prot · GG0945 · 1992-12-15 00:00:00 — I likhet därmed börersättningskraven i det här fallet bedömas avopartiska samhällsföreträdare.Vi menar att det är samhällsintressena som, i närasamarbete med bl.a. de renägande samerna, börges huvudansvaret för bevarandestrategin förlandets framtida rovdjursstammar. Ersättningenskall enligt vårt förslag ograverat gå till samerna,men det framtida forsknings- ochinventeringsarbetet med avseende på arternasbiologi och reproduktion bör i första hand åvilasamhället.Skall vi få ett förtroendefullt samarbetemellan samer och myndigheter, måste vitillsammans fastställa hur stora stammar av olikarovdjur det finns och i hur stor utsträckning de skallfå drabba renägarna.Inventeringsarbetet kommer också att krävaytterligare resurstilldelning, och en successivförstärkning får ske efter hand, när ytterligareerfarenheter vunnits. Regeringen bör återkommatill i ett senare skede. Vi menar attriksdagen bör ge regeringen etttillkännagivande i den riktningen.Jag yrkar med detta bifall till reservation nr 6.Fru talman! Så till reservation nr 7, som gällerfiskesamerna och deras rättigheter. Den frågan harstötts och blötts vid åtskilliga tillfällen.Samerättsutredningen tog upp frågan, trots att deninte fanns med i kommitténs ursprungliga direktiv.Tre alternativa förslag lämnades, och i regeringensproposition finns ingen lösning på frågan omfiskesamerna, trots alla propåer från berördaintressenter och näringsidkare inomfjällregionerna. Förslagen lyser med andra ord medsin frånvaro.Från socialdemokratiskt håll anser vi att det ärhögst otillfredsställande att utelämna denna gruppav en minoritet av samer och gå förbi frågan mednärmast ett ''Jaså?''. Enligt vårt förmenande är detdags att ta itu med frågan , och vi villsända ärendet i retur till förytterligare beredning och analys avfrågeställningen.Regeringen bör således på nytt överväga frågan ochåterkomma till med konkreta förslag tilllösning för fiskesamerna. Det är regeringen ochingen annan som bör komma med förslag i frågan.Vi förutsätter att frågan slutligt löses i närasamarbete med företrädare för bl.a. fiskesamerna.Jag yrkar bifall till reservation nr 7.Fru talman! Reservation nr 8 berörskogsrenskötseln m.m. Vi anser också att det är brist att skogsrenskötseln inte har utrettsnärmare i Samerättsutredningen.Skogsrenskötselns roll och framtidsmöjligheter börenligt vår uppfattning närmare utredas. Ikonsekvens därmed bör ytterligare övervägandengöras inom . Regeringen böråterkomma till och i lämpligtsammanhang redovisa sina överväganden i föreningmed de förslag som erfordras.Jag yrkar bifall till reservation nr 8.Fru talman! Reservation nr 10 gäller stödet till densamiska idrotten. I denna reservation följer vi uppen motion av . Vi menar att densamiska idrotten bör erhålla verksamhetsbidragfrån . Efter hörande avSametinget bör regeringen återkomma med förslagtill om nya former för statligt bidrag tillden samiska idrottsverksamheten.Fru talman! Glöm inte att vi harhaft och har många samer som kämpat starktoch med stora framgångar både nationellt ochinternationellt stolt har fört fana vidare.De har medverkat till en rad uppmärksammadeidrottssegrar och idrottsframgångar under degångna åren. Framgångarna har inte minst kröntsmed segrar i längdåkningsspåren. Men även när detgäller utförsåkning och backhoppning har vi mångakämpar. Samerna -- både kvinnor och män -- haraktivt och föredömligt kämpat i fädrens spår, somdet så vackert heter.Ifrån socialdemokratiskt håll anser vi att det är dagsatt redan nu jämställa bidragsformerna församerna, så att vi tillsammans med samerna kan nåytterligare framgångar för vårt lands bästa.Jag yrkar bifall till reservation nr 10 och även tillsamtliga socialdemokratiska reservationer som ärfogade till bostadsutskottets betänkande BoU8. Iövrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställan idess helhet.Anf. 27 ():Fru talman! Den svenska samepolitiken harförändrats och kommer även fortsättningsvis attförändras som en följd av