prot · GG097 · 1992-10-15 00:00:00 — Så står det i boken. Men allt somstår i böcker är inte sant.Den här hösten har vi lärt oss, och det är inte förstagången vi lärt den läxan, att det också och särskiltnär det gäller viktiga beslut finns en annan modell.Den modellen fungerar så, att partiledarna ochderas rådgivare först fattar besluten. Sedandiskuterar de valda och röstar som nattskiftet harbestämt.Det är en viktig men trist läxa som lärt.Ibland krävs snabba beslut. Ledamöterna avskatteutskottet vet det. Utskottet avbröt heltkorrekt sin utrikes resa när vi hörde att krisen varakut.Det påstås att en karolinerkung en gång lät rista enhälsning till den tidens riksdag: ''I herredagsmänres icke så fort, vad som skall göras är redan gjort. ''hade det varit följdriktigt att man ihögtalarna på stationer och terminaler låtitmeddela: ''Ledamöter till , var god dröj! ''Om jag hade haft rätt att ställa frågor till talmannenoch talmannen hade haft rätt att svara, så skulle jagställt frågor. I stället konstaterar jag: Inte baranågot, utan mycket måste göras för att återupprättariksdagens anseende. Jag tror att många, kanskeockså talmän och ledamöter, delar dennauppfattning.Ett minimikrav hade varit att finansutskottet ochskatteutskottet hade sammanträtt under dessakrisdagar. Ett minimikrav hade varit att offentligdebatt hade förts i kammaren under den akutakrisperioden. bjuds det endast någon sortsosyrat krisbröd när det gäller debattkonsten ikammaren. Det är inte ens jästen efter brödet.Vad hade kunnat göras tidigare? Hur har Sverigehamnat i den här djupa krisen? Utlandet,marknaden, bankerna, spekulanterna, ''vägarna'',''kravkoncernerna'' -- ja, man har pekat ut mångasyndare. Men för att alludera på skriften kan mansäga att den som är utan synd kan kasta förstastenen. I det här huset -- -- kommer intemånga stenar att kunna kastas.Inte heller är utan skuld. Vi har intestått bakom den förda politiken, men minuppfattning är att vi inte nog aktivt bidragit till attbereda mark för en alternativ strategi. Detta sägerjag i första hand till kammarens socialdemokrateroch i andra hand till den borgerliga vänstern, ävenom det är en mycket liten strömning i den härriksdagen.Till socialdemokraterna säger jag att detinte var lätt att skapa ett konstruktivt klimat när nisjälva var oeniga, när ni ville gå åt höger och när niglömde fördelningspolitiken.Även om jag inte skall kasta stora stenar, så tillåterjag mig dock att hälla några skopor grus i den härbreda majoritetens maskineri.Vare sig den enda vägen eller den tredje vägenförde till himmeln -- tvärtom. Det var inte bara ssom devalverade, även om s stod försuperdevalveringen. Socialdemokrater ochmoderater liksom folkpartister var överens omkreditmarknadens avreglering och överens om attslopa valutaregleringen. Allt man gjorde var intefel, men man gjorde nästan allt vid fel tid och i felordning.Det block som slagit ihop krispaketen har ståttbakom den valutalånenorm som förbjudit staten attlåna i utländsk valuta -- den norm som gjort dåligaaffärer till lag, den norm som gjort att företagensfinansavdelningar kunnat tjäna pengar påstatsskulden och som gjort kronan extra känslig förspekulationer.Hela den breda höger--vänster-allians som stårbakom de hårda bandagen har stått bakom deskattesänkningar som är en -- jag säger en -- avorsakerna till det som kallas det strukturellabudgetunderskottet.Finansdepartementets beräkningar säger att statengår back på skattereformen.Vänsterpartiet har sagt att skattereformen kan varaunderfinansierad med ca 15--20 miljarder. Det ärhalva krispaket 1, det!Socialdemokraterna säger sig vara kritiska tillmoderaternas yviga löften om skattesänkningar.Det är ni säkert. Men faktum är, t.ex enligtSkattebetalarnas förening, att det är s som sänktskatten mest. harförvisso fel i mycket, men räkna skattesänkningarkan de.Skattebetalarnas förenings tidning förnuftsäger att skattereformen gjorde att det de kallarskattefridagen tidigarelades med . EnligtSunt förnuft tidigarelade