prot · GF0967 · 1992-02-20 00:00:00 — Jag vill också peka på en färskrapport från , där man pekar påatt och EG-anpassningen ''kanmedföra behov av en sammantaget större inhemskregelbyråkrati''. Man skriver att beslutet om att draner statsförvaltningen under entreårsperiod står i strid med detta.I den långsiktigt trovärdiga inflationsbekämpandepolitiken ingår tydligen också ett skrotande avfördelningspolitiken. Jag vill avsluta med attåberopa ytterligare en nationalekonom, nämligenKnut . Han ansåg att ett system medfrihandel och marknadskonkurrens fungerar bästvid en jämn fördelning av inkomster ochförmögenheter. Mot honom stod högernsekonomer, som exempelvis Vilfredo Pareto -- förövrigt senare finansminister under -- somhävdade att ekonomisk tillväxt och effektivitet stodi strid med en stark fördelningspolitik.Jag är säker på att hellre serWicksell än Pareto som ideologisk förfader. Man nuskall han regera ihop med Paretos andligabarnbarn, och jag tror inte att han mår särskilt braav det.Snart är det vår, . Släpp lossvänsterliberalerna ur högerburen!Anf. 96 Socialminister ():Herr talman! Det här blev ju ingen debatt i enaktuell fråga utan i snart sagt alla aktuella frågor.Johan får ursäkta om jag väntar med EG-inläggen . Jag vill dock barakonstatera att jag snarare regerar tillsammans medIngemar Ståhls vänner än med Paretos vänner. Omdet är någon tröst för vet jag inte.Jag vill ta upp de trådar som spannvidare på. Till att börja med: Är det en stenhårdåtstramningspolitik som regeringen bedriver? Nej,det kan man inte gärna påstå, i ett läge när vi ändåhar ett budgetunderskott på 70 miljarder kronor.Det har vuxit mycket snabbt . Enviktig ambition med de besparingar som vi föreslåri budgetpropositionen är att hålla tillbakabudgetunderskottet. Vi ser att ett snabbt växandebudgetunderskott riskerar att leda till just de högaräntor som långsiktigt håller tillbakainvesteringarna och driver upp inflationstakten.Allan åberopade . LarsCalmfors är en god vän till mig, och vi hardiskuterat ofta. Däremot har jag kanske inte alltidlyssnat till hans råd. Han tillhörde dem somkritiserade den politik som vi förde för att hålla arbetslösheten nere. Denrekommendation som nu gör, denslutsats som han drar av de citat som upp, är att vi skall sänkaarbetsgivaravgifterna.Allan utnyttjar ofta metoden att anföra ettlösryckt citat från någon ekonom för att geauktoritet åt sina egna bedömningar, men löpersedan inte linan ut och ser efter vilkarekommendationer ekonomen har. Det är attanvända ekonomerna på ett felaktigt sätt. OmAllan är beredd att förespråka sänkningarav arbetsgivaravgifterna, säg det rakt ut och stå fördet själv, utan att åberopa Calmfors!Jag vet att i tidigare debatter liksomsin partiledare har åberopat den amerikanskeekonomen . Denne har, liksommånga ekonomer, en hel del bra synpunkter, menockså många synpunkter som vi inte delar, t.ex. attdet krävs arbetslöshet för att hållainflationen nere.Jag tycker att man skall akta sig för att ge störreauktoritet åt sina egna uttalanden genom attåberopa personer vars åsikter man inte till fullodelar, utan bara i form av något slags lösryckta citat.Jag tror för övrigt att hade sammaproblem när det gällde . JohanLönnroth delar nog inte många av vill socialdemokraterna satsa på starkexpansion. Man säger t.ex. nej till denedskärningar i statens bidrag till kommunernanästa år som vi har föreslagit. Man vill i praktikenföra en mycket expansiv politik också inom helabyggområdet. Man vill bygga fler kontor, bostäderoch annat. Jag tror att denna politik ärutomordentligt farlig, vilket jag försökte utveckla imitt huvudanförande. Jag tror nämligen att riskenär betydande för att dessa åtgärder kommer att fåexpansiva effekter just i ett läge där vi behöveråtstramning för att inte få en huggsexa på densvenska arbetsmarknaden.De åtgärder som vi nu diskuterar kommer att få fulleffekt . Förutsatt att inte allaprognosmakare, inkl. den auktoritet som AllanLarsson på den punkten åberopar, nämligenVeckans