prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Dennygamla lärarutbildningen har blivit en flopp.Det innebär , , att manbegränsat möjligheterna att ta in sökande till denriktiga lärarutbildningen.Också på den här punkten får vi medhåll i som frågar: Vari ligger det rationella i tvåolika system när det gäller lärarutbildning? Hurtänker regeringen se till att hjälpa dem som villkomma in på lärarutbildning, men som hindrasgenom dessa problem?Anf. 90 () replik:Herr talman! Jag blir något förvånad när jag lyssnartill . Han säger attSocialdemokraterna har värnat om de friståendeskolorna och sett till att de fått likvärdiga resurser.Sanningen är den -- och harändå varit med i utbildningsutskottet --att de borgerliga partierna påtalatatt de fristående skolorna, de privata skolorna, inteerhållit de resurser som det offentliga skolväsendetfår. Om man skall leka med siffror kan mankonstatera att de fick , alltså inte ens hälften ijämförelse med motsvarande offentliga skolor.Jag tycker det är bra att vi tog bort den principen.Jag måste fråga om han sov påsammanträdena . Precis som MargittaEdgren tidigare påtalade gjorde vi ju vissaförändringar i propositionen när det gälldegenomsnittskostnaderna till de fristående skolorna.Vi krävde en stadieindelning, och vi ville också seöver rätten till skolskjuts. har regeringenåterkommit till med en proposition. Detgår alldeles utmärkt att läsa den och se de ändringarvi har föreslagit.När det gäller den nya, parallella lärarutbildningentycker jag det är bra att vi får olika ingångsvägar tillläraryrket. Vi behöver i en mer flexibelorganisation. Vi måste ha mer mångfald i skolan.Bengt Silfverstrand säger att det är en stor flopp attinte alla platserna är tillsatta. Jag hade inte hellerförväntat mig detta. Utbildningen är ju ny. Jag troratt vi kommer att se ett helt annat mönster till vårenoch till nästa år.Min motfråga till blir: Även närdet gäller grundskoleutbildningen hade vi under deförsta åren många vakanta platser. Här i Stockholmkunde man exempelvis inte ens tillsätta hälften avplatserna. Var det också en flopp?Anf. 91 ()replik:Herr talman! Jag har inte uttalat mig specifikt förnågon viss typ av skolsystem, utan sagt att vi värnarom valfriheten i ordets bästa bemärkelse.Initiativen skall komma från föräldrarna. Det skallinte göras politiska s.k. valfrihetsreformer somstyrs uppifrån. Det går ju stick i stäv med vadborgerliga företrädare annars säger om att det inteär politikerna, utan föräldrar, lärare och elever somskall styra detta -- de som jobbar ute i skolorna.Vår linje är fullständigt klar, har varit och är. Vi troratt kommunerna själva kan avgöra hur de skallfördela de resurser som regering och riksdag ger. kommunerna en påse pengar. Den delen avutvecklingen har vi varit ganska överens om. Dethar varit klokt. Sedan anser vi att kommunerna ärkapabla att själva avgöra var behoven finns och hurstora de är på de olika typerna av skolor.Dessa möjligheter fanns redan tidigare. Detbehövdes inte någon särskild proposition förfristående skolor för att lösa dessa problem.Med den propositionen skapade man i stället nyaproblem, som påpekats från flera håll, även avpartivänner till . Om jag inte missminnermig är en sådan.Man har alltså konstaterat att detta är negativt förkommunerna. Det leder till en snedvridning avresurser, och stora problem har uppstått. Det ärdetta vi har sagt, ingenting annat.Självklart uppstår problem med nya utbildningar.Det är fullständigt naturligt att man har svårt attfylla platserna i ett inledningsskede. Det är intedetta jag har kallat flopp.Men här har vi just infört ett system med en nylärarutbildning med pedagogiken integrerad. Vihar ännu bara hunnit genomföra delar av dennautbildning och inte hunnit göra någon ordentligutvärdering. I det läget kommer regeringen med ensnabbt hopskriven proposition och säger: Intressetför en parallell lärarutbildning är så stort att visannolikt kommer att fylla upp de flesta platserna.När jag säger