påtryckningar avinhemska och internationella mekanismer.Den svenska samepolitiken är nu utsatt förinternationella utmaningar såsom 169 och FN:s arbete med enurbefolkningskonvention. En större genomgång avetnoterritoriella politiska handlingslinjer, somgjordes av och 1989, visar attsådana förändringar i politiken som nyligengenomförts i många västländer har beskrivits sometniska krav, men att regeringarna i realiteten ännuinte har genomfört så mycket. Problem som etnisktterritoriella minoriteter har tagit upp haromdefinierats, omgrupperats och fragmenterats imer hanterbara bitar eller uppskjutits till senarebehandling. Samma typ av tvetydig politik ser vi häri Sverige.Sveriges sätt att närma sig samepolitiken är enläpparnas bekännelse. Det är en tvetydig politik. Åena sidan säger man att samerna har en status somurbefolkning och innehavare av urminnesrätt tilland och vatten, och å andra sidan undviker man delegala och politiska konsekvenserna av detpåståendet.Man kan säga att det finns två konkurrerandeversioner av samernas status -- en kombination avbåde erkännande och förnekande av samernasrättigheter. I den första versionen betraktassamerna som en liten privilegierad grupp som harfått rätt att inneha monopol på renskötsel, jakt ochfiske. De anses har rätt att använda statlig och i vissmån privatägd mark för renbete.Enligt den andra versionen lever samernafortfarande i kärnområden som innehades av derasfäder. Därmed har samerna en ärvd rätt till jakt,fiske och renskötsel. På grund av deras urminneshävd har de en särskild rätt till fastigheter. Mansäger att samerna därför borde få makt att regleraupplåtelse -- för både samer och icke-samer -- vadgäller jakt, fiske och renskötsel i de traditionellaområdena.Den första versionen -- samerna som en litenprivilegierad grupp -- finns uttalad i existerandelagar, framför allt i rennäringslagen . Denandra versionen -- urminnes hävd -- återfinns i endom från HD 1981, i rättshistorisk forskning så somKorpijaakko 1985 och 1987 och även inormer som utvecklats i den internationella rätten.I propositionen och betänkandet har inte den andraversionen ersatt den första. Det har i ställetutformats en genomskinlig överbyggnad som än sålänge saknar reellt innehåll.Den första versionen innebär att samerna har enprivilegierad renskötsel med rätt att använda landoch vatten för att försörja sig och sina renar.Renskötselrätten tillkommer personer av samisktursprung. Under särskilda omständigheter kanlänsstyrelsen även bevilja annan personrenskötselrätt. Alla renskötare måste dessutomtillhöra en sameby, och de måste till minst 50 %leva av renskötsel. Samebyn får endast bedrivarenskötsel, och jakt och fiske får endast bedrivas avsamebymedlem.Rennäringslagen kom primärt till för att regleratvister och skadestånd mellan samer och svenskasamt finska kolonisatörer, som sändes norrut för attbruka jorden. Indelningen i lappbyar gjordes. Allasamer skulle vara inskrivna i en lappby, oavsett omde var renskötare eller inte. gjordes etttillägg om att listor över medlemmar i samebyn ochantalet renar skulle sändas till länsstyrelsen.Lappfogden basade över samesamhället.Under 20-talet ändrades den förda politiken ochman införde dagens exklusiva medlemskap. Manhade två skäl härför. Det ena skälet var den tidigareunionsupplösningen mellan och , ochdet andra skälet var att nya industriella näringargjorde sitt intåg. Det var näringar som ansågsviktigare för landet än vad renskötseln var.Betesmarkerna krymptes. Man ville begränsarenskötarnas antal och beordrade tvångsslakt ochtvångsförflyttningar. tillsattes enutredning, rennäringssakkunniga, somytterligare ville minska antalet renskötare medminst . Det skulle göras genomrationaliseringar av samma modell som mananvände inom jordbruket under 50-talet.1971 års rennäringslag innebar ytterligarerationaliseringar. Det infördes ett lönesystem,renskötselavgifter och ett riktat röstningssystem,vilket gav mera makt åt stora renägare.Utvecklingen av politiken ledde till att