Affärers prognosmakare --som ju tror att vändningen kommer ochkommer att blomma ut -- har fel, är detoklokt att föra en politik som skulle få merexpansiva effekter 1993--1994.Allan sade mycket riktigt att är ettav de länder som klarar de stabiliseringspolitiskakrav som EG ställer upp. Det är riktigt, och därförär det även betydelsefullt att vi ser till att föra enpolitik som gör att vi även och året därefterkan klara dessa krav. Det är viktigt att vi kan hållainflationen nere när vi nu kommit ned i en takt somfaktiskt ligger under vad som är fallet i snart sagtalla andra länder i . Med densocialdemokratiska politiken skulle man övergemycket av denna inflationsbekämpande politik,och risken för att vi i stället skulle få en uppgång iinflationen och försämrad konkurrenskraft ärbetydande.Allan frågade vem man skall tro på. Skallman tro på finansplanen, på ellerpå ? Regeringen är naturligtvis en enhetoch för en politik som hänger ihop, vilket jag ocksåvisade i mitt inledningsanförande. Det är inte så attåtgärder i form av infrastruktursatsningar,tidigareläggningar av investeringar ellerarbetsmarknadspolitiska åtgärder av olika slag ståri strid med regeringens strategi på det ekonomisk-politiska området -- tvärtom. Vi tror attarbetsmarknadspolitiska åtgärder ochtidigareläggningar av investeringar ärutomordentligt bra för att kortsiktigt bekämpa denalltför höga arbetslöshet som vi nu har. Vi menaratt infrastruktursatsningar är oerhört centrala föratt vi skall få i gång den ekonomiska tillväxten ochkomma bort från den stagnation som när han avgick frånfinansministerposten.Till sist, herr talman, ställde Bo G Jenevall någrafrågor. Jag hinner tyvärr inte kommentera alla,men låt mig säga om fattigpensionärerna att vi ienlighet med vad vi redovisade iregeringsförklaringen håller på med enkartläggning av de sämst ställda pensionärernassituation och att vår avsikt är att komma tillbaka tillriksdagen med förslag om hur vi skallförbättra deras läge. Jag vill också säga att det inteär särskilt billigt. Tvärtom är det ganska dyrt. Vimåste därför göra stenhårda prioriteringar för att fåutrymme för dessa satsningar, men de är så viktigaatt vi kommer att se till att ett sådant utrymmefinns.Anf. 97 ():Herr talman! kommer i ettbesvärligt läge när han å ena sidan skall beskrivahur dålig ekonomi är, å andra sidan medgeatt är ett av de få länder som uppfyller EG:smycket stränga krav på stabilitet. Det är inte ettförhållande som har uppstått under de senastemånaderna. Grunden är lagd genom en radåtgärder. Vi har med insatser för att bekämpa bådeinflationen och arbetslösheten och i gott samspelmed arbetsmarknadens parter kunnat åstadkommaen snabbare och bättre nedväxling fråninflationsekonomi till stabila priser än vad andraländer har gjort. Det är ju det utgångsläge som manhar haft.Hur ser det ut på de viktiga områdena i ekonomin?Kostnadstrycket har minskats, inflationen harpressats ned, inflationsförväntningarna är lägre ännågonsin, räntorna har kunnat sänkas -- bortsettfrån , när ni drev upp dem -- ochkonkurrenskraften har förbättrats. Detta är ettutgångsläge på vilket man kan bygga en ny tillväxt.Men vad har ni gjort med er rivstart? Jo, ni harställt er på bromsarna, så att ni själva tvingasredovisa en nedskrivning av tillväxten. Jag harrespekt för , som talar vackert förökad tillväxt, men de åtgärder som ni har satt in harmotsatt effekt.Nu kommer den ena prognosen efter den andrasom säger att t.o.m. den nedräkning som ni hargjort underskattar problemet. Det finns iden utveckling som ni nu skapar inom byggsektornoch som sprider sig på många andra håll i samhälleten stor risk för att vi kan hamna i ett mycketallvarligt läge. Det är därför som jag uppmanar vicestatsministern att besinna sig. Tänk efter, stå intebara på och avvisa kritiken! Det är någonting djuptoroande i den utveckling som ligger i förlängningenav er politik.