prot · GF09109 · 1992-05-11 00:00:00 — Det ärutomordentligt viktiga frågor, och personalen somskall handha dem har ett ansvarsfullt arbete.De personer på försäkringskassorna som sysslarmed detta har ju sett FAS 90 som något ''Sesamöppna dig'', ett arbetsredskap som skulle lösa derasofta mycket svårtacklade arbetsuppgifter. De harväntat otåligt på att FAS 90 skulle bli klart.Jag har en tidning här som heter FAS 90-bilagan.Den fanns med i nr 81990. I denna bilaga står det omförsäkringskassornas nya ADB-system. Det ärklart att personalen har sett fram emot detta, ochman har t.o.m. kallat tiden mellan utredningen ochgenomförandet för spången. På mångaförsäkringskassor runt om i landet har man bedrivitett utvecklingsarbete som säkerligen har varitmycket gott och bra för verksamheten.Som jag sade tidigare är ändamålet gott, men detfår inte helga medlen. Därför skulle jag vilja ställanågra frågor till statsrådet. Kan man nu lita på attdet är slut med dessa gamla upptrampade fotspåroch att man nu går in för helt nya direktiv? Och hurpass preciserade är dessa direktiv? Det sägs i svaretatt det skall ställas höga krav när det gäller denpersonliga integriteten. Detta skall förenas meddecentralisering. Kan man räkna med att FAS 90-utredningen har upphört? Hur pass preciserade ärdirektiven till den fortsatta utredningen? Är detfråga om något helt nytt? Skulle någon utanförförsäkringskassevärlden kunna göra dennautredning?Anf. 46 ():Herr talman! Som det har antytts här har debattenom FAS 90 rasat . Många har engageratsig i debatten därför att riskerna har varituppenbara för att känsligt material skulle komma iorätta händer.Syftet från ochFörsäkringskasseförbundet har varit att skapa enrationell hantering av alla data om det sjukskrivnaSverige. Att den enskilda lilla människan kankomma i kläm har spelat en mindre roll, ellersnarast, som jag bedömer det, ingen roll. Detviktigaste har varit, och är sannolikt fortfarande,att registrera så mycket som möjligt.Flera partier i riksdag har varit emotregistreringen av sjukdomsdiagnoser m.m. Påsenare tid har jag, och många med mig, ifrågasattom FAS 90 verkligen ligger i tiden.Sjukförsäkringssystemen ligger i stöpsleven,som statsrådet vet. Mycket stora ändringar är ju pågång. På grund av införandet av sjuklön minskarkassornas antal ärenden från 11 miljoner till 2,5miljoner. Kvar finns de tunga ärendena ochrapporteringen av korttidssjukskrivningen.Jag har med stor tillfredsställelse noterat attregeringen med stort allvar har tagit till sig kritikenav FAS 90. Det är därför mycket glädjande attregeringen har beslutat att inte införa det planeradesjukförsäkringsregistret.I år, dvs. 1992, inleds sjuklönehanteringen ute iföretagen. Arbetsgivarna skall också ta ett störreansvar för rehabiliteringen. Därför finns det ingaskäl att hävda att försäkringskassorna behövernågon form av FAS 90-system för att klara denstora ärendemängden.I statsrådets svar anges att regeringen har givitriksförsäkringsverket i uppdrag att ta till varafördelarna med en decentralisering utan attintegritetsskyddet skadas.Herr talman! Jag ifrågasätter om det är rätttidpunkt att modernisera kassornas ADB-stöd.Fr.o.m. svarar, som jag sade,arbetsgivarna för administrationen avkorttidssjukskrivningen. har de också ettmycket större ansvar för rehabiliteringen av sinaanställda. Såväl den förra regeringen som dennuvarande förutsätter dessutom en stor insats avföretagshälsovården i rehabiliteringsarbetet.Såvitt jag förstår avser regeringen att föreslåatt husläkarsystemet införs. Husläkarmodelleninnebär en närmare kontakt mellan patient ochläkare. En naturlig utveckling av husläkarmodellenkan innebära att husläkaren tar ett större ansvaräven för rehabiliteringen av sina patienter. Därmedavtrappas, enligt mitt sätt att se, försäkringskassansuppgifter och ansvar.Utifrån det som är på gång vill jag ställa någrafrågor till statsrådet. Är regeringen beredd att frysaden vidare utredningen avsjukförsäkringshanteringen i avvaktan på att enutvärdering