prot · GF0970 · 1992-02-26 00:00:00 — Hur mycket fattigdomkan demokratin bära? Hur mycket orättvisor tålden globala säkerheten?Många krafter runt om världen verkar föratt bekämpa fattigdom och förtryck. Men i denkampen är framgång ännu inte säkrad. De globalasamarbetsformerna är inte på plats. Våldets ochosäkerhetens tid är ännu inte förbi.De i den rika världen som hänger sig åt självgodhetoch självtillräcklighet bedrar sig. De i den rikavärlden som tror att deras intressen kan säkrasgenom fasthållandet vid gamla strukturer, genominåtvändhet och utan att skapa möjligheterna tillgenuin global samverkan bedrar sig också.De för världen bort från, inte fram mot,gemensam säkerhet. De hindrar, de främjar inte,framväxten av en demokratisk kultur. Deförsvårar, de underlättar inte, strävan efter allasvälfärd.Vi måste lära av misstagen.När demokratin skulle konsolideras i efterandra världskriget ställdes Marshallplanen tillförfogande. När t.ex. skallkonsolidera demokratin efter militärjuntorna,finns ingen Marshallplan att tillgå. I stället harresurser motsvarande 15 Marshallplaner lämnatLatinamerika under det senaste årtiondet.Uruguays förre president har medvisst fog påpekat: Ni i de rika länderna kräver attvi demokratiserar, men er ekonomiska politikhjälper demokratins fiender.När folk står mitt uppe ifrihetskampen, då kan inte främsta målvara sanktionernas upphävande. Vi måste tydligtstå på den fredliga samhällsomdaningens sida ochstödja ANC och de andra demokratiska krafterna,vita som svarta.När palestinier och israeler försöker finna enlösning bortom terror och ockupation för sina folkoch nationer, går det inte att komma förbi PLO, ejheller Shamir-regeringens olagliga bosättningar.Fru talman! När de europeiska länderna samladesi för ett drygt år sedan inom ramen för ESKför att underteckna ett gemensamt dokument vardet kulmen på en lång process som inleddes underdet dagar. Många av de idéer som nugenomförs kan härledas till det arbete som under1980-talet gjordes av Palmekommissionen.Parisstadgan binder länderna till en gemensamuppsättning värderingar och regler som är merlångtgående än kanske någon grupp ländertidigare någonsin har förbundit sig till.Dessa framsteg har betydelse långt utanförEuropa, inte bara därför att Parisstadganslutgiltigt sätter punkt för det ochöppnar vägen för ett nytt europeiskt och globaltsamarbete, utan också för att dess principer ochregler kan ha tillämpning på många andra håll ivärlden.Inget kommer att visa tydligare om vi menar allvarmed en ny världsordning än Förenta nationernaskonferens om miljö och utveckling i . efter miljökonferensen iStockholm och efterBrundtlandkommissionens rapport samlas nuvärldens länder för att söka nå överenskommelseri frågor av uppenbart gemensamt intresse.Om konferensen gör framsteg kommer den attmed konventioner, deklarationer,handlingsprogram m.m. binda världens länder ilångtgående förpliktelser.Vad händer då om ett land inte vill eller inte kanleva upp till förpliktelserna? Sanktioner eller stöd?Hur vi handskas med detta kommer att avslöja omvi menar allvar med en ny världsordning eller inte.Det här ställer frågan om globalt ledarskap på sinspets. Det är uppenbart att sådant ledarskapmåste vara en gemensam angelägenhet. Ingengrupp rika länder i nord kan ersätta globala -- ochregionala -- styresformer. Ingenstormaktshegemoni, om än aldrig så välvillig, kanmöta de globala utmaningarna. Det är inte baramoraliskt oacceptabelt, det kommer också att visasig ineffektivt.För ett år sedan rasade och slutade idöd och förstörelse, i mänsklig och miljömässigkatastrof. bär det ytterstaansvaret för denna tragedi. Sorgligt nog kundeinte FN förhindra invasion av , ejheller bidra till att lösa konflikten på fredlig väg.För tio år sedan föreslog ochandra konkreta åtgärder som skulle ha höjttröskeln betydligt och fått en invasionsmakt atttänka två gånger innan den tog till våld. Det varefter som vissa började tala om en nyvärldsordning. Den världsordningen startade meden tragedi -- det kurdiska folkets. Ett globaltförvarningssystem och en krigsförebyggandemekanism inom FN:s ram var en bland fleraåtgärder som kommissionen föreslog.Dessa frågor stod i centrum för det s.k.Stockholmsinitiativet för gemensam säkerhet ochglobalt ledarskap från . Detdokument som antogs uppmanade världens ledaretill visionärt handlande i '''',alltså i den anda som skapadeFörenta nationerna.FN kan nu bli den organisation den var avsedd attbli. , mänsklighetens kanske viktigastedokument någonsin, ger oss stora möjligheter.Svensk utrikespolitik har över åren arbetatkonsekvent med detta mål. Våra bidrag har varitkonkreta och gällt så gott som alla FN:s områden.Vi har lojalt ställt upp med svenskars insatser ochmed stora resurser. Vi har också varit kritiska ochständigt sökt förstärka och effektiviseraorganisationen.Vår FN-ambassadör, , har utnämntstill en av de biträdande generalsekreterarna hosden nye FN-chefen, . Dennautnämning, liksom utnyttjandet av svenskdiplomatis tjänster i många olika sammanhang --som i Irak-frågan och -- är en bekräftelse på värdet avSveriges konstruktiva engagemang, påtrovärdigheten i en framsynt utrikespolitik. Dennafår inte gå till spillo.Det är viktigt nu att säkerhetsrådet har blivit merhandlingskraftigt.Men det är oroande att så många länder inte leverupp till sina ekonomiska förpliktelser gentemotFN. , som är skyldigt 141 miljoner US dollarför de fredsbevarande insatserna, är också vadgäller den allmänna budgetenvärldsorganisationens störste gäldenär.Fru talman! Ett starkare FN och ettvärldsomfattande engagemang ligger i högsta gradi intresse. Det har därför varit nedslåendeunder de gångna månaderna att konstatera att denmoderatledda utrikespolitiken förefaller saknaglobal utblick. engagemang tycksinte sträcka sig bortom och de rikaländernas gränser. Europapolitiken är nu liksomtidigare av central betydelse för vårt land, men dethar redan länge varit uppenbart för generationefter generation svenskar att ingen av oss längrekan räkna oss bara som svenskar och europeér. Vimåste också se oss som medborgare i världen.Svensk välfärd är beroende av att vi klarar av attskapa ett effektivt och globalt samarbete. Svensktnäringsliv behöver alltmer marknaderna ocksåutanför . miljöproblem kan intelösas utan också globala överenskommelser.Sverige kommer inte att stå opåverkat omfattigdom och förtvivlan tilltar och driver fram enökad migration. kommmer inte att ståopåverkat om intolerans och främlingsfientligheteldar under nya konflikter.Nya murar kan inte skydda oss. Det är en illusionatt tro att vi kan bygga vår välfärd under englänsande glaskupa, i isolering och inåtvändhet.Välfärdsenklaven, den må vara svensk ellervästeuropeisk, är varken moraliskt eller politiskthållbar i längden.Fru talman! För , omedelbar granne tilllfem östeuropeiska länder och en världsdel somnyligen befriats från diktatur, är det nu också avstörsta betydelse att inte nya murar uppstår iEuropa. Den fallna järnridån får inte ersättas avnya välfärdsmurar.Det är långt ifrån säkert att länderna i öst kommeratt hitta de rätta balanserna och de rättakombinationerna av nationell frigörelse,gemensamt ansvarstagande och ömsesidig respektoch tolerans och de rätta kombinationerna avradikal omvandling och stabilitet, avmarknadsekonomiska reformprogram ochpolitiska, sociala, miljömässiga och många andraambitioner. Det finns inga enkla lösningar, och deträcker inte med att vi dyrkar Mammon.Förvisso behövs nu radikala reformer. Men de iväst som utan eftertanke skriver utstålbadsrecept och talar om att genomföra''gigantiska samhällsexperiment'' riskerar attgöra de ranka samhällena en björntjänst. Det sistade behöver är nya klassideologier.Demokratin kan bli det första offret. År avförtryck och förljugenhet har satt sina spår.Vi måste ge vårt fulla stöd så att demokratinskultur får fotfäste i samhällena och derasinstitutioner.Samarbetet med övriga kommer att varaavgörande. och ESK:s Parisstadgarmåste binda också de nya länderna. Så kan viskapa den