att det är en flopp menar jag atteftersom bara en tredjedel av de 540 platserna ärbesatta, måste det bero på att intresset inte var såstort. Det har varit enormamarknadsföringskampanjer för att fylla dessaplatser, vilket mycket väl känner till.Då är det rimligt att fråga vad man nu tänker göraför att hjälpa dem som vill gå på den integreradelärarutbildningen, men som på grund av dettahinder inte kan komma in. Hur tänker inom regeringskonstellationen för att gedessa sökande en möjlighet att fullfölja denlärarutbildning de så hett eftersträvar?Anf. 92 () replik:Herr talman! säger att manstartar fristående skolor bara för att man fått ettekonomiskt incitament, bara för att tjäna pengar.Detta är ju inte sant.Vad vi politiker skall göra tycker jag är att skapaförutsättningar. Vi skall inte säga: Ni skall göra sieller så. Vad vi har åstadkommit med dennaproposition är möjlighet för lärare att starta skolor,möjlighet för elever och föräldrar att äntligen fåvälja skola, antingen offentlig eller fristående.Det är ändå så att Socialdemokraterna tidigare medsin politik inte har värnat om rätten att välja skolaoch inte heller värnat om de fristående skolorna. Nihar inte ens gett hälften av bidraget till defristående skolorna jämfört med vad dekommunala skolorna fått.På den tiden, , styrdeplånboken och ingenting annat. Vad vi nu gör är attvi ser till att även vanligt folk kan få välja skola.Hur lyckligt detta kommer att utfalla beror på hurmänniskor kommer att välja. Anser man att deoffentliga skolorna är bra, väljer man en sådan.Man man har också möjlighet att välja en friståendeskola, och det tycker jag är positivt.Det är riktigt att och JoakimOllén har uppvaktat oss är riktigt. Vad man hadesynpunkter på var egentligen inte procentsiffran isig utan det var att angav enprocentsiffra. Man ansåg att kommunerna självaskulle få bestämma detta. ärkommunal företrädare, och det är klart att han ochandra kommunalpolitiker vill bestämma så mycketsom möjligt. Men vi har som riksdagsledamöter attse till helheten och till hela landets intresse. Därförtycker jag att det är bra att vi angav de härprocentsatserna och fördelningen.Bengt Silfverstrand sade att den nyalärarutbildningen blivit en flopp. Det tycker intejag. Det är ganska naturligt att man i början inte fårett tillräckligt antal sökande. De skolor somtilldelats resurser för fristående kurser kanomfördela dessa. sitter, såvittjag vet, själv med i Lunds universitets styrelse ochborde därför känna till detta. Om man har ledigaplatser i , så får väl se tillatt man omfördelar resurserna. Det är en fråga somBengt Silfverstrand kan ta upp i styrelsen.Andre vice talmannen meddelade att BengtSilfverstrand anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 93 () replik:Herr talman! När jag hörde såg jagframför mig bilden av en trollkonstnär som blandar,kuperar och ger sina kort. Jag utnämner härmedUlf till utbildningspolitikens Truxa -- bådatvå.Ulf blandar ihop begreppen likvärdig,likformig och likställd, så att det bara svischar omdet.Likvärdighet inom utbildningspolitiken är för migatt jag har rätt att möta en likvärdig skola, oavsettvilken social grupp jag tillhör, oavsett om jag ärpojke eller flicka, oavsett mina föräldrars inkomstoch oavsett vilka familjeförhållanden jag kommerifrån.Det betyder i sin tur att de resurser som skolan harinte kan fördelas med lika mycket till varje elev.Resurstilldelningen måste därför bli olika till olikaskolor och även inom en klass.Vad ni inte har lyckats åstadkomma är likställdhetmellan privata och offentliga skolor. Vad ni med ertsystem i stället har åstadkommit är olikställdhet. Ivissa kommuner får de fristående skolornabetydligt mer av resurser än den kommunalaskolan.Det är naturligtvis inte bra ureffektivitetssynpunkt, om tycker att densvenska skolan har tilräckliga resurser men ändå,som han anser, inte uppnår tillräckligt högkvalitetsnivå. Vad som då behövs är, såvitt jag kanförstå, att vi på något sätt försöker uppnå