av sjuklönen görs?Statsrådet sade i en debatt här att viär dåliga på utvärderingar. Vi borde således kanskebli bättre i det avseendet.Vidare behövs det en utvärdering avrehabiliteringsarbetet för att utröna om det går braeller dåligt. Jag tror att det är högst väsentligt attveta det inför vidare diskussioner om de härsystemen.Nästa fråga är: Är regeringen beredd att avslutainsamlandet av uppgifter om korttidssjukfallen, omdet visar sig att kvaliteten på materialet har sådanabrister att den statistik som materialet skall ligga tillgrund för blir missvisande?Anf. 47 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag till att mitt svar är mycket klart: Det som vi hittillshar kallat FAS 90 -- såvitt jag förstår har alladebattörer använt benämningen FAS 90 -- är enavslutad verksamhet. Med detta menar jag att dendel av översynen av datorstödet ute påförsäkringskassorna, som har haft att göra med attpå ett ADB-medium registrera diagnoser, nu skallupphöra.Naturligtvis kan den som så önskar hävda att detkommer att finnas datamaskiner, dvs.persondatorer etc., ute på våra försäkringskassoroch att det är ett slags FAS 90. Men då tycker jag har kommit bort från ett normalt språkbruk.Mitt svar är således: I och med detställningstagande som jag på regeringens vägnarhar redovisat i kompletteringspropositionen blirdet inget av FAS 90. Däremot kommer det förstås iförsäkringsverksamheten på våra offentligaförsäkringskassor också att finnas samma typ avhjälpmedel som finns på nästan alla svenskaarbetsplatser.Direktiven är ungefär av den art som jag har angetti interpellationssvaret. Jag har inte tagit med migdirektiven hit . De handlar i varje fall om attden tydliga och kraftiga begränsningen av dethittillsvarande arbetet -- dvs. att man inte fårregistrera diagnoser -- nu skall genomföras. Sedanfår vi se hur det arbetet ser ut. Man har fått mycketkort tid på sig. Jag har nämligen bett att få insynpunkter redan till . Det gör attvi nog inte skall komma med nyadirektiv om att andra skall kopplas in för att görautredningen. Vi får, som sagt, först se vad det blirför kvalitet på det material som kommer in.Marianne och vet att såvälpersonalen på många av våra försäkringskassorsom förtroendevalda är intresserade av att få enlösning på frågan om hur man rent praktiskt skallarbeta i framtiden.Detta föranleder mig att ge svar på några av defrågor som ställer. Det är förvisso santatt stora förändringar nu äger rum. Inte minsthandlar det om den förändring som gäller fr.o.m.den 1 januari , något som ocksåpekar på. Då fördes ju administrationenbeträffande ersättningen för de två första veckornaöver på arbetsgivarna. Rimligen handlar det -- jagtror att antydde det -- om de allraenklaste fallen, nämligen fall som gällerkorttidssjuka. Vad som kommer att krävaengagemang och arbete däremot är i storutsträckning de som är sjuka under en längre tid.Det är i det sammanhanget som vi skall försöka attmed kraft sätta in åtgärder av olika slag.Sigge Godin tog också upp frågan om husläkarna. frågan avser regeringen att återkommatill . Det är min bestämda ambition att vii regeringen skall försöka bidra till ett fullt utbyggthusläkarsystem i vårt land före slutet av 1995. Detär klart att husläkaren kommer att spela en stor rolli många sammanhang. Det är både min uppfattning. Däremot kvarstår under allaförhållanden tills vidare riksdagensställningstagande, dvs. önskan attförsäkringskassorna, som ju svarar för kostnadernaför sjukskrivningarna, skall ha enbetydelsefull roll när det gäller rehabiliteringen.Det har lett mig, vilket framgår av mitt svar tillMarianne , fram till uppfattningen att integå in på en frysning i fråga om ADB-användningenpå obestämd tid. I stället skall vi ta tag i frågan medutgångspunkt i förbudet mot att använda diagnoser.Vi skall försöka göra det så fort som möjligt. Isamband med det arbetet får man väl bedöma defrågor som tar upp, nämligen fråganom sjuklönens utfall och frågan om insamling avuppgifter beträffande korttidssjuka.Det är förvisso