s-regeringenskattefridagen . Menregeringen har ''bara'' flyttat bakskattefridagen . Det måste vara bittert förmoderater som , vår förste professionelleskattesänkningsminister, att bli slagen avsocialdemokratiska blåbär i grenenskattesänkningar.Vad är då alternativ? Sex minutertillåter inte att jag redogör för detaljer, men vi harredovisat det i motioner och genom andra kanalertill partier och allmänhet. Vi har presenteratingredienser till beska krismediciner.På skatteområdet är det höjningar som inte baraberör de allra rikaste. Det gäller bibehållen moms,höjd bensinskatt och slopat grundavdrag förinkomster över brytpunkten. Alla våra förslag slårinte perfekt ur fördelningssynpunkt. Men summanav vår politik innebär att vi skall dela rättvist. Viskall dela rättvist såväl på det onda som på det godai . Det är denna princip som högern aldrighar insett och som socialdemokrater som Hedforsoch hans parti har gett efter på. Och det är attbeklaga.Det är min förehoppning att vi snart skall kunnaåtergå till att bygga ett rättvisare . 156 () replik:Herr talman! Jag blev ett tag litet orolig när LarsBäckström började rimma på ''ampere'' och''populär'' och trodde att han snart skulle börjarimma även på ''hjärta'' och ''smärta''. Men så blevdet alltså inte.Får jag först förklara för att deninterna partidemokratin inom Socialdemokratien isamband med krisuppgörelserna har fungerat väl.Vi har haft möjligheter att diskutera dessa åtgärderunder innan, eftersom vi förutsåg attproblemen skulle dyka upp. På grundval av dessadiskussioner har vi gett vår partiledareförhandlingsmandat, vilket jag tycker att han harförvaltat utomordentligt väl. Detta är enfullständigt normal process inom ett demokratisktparti, anser jag för min del.Lars sade att inte harställt sig bakom uppgörelsen. Det är ju en korrektbeskrivning. Ni har t.o.m. genom er partiledaregått ut och kritiserat oss mycket starkt för dennauppgörelse. Ni har sagt nej till uppgörelsen.Vad hade då hänt om också vi socialdemokraterhade sagt nej -- om inte heller vi hade velat varamed om en uppgörelse? Vi hade då inte haftförmögenhetsskatten kvar i . Vi hade intehöjt kapitalinkomstskatten och kapitalvinstskattentill . Vi hade inte kunnat höja skatterna förhöginkomsttagarna, dvs. de som har inkomsteröver brytpunkten. Vi hade inte kunnat stoppautskiftningen av löntagarfonderna. Vi hade intekunnat stoppa sexdubblingen av egenavgifterna tillarbetslöshetsförsäkringen. Vi hade inte kunnatstoppa attackerna mot arbetsrätten. Vi hade intekunnat stoppa utförsäljningen av de statligaföretagen.Vi hade sannolikt fått uppleva att pensionsåldernhade höjts till i stället för till . Vi hadeockså fått uppleva att karensdagarnas antal hadeblivit två i stället för en som blev fallet.Detta lyckades vi socialdemokrater uppnå genomatt vara med om uppgörelsen. Ni har ställt er vidsidan om, och ni har inte haft någon möjlighet attpåverka utvecklingen i denna för väldigt mångalöntagare och invånare i positiva riktning.Anf. 157 () replik:Herr talman! Jag ifrågasätter inte den internademokratin inom socialdemokratin -- den tror jagsäkerligen fungerar. Vad jag tog upp i mittanförande -- det ligger kanske något utanför detsnäva skatteområdet -- var den bristande offentligademokratin här i , i parlamentet. Det vardenna bristande demokrati jag kritiserade.Krispaketen är ju två till antalet. Jag anser att detfinns många positiva inslag i krispaket 1. LarsHedfors har redogjort för de flesta positiva delarna.Jag såg en gång en film som heter ''En bro förmycket''. Krispaket 2 blev en bro för mycket. En ekonomisk-politisk åtgärdsom icke heller är försvarlig är den internadevalveringen. Socialdemokraterna har varitförtjusta i devalveringar, och då förstår jag att manaccepterar en intern devalvering. Det är emellertiden felaktig politik, eftersom det grundläggandeproblemet inte är att vi har ett för högt lönelägebland svenska industriarbetare. Det är inte enkorrekt beskrivning av verkligheten.Ett stort fel i paketen är att man drar in