en högreeffektivitet. Hur det skall kunna gå till vore detintressant att få några konkreta förslag om från UlfMelin.Ulf säger att den borgerliga regeringen haråstadkommit ökad valfrihet. Om jag anammar detpåståendet -- jag skulle kunna föra ett långtresonemang om det; jag har argument i den fråganockså -- vill jag ändå ställa frågan till : Omföräldrar, elever och lärare, som har sin anknytningtill en vanlig skola, skulle vilja bidrivaen verksamhet som står fri från betygsystemet,omfattar då och hans partis frihetspatosäven deras önskemål om en betygsfri utbildning idenna skola?Anf. 94 () replik:Herr talman! Vad jag sade är den svenska skolanskall vara likvärdig. Sedan kan man föra ettteoretiskt resonemang om den verkligen är det. Detär klart att det i våra skolor, som nästan alla ärkommunala, finns skillnader. Det finns bra skolor,och det finns sämre skolor. Det finns ocksåskillnader mellan olika områden. Jag tycker attIngrid belyste det på ett mycket bra sätt ien av sina repliker.När jag talar om en likformig skola menar jag att vii inte har tagit till vara varje enskild elevsmöjlighet att lära, utan vi har stöpt eleverna isamma form. Det är detta jag menar när jag sägeratt man skapat likformighet. Jag anser alltså att vihar haft alldeles för litet av olika skolor och för litetav alternativ -- profil, mångfald osv. De olikapropositioner som regeringen har lagt fram syftartill att vi skall skapa en bättre skola. En bra skolaskall bli bättre!Att jag talade om resurstilldelningen och gjorde eninternationell jämförelse berodde på att man iblandfår intrycket av att vi i ger skolan väldigtlitet av resurser i pengar räknat. Men så är det jufaktiskt inte. I det avseendet ligger vi på förstaplats. Men då måste man våga fråga sig: Varförligger vi inte på första plats även när det gällerresultaten, dvs. i fråga om out-put från skolan? Idet avseendet ligger vi nämligen inte på första plats.Vi måste då våga diskutera innehållet i skolan. Detär just det som regeringen gör i de propositionersom har framlagts.Enligt de riksdagsbeslut som även BjörnSamuelson varit med om att fatta tilldelar vi, i varjefall än så länge, ett sektorsbidrag. Sektorsbidragentill olika kommuner är olika just på grund av tar hänsyn till om det är fråga om englesbygdskommun, till antalet invandrare ikommunen är stort, till vilken bildningsnivåmänniskorna i kommunen har, osv. Det är klart attdet är mycket dyrare att driva en skola i glesbygdän i en storstad. Detta kommer naturligtvis att gällaäven i framtiden.Björn frågade hur långt man kan gå ochhur mycket frihet vi skall ha. Det sägs ipropostionen, som alla regeringspartier -- såvitt jagvet -- står bakom, att de mål och riktlinjer somregering och riksdag har fastställt skall gälla. Detgäller även läroplaner, betyg, kursplaner osv. Detankommer sedan på att utvärdera denverksamheten.Anf. 95 () replik:Det sista sade tolkar jag så att det intekommer att vara möjligt för de lärare, elever ochföräldrar som så önskar att mäla sig urbetygskompaniet. Så långt sträcker sig inte denmoderata valfriheten.Jag återkommer så till frågan om profilering ochindividualisering. Är det nödvändigt att en skola ärfristående för att man skall kunna säga att den haren profilering eller är individualiserad. Jag har iolika debatter förfäktat den ståndpunkten, attprofileringen och individualiseringen skall ske inomklassrummet. Jag vet också att så sker i dagensskola. Därför är det litet överilat att gå ut ochplädera för en ökad etablering av fristående skolor.Efter den turbulens som skolan varit utsatt förunder 80-talet och behövervi kanske stanna upp ett tag och se hur verkligheteni skolan är. Hur fungerar skolan, och vad finns detför erfarenheter som det är viktigt att föra vidare?Hur kan vi som politiker ge elever, lärare ochföräldrar möjlighet att delge varandra sinaerfarenheter? Vad skall vi göra för att lärarna skallkunna utveckla sig inom sina tjänster? Hur skall vikunna öka föräldrainflytandet? Hur