch icke beredda livsmedel.Jag skulle gärna vilja framföra att det oklarabesked som vi har fått är någonting somkonsumenterna i inte kommer att låta signöja med. Att konsumenterna får gehör för sinakrav är egentligen en förutsättning för en ökadinternationalisering på det här området.Anf. 34 ():Fru talman! Först vill jag tackajordbruksministern för förtydligandet av det somvar litet oklart. Jag fick inte svar på frågan hur desvenska köttproducenterna skall kunnakonkurrera, när det står på allting att det ärsvenskt.Anf. 35 Jordbruksminister ():Fru talman! För att börja där , vill jag gärna understryka att märkningenbygger på att det inte skall stå på allting att det ärsvenskt. Det skall stå svenskt på det som är svensktoch någonting annat på det som inte är svenskt.Detta att man jämställerberedningsland med ursprungsland är en frågasom jag har blivit uppmärksammad på relativtsent men som jag har tagit itu med. Viförbereder alltså en ändring där. Jag tror attkvaliteten på livsmedel är ett konkurrensmedel,såväl i som i omvärlden, och det blirmycket intressant i samband med ökadinternationell handel.Jag vill också understryka att konsumenten alltidhar en egen roll att spela på marknaden iförhållande till handel och till producent, och detgår där att kräva aktivitet, inte bara genomlagstiftning. Det innebär inte att jag drar migundan behovet av lagstiftning -- tvärtom är jagberedd, som jag har sagt tidigare, att förelååtgärder. Jag bedömer inte detta som ennödlösning, som säger, utan detär en klar skärpning av de bestämmelser som vihar om vi skiljer på beredningsland ochursprungsland.Anf. 36 ():Fru talman! står det på köttfärsen att den ärmald och packad i en viss butik, men jag kan intese varifrån köttet kommer, och ingen i butiken kanheller ge besked om det.Visst skall konsumenterna spela en egen roll. Viskall ta reda på vad det innebär, men vi måste fåklara besked.Jag frågade om den svenske lantbrukarenskonkurrensmöjligheter därför att jag hade ställtsamma fråga till livsmedelsverket, som sade attsvenska producenter får göra bättre reklam försina varor. Jag tycker inte att de har sammaspelregler.Anf. 37 ():Fru talman! Det är förmodligen intejordbruksministern som handlar köttfärsen ifamiljen , för annars skulle han veta att detinte är så oerhört lätt för konsumenten att spela sinroll, särskilt inte när regelverket rent ut lurar en.Hur skall konsumenten kunna spela sin roll närhan går in i en livsmedelsaffär och vill handlasvenska produkter, därför att han kanske har varitmed och aktivt drivit fram de högakraven på minskad miljöpåverkan, på en bättredjurhållning, på hög kvalitet osv. Hur skall man kunna spelasin roll som konsument när man faktiskt rent utsagt blir lurad av gällande regelverk?Jag antar att vi för dagen får nöja oss medjordbruksministerns besked att det i framtidenåtminstone inte skall stå angivet somursprungsland när råvaran uppenbarligen inte ärfrån . skall då i vart fall anges somberedningsland.Jag förmodar att vi får anledning att återkommatill här diskussionen. Jag tror nämligen inte attkonsumenterna nöjer sig med detta besked, ävenom det är ett steg i rätt riktning.Anf. 38 Jordbruksminister ():Fru talman! Avsikten var heller inte attkonsumenterna skulle nöja sig med ett besked i enfrågestund i . Den här processenfortsätter, och vi har tagit tag i den. Jag hadegärna hoppats att åtminstone ,som har deltagit i samma utskott som jagoch som där har varit med vid behandlingen avsådan här frågor, litade på att jag, när jag sägeratt jag tänker ändra på detta, också har för avsiktatt göra det.Det kan emellertid inte skada att för fjärde gångensäga till dem som har frågat och till kammarensprotokoll att det, om jag får igenom min vilja, iframtiden inte skall vara möjligt att angeberedningslandet som ursprungsland.Beredningslandet är nämligen inte detsamma somursprungslandet.Anf. 39 ():Fru talman! Jag vill avslutningsvis bara säga attjordbruksministerns förtroende förregeringslöften är ganska nyvunnet; jag kan intepåminna mig att det var lika stort tidigare.Självfallet är jag ändå tacksam för detta löfte, ochjag tror att många konsumenter med mig ärtacksamma för det. Naturligtvis kommer vi ocksåatt nogsamt bevaka att löftet infrias i praktikenoch att detta sker snabbt.