efterfråganför mycket, så att arbetslösheten stiger. Man så attsäga menar att det måste bli värre för att det skallkunna bli bättre.Konjunkturinstitutet pekar på en arbetslöshet på7 %, dvs. över 300 000 utan arbete. En sådanarbetslöshet kan inte accepteras. Vi har i dagensdebatt hört hur ni nu börjar sväva på målet. Nibörjar acceptera indragningen av kommunernaspengar. Det är detta som är det allvarliga. Om manlät momsen ligga kvar och använde de pengarna föratt upprätthålla den offentliga efterfrågan, hade detvarit rimligt. Men ni har tagit en bro för mycket. Nihar skapat oro på arbetsmarknaden och i denkommande avtalsrörelsen med den dåligafördelningspolitiken, med indragna semesterdagarför LO-kollektivet och med den internadevalveringen.Det var ingen bra grund för avtalsrörelsenAnf. 158 () replik:Herr talman! Jag kan i och för sig hålla med LarsBäckström om att ifall man drar in påmöjligheterna till efterfrågan i samhället, kan detge en tendens till arbetslöshet. Men vad varalternativet, , om vi inte hadegenomfört detta? Det såg vi ganska tydligt. Manmåste ha varit både blind och döv för att inte se hurräntan rakade i höjden.Det är de höga räntorna som är det stora hotet motsysselsättningen. Får vi inte ned räntorna blirarbetslösheten stor. Det vi åstadkom genom attställa upp på både krispaket ett och krispaket tvåvar att räntorna sänktes. Det är det ni har kritiseratoss för, , krispaket två var kanske inte särskilt roligt.Men det var nödvändigt. Alla vet vid det här lagetatt alternativet hade varit en devalvering, enreallönesänkning. Det hade inte heller varit någongaranti för att räntorna skulle sjunka.Den offentliga demokratin finns ju. Hela dennaprocess kommer att fortsätta. En propositionkommer att skrivas och offentliggöras. Vi harmöjligheter att motionera med anledning av dennaproposition. Vi kommer att diskutera detta iutskottet, , och vi kommer att gemänniskor möjlighet att komma till utskottet ochtala om vad de tycker. Det kommer att bli minst enny stor debatt här i kammaren. Jag tror inte att mankan säga att det är någon brist vare sig i den inreeller den yttre demokratin i den här frågan.Anf. 159 () replik:Herr talman! Att det är en brist i demokratin äralldeles ostridigt. Det är riktigt att det finns enformell gång som kommer att iakttas även här iriksdagen. Men den genuina debatten, där man harmöjlighet att ta intryck och skifta ståndpunkt, är enpunkt som är passerad i och med att grupperna harskruvat fast sina ståndpunkter. Det är den bristensom är den allvarliga.Vad gäller åtgärder är det alternativ som viförespråkar att budgetunderskottet skall tas ned,men inte när lågkonjunkturen är som djupast. Vårtalternativ, som vi har redovisat offentligt förpartiledarna, innehåller besparingar ochinkomstförstärkningar som skulle ha stärktstatsbudgeten med 50 miljarder. Men det sträckersig över en längre tidsperiod än det förslag somförespråkas av den här breda höger--vänster-alliansen. Det är det som är skillnaden.Om man skulle vilja ge sig på en intern devalvering,det gäller alltså de sänkta arbetsgivaravgifterna,vilket jag är mycket tveksam till, skulle man hakunnat välja att finansiera den fullt ut om två år.Det hade varit en möjlighet som varken eller de fackligahuvudorganisationerna hade avvisat. Tvärtom vetjag att SAF har sagt att man hade accepterat detta.LO och TCO har sagt att de hade accepterat detta.Då hade vi inte fått denna oerhört kraftigaåtstramning på hushållens efterfrågan som vi nu fårmed upp emot 30 miljarder.Lägg därtill åtstramningen på den offentligaefterfrågan i kommunsektorn. 