trygghet i en bredare gemenskap som ärdet bästa försvaret mot odemokratiska och kanskevåldsamma försök att utnyttja det labila läget.Men samarbetet måste också ha en materiell sida.Ett konkret stöd har utlovats från många håll.Men vad har det blivit av löftena? Enligt uppgifthar bara av de somvästvärlden utlovat verkligen kommittill användning. Risken förefaller stor att alltförlitet görs. Därför ställer vi socialdemokrater ossundrande över hur den svenska regeringenförsinkar stödet till Öst- och Centraleuropa.I budgetpropositionen presenterades en ram, somhittills visat sig vara tom.De rubriker som utrikesministern redovisade i dagför detta bistånd är inte heller nya. Och de saknarexekutiv prägel. Det vet alla med inblick i sakernastillstånd.Detta är en fråga av nationellt svenskt intresse.Socialdemokraterna har i en motion här iriksdagen lagt fram sina förslag. Det blir nuutrikesutskottets uppgift att närmare preciseravad regeringen lämnat ogjort. Vi måste snabbt nåen överenskommelse om hur stödet skall se ut.Fru talman! Förutsättningarna finns nu att byggaen ny alleuropeisk säkerhets- ochsamarbetsordning. Arbetet i ESK ochEuroparådet har varit avgörande. Europeiskaunionen kommer att alltmer stå i centrum för deteuropeiska samarbetet. kommer sommedlem i denna union att kunna ge sitt bidrag tillsamarbetet. Socialdemokraterna deltar redanindirekt i detta arbete genom en aktiv medverkani socialistgruppens parlamentariska möten iBryssel.Strävan efter gemensam säkerhet har motiveratSveriges deltagande under snart två årtionden iarbetet med att söka nya säkerhetsstrukturer iEuropa.Ingen kan säga vad som blir den slutligaordning som bäst gagnar folk. EG:stoppmöte i utvidgade sina ambitionerpå säkerhets- och försvarspolitikens område.Inget medlemsland kan emellertid tvingas att deltai Västeuropeiska unionen eller att följa dess beslut.Något alternativ till vår militära alliansfrihetföreligger inte . Men detta skall inte hindraSverige från att vara en aktiv part i sökandet efternya alleuropeiska säkerhetsstrukturer.När nu regeringen säger sig vilja öka sittengagemang i ESK-processen är detta en bådenödvändig och välkommen nyorientering.ESK är för oss den ideala ramen för en framtidaeuropeisk fredsordning. bör vi ha ettöppet sinne inför de förändringar som kan taform. De närmare kontakterna mellan NATO ochde central- och östeuropeiska länderna inom detnordatlantiska samarbetsrådet (NACC) innebärett paradigmskifte i europeisk säkerhetspolitik. Iförlängningen ser vi konturerna av en alleuropeisksäkerhetsorganisation, med kollektiv säkerhet,egna fredsbevarande trupper, möjlighet tillsanktioner mot en fridsstörare och en europeiskfredszon som mål.Fru talman! Kammaren återvänder till debattenom EG:s utveckling , men låt migunderstryka den betydelse det närmareeuropeiska samarbetet har försocialdemokraterna. Vi vill gå in i EG inte imotvillig eftergift till ekonomiska realiteter utansom en konstruktiv partner.Vi tror inte att allt samarbete nödvändigtvis blirlätt eller att framstegen blir automatiska, men viär övertygade om att ett närmare europeisktsamarbete och ett medlemskap i är till gagn förSverige och de värden som socialdemokraternaoch likasinnade står för.Det nordiska samarbetet bör förnyas. Tvärtemotde signaler som synes komma från statsministernoch utrikesministern är det hög tid att i det nyaEuropa utveckla roll.Det är också givet att har en särskild rollatt spela i att utveckla samarbetet mellan ländernakring . Därför är det bra att regeringennu äntligen tar tag i frågan om ett Östersjöråd.Fru talman! Det finns förutsättningar för fortsattbred enighet om utrikespolitiken.Utrikesdeklarationens försiktiga och fögaomskakande innehåll är en bekräftelse på attmoderaterna tagit intryck av kritiken mot derasextraturer, en kritik som inte bara kommit frånoss socialdemokrater.Vi är inte nöjda med den passivitet, bristandekonkretion och grunda analys som återspeglas iavsnitten om , ochSydafrika.Vi saknar en klar svensk linje i fråga