sant att det är min uppfattning att viär litet dåliga på utvärderingar. Jag har ofta gjortsamma påpekande som det jag gjorde tidigare i dagför , nämligen att jag tycker att vi iblandutvärderar för länge och för mycket. I det här falletskulle det väl närmast vara fråga om att försökautvärdera väldigt . Möjligen skulle man kunnaklara det under sommaren.Jag tror att det behövs en förbättring av ADB-stödet ute på kassorna. Dessutom tror jag attriksförsäkringsverket kommer att ge oss underlagför ett sådant ställningstagande.Det är dock viktigt att vi i regeringen uppfyller detkrav som har ställt.Riksdagen har nämligen begärt att fåordentliga registerlagar avseende ändamålet föralla möjliga register. Detta gäller förstås även omregistren innehåller mindre integritetskänsligauppgifter än de som vi nu har tagit bort.Anf. 48 ():Herr talman! Självklart har vi i aldrigmotsatt oss moderna datahjälpmedel påförsäkringskassorna. När man ser lådsystemen påförsäkringskassorna grips man ju av viss fasa. Desystemen är att jämföra med efterkrigstidens.Utredaren av registerlagen har kommenterat detta.Det är rena kristidshanteringen. Vi har alltså intemotsatt oss en modernisering. Naturligtvis behövsdet en rationell ärendehantering.Vidare behövs det arbetsstationer på kassorna somkan användas utan att centraldatorn i ärinkopplad. Dessa arbetsstationer kan användassom ett redskap vid mötet med kunderna,försäkringstagarna. Men gränsen går vid detta medregistrering av diagnoser. På den punkten har vi nufått besked som känns lugnande.Sedan något om direktiven. Allt det här komväldigt snabbt. Man har ju på försäkringskassornaoch på de lokalkontor som utsetts till projekt- ochpilotkontor hållit på i samma takt. gäller det attsignalerna blir tydliga, så att man vet attdiagnosdelen är borttagen och att den inte kommertillbaka.När det gäller de högt ställda kraven på integritet ärdet inte möjligt, såvitt jag kan tolka statsrådet, attfå en utomstående att arbeta med dessa saker. Detblir som får fortsätta attarbeta med dem. Men det är en helt ny kultur somman måste ställa om sig till. Därför tog jag fasta pådet som statsrådet sade, nämligen att vi får se sedannär synpunkterna kommer vad det är för kvalitet påutredningsförslaget. Det är viktigt att regeringengör en granskning inför den proposition som skallläggas fram för . Det är väldigt värdefullt.Jag misstror inte regeringen och det är heller inteså, att jag tror att regeringen saknar nödvändigakunskaper. Men det kan vara bra att någonutomstående får titta på det här materialet medfriska ögon.Anf. 49 ():Herr talman! Som kammaren nog upplever är bådeMarianne och jag väldigt tveksamma tillstora register där alltför mycket registreras.Självklart är jag mycket glad över att det inte blirnågot av FAS 90. Det har varit min förhoppningunder alla mina år i att det inte skulle blinågot av den utredningen.Statsrådet talar om att personalen påförsäkringskassorna är intresserad av en lösning.Självfallet är man det. Men för den skull skall viinte göra tolkningen att all personal påförsäkringskassorna vill ha sådana här system.Naturligtvis vill man veta vad som skall göras, omdet kommer några pengar till utrustning osv. Mendet här är nu effektuerat, så nu kan man jobbarationellt och bra med de nya maskiner som man nufår tillgång till.Vidare delar jag statsrådets uppfattning att det ärfallen med de långtidssjuka som det är viktigt att taitu med. Men det behövs då en samverkan mångaparter emellan. Möjligen är försäkringskassanspindeln i nätet. Dessutom är arbetsgivarna ochföretagshälsovården och -- när det systemet bliraktuellt -- sannolikt också husläkarna liksomsocialvården, arbetsförmedlingarna osv.inkopplade. Det är ju det som blir avgörande förresultatet. Avgörande är inte hur mycket somregistrerats om en eller flera människor. Det senarespelar faktiskt mindre roll. Man får ändå intesamköra uppgifter.Självklart måste , som har attsvara för kostnaderna, ha kontroll över pengarna,så att dessa används på rätt