prot · GG0921 · 1992-11-11 00:00:00 — Många arbetar fortfarande på tidigaresätt, men allt fler arbetar i självständigaresultatenheter inom offentlig vård, både ilandsting och i kommuner.Mot den bakgrunden kan jag finna lika stora skälför att legitimera arbetsterapeuter. Jag tyckerfortfarande att det är fel att man har brutit ut justnaprapaterna. De har möjlighet attarbeta. De är inte motarbetade på något sätt.Legitimationen verkar mera vara en slags belöning,en slags marknadsföringsdetalj. Vi har varitöverens om att det är fler kriterier än så som gällerför att man skall få legitimation.Det måste också finnas möjligheter förSocialstyrelsen att utöva den tillsyn som det sägsbehövs här. Efter vilka kriterier skall man göra det,om man inte har funnit någon vetenskapligdokumentation eller kan bygga på beprövaderfarenhet? Jag tror nog att den här fråganförtjänar att utredas en liten bit till. Den borde hafogats in i den samlade översynen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )8 § betänkande1992/93:SoU2 SocialtjänstAnf. 72 (nyd):Herr talman! Med motionen om projektSamhällsnyttan ville jag väcka debatt om hur desociala funktionerna skall fungera i ett framtidasamhälle, där det ingår både värme och hjärta. Detstålbad som kommer i vårt samhälle gör att vimåste tänka om. Industrin, som skall ge arbete ochvälstånd, står inför en stor kris, som just har börjatgenom att 200 000 industrijobb harförsvunnit. Av de signaler man kan se kommer detattbli fler.Den traditionella tolkningen av välstånd bland våramedborgare håller på att förändras. Företrädarnadäremot, som biter sig fast i föråldraderegelsystem, kommer att bli överkörda avverkligheten. kommer inte att haekonomiska resurser att fördela till alla som kräverdet. Vi måste finna nya kreativa lösningar.Frivillighet och idealitet måste få plats i den socialapolitiken på ett för alla parter acceptabelt sätt.Jag har talat med många ute i samhället, som ärdrabbade på ett eller annat sätt, om just projektSamhällsnyttan. Jag har förstått att det här är enviktig punkt i deras liv. De upplever den förändringsom nu sker som oerhört kränkande i många fall.Dessutom är de förundrade över att just de ärdrabbade. Vi måste alltså försöka hitta lösningarsom inte blir alltför urvattnade, men som ändå kangenomföras politiskt.Jag har av tidningsreportage förstått att ävenregeringen funderar i dessa banor numera. kan jag konstatera att denmotion som jag har lagt fram har avstyrkts. Detförekommer litet olika signaler. Men det pågår enprocess.Meningen med Samhällsnyttan är att arbete somannars inte skulle bli utfört skall kunna organiserasi en frivillig verksamhet, så att man uppnår positivaresultat, liknande dem somHallstahammarmodellen ger. Det finns nämligenen tendens att vi inte inser att de negativasidor, som förmånstagare känner av attpassivt motta bidrag av alla de former, inte beaktastillräckligt.Jag hoppas att nu gällande uppfattningar här iriksdagen om att särintressena skall styra kommeratt förändras. Vi måste låta medborgarnas känsloroch sunda förnuft styra oss. Vi får alltså låta deuppfattningar som gäller ute i samhället slå igenom.Det är på det sättet vi får en förändring i detpolitikerförakt som det talades om tidigare i dag.Det behöver inte finnas något politikerförakt ompolitikerna gör som en majoritet av medborgarnaönskar och lyssnar på dem. Men harsärintressen haft för stora möjligheter i dennaförsamling.Låt alltså passiva bidragstagare hjälpa människorsom behöver hjälp. Behovet finns bl.a. i form avbarntillsyn på oregelbundna tider, besök hosensamma åldringar, kontakt med personer somriskerar att bli utslagna vid införandet av en frialkoholpolitik, kontakt med handikappade sombehöver hjälp med matinköp och tillagning,vuxenkontakt med vissa ungdomar, kontakt medensamma som behöver aktiveras, områdesservice iglesbygd, utförande av enkel miljövård ochlandskapsvård.Hos oss alla finns en inneboende kraft att vilja görarätt för sig i