merpartenav samerna, deras barn och barnbarn uteslöts urlappbyn, ur samesamhället. Samebefolkningen varnu bara en minoritet inom minoriteten.Denna utfasningsmekanism fortsätter, och den ärden mest destruktiva kraften i samesamhället.Splittringen av samerna i en privilegierad gruppsamebymedlemmar och en utstött majoritet harockså inneburit en hårdare inställning gentemotsamerna hos andra svenskar i området, eftersom dehar fått intrycket att samerna redan har ett stortantal privilegier och bara vill ha mer på bekostnadav det svenska samhället. Jakt- och fiskefrågorna ärett talande bevis för att det är så.Rennäringslagen uppfattas som ett juridisktbindande, bestående faktum om vad samernasrättigheter innebär. Men rennäringslagen uttryckeregentligen bara statens prioriteringar avkolonialiseringen och den ekonomiskautvecklingen i norr. Det är 100 årsrennäringslagstiftning som ständigt har förändrats.Skattefjällsrättegången tog 15 år.Samerättsutredningen tog , och vi haregentligen inte kommit längre än ett steg på vägmot ett självbestämmande, nämligen sametingen.Vi har inte kommit så värst långt när det gäller attuppfylla våra internationella åtaganden eller attleva upp till uttalanden om att man skallbevara och verka för det samiska samhälletsfortlevnad och utveckling.För att vända denna nedåtgående spiral,utfasningen av samesamhället och tendensen att''museifiera'' samesamhället, måste samerna ges enöppning för att de skall kunna utöka sinnäringsverksamhet även till andra näringsområden.Staten kan inte gå in och konkurrera om sådananäringsverksamheter som jakt, fiske och turism.Betänkandet om ett sameting har just behandlats.Sametinget har visserligen i inledningsskedetmycket begränsade befogenheter. Det finns docken positiv öppning för att kan bli enmyndighet som kan föra samesamhället framåt.Det vore därför ytterst olyckligt om vi samtidigtfattar ett beslut som innebär ytterligare år avstegrade motsättningar och långvariga rättegångar.Vi borde ha lärt av historien och av vetskaperna omvad som startade skattefjällsmålet, nämligen deorättvisor och övergrepp som 1970-taletsrennäringslag innebar samt ochregeringens okänslighet. Det finns en optimal gränsför det mesta, och det gäller att inse när dengränsen är nådd.Införandet av ett sameting är ett betydelsefullt steg.Sametinget är en början, som Per sade.Varför då inte låta övriga frågor som behandlas ibetänkandet återförvisas för ytterligare beredning?År 1992 borde vi ha kommit längre när det gälleratt avskaffa statens förmynderi.Så några ord om reservationerna. Vi kommer attstödja reservationerna om fiskesamer ochskogssamer. Detsamma gäller reservationen omden samiska idrotten. När det gäller reservationenom rovdjursersättningen uttalas det inte klart omdet är nya pengar som skall till. Därför kan vi intestödja den reservationen.Herr talman! Härmed yrkar jag bifall tillVänsterpartiets meningsyttring.Anf. 28 ():Herr talman! kommer ett avgörande steg atttas när med stor sannolikhet beslutar attbifalla regeringens proposition om samerna ochsamisk kultur m.m. Samernas ställning, kultur ochmöjligheter att utöva renskötsel kommer attförbättras, bl.a. genom att fasta regler införs.Inrättandet av ett sameting har behandlats i KU:sbetänkande. Den debatten har här tidigare hållits,varför jag i stort sett förbigår den frågan. Ändåutgör en viktig del i den samladesamepolitiken. ställningstagandeskall ses mot denna bakrund.Som jag ser det avviker den här frågan i viss månfrån flertalet andra politiska frågor. Ofta är detpolitiska idéer och markerade politiskaställningstaganden som styr partiernasståndpunkter. Den politiska ideologin avgör vadman säger och skriver. Så skall det givetvis vara i ettdemokratiskt flerpartisystem. Enligt minuppfattning förhåller det sig något annorlunda i denhär frågan. Här finns det nämligen en strävan attöver partigränserna nå konkreta resultat.Visserligen finns det reservationer fogade tillbetänkandet, men i de avgörande ochbetydelsefulla frågorna är