sätt. Jag tror inte att detråder delade meningar därom.Oavsett vad vi politiker gör tror jag att det, närhusläkarsystemet genomförs, kommer att ställaskrav från både läkare och patienter på att de skallfå jobba tillsammans så rationellt som möjligt föratt få in människor i arbetslivet igen. Då ställskravet att läkare och patienter tillsammans kankomma fram till den rätta rehabiliteringsformen.Om det skall vara offentligt eller privat tror jag inteatt vi kommer att ha någon åsikt om, utan det ärläkarna och patienterna som ställer krav i detavseendet. Sedan får väl någon bedöma om kravenär rättmätiga och om betalning skall utgå. Jag troratt den utvecklingen kommer att gå vidare.När det gäller att göra utvärderingar av det systemsom vi har på gång skulle jag gärna vilja att maninte fattar något beslut i frågan förrän efter nyåreller fram . Man behöver faktiskt se vadsjuklön innebär. Blev det så bra som vi hade tänkt?Hur fungerar rehabiliteringen, och vad har häntmed de kortvariga sjukfallen? Är det inte orimligtatt skicka in de här lapparna, när de inte fyllernågon uppgift? Detta borde vi veta innan vi ger osspå ett nytt system.Anf. 50 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill göra ett par kommentarer medanledning av ytterligare frågor från MarianneJönsson och skall, , deklarera enöppenhet för att vi, när vi får inmaterialet från , prövar om viskall ta in utomstående för att bedöma just defrågor som har engagerat ochflera andra från olika partier i denna kammare.Till vill jag bara med anledning av denfråga som han tog upp i sina bägge inlägg, om dekortvariga sjukfallen, säga att min uppfattning äratt vi bör bedöma om vi har glädje av deuppgifter som vi får in, men även, som upp, om vi får en tillräcklig kvalitet påuppgifterna. De underhandsuppgifter som jag harinhämtat under vårkanten frånriksförsäkringsverket tyder på att man har fått innågot fler uppgifter än man hade trott från början.Det har att göra med, gissar jag, att de störrearbetsgivarna kan klara av rapporteringen medganska enkla metoder. Därför får man in rätt storasjok den vägen.Bakgrunden till att den förra riksdagsmajoritetentog ställning för att man skulle ha med uppgifternavar bedömningen att man skulle kunna få en bättrebild av vad som händer i landet i form av sjuktal.Man tyckte sig ha inhämtat uppgifter från andrahåll -- däribland , där den här rapporteringenhar avskaffats -- som tydde på att man skulle kunnaha glädje av rapporteringen. Men detta är intenågonting som den nuvarande regeringen kännersig bunden av på lång sikt. Låt oss titta på vad somhänder under resans gång och göra en förnyadprövning av om det är rimligt att samla inuppgifterna eller inte.Anf. 51 ():Herr talman! Jag lugnar mig med detta, herrstatsråd. Det är bra att man tar detta med mycketstor omtanke och mycket stor försiktighet. Har viväntat så väldigt , eller, som , har vi väntat på attförsäkringskassan skall få ett fungerandedatasystem kan vi vänta även över nyår, bara detblir bra. Det är min alldeles uppriktiga övertygelse.Med det, herr talman, vill jag tacka statsrådet försvaret. Jag tycker att vi har hunnit långt med dennya regeringen.Anf. 52 ():Herr talman! Statsrådet och vi är överens om tagen,och det är mycket glädjande. Det är det som är detviktiga för framtiden.Låt mig bara när det gäller de kortvariga sjukfallensäga att experter i det här landet, som kan de härfrågorna, är mycket tveksamma till om man får inett material som håller en sådan kvalitet att vistatistikmässigt har någon glädje av det. Vi skallgöra det som är viktigt att göra och som vi har nyttaav i utvärderingen av sjukförsäkringssystemen. Deär stora, dyra och komplicerade. Det viktiga ärfaktiskt att man då jobbar med rätt saker. Därförhoppas jag att det finns möjlighet att se över omkraven uppfylls.