60 000arbetstillfällen beräknas försvinna urkommunsektorn. Bara krispaket ett var enneddragning med minst 30 000 jobb i den privatasektorn, på grund av åtstramning. Det är de häreffekterna som tillsammans med den kraftigaåtstramningen mitt i en lågkonjunktur inte är godekonomisk politik.Räntemarknaderna hade accepterat att man tog ettlängre strukturellt grepp för att få nedunderskotten. Bara man hade preciserat den fastaplanen för att åstadkomma denna åtgärd är jagsäker på att den också hade varit verksam.Frågan om utlandslånenormen har vi drivit länge.Det är ett socialdemokratiskt -- borgerligt påfundatt slå vakt om den. Om man hade tagit bort denhelt och hållet hade det också bidragit till attstabilisera ränteläget.Anf. 160 ():Herr talman! I årets finansplan skriverfinansministern: ''Det råder bred politisk enighet iSverige om värdet av en fast växelkurs.'' Jag finnerdet anmärkningsvärt att det råder en så bredenighet, men är ju ett så litet land att härblott ryms en åsikt åt gången.Men varför skall priset på valutan vara fast, näringa andra priser är fasta? Jag kan inte underlåta atterinra om H.C. berömda saga omKejsarens nya kläder. Hade den sagan skrivits , hade sannolikt bytt ut den fåfängekejsaren mot den opportunistiske partiledaren. Istället för de obefintliga nya kläderna, illustrerandemasstyckandets faror, hade mannen undertronhimlen burit en väska med påskriften: ''Nyalöften till väljarna! ''Bland åskådarna finns även ett litetgenomskådande barn som plötsligt utbrister: --Men han har ju inga pengar!Detta är en av orsakerna till krisen i dagensSverige: Löften som saknat täckning. Därför harpolitikerna stor skuld till ''Krisen i '', intemarknaden, som många nu söker skylla på. Vadmarknaden har gjort är att den har reagerat ochagerat när den har upptäckt att löftena saknattäckning.Dagens valutakris är också en följd av att denföregående regeringen, vid anknytningen av densvenska kronan till ecun, gjorde detta till enövervärderad växelkurs som vi hade friakapitalrörelser länderna emellan. Den enklastegrundkurs i nationalekonomi hade upplyst om attdetta är en orimlig kombination.Vid slut bestämde regering ochriksbank att man skulle göra tvärtemot vad man göri dag, nämligen att ha en rörlig växelkurs och enfastlåst räntenivå. När det gällde valutakursen hademan sålunda en mycket rörlig inställning.Växelkursen skulle ett land kunna förändra när detunderlättade den inhemska politiken. Så beslötriksbanken att revalvera den svenska kronan l946.Någon oro på valutamarknaden förelåg inte, utanRiksbankens motivering var att man genom enuppskrivning av den svenska kronan kunde hejdautifrån kommande prisstegringar. Det mycketokloka beslutet ledde till att valutareserventömdes, och vi tvingades återinföra fleraransoneringar.I september l949 devalverade britterna pundet med33 %. var utfattigt efter tvåvärldskrig och oförmöget att komma till rätta medsina strukturella problem. , som tvärtomhade åkt snålskjuts på den övriga västerländskacivilisationens bekostnad genom att stå utanför debåda världskrigen och som tjänat pengar på exportav krigsviktiga produkter till båda krigförandeparter -- en speciell svensk tolkning av begreppetneutralitet --, hade ingen anledning att devalvera.Sedan dess har vi fört en minst sagt växlandevalutapolitik. Bortsett från ett par smärrejusteringar devalveradesocialdemokraterna år l97l och denborgerliga regeringen år l977 med 5 %.Att den borgerliga regeringen år l98l devalverademed l0 % är inte svårt att förstå med tanke på deupprepade devalveringar som SNS:skonjunkturråd, där några av våra framståendeekonomer ingick, hade föreslagit under hela 70-talet.Sedan beslutade socialdemokraterna den 8 oktoberl982 att devalvera med l6 %. skulle vandringenpå den tredje vägen underlättas, och därför måstesvensk export gynnas.Sådana här offensiva eller aktiva devalveringarunderlättar givetvis för facket att genomföralöneökningar. Men realvärdet av dessalönehöjningar har snart ätits upp av efterföljandeprisstegringar. Devalveringen innebar att viexporterade våra problem till utlandet, trotssocialdemokraternas och fackets ständiga tal ominternationell solidaritet.En följd av denna växlande valutakurspolitik är attdevalveringar kommit i vanrykte. Därför harregeringen sagt: skall det vara slut med raden avdevalveringar, genom anknytningen till EG:svalutaenhet.Länder inom EG har emellertid både devalveratoch revalverat, sammanlagt