samstämmighetenpåtaglig. Det tycker jag är väldigt positivt. Det voreolyckligt att med knapp majoritet genomdrivabeslut som rör avgörande frågor för samerna.Regeringen har i propositionen vinnlagt sig om attgöra balanserade och välgrundade avvägningarmellan motstående intressen. Sammabetraktelsesätt har präglat utskottets arbete. Det ärotvetydigt att det finns olika intressen och krav somreses från olika håll. I och för sig kan dessa kravvara välgrundade, men i praktiken kan de visa sigvara oförenliga. Man kan inte uppfyllakrav som framförs från t.ex. samiskt håll och kravsom framförs från andra intressen. Det är inte såsällan som åsikterna går i motsatt riktning. Ensammanvägning av alla synpunkter måste därförgöras.Uskottet har lyssnat på många representanter försåväl samer och andra grupper som enskilda. Ettstort antal brev har försänts till utskottet och dessledamöter. Detta är viktigt och riktigt. Dessayttringar utgör en betydelsefull del i dendemokratiska processen. Var och en som har haftnågonting att säga har också fått göra det. Sedan ärdet vår sak och skyldighet här i att göraen sammanvägning och vårt ansvar att ta ställning.Som jag har sagt kan inte alla önskemåltillgodoses, lika litet i det här som i andrasammanhang. Men jag anser att regeringensproposition och utskottsbetänkandet präglas av ensträvan att slå vakt om samernas särställning, så attde under rimliga villkor skall kunna bedriva sinnäring framöver, och en strävan att den samiskakulturen skall kunna bevaras. hartidigare beställt ett samlat beslut som omfattar helasamefrågan, och denna beställning effektueras nu.Inrättandet av ett sameting är av avgörandebetydelse. I flera avseenden läggs klara regler fast.På det hela taget stärks samernas ställning.Det är ändå bra att även andra intressen i rimligomfattning kan tillgodoses, exempelvis genom attmöjlighet till småviltjakt även erbjuds andra änsamer.Det finns kanske de som anser att samefrågorna ioch med dagens beslut blir avklarade en gång föralla genom att har sagt sitt och att ingetfinns att tillföra. Så är det inte tänkt. Så kommerdet inte heller att bli. Ett aktivt sameting kommersjälvfallet att föra samernas talan, ta upp och drivafrågor och med kraft slå vakt om samernasrättigheter. kommer säkert att behandlasamefrågor även framöver.För samerna bör dagens beslut utgöra en milstolpe,men bara en milstolpe och inte ett slutmål.Utskottet tillstyrker propositionen med tillägg avett tillkännagivande av att regeringen bör övervägaatt öka prisstödet till de renägare som har mindreän 50 renar.Det har som sagts avlämnats reservationertill betänkandet från både Socialdemokraterna ochNy demokrati. Man får intrycket att reservanterna,trots att de i stort sett accepterar majoritetensskrivning -- vilket hardeklararerat -- har känt behov av att markera egnaståndpunkter, visa större vilja och vara litet bättreän det som majoritetsskrivningarna ger uttryck för.I en del reservationer är skillnaden frånmajoritetens skrivning hårfin, i andra ärmarkeringarna mer påtagliga.På avgörande punkter är betänkandetssamstämmighet mycket stor. Därför får vi tareservationerna för vad de är värda.Jag vill något kommentera de reservationer och densärskilda meningsyttring som finns fogade tillbetänkandet.Att skjuta upp hela bilaga 2, som Vänsterpartietkräver, tror jag skulle vara fel. Tiden förikraftträdande skulle då förskjutas. Därmed brytshela frågan sönder.Det är tänkt att , som kommer attinrättas, skall bevaka frågor, föra framsynpunkter till regeringen och på det sättetåterkomma till för att hävda sinaståndpunkter.Det hävdas att inte har kunnat höras ide här frågorna och att de inte har kunnat framförasina synpunkter. Detta är fel. Många synpunkterhar framförts vid de många och omfattandeuppvaktningar som har gjorts hos utskottet. Jagtror att utskottet väl har insett och tagit till sig desynpunkter som har lämnats i den här frågan.När det gäller inlägg är jag någotfrågande till inledningen. ägnadeen stor del av intresset åt framtidoch den