Är det en stenhård åtstramningspolitik? Ja, det ärdet. Den bidrar inte till att återvinna tillväxten utantill att dra ned den, och det kommer ni att få visa ikompletteringspropositionen.Behövs det en åtstramning i detta läge? Argumentet för dennaåtstramningspolitik är att den behövs. Då är frågan:Är det en kapacitetsbrist i den svenska ekonominsom gör det motiverat att hålla tillbaka efterfråganför två tredjedelar av samhällsekonomin? Jag kaninte se att det finns en sådan kapacitetsbrist.Finns det ett inflationstryck i ekonomin som det ärmotiverat att hålla nere, för att hålla tillbakaefterfrågan och därmed inflationen? Nej, det finnsinget inflationstryck. Inflationsförväntningarna ärlåga.Har vi ett bytesbalansproblem som gör att vi måstebedriva en stenhård åtstramningspolitik? Nej, viser alla att bytesbalansen har förbättrats påtagligt.Enligt fackekonomerna är den inte nu ettbekymmer som kräver den typen avuppmärksamhet.På alla de här viktiga områdena talar alltsåsituationen emot den typ av politik som ni bedriver.Det är skälet till att jag med gott samvete kan citeraLars Calmfors kritik av er politik. Jag behöver inteansluta mig till hans metoder, men han är enkompetent bedömare av vad politiken nu leder till.Vi kommer fram till samma slutsats som han hargjort, att politiken leder till en arbetslöshet på EG-nivå.Vi drar en annan slutsats när det gäller åtgärdernasom man skall sätta in. Vi menar att det inte skallvara generella insatser utan insatser som är merriktade när det gäller investeringar, utbildning ocharbete.Paul Krugmans böcker rekommenderar jag varmttill läsning. Jag vet att har lästdem. Men kom ihåg att den arbetslöshetsnivå somKrugman talar om gäller den amerikanskaarbetsmarknaden, därför att den har en stelhet sominte den svenska arbetsmarknaden har. Just genomatt vi har bedrivit en aktiv arbetsmarknadspolitikhar vi fått en arbetsmarknad som fungerar bättre änvad den gör i resten av och i . OECDhar omvittnat detta, och även många andrainternationella bedömare gör det.Så vi kan väl citera och åberopa , närhan säger att den typ av ekonomisk politik som nuförs inte leder till de mål som ni sätter upp, utandetta är en politik, , som lederrakt in i återvändsgränden. Ni drar med er företagoch löntagare in i denna återvändsgränd och iarbetslöshet.Ta chansen, medan tid är! Fördjupainte lågkonjunkturen och driv den över branten depression! Det finns fortfarande tid, BengtWesterberg. Ta nu ledningen och försökomorientera den ekonomiska politiken!Anf. 98 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Till vill jag säga:Stå på dig! Ni är inne på rätt väg. Vi skall stödja er.Den situation som råder är resultatet av enlättsinnig politik som har förts . Detär regeringen som får klä skott nu för effekternaav den politiken. Det gäller att nu inte börja på attsvaja utan stå rätt upp i den hårda vinden.Vi måste komma till rätta med det här. Det finnsingen annan medicin. Däremot skall vi se till attförsöka mildra effekterna, framför allt för enskildamänniskor. Där skall vi hjälpas åt allihop. Jaghoppas att man skall kunna se litet merapragmatiskt på en del av de föreslagna åtgärderna,bl.a. på förslag som har framförts av oss.Någonting som har slagit mig under den korta tideni politiken såsom det största hindret för att kunnaföra en rationell politik tycks vara den politiskaretoriken. Man säger på fullt allvar när mandiskuterar saker och ting: ''Nja, men det kan vi integöra. Vi skrev en motion , då vi sadesi och så, och det kan vi inte ändra på .'' Skulleman säga samma sak ute i företagsvärlden, skulleföretagen få slå igen efter sex månader.Man måste ändra sig snabbt inför förändradesituationer. Även när ett land kommer införförändrade situationer måste man ta konsekvensenav det och göra snabba förändringar. Vi måste läraoss det i det här huset också: Upp med problemenpå bordet! Diskutera problemen och vidta åtgärderdirekt! När ekonomin befinner sig i ett allvarligtläge, får man lägga den politiska retoriken påhyllan.Så litet grand om sjukvården. Vi har kanske en litetannan syn på den. Vi vill nämligen påstå attsjukvården bedrivs planekonomiskt. Som ettlitet exempel på det kan jag nämna att på 1960-talethade vi ungefär 4 000 läkare i landet, och vi hadedå en väl fungerande sjukvård. 