skall eleverna,de direkta brukarna, få möjlighet att i störreutsträckning påverka den chans somskolplikten ger dem? Vi har en skolplikt, och moten plikt måste det alltid svara vissa rättigheter.Här har vi mycket att göra. Men vi kan inteåstadkomma vad vi önskar genom att lägga framsmå delförslag, som dessutom visar sig vara mycketdåligt genomtänkta och som skapar ojämlikhetmellan olika skolor.Stanna upp ett tag och låt oss ta upp en gammal fintradition i utskottet och återigen lyfta upp detpolitiska samtalet på bordet.Anf. 96 () replik;Herr talman! I den debatt som vi från denborgerliga sidan fört har vipekat på att man måste ha rätt att välja skola ochmöjlighet att starta fristående skolor och att dessaskall få med de offentliga skolorna likvärdigavillkor. Detta har medfört att man även inom denkommunala skolan fört en positiv debatt. Det äralldeles riktigt, som påpekar, även den offentliga skolan nu har mer avprofil, olika former av pedagogik, osv. Det tyckerjag är positivt.Detta utesluter inte att man också kan få flerfristående skolor. Man får ibland intrycket idebatten att ungefär hälften av grundskolornaskulle vara fristående skolor. Så är det ju inte. Detär knappt en procent av eleverna som går ifristående skolor.Jag tror att det är viktigt och bra om vi får flerfristående skolor. Då kommer omvandlingstrycketatt öka på de fristående skolorna, men också inomde kommunala skolorna.Jag tycker att tog upp en viktigsak i sitt inledningsanförande, och den tänkte jagbemöta litet grand. Det var att vi skulle bli bäst påatt lyfta de svaga i skolan, de handikappade och desom kanske är svagpresterande. Har vi lyckats meddet i den kommunala skolan?Jag tycker att vi har varit duktiga på integrering avhandikappade elever. Det tycker jag är positivt.Det finns även fristående skolor som gör detta.Men när det gäller de svagpresterande tycker jaginte att vi har lyckats. Där har tyvärr skolan släpatmed sig elever hela vägen upp genom grundskolan.Man har låtit elever lämna skolan med läs- ochskrivsvårigheter. Det har vi tyvärr inte så oftadiskuterat här i kammaren. Där tycker jag att denoffentliga skolan har misslyckats. Det är just därförsom det krävs fler alternativ, så att vi vaknar uppäven på det här området.Skapar de här fristående skolorna ojämlikhet? Jagtycker inte det. Snarare är det nu vi verkligenskapar förutsättningar för elever och föräldrar attvälja en fristående skola, om man vill det, utan attplånboken styr. Det tycker jag är en viktig del i denhär propositionen. Därför månar jag om rätten attkunna välja också skola, offentlig eller fristående.Andre vice talmannen anmälde att BjörnSamuelson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 97 ():Herr talman! har flera förFolkpartiet viktiga skolfrågor kunnat omsättas ipraktisk politik genom en konstruktivregeringssamverkan med de andra borgerligapartierna. Det gäller bland annat ökad valfrihet ochbättre ekonomiska villkor för fristående skolor. Detgäller ökad flexibilitet i gymnasieskolan och en nylärlingsutbildning. Dessutom har det öppnats nyamöjligheter till en breddad rekrytering tillläraryrket genom införandet av en parallelllärarutbildning.Sedan något år har sexåringar fått möjligheten attbörja skolan. Mycket få föräldrar har utnyttjatmöjligheten. Detta är inte alls förvånande. Beslutettogs av den gamla regeringen, som en del i ettekonomiskt krispaket. Eftersom det inte handladeom en pedagogiskt förankrad reform, innebar detatt många kommuner inte hade någon beredskapför att anpassa skolstarten till barnens behov.Sexåringarna kom i stället att betraktas som ungasjuåringar. Det är med dessa förutsättningarnaturligt att tidigare skolstart inte känns särskiltlockande. Man måste tillägga att därkommunen anpassat pedagogiken till sexåringarnasförutsättningar, har det hela fungerat mycket väl.Spännande försök med årskurslösa lågstadier ochintegrering av barnomsorg och skola pågår runt omi landet.Folkpartiet tycker nu att det är dags att