planerade privatiseringen, vilken skulleutgöra ett allvarligt hot mot samerna och renägarnaöver huvud taget. Det är faktiskt inte på det sättet.Denna fråga är garderad genom rennäringslagen.Renskötsel skall kunna bedrivas på mark som''tillhör eller vid utgången av tillhördestaten''. Citatet återfinns i § 3. Även om MagnusPersson känner ett behov av att markera en politiskvinkling i privatiseringsfrågan, vilket jag i och försig kan acceptera, så hör den inte riktigt hemma idet här sammanhanget.När det gäller reservation 6 Ersättning tillviltskador, tror jag att vi skall visa ett förtroendegentemot Samtetinget och samerna i dessa frågor.De är inte själva beslutande i hela detta komplex.Det bör understrykas att beloppet för ersättning vidviltskada fastställs av regeringen. Det finnsen fix summa att fördela. Inventeringar avrovdjursförekomst kan då vara föremål fördiskussion. I betänkandet står uttryckligen attsamverkan skall råda mellan olika intressentersåsom , samerna, Polisen ochLänsstyrelsen. Jag tror att vi med förtroende kanöverlåta till dessa intressenter att sköta frågan.Utskottet har i sitt betänkande tagit uppreservationerna 7 och 8 som behandlarfiskesamernas och skogssamernas ställning.Utskottet har markerat att samma synpunkter ochståndpunkter som återfinns i reservationerna harframförts. Skillnaden, vilken enligt min uppfattningär hårfin, är att Socialdemokraterna vill ha etttillkännagivande i dessa hänseenden. Menregeringen kommer i praktiken självfallet att följaupp de frågor som förutsätts imajoritetsskrivningen.Jag vill beträffande stödet till idrotten understrykaatt det är utomordentligt viktigt att alla i vårt landsom vill och har förmåga att utöva idrott också skallfå göra det. Faktum är, vilket intenämnde, att det finns vissa regler och bestämmelsersom anger på vilket sätt detta stöd skall utgå.Riksidrottsförbundet som är det organ somhandhar medlen ställer vissa krav på och villkor förhur dessa verksamheter skall bedrivas. Om manuppfyller regler kommerman att få stöd även för denna typ av idrott. Dettror jag inte kommer att bli någon stötesten pånågot sätt, utan det kommer alldeles säkert attordna sig.Herr talman! Med detta har jag kortfattat redogjortför betänkandets grunder och något kommenteratnågra av reservationerna.Jag yrkar avslutningsvis bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.Anf. 29 () replik:Herr talman! sade att olikauppfattningar har funnits. Naturligtvis är det så.Det som man verkligen måste ta fasta på är vårauttalanden om en positiv särbehandling av densamiska gruppen. Jag har konstaterat att de frågorsom har vållat de största protesterna är jakt- ochfiskefrågorna. I första hand gäller detupplåtelserätten. Man behöver inte ta upp vem somär markägare, även om det kan vara nog såintressant, men vid en tillbakablick på hur det varnär man i mer organiserad form började upplåtamark för jakt och fiske ovan odlingsgränsen visardet sig att samernas upplåtelserätt aldrigifrågasattes. Man ansåg emellertid att samerna intesjälva kunde administrera upplåtelser. Jag tyckeratt det på något sätt är ett outtalat erkännande avsamernas upplåtelserätt när man anser att pengarnaskall gå till samerna. Vad det fortfarande handlarom är att man anser att samerna inte harkapaciteten att själva administrera upplåtelser.Som jag nämnde i inledningen pågår utfasningfortfarande. För att människor skall kunnafortsätta att livnära sig på renskötsel måste den varalönsam. Det krävs fler renar för att den skall blilönsam. Det finns en gräns för hur många renar somfår finnas. Man måste därför öppna möjligheten församerna att livnära sig på andra näringar änrennäringen. De näringar som kanske är mestlämpade är jakt, fiske och turism.