om fred ochnedrustning.Vi delar inte heller regeringens rosenrödaförtröstan på och marknadskrafternasom alltings undermedicin. Även älskademarknaden.På en punkt innehåller regeringsdeklarationengrov propaganda. Att hävda att man nu skulle halagt om biståndspolitiken i riktning mot ettväsentligt starkare stöd för demokrati är renafalskdeklarationen.För den utrikespolitiska enigheten kommerriksdagens roll nu att vara mycket viktig.Socialdemokraterna har i fem partimotioner givitsitt bidrag till att ange riktlinjerna, komma medlösningar och nå enighet.Sverige har byggt en tydliginternationell identitet. Den är en tillgång när vinu skall bidra till den nya ordning som vår tidkommer att se växa fram i och i världen.Omvärlden förväntar av att vi ger detbidraget till att förverkliga visionen om en världgrundad på gemensam säkerhet, genomsyrad aven demokratisk kultur och präglad av en strävantill allas välfärd.Anf. 4 (nyd):Fru talman! förhållande till främmandemakt är gott. Ungefär så brukade det heta förr itiden, när vårt förhållande till den främmandemakten var nog så kusligt.I dag vet vi knappt vilka de främmande makternaär -- nya nationer, nya konstellationer, unioner ochsamvälden dyker upp. Oro och nöd i våromedelbara omgivning är nya inslag för oss iSverige, även om samma oro och nöd funnits i våromedelbara omgivning under mycket lång tid.När järnridån försvann kom verkligheten tillSverige. Rullgardinen åkte upp med en smäll.Yrvaket iakttog vi vår egenverklighet. Tänk så mycket skönare och enklarenär problemen var långt bort, och tänk så duktigavi var på att lösa dem! Det sista skriket i dennainvanda verklighetsflykt är att låtsas attproblemen på andra sidan Fredens hav inte är såfarliga, att det säkert ordnar sig medan vi blundaroch talar om något annat.Vad gäller utrikesministerns anförande vill jaginstämma i att regeringen bör prioritera ,, , och S:tPetersburgsområdet i våra insatser i Sverigesnärområde, att skall delta i en FN-styrka iKroatien-konflikten, att det är viktigt att byggaupp en fungerande europeisk säkerhetsordning,att vi måste förhindra spridningen av kärnvapenoch andra massförstörelsevapen -- SaddamHussein lär inte bli världshistoriens siste despot --,att vi måste höja säkerheten ikärnkraftsanläggningar i vår omgivning -- nubörjar vi äntligen inse hur patetisk den svenskakärnkraftsdebatten var --, att GATT-förhandlingarna måste lyckas och intebara hålla på och hålla på och börja om igen, attde stora miljöproblemen är globala och måstelösas internationellt -- vårt eget gnölande ter sig såatt säga suboptimalt, om man inte vill användaandra ord. Vidare håller vi med om att FN måstebli starkare. Vi behöver en respektingivandevärldspolis i den grymma värld vi lever i. Viönskar regeringen lycka till i förhandlingarna omEG-medlemskapet, om ordförandeskapet i ESKoch om kandidaturen till FN:s säkerhetsråd.Världens medelpunkt, var ligger den? Ja, inteligger den i den här kammaren i alla fall. I så fallborde det bl.a. finnas mer människor här. MenSverige ligger i världens tätastekoncentration av militära stridsmedel, i ett avvärldens oroligaste hörn, i kanten av ettsammanfallande jätteimperium medmilitärstridskrafter vars ledning syns växla fråndag till dag och vars nyfikenhet på våraskärgårdar säger en del om var denna ledninganser att gränserna går. Detta är inget scenario fördrömmare.Vi menar att vaksamhet och handlingsberedskapär självklarheter. Detta gäller militärt, civilt ochekonomiskt.Ekonomiskt tillhör vi . Det kanskelåter överflödigt att påpeka, men medmeddebattörer som skadar det noginte -- för honom blir väl mitt nästa påpekandeännu mer upphetsande. Ideologiskt tillhör vi dendemokratiska västvärlden. Militärt kommer vi attväxa in i den västeuropeiska unionen. Så tror viinom Ny Demokrati att man kan sammanfattabilden.Vad är då ? Jo, det är det där som liggermellan och och som aldrig riktigtförstod varför vi så idogt stödde vännerFidel, och de andra.Den nya verkligheten kräver nya tag. Försvaretmåste