elva gånger.Dessa justeringar kallas emellertid förrealignements, ett typiskt eufemistiskt uttryck.Det är för mig obegripligt att inte kanföreta en liknande justering som ,, och företagit, allt medanUSA, och andra länder har flytande valutor.Kritiken mot uttrycket ''låta valutan flyta'', när deni realiteten sjunker efter en frigörelse, är för övrigtmalplacerad. Det är fråga om att låta den flyta frittpå valutahavet. Alla som åtminstone har varit inärheten av ett hav vet att det går upp och ner,precis som det har gått med det engelska pundetoch den italienska liran.I stället är på väg att driva svenskekonomi i botten med sin felaktiga ränte- ochvalutapolitik. Men här fortsätter folket att prisariksbankschefens, förlåt, kejsarens, nya kläder.Felet med vår förda valutapolitik är attgjorda devalveringar gått emotmarknadens bedömning. En s.k. passiv devalveringinnebär att vi anpassar kronans kurs tillmarknadens bedömning. Men skärs alladevalveringar över en kam.Vad vi än en gång lär är att man inte skall försvaraen övervärderad valuta utan så snart som möjligtacceptera marknadens bedömning. I realiteten ärdetta också vad vi faktiskt har gjort, men underheltäckande ordkaskader.Hör vad skriver i en krönika i DNden l0 oktober: ''Ty även om de inblandade skyrordet, råder det inget tvivel om att krispaketetnummer två i sin huvuddel består av endevalvering -- av det slag som brukar kallas `intern`.Idén med de sänkta arbetsgivaravgifterna och dehöjda konsumtionsskatterna måste vara densammasom med en `extern` devalvering -- att öka vinsternapå lönernas bekostnad! ''Det är möjligt att inte delar denhär uppfattningen.Jag anser att genom sitt agerandeallvarligt förvärrat den ekonomiska krisen i vårtland. Det visar de förödande effekter somräntehöjningarna har haft på både hushållens ochföretagens ekonomi.Vi måste driva en politik som får ner realräntan ivårt land. Där håller jag helt med om det som IanWachtmeister förordade i gårdagens debatt ochsom även instämde i. Regeringenmåste därför lägga fram ett tredje paket som inte ärett krispaket, utan tvärtom ett stimulanspaket.Anf. 161 ():Herr talman! föreföll litetbesviken över att tre herrar från gårdagens debattinte var här. Han läste upp citat av derasuttalanden. Jag får uttrycka samma besvikelse överatt inte är här ens under dendebatt som han själv deltar i. Jag tänkte nämligenockså, för att uppnå balans, läsa upp ett citat.I början av 1991 sade man inom om svensk ekonomi -- jag översätterfritt från engelska -- att: ''BNP ochindustriproduktion kommer att visa negativatillväxtsiffror både 1991 och 1992 ocharbetslösheten kommer att öka till avarbetskraften vid slutet av . Rekordhögt förSverige.'' Det är alltså precis så det har gått.Vid samma tillfälle skrev faktiskt finansministerAllan så här: befinner sig i likhetmed de flesta andra länder i en lågkonjunktur. Menvi har fattat en lång radbeslut som stärker vår ekonomi och som innebär attvi nu är på rätt väg.Den fråga jag skulle ha ställt till : Kan inte de här herrarna bilda klubbtillsammans?När jag tänkte över den här debatten studerade jagfaktiskt också protokollet. Det slog mig heltplötsligt att det var precis jag deltog imin första allmänpolitiska debatt. Av purt intresseplockade jag fram protokollet från detta tillfälle.Döm om min förvåning när jag fann att den endafråga som jag tänkte ta upp -- skattereglernaför småföretagen -- också firar tioårsjubileum, i mintappning alltså. Problemet i sig är mycket äldre.Av denna orsak är det kanske också litetmalplacerat att använda ordet firande isammanhanget. Det finns ju ingen större anledningatt fira det att man inte lyckats nå en lösning på ettproblem, trots idogt arbete.Någon kanske frågar sig hur man orkar med attarbeta i med en fråga utan attnå resultat. Och det är en mycket berättigad fråga.Hade det inte varit så att jag hade kunnat noterabättre resultat, t.ex. genom att mycket aktivt deltai framtagandet av den stora skattereformen, hadesannolikt inte ens en så envis person som