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1991/92:426 om biologiskriskforskningAnf. 40 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat om jagavser att vidta några åtgärder för att forskningenvid enheten för experimentell patologi ochriskforskning vid lantbruksuniversitetskall kunna fortsätta.I årets budgetpropsition har regeringen föreslagitatt skall spara 30 milj.kr.nästa budgetår. har somett led i sitt budgetarbete beslutat att avvecklaenheten för experimentell patologi ochriskforskning.Verksamheten inom denna enhet överfördes år1986 till från Stockholmsuniversitet. Den inordnades i institutionenför patologi vid den veterinärmedicinskafakulteten. Verksamheten vid enhetenutvärderades av professor , , och professorJan , . Utvärderarnaansåg att forskningen som bedrivs vid enheten ärisolerad, att den vetenskapliga aktiviteten är lågoch att verksamheten inte i längden kommer attkunna bli internationellt slagkraftig.Utvärderarnas rapport har ingått i underlaget fördet beslut om enhetens avveckling som styrelsenför fattade den 3 februari1992.I samband med flyttningen av enheten tilllantbruksuniversitetet anvisade statensstrålskyddsinstitut ett engångsbelopp på ca 8,5milj.kr. till forskning om joniserande strålningssena effekter. Den forskning som finansieras meddessa medel beräknas kunna pågå ytterligare ettpar år. Forskningsprojekt som finansieras avexterna medel berörs inte av avvecklingen.Inte minst i dagens läge är det viktigt attverksamheter fortlöpande omprövas. Detta gälleräven forskningen. beslutarsjälvt om hur besparingar skall göras. Varkenriksdagen eller regeringen detaljstyrlantbruksuniversitetets resursanvändning ellerlokaliseringen av verksamheterna. Detta harockså slagits fast av riksdagen.Anf. 41 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret, somgör mig ännu mer oroad.Inte heller jag tycker att vi i skalldetaljstyra forskningen, men vi skall åtmistone taställning till om vi tycker att forskningen ärvärdefull och om den behövs fortsättningsvis. Jagtrodde att ställde upp på det. Omvi, som vi har gjort i det här landet, har satsat påkärnkraft, har vi enligt min uppfattning också enskyldighet att bedriva grundforskning kringlågdoseffekter.Jag hörde på radion att en engelskforskare, som inte trodde attlågdoseffekter påverkade exempelvis gener, nuhar kommit till en annan slutsats och omvärderattidigare forskningsresultat. Det finns alltså enmycket stor osäkerhet kring den här typen avforskning.Jag menar därför att det är viktigt att vi kanfortsätta med den här typen av forskning i Sverigeoch att vi har en skyldighet att göra det. Tyckerinte statsrådet det?Anf. 42 Jordbruksminister ():Fru talman! Den forskning som har anvisatssärskilda medel av statens strålskyddsinstitutavbryts inte i och med detta. Det som naturligtvisbekymrar mig är den kommentar som vi ochuniversitetet har fått om att den här enheten intehar lyckats särskilt bra och att den kanske därförinte fyllde sin funktion. Ur den synpunkten kan jagha förståelse för beslut.Debatten om vilken forskning som behövs och somskall finnas skall naturligtvis bl.a. också drivas avriksdagen, och givetvis måste regering,myndigheter och universitet lyssna på vadriksdagen säger i dessa sammanhang.Anf. 43 ():Fru talman! Omkring fördes den härdebatten. Denna enhet, som då var kopplad tillStockholms universitet, hotades också vid dettillfället av nedläggning. uttalade då attdet var mycket värdefullt att denna forskningkunde fortsätta och att kontinuiteten inte skullebrytas. har också i detta sammanhangdeltagit i ett internationellt samarbete, ochinternationellt är man förvånad över att vi iSverige funderar på att lägga ned den här typen avgrundforskning. Det är därför högst angeläget attforskningen kan fortsätta.Det gläder mig att statsrådet ändå menar att det ärviktigt att vi tar upp den här frågan, och jaguppfattar hans uttalande som ett visst stöd för denhär