omorganiseras och moderniseras. Kvalitetoch teknologi måste ges högsta prioritet.Huvuddragen i sådana planer, regeringens planer,börjar skönjas. Vapenindustrin måste fånya, marknadsmässiga riktlinjer ochvapenexportlagen ges nytt innehåll så att den kanpresenteras i andra publikationer än GrönköpingsVeckoblad. Jag hoppas att dessa omställningar ärpå gång. Regeringen har ju givit signaler. Förvissokan vi inte hänga kvar i den skandalomsusadeluftpastej som försökt dölja vårskenhelighet på detta område.Om vapenexportlagen överförs till ett för dennakammare betydligt mer angeläget och skakandeområde, nämligen alkoholhaltiga drycker, kanskeman bättre kan se vad vapenexportförbudet ochdess lag egentligen handlar om. Tänk erspritexportförbudslagen, som säger dels att spritinte får exporteras, dels att när sprit exporterasskall den endast exporteras till länder där man intedricker sprit, ja helst till länder där det är meddödsstraff förenat att dricka sprit.Exportansträngningarna kommer därför, liksomspritmaterialinspektionens verksamhet, attkoncentreras på marknadsföring i Saudiarabien.Tack och lov kommer då plötsligt enjättebeställning på 50 miljoner flaskor brännvinfrån en absolutist i . Förvåningen blir såsmåningom omfattande och breder ut sig över allapartigränser när man hittar 500 flaskor ÖstgötaSädes i Indien.En passande lösning vore kanske att göra så dåligavapen att ingen vill ha dem. Om detta kan vi startaen utredning, som lämpligen bör pågå i fem år.Eller varför inte satsa på den ? Detta om försvarsindustrin.Ny Demokrati menar att sanktionerna motSydafrika måste hävas. är det enda landvi har sanktioner mot. Är inte detta litet löjligt? Ärvärlden så trevlig och gullig att alla skummisarsitter nere i och alla goda människormed stora, moraliska hjärtan här uppe i närhetenav ? Är det detta vi menar med ''globalbalans''? Vi får nog se upp så att vi inte verkarvara ett ''det världsfrånvarande världssamvetet''.Men visst är vi bra på att peka finger på andra,och är precis så där härligt långt bortaatt vi kan vara experter, magistrar ochkvacksalvare på en gång och, icke minst, mycketnöjda med oss själva. Det är tur för Nya Zeelandatt man håller sig i skinnet. liggernämligen exakt på andra sidan jordklotet ochskulle därför vara nästa mål för vår verksamhet.Riksdagen kommer att ha en särskild debatt ombiståndspolitiken, men givetvis kan man inte talaom utrikespolitik utan att nämna biståndet.Behoven är omätliga, och vi behöver inte leta ifjärran länder för att finna dem -- de finns redanpå andra sidan . U-hjälpen behöverläggas om, och områden i vår närhet behöver geshög prioritet. Investeringsbehovet i haruppskattats till mått som räknas i . Detta behövs för att bygga upp det somsocialisterna fördärvade. Det är något för PierreSchori att tänka på när han är på väg till ellervart han nu skall åka.Vad gäller den traditionella u-hjälpen borde det vinu vet om missbruk, slarv, korruption, hjälp tillterroristorganisationer, stöd av kommunistiskadiktatorer, osv. ha varit nog för att den nyaregeringen helt skulle ompröva u-hjälpen ochbums lägga ned SIDA. Regeringen tycks i stället hagått på en annan linje innebärande antagandet att''de bättrar sig nog''. Det är en mycket stringentpolitik. Måhända betyder ''de bättrar sig nog'' attfärre människor slås ihjäl och att färremedborgare torteras -- vad vet vi egentligen omsådana förhållanden?Om vår u-hjälp skall få trovärdighet kan vi intefortsätta att vara vare sig flata, godtrogna,slarviga eller dumma. Vi kan heller inte låtsas attpengarna kommer från ovan, att SIDA:s anslag ärSIDA:s pengar. Gång på gång måste politiker,verk och myndigheter bli påminda om att varendakrona kommer från skattebetalarna.Regeringen har alltså inte ändrat på någonting.Det är samma mottagarländer. Det är högrebelopp. Det är samma organisationer, plus någrarader i regeringsförklaringen. Alla hans gamla polare är kvar pålistan. Den enda synliga förändringen blir kanskeatt en terroristorganisation i inte fårpengar direkt i fortsättningen, vilket säkert gör längtar efter den gamla goda tiden.Vi måste sätta upp hårda villkor vad gällermottagarländernas vapeninköp. 