ta ett slutligtsteg mot en tioårig grundskola. Då kan ett nyttskolår, speciellt avpassat för sexåringar och derasbehov läggas till de nio vi redan har. Först då kande pedagogiska vinsterna med sexårig skolstartsynas på allvar.Vi är inte ensamma om att vilja förändragrundskolan på det här sättet. Både lärarfack ochläroplanskommitté har de här tankarna, för attnämna några. I en lärarenkät som Folkpartietgjorde var en majoritet för tidigare skolstart,men då som adderat till de nio vi redan har.Vilka argument talar då för en tioårig grundskolamed sexårsstart? Ja, det finns pedagogiska skäl.Perioden 3 -- har av hjärnforskaren betecknats som ''hjärnans engångschans'',på grundval av studier som visat att barn harsärdeles lätt att lära i den åldern.Att införa skolstart från skulle också ge mertid för att lära in baskunskaper i en alltmer ökandeschematrängsel. Det skulle också skapamöjligheter för en mjukare övergång från förskolanoch ge större utrymme för en särskilt anpassadpedagogik.Att införa tidigare skolstart utan att förlängagrundskolan till skulle dock motverka en delav dessa syften. Att som femtonåring antingenkomma ut på arbetsmarknaden eller tvingas väljastudieinriktning i gymnasieskolan skulle vara ändåsvårare än för dagens sextonåringar. Denarbetsplatsförlagda delen av de yrkesförberedandeprogrammen skulle också kunna missgynnas av ettår yngre elever.Gymnasieskolan kommer att ha en nyckelrollunder kommande år för att öka kvaliteten på såvälhögskoleförberedande som yrkesförberedandeutbildning. En reformerad, tioårig grundskolaskulle bättre kunna ge den grund somgymnasiestudierna kräver.För att sexåringarna skall få en bra start igrundskolan krävs en mjuk och naturlig övergångfrån förskolan. Det finns många goda exempelpå väl fungerande övergångar. Förskollärare,lågstadielärare och föräldrar har på många håll iSverige lyckats göra skolstarten till något nytt ochspännande, som barnen känt trygghet isin nya miljö. Detta samarbete kan, vid en tidigareskolstart, utvecklas och intensifieras.Tidigare motsättningar mellan personalgrupperkan överbryggas i ett gemensamt arbete med attskapa en god skolmiljö för sexåringarna.Respekten och uppskattningen av den egnakompetensen i ett sådant samarbete kommer attöka arbetsglädjen och sammanhållningen mellanförskollärare och lärare. blir detnaturligt med en integration av grundutbildningenför de båda personalgrupperna.Det är också viktigt att påpeka att en sådan härreform på inget sätt skulle vara ett hinder för deförsöksverksamheter med flexiblare skolformersom pågår ute i landet och som jag förut nämnde.Det är naturligtvis inte bara att sjösätta en sådanhär reform. Många frågor behöver belysas mer idetalj. Hur skall övergången från förskola till skolagå till? Hur skall personalen fortbildas och hur skallarbete och innehåll se ut ? Hurser en samhällsekonomisk kalkyl ut för en sådanhär reform? Vilka erfarenheter kan vi ta till varafrån andra länder med tidigare skolstart?Dessa, och många andra, frågor behöver belysas ien utredning. anser att det är hög tid atttillsätta en sådan. Att vänta tills remissvarenangående läroplanskommitténs betänkandekommit in tycker vi är att tappa tempo. Omremissinstanserna får en signal om att en utredningär på gång, kan de ta hänsyn till en eventuellförändring mot en tioårig grundskola i sina svar.Det är också viktigt att en ny läroplan, kurs- ochtimplaner införs som grundskolaneventuellt skulle förlängas, för att undvikainterimslösningar.Herr talman! vill ha en tioåriggrundskola med sexårsstart, inte för att sparapengar i kristider, utan för utbildningskvalitetensoch därmed barnens skull.Anf. 98 SKÅNBERG (kds):Herr talman! De kontakter jag som riksdagsmanhar haft nu med länder ute i haröppnat mina ögon för hur starkt densocialdemokratiska skolan har präglat mig. Närkristendomsämnet togs bort i lgr 1962 började jagskolan. Tills nu har jag tagit för givet att denneutrala religionskunskapsundervisning, som jagtog del av , var