samhället. Låt oss ta vara på deresurserna. Många av de nuvarande passivabidragsmottagarna kan utföra en samhällsnyttigverksamhet. Med deras kunskap, erfarenhet ochkreativitet kan vi starta ett projekt är hög tid för en positiv utveckling ochförändrade attityder när det gäller vårabidragssystem. Människor som förlorar sin plats itillvaron mår psykiskt dåligt. finns det iSverige ett stort hjälpbehov som inte av.Samhällsnyttan skulle kunna bli en början till detta.Herr talman! Jag yrkar bifall till vår reservation.Anf. 73 ():Herr talman! Beträffande reservationen vill jagbörja med att betona att det finns både värme ochhjärta i socialutskottet. Att vi har avstyrkt den härmotionen beror på, vilket framgår av betänkandet,att vi har hänvisat till , somhar att se över hela område för att sevad man kan behöva förändra där. Dessutom villjag gärna påpeka att mycket av det som tas upp imotionen kommer att förverkligas inomarbetsmarknadspolitikens område. Om det sedankallas Samhällsnyttan eller inte är mindreintressant.Den fråga som jag särskilt tänkte ta upp, herrtalman, gäller mom. 16. Det är en fråga om översynav de prostituerades situation. Den tas upp i enmotion av , m.fl.Detta är en gammal välbekant fråga försocialutskottet. Vi har åtskilliga gånger, vilketockså framgår av betänkandet, i yttranden tilljustitieutskottet understrukit i vilkenutomordenligt utsatt situation de prostituerade är.Det har t.o.m. gjorts ett tillkännagivande tillregeringen om att det behövs socialt stödjandeverksamhet i det här fallet.Just nu nöjde vi oss med att hänvisa till vårtnyinrättade folkhälsoinstitut. Vi tyckte att det varrimligt att man där fick en chans att förverkliga sittprogram, som går ut på att man skall ta sig anutsatta kvinnors situation.Nu har det inträffat att justitieutskottet å sin sidahar kommit fram till att det behövs en sådanöversyn. Det har man gjort utan den kontakt medsocialutskottet som formellt borde ha tagits,eftersom detta i hög grad berör det sociala området.Det är naturligtvis inte bra att med baranågon veckas mellanrum fattar två beslut i sammafråga, beslut som alltså går på tvärs med varandra.Det finns heller ingen anledning, eftersom jag utgårifrån att vi fortfarande i grunden har sammauppfattning. är utskotten överens om att dettalilla misstag skall rättas till.Därför, herr talman, yrkar jag återremiss av denfråga som tas upp under mom. 16 och i övrigt bifalltill utskottets hemställan.Anf. 74 ():Herr talman! Jag kan bekräfta det som nämnde, att justitieutskottet har behandlatfrågan och att den kommer att tas upp till förnyadprövning för att inte skall fatta två olikabeslut inom loppet av två veckor.Men det är inte därför jag har begärt ordet. Detgäller ett par andra motioner som socialutskottetavstyrker. Det är motionerna So272 och L416. Detär socialdemokratiska motioner bägge två och debehandlar de homosexuellas situation.Motionerna avstyrks på ett ganska traditionellt settav utskottet. Man avstyrker de förslag sommotionerna för fram, om att man skall göra enöversyn av diskriminering av homosexuella både ilagstiftfning och i andra regler, genom att hänvisatill utredningen om registrerat partnerskap. Denbehandlar delvis frågor som rör homosexuelldiskriminering, men den tar definitivt inte upp allade olika sammanhang där homosexuella blirdiskriminerade.Det är märkligt, herr talman, hur i betänkandeefter betänkande i denna kammare de mestbesynnerliga frågor som rör homosexuella hänvisastill den här stackars utredningen om registreratpartnerskap. Jag tror att det är dags att döpa omden till soptunnan. Dit förpassas alla de frågor omhomosexuella som tycker att det ärknepigt att ta i.Man hänvisar också till att , efterregeringsbeslut , fick det övergripandeansvaret för att sköta informationsverksamhet ochsamordna samhällets insatser vad gällerhomosexuella. har gjort en delpositiva saker, bl.a. givit ut en skrift omhomosexuellas rättigheter och lagt förslag om enlag om registrerat