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Visst har det, som , framkommit olika synpunkter. I mitt tidigareanförande underströk jag också att det ärutomordentligt viktigt att och dessutskott med noggrannhet och stort allvar vägerolika synpunkter mot varandra. Det är ju därförsom det förekommer ett omfattandeberedningsarbete i utskotten.Visst är det också på det sättet att jakt- ochfiskefrågor har en inneboende spänning. Det finnsju olika uppfattningar om hur detta skall gå till.Vi kan dock inte bortse från att det inom de häraktuella stora geografiska områdena finns andra änsamer som rimligtvis bör ha möjlighet att utövajakt. Det är det ena. Det andra är att tillgången påjaktmark när det gäller småvilt är mycket god. Mankan inte överutnyttja de här jaktmarkerna, så attexempelvis ripstammen skjuts ut. Jakten räcker tillför alla. Föreslagen åtgärd kommer inte att utgöranågot hot mot samerna eller derasnäringsverksamhet. Dessutom sägs det uttryckligenatt man måste ta hänsyn till rennäringen och dessutövare. Varje upplåtelse är således förbunden medett åtagande, dvs. att upplåtelsen inte får utgöranågot hinder för eller hot mot renägarna.Jag tror att man kan samsas ganska bra här.Dessutom kommer samerna att få en del av deintäkter som försäljningen av jaktkort ger.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag vill påpeka att har av ripbiotopernadär uppe i norr.Ja, det gäller småviltsjakt. Men när det gäller jaktpå djur ner till en hares storlek -- det gäller kanskeockså tjäder -- handlar det om att få kött till frysen.Beträffande den lilla ripan handlar det däremot omren nöjesjakt.Vidare säger att man skall kunnasamsas. Ja, visst är det så. Han säger också attrennäringen inte kommer att störas. Nej, mensamerna fråntas en möjlighet tillnäringsverksamhet, nämligen möjligheten attsjälva få sköta den här upplåtelsen.Herr talman! Eftersom det finns små möjligheteratt uppnå majoritet här i kammaren förVänsterpartiets yrkande om att ärendet skallåterförvisas till utskottet, yrkar jag att ärendet blirvilande ett år.Anf. 32 ()replik:Herr talman! Det är riktigt, , attmånga upplåter jaktmarker för andra och att detfungerar utomordentligt väl. Detta är ocksåallmänt känt. Men det finns också exempel på falldär denna önskvärda välvilja och öppenhet intefinns. Det är en av anledningarna tillställningstagandet.Sedan vill jag tillbakavisa påståendet att ett besluthär skulle innebära att samerna fråntas ettnäringsfång, en näringsgren: jakten. Men jaktenräcker till för alla.I den mån det blir en konflikt mellan samerna ochderas renskötsel å ena sidan och jakten å andrasidan, kommer samernas ståndpunkt att haföreträde. Det är helt klart.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 33 () replik:Herr talman! sade att han varfrågande inför mitt tidigare inlägg. Frågan gälldehelt enkelt en privatisering av mark som tidigaretillhört Kronan. Enligt vårt förmenande är det klartatt t.ex. vägbommar inte är gynnsamma förrennäringen.När det gäller våra reservationer i betänkandet villjag säga att det finns en himmelsvid skillnad här. Vivill nämligen ha ett tillkännagivande. Vi menar attutskottets skrivning på s. 29 är till intetförpliktande. Det som sägs är en läpparnasbekännelse. Men det har ingen betydelse i sak. Manborde, för att använda ord, ha lärtav historien. Vi tror alltså inte på den skrivning somhär finns.Jag har läst en artikel i dagens . Därstår det: Nytt förslag möter misstro. Men vimisstror inte samerna. Vad vi menar är atthuvudansvaret bör ligga på samhället. I samrådmed samerna, Polisen och andra frånNaturvårdsverket, osv. skall man setill att ersättningen utbetalas på ett riktigt sätt. Detär vad det är fråga om.Sedan några ord om reservationerna. Självfalletstår den socialdemokratiska riksdagsgruppenbakom samtliga socialdemokratiska reservationersom är fogade till betänkandet. Men jag avser attinför den kommande omröstningen begära voteringbeträffande reservationerna nr 6, 7 och 8. I övrigtyrkar jag bifall till hemställan i betänkandet.Jag hoppas att förstår att enprivatisering av mark som tidigare ägts av Kronaninte gynnar vare sig samer eller några andra i vårtland. Privatiseringen kommer i varje fall att hindranäringsverksamhet. Detta gäller även samerna.Anf. 34 ()replik:Herr talman!