13 gånger -- eller8,5 gånger om mottagarlandet undantas --det belopp som vi skänker till mottagarländernaanvänds till vapeninköp. Detta är en sanning somär så pass obehaglig att den behandlas avregeringens särskilda ''strutsdepartement''. Manstoppar ner huvudet i sanden . Sedan tarman upp det igen och tittar med rödsprängda ögonut över en ny oskyldig värld.Den fortsatta hjälpen till traditionella u-ländermåste riktas mot ett av världens största och mestexplosiva problemområden: den snabbabefolkningsökningen. Med nuvarande taktfördubblas befolkningen i och ihela världen . Utan familjeplanering,födelsekontroll m.m. blir u-hjälpen egentligenenbart destruktiv. U-hjälpen måste styras,organiseras och dimensioneras på ett annat sätt,med andra metoder och med tanke på denverklighet som vi lever i.Så till nästa fråga. Tänk vilken härlig utmaningdet vore att fräscha upp och modernisera hela densvenska marknadsföringsapparaten utomlands --dvs. den som sköter diplomati, export, turism,bistånd osv. från diverse svenska statliga kontor,organisationer och ambassader! Vår utrikespolitikmåste bli ett instrument för att visa hur attraktivtvårt land är både för utländska turister och förutländska företag. resa till ett exempel, även om han hade oturen att fåbära på en stor ryggsäck med svensk dumhet påden viktiga trippen. Det skall nämligen minsanninte byggas något i byggarbetslöshetens Sverige.Investerar inte vi själva, skall heller intejapanerna få göra det. Det är säkert en logik somfår dem att klia sig bakom örat när de hör det här.Turismen brukar vi tala om. Turismen är en saksom vi i denna kammare ständigt behöver blipåminda om. Den är världens största industri, ochdessutom växer den snabbt. Genom allvarligamissgrepp har detta inte avspeglats i . Mendet går att ändra på det. En aktiv och professionellmarknadsföring av vårt underbara land skullekunna få turismen att växa snabbt, och då skulleockså skatteintäkterna ochbruttonationalprodukten växa. Sysselsättningenskulle öka osv. En förändring av sättet att säljaSverige skulle parallellt med EG-anslutningenkunna göra till ett mycket intressant landför etablering av utländsk industri.Hansaområdet, som det hette , eller,med en modernare term, har enmycket stor del av världshandeln. Det är vårtområde. Där är vi med. Där ligger vi inte iutkanten. Ett sådant koncept kan locka många attetablera sig i Sverige.Alltså: Etablering av utländska företag måstevälkomnas. måste aktivt marknadsförassom etableringsland i . Försjunk inte i vanlig ordning isuckar över svårigheterna! Vi gnäller, kräver ochförsvårar och sedan, när arbetslösheten kommer,tycker vi att det är så orättvist.Nu skall jag göra något så olämpligt som attpresentera några nya grepp. Jag vet att det ärvågat, för att inte säga övermaga, i ettsammanhang där man anser det vara häftigt nogatt upphöja motioner tillregeringspolitik.Jag hinner bara med ett förslag i detta inlägg. Detgäller då förslaget att adoptera ett land -- hoppsan!Det gäller alltså inte att ockupera ellerkolonialisera, utan det gäller att just adoptera. Detfinns uppenbara problem med att få i gångnäringsliv, handel, utveckling, distribution,industri, miljöinvesteringar osv. i de baltiskastaterna. Men om vi adopteradeexempelvis -- jag måste tillägga att jagt.ex. inte har haft några samtal med estländarna --garanterade estländarnas handel och valuta ochtillsammans med dem byggde upp samhälle ochindustri, skulle båda länderna kunna få stor glädjeav varandra. Utvecklingen i skulle kunnagå mycket snabbt. Sysselsättningen i skulleverkligen kunna få en injektion och hela samhälleten ordentlig utmaning.Kunskapsöverföringen, som utrikesministern villeprioritera, skulle bli en självklarhet. Estlandsekonomi är med våra mått mätt mycket liten.Estland och skulle fortsätta att vara tvåolika enheter, stater, med exempelvis helt olikalönelägen.