partnerskap.Men det finns också mycket som är negativt. Dethänder inte speciellt mycket . Det arbete somreferensgruppen gör, som hartillsatt tillsammans med organisationer förhomosexuella, går på sparlåga. De initiativ som hartagits från organisationernas sida passas vidare. Jagtycker att det är fegt att gömma sig bakomutredningen och . tari anspråk av en heltidstjänst för att bevakadessa frågor, och det är alldeles för litet.Jag skulle vilja ställa ett par frågor till utskottetsföreträdare. Varken utredningen om registreratpartnerskap eller arbete tar upp defrågor som jag har väckt i motion So272 och somMaj-Lis Lööw och andra motionärer väckt i motionL416. Det gäller frågor om pensionsregler, där detfinns diskriminerande inslag. Det gällerbostadsbidragen, där homosexuella sambordiskrimineras. Det gäller skydd till AMU-elevervid skada. Det gäller familjebidrag. Det gällerföräldrapenning vid vård av sjukt barn där det finnstvå homosexuella sambor. Det gäller hets motfolkgrupp. Det gäller inseminationslagen,adoptionslagen, skyddet för organisationer förhomosexuella och deras rätt att förhyra lokaler ochatt annonsera om sin verksamhet. Det gällerockså -- tyvärr, även om det är 1992 -- regler somkraftfullt kan stoppa avskedande på grund avhomosexualitet. De utredningar som utskottethänvisar till berör inte dessa frågor.Hur kommer dessa frågor, där det finns en klar ochuppenbar diskriminering av homosexuella, att tasupp i den beslutande processen? Vore det interimligt att se över dessa frågor i en speciellutredning?Anf. 75 () replik:Herr talman! Först vill jag bestrida attpartnerskapsutredningen skulle fungera som ensoptunna. Så är det naturligtvis inte.Det är riktigt som säger att inte allade frågor som tas upp i motionen finns med idirektiven till utredningen. Men dock törs jagpåstå, eftersom jag är ledamot i utredningen, attflertalet av frågorna aktualiseras i utredningen. Omman finner att dessa frågor inte tillgodoses med detdirekta uppdrag som utredningen har fått, är jagövertygad om att frågorna kommer att aktualiseraspå annat sätt.Det här är inte något försök att skjuta ifrån sigfrågorna. Jag håller verkligen med om att det ärangeläget att göra en översyn så att en grupp inteutsätts för diskriminering.Kent har naturligtvis upptäckt att det ärett enigt utskott som står bakom avslagsyrkandet.Anf. 76 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är beklagligt att detär ett enigt utskott som står bakom förslaget tillbeslut.Precis som säger tar inte dennautredning upp alla de frågor jag räknade upp i mittanförande. En rad av de frågorna kommer inte tillutredning. Då får man dock väcka dem på annatsätt. Det är precis vad jag, , Maj-LisLööw och andra har gjort. Vi har väckt frågan iriksdagen. Här vill alltså utskottet att de kravenskall avslås.De som sitter i partnerskapsutredningen kanskeinte uppfattar sig som en soptunna. Men i alla debetänkanden som har varit uppe till debatt ikammaren och hänvisas ständigt ochjämt till denna stackars utredning. Utredningenskall se över äktenskapliga verkningar av ettregistrerat partnerskap och frågor som hör sammanmed det. De frågor som jag har lyft fram ligger tillstor del utanför detta komplex. Det vore intressantatt få höra säga hur de frågorna skall tasupp till behandling om det inte sker via motionerväckta av ledamöterna?Det är beklämmande att på detta sätt skjuta påsådana viktiga frågor som rör diskriminering av grupp människor i . Det här har gjortsunder , och man har alltid hittat enförevändning i en utredning eller något liknande föratt slippa ta itu med de knepiga frågorna. Det ärdags att få slut på detta. Det är därför jag tycker attsocialutskottets eniga uppfattning är felaktig.Jag tänkter inte lägga fram något yrkande ,eftersom jag inser att möjligheterna att få igenomdet vid en votering är små. Men jag vill peka påproblemet, nämligen att den typen av frågor klararvi inte att diskutera och fatta beslut om i riksdagen.Anf. 77 () replik:Herr talman! Jag tycker att skall fortsätta att väcka motioner sålänge han känner att det finns behov för det.Motionerna i sig fyller ju en uppgift, nämligen attväcka debatt.Jag skulle vilja rekommendera attvänta och avvakta den ''stackars'' utredningensbetänkande. Många av de frågor som KentCarlsson har räknat upp här tas faktiskt upp ochbehandlas i utredningen. Det har t.o.m. diskuteratsom det finns något annat sätt att tillgodose kravenpå dessa punkter än genom ett registreratpartnerskap.Anf. 78 () replik:Herr talman! Jag har svårt att se på vilket sätt somutredningen om registrerat partnerskap skallkomma in på frågor om organisationer förhomosexuella och deras rätt att hyra lokaler ochannonsera. Jag vet inte vad det har med registreratpartnerskap att göra. Det gäller ocksåinseminationslag, adoptionslag och sådant som rörarbetsmarknaden. var det ett fall med enman som blev avskedad på grund av sinhomosexualitet. Inte heller sådana frågor sysslarutredningen med. Det är därför det finns ett behovav en speciell utredning. Det behöver inte vara parlamentarisk utredning, men åtminstonenågon bör se över frågorna och lägga fram förslagsom sedan kan behandlas i . Utskottetföreslår ett nej till något sådant. Jag tycker attdet är märkligt.Dessa frågor har varit uppe till debatt under mångaår. Men med ungefär samma motiveringar somRosa Östh och utskottet nämner här har deavfärdats. Problemen kvarstår.Riksdagen skulle kunna ge en signal till regeringenom att tillsätta en utredning. Efter det attutredningen har fullgjort sitt arbete får de olikapartierna ta ställning i de enskilda frågorna omhuruvida det skall bli en ändring i lagstiftningen. Dåblir det en rak och öppen debatt. Jag tror att det beror på atthomosexualitet är känsligt även för riksdagensledamöter.Anf. 79 ():Herr talman! Detta betänkande innehåller bl.a. ettförslag om ett tillkännagivande till regeringen omfamiljerådgivning. Det föreslås i mom. 3 medanledning av ett antal väckta motioner. Jag skallnågot kommentera denna fråga.Familjerådgivning är säkert en bra verksamhet.Med hjälp av den kan många familjekonflikterförebyggas eller hanteras och familjens ställningstärkas. I många kommuner och/eller landsting kansäkert vad som satsas på en bra familjerådgivningäven rent ekonomiskt återvinnas t.ex. genom lägresocialbidragskostnader än vad som annars skullefalla ut.Förutsättningarna för att bedriva en kommunaleller landstingskommunal rådgivning är emellertidpå detta område, liksom i många andrasammanhang, olika i olika kommuner. Det voreorimligt att med en styrande lagstiftning föreskrivaför de enskilda kommunerna hur de skall agerabeträffande familjerådgivningsverksamhet. Detfungerar bra på många håll utan kommunalainsatser.Nu talas det ofta i den politiska debatten omsubsidiaritet, dvs. att beslut skall fattas på lägstamöjliga effektiva nivå. Just företrädare för kdsbrukar åberopa den principen. Därför är detförvånande att några kds-motionärer harförespråkat en tvingande lagstiftning förkommunerna i stället för att låta kommunernasjälva besluta om hur denna service bästtillgodoses.Till detta kommer den finansieringsprincip somriksdagen fattade beslut om i samband medomläggningen av statsbidragen till kommuner ochlandsting. Om staten skall föreskriva attkommunerna skall satsa ytterligare resurser på ettområde skall pengar för detta också skickas medbeslutet.I tider när vi ser över de statliga utgifterna bordedet mest näraliggande inte vara att besluta om nyastatliga utgifter. Även detta talar för att kommuneroch landsting bör få hantera familjerådgivningen påett situationsanpassat och självständigt sätt.Däremot kan medverka till att godaidéer på detta område sprids. Staten skulle på dettasätt stödja det metodutvecklingsarbete på dettaområde som bedrivs av kommuner och kyrkor,frikyrkor samt ideella och privata organisationer.De senare gör faktiskt också en viktig insats inomfamiljerådgivningen.Herr talman! Jag har inget