1975 hade antaletläkare växt till 8 000. har vi 24 000 läkare ochen dåligt fungerande sjukvård. Vad håller vi på medför någonting? Vi måste skapa incitament för dengruppen att effektivisera sig.Det finns otroligt mycket att göra. Vi kan få enmycket bättre sjukvård för de medel som vi i dagsatsar, om vi gör det på ett annat sätt.Slutligen någonting som skulle vara intressant attprova i motionsfloden. Tänk, om vi skulle avlämnaalla motioner hemligt och bedöma dem på derasegna meriter! Då tror jag att vi skulle få helt andrabeslut här i huset.Anf. 99 ():Herr talman! Varken eller AllanLarsson har någon större lust att prata med mig omEG och sambandet mellan EG och den ekonomiskapolitiken, och jag har en viss förståelse för det. Detär naturligt att såväl socialdemokraterna somregeringen vill ha en debatt sinsemellan, och då harman också ett intresse av att något blåsa uppmotsättningarna.Sedan tror jag också att det finns en annan orsakbakom oviljan att diskutera EG. Man har, tror jag,insett att de ekonomiska argumenten för EG-medlemskap har blivit svagare och svagare.För något år sedan pratade både borgerliga ochsocialdemokratiska politiker väldigt gärna om dethär med ekonomi och EG och varför det varekonomiskt nödvändigt osv. för att gå medi EG. talar man nästan inte alls om det. Är detnågra argument som hörs för EG-medlemskapet,så är det politiska argument -- försvarspolitiska,den s.k. sociala dimensionen, osv.Bengt tycker att jag kanske inte skallcitera som inte har samma åsikt somjag, men det finns en rad både socialdemokratiskaekonomer och vänsterekonomer som i stort settsäger samma sak. Jag kan peka på , och det finns en hel rad andra.Vi skall ju diskutera den ekonomiska politiken , och jag förmodar att både ochBengt är överens med mig om att detföreligger ett mycket starkt samband mellan dethandlingsutrymme som finns för den ekonomiskapolitiken och anpassningen till EG inkl.anknytningen till ecun, som ju redan hargjort på ett frivilligt sätt.Allan säger, och det är helt riktigt, attSverige redan uppfyller EG:s krav på stabilitet.Inflationstakten i blir väsentligt lägre äninom EG. Arbetslösheten, den öppna, är tack ochlov fortfarande väsentligt lägre än inom EG, men viär i rasande fart på väg mot samma dramatiskt högaarbetslöshetsnivå. Det är det stora, fundamentalaproblemet. Alla vet att om vi inte får bukt medutvecklingen, blir det en permanent storarbetslöshet.Så jag vill fråga både och : Finns det några omständigheter,någon händelseutveckling inom EG, som gör att niär beredda att ompröva anpassningen till ochmedlemskapet i EG, för att vi skall kunna undvikaen hotande massarbetslöshet?Anf. 100 Socialminister ():Herr talman! frågar: Behövs detåtstramning nu? Mitt svar på den frågan är nej. Detbehövs ingen åtstramning , och regeringen harheller inte föreslagit någon åtstramning nu.Det vi diskuterar i den här debatten och när vibehandlar den aktuella budgetpropositionen ärframför allt utvecklingen och i viss mån1994. Då måste man ha någon bild av hurkonjunkturen kommer att se ut. Hur kommerekonomin att se ut? Vilken ekonomisk politikbehövs då?Ett stort problem när den socialdemokratiskaregeringen och för all del den gamla borgerligaregeringen har bedrivit stabiliseringspolitik harvarit just att man inte har haft siktet tillräckligtlångt mot framtiden utan man har tittat på denärmaste månaderna, det närmaste året. Var ochen vet att i det mycket korta perspektivet är vårahandlingsmöjligheter starkt begränsade.Om vi t.ex. menar att det vore bra,stabiliseringspolitiskt, att minska utgifterna1993/94, för att på det sättet kunna föra en stramfinanspolitik, måste vi nu våga lägga fram deförslagen, därför att när vi kommer till våren 1993och upptäcker att det riskerar att bli kaos påarbetsmarknaden, att vi riskerar att få för mycketexpansion i ekonomin, då är det . Då