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Vi skall alltså, som jag avslutade mittförra svar till , pröva de här frågornamed ett öppet sinnelag. Låt mig dock få tillägga,vilket jag kanske skulle ha gjort som avslutning påden diskussionen, att ett intryck jag har fått underden relativt korta tid som jag har haft ansvaret inomregeringen för socialförsäkringsfrågorna är att viredan i dagsläget befinner oss i en situation där viganska sällan vet tillräckligt mycket om vad somhänder och sker inom dessa jättesystem, som kostarmånga miljarder. Det krävs ofta ganska lång tidinnan vi kan få ett auktoritativt uttalande om detsom skedde . Det gäller både vad detinnehöll och vad det berodde på. Jag har faktisktnågra gånger förvånat mig över att vi i de här storaoch mycket kostsamma systemen vet relativt litetom orsak och verkan. Detta är klart ettbekymmmer när riksdag, regering och andra skallta ställning till de här frågorna.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1991/92:169 ombiblioteksverksamhetenAnf. 54 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder regeringen kommer att vidta för attskydda och främja biblioteksverksamheten iSverige. pekar bl.a. påSveriges författarförbunds krav på införande av enbibliotekslag, vilken skulle garantera avgiftsfria lånoch en viss minimistandard på folkbiblioteken.Folkbiblioteksväsendet utgör en väsentligkulturpolitisk faktor, och det är angeläget att delokala bibliotekens verksamhet och roll som lokalakulturcentra bibehålls.Kommunerna bär ansvaret för folkbiblioteken. Närkommunerna nu genomför nödvändiga strukturellaförändringar och besparingar anser jag för min delatt det är en självklarhet att man måste varaåterhållsam med besparingar på kulturområdet.Besparingar på biblioteksområdet eller på andrakulturområden leder endast till högst marginellaspareffekter för kommunerna, medan även smånedskärningar drabbar en liten institution myckethårt.Regeringen har på detta område givit entydigasignaler. När regeringen av omsorg om landetsekonomi genomför åtstramningar av statsbudgetenfår kulturanslagen trots detta reella uppräkningar.Vid behandlingen av det kommunalekonomiskabetänkandet väljer regeringen att bibehålla deriktade anslagen till stöd för lokal och regionalkulturverksamhet, inkl. bibliotek, i sinhittillsvarande utformning.Kulturdepartementet och följergivetvis så noga som möjligt vad som händer påfolkbiblioteksområdet. Den information somhittills har kunnat erhållas om denna sektor tyderpå att det ännu är för tidigt att dra säkra slutsatserom den faktiska utvecklingen. De förslag tillåtgärder som diskuteras inom många kommuner ärsåledes till stor del ett led i budgetarbetet införkommande år.Utfallet av denna process går inte att preciseraförrän . Det kan då finnas anledningatt närmare studera i vilken riktning utvecklingenfaktiskt går.För egen del vill jag givetvis uttryckaförhoppningen att kommunerna kommer at väga inde kulturpolitiska konsekvenserna av sinaställningstaganden som jag noterar attkommunerna de facto beslutar självständigt i dennafråga.Frågor om bibliotekslag och avgifter för boklån harvarit föremål för diskussion . Vidriksdagsbehandlingen av propositionen omlitteratur och folkbibliotek (1984/85:141) beslöts istor enighet att någon bibliotekslag inte skulleinföras. Riskerna att en miniminorm skulle kunnautvecklas till maximistandard bedömdes somuppenbara. betonades attfolkbibliotekens centrala roll iinformationsförsörjningen, och därmed i dendemokratiska processen, talade mot införande avavgifter.Jag anser att bedömningar fortfarandeäger giltighet.Anf. 55 HANS ():Herr talman! Jag tackar statsrådet försvaret. Det är försiktigt. Det kan knappasttillfredsställa den mycket starka opinion som vuxitfram för att skydda och främjabiblioteksverksamheten. Jag menar också att isvaret framskymtar en viss underskattning av vadsom redan inträffat och av de allvarliga tendensersom finns för att skära nedbiblioteksverksamheten.Dessa tendenser pågår i praktiskt taget hela landet.Låt mig ta några exempel från mitt eget län. I 18 avtotalt 25 kommuner i väntarinskränkningar av betydande mått. är enav de hårdast drabbade kommunerna. Alla fembiblioteksfilialerna hotas