yrkande. Jag har meddetta inlägg närmast velat ange hur jag tycker attdet är rimligt att regeringen hanterarfrågan. Regeringen skall ju redovisa ärendet medanledning av det tillkännagivande som riksdagenstrax kommer att fatta beslut om. Jag vill särskiltmarkera att en för kommunerna tvingandelagstiftning är olämplig utifrån en rad aspekter,särskilt efter de förändrade relationer mellan statoch kommun som vi i denna kammare beslöt om såsent som i juni i år.Anf. 80 ():Herr talman! Jag vet inte om jag egentligenbehöver gå i polemik med . Jaghar precis samma uppfattning som han om att mannu skall vara ytterst restriktiv med för kommunernatvingande lagstiftning. I varje fall skall man intepåföra kommunerna några uppgifter utan att manskickar med medel.Frågan har aktualiserats därför att vi -- sålänge jag har varit med i utskottet, dvs. ända sedan1982 -- har kunnat konstatera att denna angelägnaverksamhet inte fungerar på de flesta håll. Det ärdärför som har fått i uppdrag att seöver detta. Regeringen skall i sin tur ta till sigutredningsresultatet och se vad man kan göra åtproblemet. Men utskottet föreslår inte att dettaarbete skall resultera i en tvingande lagstiftningutan statliga medel till kommunerna.Anf. 81 ():Herr talman! Det är utomordentligt att vi har dennalilla diskussion, eftersom det föreslagnatillkännagivandet naturligtvis kan tolkas på litetolika sätt. Bakom detta ligger dock motioner därdet talas om lagstiftning. Det är då angeläget attregeringen när den tolkarriksdagsbeslutet också har klart för sig att det inteär avsikten att man skall gå ifrån de principer somriksdagen fattade beslut om så sent som i juni i år.Det innebär att på så få områden sommöjligt skall gå in och detaljreglera den verksamhetsom bedrivs av kommuner och landsting. Jag tyckerdärför att klarläggande var bra.Anf. 82 ():Herr talman! Jag utgår från att protokollet fråndenna riksdagsdebatt kommer att ligga till grundför regeringens beslut i denna fråga.Anf. 83 ():Herr talman! Jag delar att vi skall vara mycket restriktiva ochhelst inte genom lagstiftning göra några ingrepp ikommunernas verksamhet. Men man kan enligtmin mening läsa socialutskottets förslag tilltillkännagivande bara på ett enda sätt: Regeringenskall återkomma till med förslagtill hur man skall få det att fungera, gärna medbevarande av subsidiaritetsprincipen.Faktum är att socialutskottet anser attfamiljerådgivning har ett stort värde, och detbehovet har inte blivit väl tillgodosett. På något sättmåste försöka agera för att detta storaoch viktiga behov skall tillgodoses. Om det pånågot sätt skulle komma att strida motsubsidiaritetsprincipen är, enligt vad vi kommitfram till, för tidigt att säga. Jag tycker att LennartHedquist något föregriper både regeringens ochriksdagens ställningstagande i denna fråga.Anf. 84 ():Herr talman! Det inlägg som kommed nu är tillfredsställande. Det visar att det inte ärnågot förstahandsalternativ att gå in medlagstiftning. Vad det handlar om är att regeringenskall redovisa det pågående arbetet i detta ärendetill riksdagen.Jag vill gärna ta upp denna diskussion. Det finns entendens till att man på område efter område nuropar på lagstiftning. Det har talats ombibliotekslag, och man har i olika sammanhangtalat om hur detaljerad en eventuellbarnomsorgslag skall vara, och det finns ocksåandra lagstiftningförslag. Man kan även finnamotionsförlag om en lagstiftning omfamiljerådgivningen riktad mot kommunerna.Det är oerhört viktigt att vi kan hålla oss till despelregler som fastställde och inteföra fram tillkännagivanden som kan ges en sådantolkning. Men efter och är jag delvis lugnad.Anf. 85 ():Herr talman! För att det inte skall missförstås villjag tillägga att man inte skall utesluta möjlighetenatt man tvingas till att lagstifta i vissa frågor. Menjag delar uppfattning att dettainte är den bästa lösningen utan att man bör finnaandra lösningar för att det viktiga behovet av enfungerande familjerådgivning skall bli tillgodosett.Jag tror att vi är överens i sak.