finnsdet bara skattehöjningar att ta till, och det vill viundvika.Det är därför som vi nu håller oss till perspektivet1993/94, när vi diskuterar utgiftssidan. Jag villunderstryka att den information vi nu harnaturligtvis kan vara felaktig. Att vi kan fåanledning att revidera våra prognoser, vill jag intealls sticka under stol med -- det har göra -- men med deninformation vi nu har tyder det mesta på att vikommer att se en vändning i den internationellaekonomin och i den svenska ekonominunder 1993. Då är den politik vi har lagt fast denriktiga politiken, och därför kommer vi att fullföljadenna politik.Jag skulle vilja fråga : Om vårabedömningar är korrekta, att vi kommer att få enförbättrad konjunktur i svensk ekonomi under 1993och fram mot 1994 hur ser då socialdemokraternaspolitik ut?Det förslag ni nu lägger fram innebär satsning på enmer expansiv politik i detta tidsperspektiv. delar, förmodar jag, min uppfattning attdet vore olämpligt att föra den politiken i fall vi fickden konjunkturutveckling som jag talar om. Då ärmin fråga: Hur kommer ni då att vilja strama åtekonomin, när ni upptäcker att detär motiverat att göra det? Är det nyaskattehöjningar som väntar, eller vilka åtgärderkommer socialdemokraterna då att vilja föreslå?Allan sade att våra åtgärder motverkartillväxt. Nej, det är klart att de inte gör det. Detsom nu håller tillbaka den svenska ekonomiskatillväxten är den politik som har förts under en långföljd av år. Det är det som man brukar kallastrukturproblemen i svensk ekonomi som gjort attvi i både goda och dåliga tider har haft en sämreekonomisk tillväxt än andra länder. Det är detproblemet som produktivitetsdelegationenanalyserade, där var med och drogigång många av de viktiga projekt som har gettoss information och underlag för att föra denekonomiska politiken.Man har pekat på en rad strukturproblem som kanförklara varför har släpat efter när detgäller ekonomisk tillväxt, varför årsom finansminister inte gav någon tillväxt alls ochvarför socialdemokraternas senaste mandatperiodinte gav någon tillväxt alls i svensk ekonomi utantotal stagnation. Man har pekat ut en rad saker,som jag nämnde exempel på i mitthuvudanförande, som vi nu försöker åtgärda ochdär ni själva, så länge ni satt i regeringen, var innepå att det behövde göras en hel del. Ni tycks nu haglömt bort det och återfallit i något slagsgammaldags tradtionell socialdemokratisk politik.Allan har själv upplevt, utifrån och sommedverkande, hur vi har haft total stagnation underden socialdemokratiska regeringstiden. vet innerst inne att det krävs någontingannorlunda, något nytt, att det inte går att fortsättai gamla hjulspår. Det vi försöker göra är just attlägga grund för en politik som skall ge bättreekonomisk tillväxt.Vi är beroende av att det blir en svängning i deninternationella konjunkturen för att få i gångtillväxten i . När den kommer i gång, hoppasvi att vi genom vår ekonomiska politik har lagtgrunden, så att vi snabbare skall kunna haka på ochframför allt hänga med när den internationellatillväxten sätter fart och på det sättet få delsmöjligheter att pressa ned arbetslösheten och fåupp sysselsättningen, dels också klara välfärden.Johan återkom till EG, och jag drar miginte alls för att föra en debatt om EG ochekonomisk politik. Jag ägnade i själva verket 80 %av mitt anförande i den allmänpolitiska debatten åtjust denna fråga, och jag skall gärna återkomma tillden i andra sammanhang.Låt mig gärna bekräfta att det under hela den tidsom jag och mitt parti har förordat svensktmedlemskap i har varit de politiska argumentensom varit tyngst vägande -- långt tyngre än deekonomiska argumenten. Det är i och för sig santatt det skulle bli svårt för oss att locka hitinvesteringar från andra länder om inte varmedlem i EG.Jag skrev t.o.m. i en uppsats, som publicerades i enbok som ABF gav ut , att för mig var deekonomiska argumenten inte särskilt tunga, utandet var de politiska argumenten. Sverigesmöjligheter att påverka beslut som är viktiga förEuropas