den normala.I min okunnighet har jag trott att läroplanen 1962,som följdes upp med läroplanen 1969, där denkonfessionella kristendomsundervisningen togsbort under trycket av agitation från t.ex. IngemarHedenius och , var ofrånkomlig,den enda intellektuellt acceptabla. Men kontakteroch resor i harövertygat mig om att det är neutralareligionskunskap som är särling.Genom utredningstjänstens försorg har jag fått enöverblick över hur kristendomsundervisningen skeri ett tiotal av länder. Till min oförställdaförvåning fann jag att den helt dominerande bildeni är en kristet konfessionell undervisning,med möjlighet för föräldrar -- eller elever -- som så önskar att välja en neutrallivsåskådningskunskap eller undervisning i enannan religion. Ofta ordnas undervisningen av elleri samarbete med kyrkorna och samfunden. Dennärmaste motsvarigheten till den svenska neutralareligionskunskapen finns i viss mån i statliga skolori , och . Medan t.ex.Finland svarat att deras skolas religion ärevangelisk-luthersk och att undervisningen ärkonfessionell, men ändå objektiv. Danskarna harsvarat att det är kristendomsundervisning manbedriver, även om det finns en ständig kamp mellandem som önskar att undervisningen skall varaförkunnande och dem som endast önskar att denskall vara upplysande.I det som vi närmar oss med stormsteg ärdet alltså i så gott som alla länder utom ensjälvklarhet att skolan bedriver en konfessionellkristendomsundervisning, med möjlighet att väljabort den för den som så önskar. Den svenskasituationen påminner faktiskt mer om situationen ide gamla kommunistländerna.I t.ex. mötte jag modell,där som en självklarhet eleverna väljer den ena avflera konfessionella eller neutrala alternativ. Dennamodell har varit etablerad i i ett tiotal år.Det är dock inte min avsikt att förespråka attden svenska skolan skall bli konfessionell, även omjag menar att både mitt och andras partier börfundera över kristendomsämnets ställning när vi nunärmar oss Europa.Med det jag har sagt vill jag i stället ge riktigaproportioner och en riktig bakgrund till densvenska debatten, som alltså inte handlar om attförankra skolan i den kristna tron, som ute i helaEuropa, men väl om att förankra skolan i denkristna etiken, oberoende av lärares och eleverstro.Men referensramarna i är så små,utblickarna i -- precis som för mig tidigare --så få, att redan att tala om etik i skolanframställs som det onormala, det fanatiska. Det ärprecis som om den sekulariserade ochsocialiststyrda 60- och 70-talsskolan i skulleha varit det normala gentemot i stort sett helaövriga Europa.Det är därför med största tillfredsställelse som jagkonstaterar att regeringsförklaringen nu övergerden värdeneutralitet som lgr 80 andades. 18sägs det att skolan inte skall påverka elevernasvärderingar, moral och människosyn. Höstensregeringsförklaring lägger fast att ''Skolansverksamhet skall grundas i de etiska normer somgenom etik och västerländsk humanism haren djup förankring i vårt land. Skolan skall ocksåge barn och ungdomar en fast grund för etiskaställningstaganden. ''Det är en stor landvinning att vi nu fått med deformuleringar hade i direktiven tillläroplanskommittén i själva regeringsförklaringen.Regeringens utgångspunkt i etik märks intebara i detta sammanhang i regeringsförklaringenutan finns också med som ledstjärna för helasamhällsbygget: ''Ett dynamiskt samhälle ställsinför nya etiska frågor. Inte minst de senaste årensekonomiska utveckling visar moralens betydelseför samhällsklimatet. Där moralen sviktar, urgröpsockså tilltron till samhällets spelregler ochinstitutioner. skärps kraven i politiken på en fastetisk grundåskådning. Regeringens utgångspunktär den syn på människans lika värde ochmänniskolivets helgd som genom kristnaoch humanistiska tradition är så starkt förankrad ivårt land. Varje människa är unik. Varje människahar rätt att respekteras för sin särart. Kollektivet fåraldrig kväva den enskildes frihet, ansvar,skaparförmåga och rätt att välja.