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )9 § Allmänna arvsfondenFöredrogssocialutskottets betänkande1992/93:SoU3 Allmänna arvsfonden (skr.1991/92:136).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )10 § Familjehemsvård för barn och ungdomFöredrogssocialutskottets betänkande1992/93:SoU4 Familjehemsvård för barn ochungdom (förs. 1991/92:21).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )11 § Jakt och viltvårdFöredrogsjordbruksutskottets betänkande1992/93:JoU4 Jakt och viltvård.Anf. 86 ():Herr talman! I jordbruksutskottets betänkande 4behandlas jakt och viltvård. Jag vill inledningsvisyrka bifall till den socialdemokratiskareservationen nr 1, som handlar omprisutvecklingen på jakträttsupplåtelse m.m.När antog en nyjaktlag slogs vissa mål fast för samhällets framtidajakt- och viltvårdspolitik, och i fråga om några avdem har man tagit fasta på justfolkrörelseengagemanget och jaktens socialabetydelse.Jakten är en betydelsefull folkrörelse i vårt land.Mellan 300 000 och 400 000 människor jagar mereller mindre regelbundet. Det samhällsekonomiskavärdet av jakten är betydande. Viktigt är också detengagemang som många i små eller större orter ivårt avlånga land känner, och där i stort sett allaboende blir involverade på ett eller annat sätt närdet är älgjakt. För många som kanske tvingats flyttafrån sina hembygder innebär detta en regelbundensocial kontakt med hembygden och människornadär.Jaktens sociala värde i vårt land är unikt. Det berorpå att jägarna kommer från de breda folklagren. Imånga europeiska länder är förhållandet detomvända. Där är jakten på grund av skyhögajaktarrenden ofta förbehållen ekonomiskt starkapersoner. Tyvärr är tendensen den att jaktenalltmer kommersialiseras med kraftigt stigandeavgifter på jakträtten. Denna negativa utvecklingsker i första hand på skogsbolagens, kyrkans ochDomänverkets marker, men även från enskildamarkägare hörs samma tongångar.Utskottsmajoriteten anser tydligen att det ärmarknaden som skall sätta priset på jakträtten. Detär enligt vår mening orimligt så länge efterfrågan påjaktmark långt vida överskrider tillgången på mark.Då fungerar inte den s.k. marknaden.Vi har mottagit många vittnesbörd från jägare ochjaktvårdskretsar om vart denna utveckling medständigt stigande upplåtelseavgifter kan leda till.Man anser följande:Det leder bl.a. till en splittring av fungerandejaktlag, eftersom många jägare helt enkelt inte harråd att vara med.Det innebär risk för att lokala jägare mednormalinkomster -- väl förtrogna med marker, viltoch jaktvård -- ersätts av köpstarka personer ellerföretag utan förankring i orten eller dess jaktkultur.Det motverkar ungdomsverksamheten, eftersomman inte har råd att ha med annat än fullt betalandemedlemmar i jaktlagen.Det innebär slutligen en ökad tendens till tjuvjakt.Riksdagen fann i samband med behandlingen avförslaget till ny jaktlag, JoU 1986/87:15, att någonoffentligrättslig priskontroll över avgifter förjakträttsupplåtelser inte borde införas. Däremotbeslöt att frågan om en priskontrollkunde behöva aktualiseras på nytt omprisutvecklingen inte dämpades.Enligt vår mening finns det nu flera starka skäl attvidta åtgärder som dämpar prisutvecklingen påjakträttsupplåtelser. Vi anser att regeringen böraktualisera frågan och begära in förslag omåtgärder från Svenska jägareförbundet.Herr talman! En fråga som också påverkarmöjligheterna för den som önskar jaga, och som rörvillkoren vid upplåtelser av jakträtt, ärupplåtelsetidens längd och nyttjanderättshavarensmöjligheter att få förlängd. Även här harriksdagen i enlighet med tidigare nämndamålsättning beslutat om bättre villkor för jägarna.Med hänsyn till viltvården fanns enligt riksdagensmening starka skäl för att ge den som inneharjaktmark med nyttjanderätt ett vissbesittningsskydd.I detta sammanhang bör påminnas om att ungefärtre fjärdedelar av alla jägare jagar i någonutsträckning på upplåten mark.