framtid och för oss själva var huvudskäletför att skulle gå med i EG, och det ärfortfarande för mig det avgörande huvudskälet.Jag tror inte alls, som , att svensktEG-medlemskap leder till massarbetslöshet, utantvärtom till att vi får bättre förutsättningar att hållanere arbetslösheten och hålla uppe sysselsättningeni Sverige.Anf. 101 ():Herr talman! Det har ifrågasatts varför den härfrågan skulle tas upp i en aktuell debatt. Jag kaninte se någon fråga som är viktigare än just kampenmot arbetslösheten som vi behöver ta upp. Vi sernu effekterna av regeringens politik, där den enaprognosen efter den andra kommer som visar ochbevisar det vi har sagt, dvs. att dennaåtstramningspolitik leder till arbetslöshet. Den gerinte de effekter som regeringen har sagt att den villuppnå, utan den leder till motsatsen.Det var intressant att höra Bo Jenevall som BengtWesterbergs skyddsängel. Det var inte så längesedan vi såg resa sig upp ur TV-soffan på valnatten och springa ut. sitter BengtWesterberg i Ny Demokratis knä.Johan tog upp en viktig debatt, och jagför gärna en diskussion om EG och dess politik ochom förhållanden, men på den knappa tidsom vi har vill jag koncentrera mig på det somär huvudproblemet. Det är inte EG:s politik, utandet är den politik, som ledertill arbetslöshet i . Jag skall gärna kommatillbaka i en annan debatt och ge mina synpunkterpå detta.Om jag skall säga någonting om EG:s syn påarbetsmarknadspolitik, är det att manrekommenderar medlemsländerna, som har driviten kontantstödspolitik, att lägga om och i ställetdriva en arbetslinje. Det är den svenska linjen, ochdet är en bra politik, där vi kan medverka på olikasätt.Bengt säger att det inte behövs någonåtstramning. Jo, men er politik innebär ju enåtstramning, och den biter . Den biter på dehushåll som vet att ni det här året drar in ungefär3 . av ett genomsnittligt hushålls köpkraft.De kan förutse att de får ytterligare enindragning på ca . Hushållen anpassar sigefter detta. Byggsektorn håller på att anpassa sigefter de neddragningar och den gungning som nihar satt hela systemet i, genom att riva nedfinansieringssystemet. Kommunerna håller på attanpassa sig efter den indragning på sammanlagt ca10 miljarder som ligger i budgeten. Åtstramningenbiter , och det är därför vi får arbetslöshet.Min fråga till är slutligen: Hurhög måste arbetslösheten vara för att erekonomisk-politiska strategi skall fungera?Anf. 102 Socialminister ():Herr talman! Låt mig då med samma envishet somen drucken papegoja upprepa att den här debattenhandlar om två perspektiv. Den handlar om detmycket korta perspektivet, 1992. Arbetslösheten ärför hög i och måste bekämpas, och det skallvi göra med hela den arsenal som står till vårtförfogande -- tidigarelagda investeringar ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder. Däremot är jaginte beredd att förespråka -- det är inte heller denregering som jag sitter i -- att vi nu skall föra engenerellt stimulerande politik, av det slag som t.ex.Lars Calmfors förordar.Om det skulle vara så att vår bedömning av denekonomiska utvecklingen är felaktig, att vi inte fården internationella svängningen och i Sverige1993, kan vi naturligtvis tvingas ompröva dennastrategi, men för dagen har vi ingen informationsom motiverar en sådan omprövning, utan än sålänge utgår vi från de prognoser vi har och utformarpolitiken därefter.Det viktiga är perspektivet på meddellång sikt,1993/94, därför att allting tyder på att det då kanbehövas åtstramande åtgärder. Det är därför som vinu lägger fram en serie förslag till nedskärningar avde offentliga utgifterna. Därmed fullföljer vi denstrategi som var ännu ikompletteringspropositionen förra året.Jag hoppas att alla noterade att undvek att besvara min fråga hur densocialdemokratiska åtstramningspolitiken kommeratt se ut , förutsatt att vi då har fått enkonjunktursvängning. Det beror naturligtvis på attdet i så fall, om man väljer socialdemokraternasstrategi , bara finns ett alternativ, nämligenskattehöjningar.