jag orkatmed att sitta kvar i under en så lång tid.Herr talman! Om inte valutakrisen hade inträffathade under denna höst förelagts ettförslag till neutral beskattning av enskildaföretagare och handelsbolag. Sedan lång tidtillbaka är företag i dessa associationsformer klartmissgynnade, för att inte säga misshandlade, iskattehänseende.Skattereformen innebar att aktiebolagen fickmöjligheten att, till en skattesats på , sparavinstmedel i rörelsen. Tyvärr kundeSocialdemokraterna och vi i liberalernainte nå en överenskommelse om samma förändringför enskilda näringsidkare och handelsbolag. Vikom däremot överens om att en sådan lösningskulle tas fram och beslutas utan dröjsmål.På grund av att frågan ännu inte lösts är faktiskt verkningarna rent katastrofala för berördaföretag.Alla vet att det är oerhört svårt att låna pengar ibankerna. Skälen är flera men det viktigaste tordevara att bankerna , efter de senaste årens storakreditförluster, tillämpar en betydligt hårdarekreditprövning . Detta slår med enenorm kraft mot just enskilda näringsidkare ochhandelsbolag, som inte kunnat bygga upp det egnakapitalet med hjälp av vinstmedel.Investeringar i maskiner och s.k.korttidsinventarier har kunnat ske på någorlundalika villkor med aktiebolagen, men man har varittvungen att låna upp rörelsekapitalet.Med en normal, resultatbetingad ochkostnadsbaserad, avskrivningstakt har det egnakapitalet bokföringsmässigt snabbt blivit ganskatunt. Soliditeten har med andra ord blivit låg. Somen följd av detta finner företagen lånevägentotalt igenbommad. Situationen blir i många fallkatastrofal när krediterna stryps.Herr talman! När vi debatteradeföretagsbeskattningen pekade jag påden välvilja som alla partier visade motsmåföretagen i den förra valrörelsen. Då hette detatt framtid ligger hos dessa småföretag, attexpansionen och de nya jobben skulle komma frånmindre och medelstora företag.Jag framhöll då att svenska småföretagare säkertsträckte på sig inför dessa erkännanden men att detinte räcker med ord. Det krävs handling också.Den proposition som jag inledningsvis talade omkommer inte . Det innebär attikraftträdandet skjuts framåt i tiden.Kostnaden för en likabehandling i skattehänseendeär beräknad till 2,5 miljarder. Ett uppskov äremellertid inte liktydigt med att budgetsaldotförbättras med denna summa. Konsekvenserna ochkostnaderna av det senare ikraftträdandet kommerbara att förskjutas till arbetsmarknadstiteln ochmöjligen någon annan titel. Likaså kommer det attinnebära mänskliga påfrestnignar i form avarbetslöshet och ekonomiskt obestånd.Herr talman! Det skulle vara mig fjärran att frångåeller äventyra den uppgörelse om krispaket somträffats, men jag dristar mig ändå att ställa frågantill hur han ser på detta problem.Det är ju faktiskt så, , att vi i de bådapartierna vid skatteuppgörelsen kom överens omatt lösa frågan om en neutral beskattning avinkomster hos enskilda näringsidkare ochhandelsbolag. Och det är ju faktiskt också så att detvar den socialdemokratiska regeringen som tillsatteutredningen i denna fråga genom dåvarandestatsrådet är med andra ord ganska berättigad.Anf. 162 () replik:Herr talman! Jag kan instämma i mycket av detKjell har sagt. Det är alldeles riktigt attdet var och Socialdemokraterna somkom överens i den stora skatteuppgörelsen om attvi skulle studera denna fråga vidare. Det var vi somtillsatte utredningen. Det var vi överens om att viskulle göra.Nu är faktiskt, , den viktigastefrågan för småföretagen inte skattefrågan utanfrågan om möjligheter att låna pengar på rimligavillkor, att över huvud taget få låna pengar ibankerna. Det är ett stort problem. Pendeln har såatt säga slagit över till sin andra ytterlighet, där manställer enorma krav på säkerheter för att låna utpengar. Det är det stora problemet. Det måste viinrikta oss på först och främst, innan vi över huvudtaget kan börja tänka på skattesänkningar istorleksordningen 2,5 miljarder kronor.Sedan får vi se hur förslagen till skattesänkningarför småföretagen utformas.