av nedläggning liksombokbussen, och huvudbiblioteket hotas avnedskärningar. I hotas filialerna i Kallhälloch av nedläggning. I är tvåfilialer nedläggningshotade. I läggsbiblioteket i ned i vår. I är filialeni nedlagd. I är iRönninge nedlagt. lägger ned enfilial, och i är ett bibliotek nedlagt ochytterligare en filial hotas. Biblioteken i Österåkerskall spara av sin budget och i 1milj.kr.I skall kultur- och fritid spara , ochi är sparbetinget . Ilänet har moderater, folkpartister och sagtatt de kan tänka sig att avgiftsbelägga boklån.Då det rör sig om inköp av böcker har det varitdrastiska inskränkningar i hela landet sedan1986/87. Man säljer dessutom ut mängder avböcker ''med låg omsättning''. Privatiseringensavigsidor har man fått känna av i Åre, därverksamheten har drivits privat och gått ikonkurs. sköts nu av enkonkursförvaltare. Det är en varningssignal för allaprivatiseringsivrare.Vad är det då som behövs för att motverka alltdetta? Jag vill i fem punkter ge min åsikt.1. En fortsatt stark opinionsbildning för att snabbtförmå kommuner som aviserat nedskärningar attändra sina intentioner.2. Det gäller inte bara att bibehålla de riktadeanslagen till lokal och regional kulturverksamhetinkl. Det behövs betydligt störreuppräkningar av nivån på kulturanslagen frånstaten. De 35 miljoner som nyligenbeslutade om, efter förslag av regeringen, är klartotillräckliga.3. Det är viktigt att noga följerverksamheten, som sade i sin förstaversion av interpellationssvaret. Men det gällerockså att beakta de förslag som ger. skall väl vara kvar trots moderatapropåer om nedläggning, eller är det förändradesvaret ett uttryck för att en nedläggning är på gång?4. Detta räcker dock inte. Det går inte längre attlita till att alla kommuner tar sitt ansvar. Dekonservativa är på många håll alltför starka, ochneddragningarna blir av allt att döma stora.5. Det behövs en klar signal att avgiftsbeläggning avboklån inte är förenligt med folkbibliotekens måloch uppgifter. Det bör inte medges attkommunerna får göra avsteg från den hävdvunnagratisprincipen. Jag anser att någonavgiftsbeläggning inte får komma i fråga. Avgifterpå boklån kränker informationsrätten, som skallvara lika för alla.På vilket sätt avser regeringen att se till attställningstagandena och föreskrifterna på området,som gäller lika för stat och kommun, uppfylls?Det bästa sättet enligt min mening att skapagarantier för att ingen aviftsbeläggning sker är att vifår en särskild bibliotekslag. I mitten av 1980-taletuttalade kulurrådet att möjligheten att uppnågemensamma mål och riktlinjer förbiblioteksverksamheten ökar om en lag införs, somfastställer att biblioteksförmedling av böcker äravgiftsfri för låntagarna. Kraven på bibliotekslag ärnu starka, inte bara från utanäven från många andra. Det rör sig om att införa enskyddslag, som kanske tidigare inte behövdes mensom det nu finns ett starkt behov av. En sådanlagstiftning finns i många andra länder, däriblandde nordiska. Några negativa effekter har jag intehört redovisas.Den omständigheten att förslag om lagstiftningtidigare avvisats är inget giltigt och bra skäl för attnu säga nej till en bibliotekslag, då förhållandena ärhelt annorlunda och behovet ökat. Är intekulturministern, trots ytterligare en korrigering avdet ursprungliga svaret, beredd att ompröva sininställning?Anf. 56 ():Herr talman! Vi har fått en ny biblioteksdebatt påsistone. Orsaken är mycket enkel. I mångakommuner har man budgetproblem. Då börjarman titta på olika sektorer, även på kulturensområde. Men såvitt jag vet har ännu inte någonkommun fattat beslut om låneavgifter. Ett antalkommuner, där man prövat detta, har tvärtomavvisat detta under en senare behandling. Vad somdäremot har skett är att man på många håll harminskat öppethållandet och indragit filialer. Detkan vara allvarligt nog.Den här frågan, som vi har diskuterat mångagånger i , gäller på vilket sätt manfrån sida skall kunna stimulerakommunerna att föra en progressivbibliotekspolitik. Det finns två huvudvägar.