typen av forskning. Men det är en sak attbedriva verksamheten i forskningsprojekt, och detär en annan sak att ha en enhet som kontinuerligtkan hålla på med den här typen av forskning. Detär det som är viktigt, så att man inte avbryterkontinuiteten.Jag är vidare inte säker på att utvärderarnamenade att man borde lägga ned helaverksamheten. Det är möjligt att verksamheten ärudda även inom ramen för lantbruksuniversitetetoch att den borde ske på ett annat ställe, men dåmåste man i regeringen ta upp hur den här typenav forskning skall bedrivas och var det skall ske.Anf. 44 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig ytterligare klargörahistorieskrivningen. I budgetpropositionen1985/86 föreslog den dåvarandeutbildningsministern att den här verksamheteninte skulle fortsätta, men den dåvarandeoppositionen i ville någonting annat, ochdärefter hände det som jag har relaterat.Debatten har alltså förts tidigare, och debattenkanske fortsätter.Jag har ingen avsikt att vidtanågon åtgärd med anledning av universitetetsbeslut i den här frågan.Anf. 45 ():Fru talman! Regeringen kommer alltså inte att taupp frågan om vi skall ha en sådan här enhet?Risken är ju att det blir väldigt svårt att få enkontinuitet om man avbryter verksamheten nu.Det är bättre att låta verksamheten fortsätta ochatt ta ställning till hur man skall organisera den.Som jag sade tidigare tycker jag att vi har enskyldighet att ta reda på vad kärnkraften får föreffekter på befolkningen, när vi nu har satt i gångden. Detta är inte minst viktigt med tanke på dekärnkraftverk som finns runt omkring oss iÖsteuropa och på andra sidan , vilkaverkligen utsätter det svenska folket för risker.Därför är det just desto meranmärkningsvärt att man skall lägga ned den härtypen av grundforskning. Det kommer ju nuforskningsresultat som tyder på att ävenlågdosstrålning har effekt på människan.Anf. 46 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag kan känna sympati för detankegångar som här tar upp.Det råder inget tvivel om det. Däremot kan jag intei dagsläget se att har gjort något fel.Tvärtom har man följt ett råd när det gäller denhär enheten. Tills vidare får det vara så.Anf. 47 ():Fru talman! Det är en sak att man i enbudgetdiskussion anser att en enhet kanske är litetudda inom den veterinärmedicinska fakulteten,men det innebär ju inte att man säger att man intealls behöver den här typen av grundforskning.Någon måste ju ta ansvar för om vi skall ha denhär typen av grundforskning, och jag menar attdet är regeringens sak.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1991/92:453 om avhorning av kalvarAnf. 48 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig om regeringen avser att vidtanågra åtgärder för att klarlägga vilka regler som skall gälla vid avhorning avkalvar.Enligt 11 § djurskyddslagen (1988:534) skall för operativa ingrepp en veterinär anlitas. I 25 § djurskyddsförordningen (1988:539) anges vissa undantagfrån den huvudregeln. I tidigare gällande lydelse av djurskyddsförordningenangavs bl.a. att avhorning av nötkreatur fick vidtas utan att veterinär anlitades, under förutsättning att avhorningen skedde innan djuret uppnått en månads ålder.Sedan den 1 januari krävs dock att veterinär anlitas vid avhorning avkalvar. Ändringen i djurskyddsförordningen syftade till att säkerställa att avhorning i fortsättningen alltid sker under bedövning, vilket förutsätter anlitande av veterinär.I förarbetena till djurskyddslagen anges att kravet på att veterinär anlitasför operativa ingrepp i princip innebär att veterinären själv skall verkställaingreppet. Gäller det annan behandling kan det däremot ibland vara tillräckligt att veterinären lämnar anvisningar till någon annan rörande behandlingens utförande.När det gäller avhorning är emellertid det för djurskyddet väsentliga intevem som utför ingreppet utan att detta sker under bedövning, vilket kräveratt en veterinär har ansvar för ingreppet. Det är den bedömningen som utgörgrund för regeringens beslut att ändra djurskyddsförordningen så att det numera krävs veterinär medverkan vid avhorning.