prot · GF09104 · 1992-05-04 00:00:00 — Det är det som vi sysslar med.Jag har inte sagt att subventionerna utgör den endaorsaken till det som har inträffat. Det finns ävenandra orsaker. Men vi är tydligen överens om attsubventionerna utgör en del av orsakerna till attkostnadsökningarna har blivit så våldsamma ibyggandet.Avslutningsvis vill jag säga följande. LarsStjernkvist sade: Den politik som vi vill föra har ettpris, och vi är beredda att betala det priset.Men jag tror inte att de ungdomar som LarsStjernkvist säger sig tala för är beredda att betala11 . för en normalproduceradlägenhet. Det är möjligt att och detsocialdemokratiska partiet är beredda att betala detpriset. Vi är är inte beredda att göra det.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare inlägg.7 § Svar på interpellation 1991/92:181 ombankförvärv av organisationsaktier iförsäkringsbolag m.m.Anf. 47 Statsrådet ():Herr talman! har, i anslutning tillregeringens handläggning av en ansökan av S-E-Banken om tillstånd att förvärva av aktiernai , frågat migom jag är beredd att medverka till en störreöppenhet om regeringens tillämpning avbankrörelselagens bestämmelser angående banksförvärv av organisationsaktier i ettförsäkringsbolag. Vidare har frågatvad jag anser att regeringen bör göra när en bankpå mindre goda grunder fått tillstånd att förvärvaorganisationsaktier i bankfrämmande verksamhet.Slutligen har bett mig förklara varförregeringen tidigare offentliggjort uppgifter från S-E-Banken, vilka senare inte återfanns bland deuppgifter som i ett särskilt beslut lämnades ut tillriksbanken.Jag har och iriksdagen besvarat frågor av som rörS-E-Bankens förvärv av Skandiaaktier. Det kanändå vara befogat att redogöra för handläggningenav dels tillståndsärendet, dels det efterföljandesekretessärendet.Regeringens beslut att ge bankentillstånd till förvärvet grundades dels på bankensuppgift om att förvärvet utgjorde ett led iorganisationen av verksamheten, dels på detförhållandet att planerna på ett samarbete mellanbanken och inte framstod som orealistiskamed hänsyn bl.a. till de samarbetsavtal som bankenslutit med UNI /S och Hafnia HoldingA/S. UNI och Hafnia hade tidigareövertagit en stor del av bankens rättigheter attförvärva Skandiaaktier enligt ett optionsavtal.Regeringen framhöll i tillståndsbeslutet att en vissosäkerhet kvarstår i vad mån planerna kommer attkunna förverkligas men att det inte bör krävas attredan uppnådda fördelar kan påvisas för att manskall godta uppgiften att förvärvet sker som ett ledi organisationen av verksamheten.Efter regeringens beslut begärde att fåta del av de handlingar som tillförtsregeringsärendet efter det att avgett sittremissyttrande. Regeringen biföll riksbankensframställning i den del där uppgifterna inteomfattades av sekretess. Beträffande huvuddelenav uppgifterna fann regeringen att det kunde antasatt S-E-Banken skulle lida skada om uppgifternaröjdes. Dessa uppgifter, som således omfattades avsekretess, lämnades inte ut till riksbanken.Beträffande första fråga vill jaghävda att regeringens och min strävan är atthandläggningen av förvaltningsärenden såväl somövriga ärenden skall präglas av så stor öppenhetsom möjligt. När det gäller tillämpningen avbankrörelselagens regler om banks förvärv avorganisationsaktier i försäkringsaktiebolag kan jagbara hänvisa till de generella riktlinjer somåterfinns i förarbetena till lagtexten och till dehittills avgjorda tillståndsärendena. Jag vill ocksååterigen erinra om att regeringen, liksom andramyndigheter, har att följa sekretesslagensbestämmelser. Inskränkningar i öppenheten ihandläggningen av ett tillståndsärende kan behövagöras till förmån för t.ex. ett enskilt intresse.Föreligger sekretess beträffande någon uppgift i enhandling, som ingår i ett regeringsärende, gällerden såväl mot enskilda som mot andramyndigheter. Huruvida sådana sekretessbelagdauppgifter skall lämnas ut eller inte är alltså inteberoende av en vilja eller ovilja till öppenhet.Jan andra fråga gäller vad regeringenbör göra när en bank 'på mindre goda grunder'' fåtttillstånd att förvärva organisationsaktier ibankfrämmande verksamhet. Bankens ansökantillstyrktes av finansinspektionen och avstyrktes avriksbanken. Regeringens tillstånd till S-E-Bankenatt förvärva aktier i har, till skillnad motvad anser, tillkommit på godagrunder. Dels var bankens avsikt att förvärvetskulle ingå som ett led i organisationen avverksamheten, dels hade samarbetsplaner medUNI och Hafnia redovisats. Dessaomständigheter gjorde att bankens förvärv -- trotsden relativt ringa andelen -- bedömdes ingå som ettled i organisationen av verksamheten. Meraallmänt kan jag tillägga att lagstiftningen inteinnehåller några regler om att ett förvärvstillståndskall återkallas om det visar sig att ett planeratsamarbete inte blir av eller avbryts.Det är bara om aktieinnehavet från mera allmännasynpunkter blir ett hot mot en sund utveckling avbankens verksamhet som det kan bli aktuellt mednågon typ av ingripande, och då i första hand frånfinansinspektionens sida.Svaret på tredje fråga är enkelt.Riksbankens begäran att få del av handlingaromfattade bara de handlingar som tillförts ärendetefter det att avgett sitt remissyttrande.Övriga handlingar i ärendet hade ju riksbankendessutom fått del av redan genom remissen.Anf. 48 ():Herr talman! Jag ber att få tacka biträdandefinansministern för svaret på min interpellation.Jag har ställt tre frågor. Den första frågan gäller omregeringen är beredd att visa en större öppenhet.Den frågan tror jag behöver diskuteras rejält. BoLundgren beskyllde motdebattören för att vara igendammad. Vi får väl sehur öppen och dammfri biträdande finansministernsjälv är.När det gäller statsrådets svar på de två övrigafrågorna är jag nöjd med beskeden. Jag har i varjefall inte tillgång till något material som ger miganledning att ifrågasätta statsrådets svar på depunkterna. Jag delar statsrådets uppfattning attregeringen inte kan återkalla ett tillstånd. I så fallfår det bli en sak för finansinspektionen, som haratt bevaka frågor som gäller en sund utveckling aven banks verksamhet.Så till den första frågan. Statsrådet tycker kanskeatt jag går in för mycket på detaljer. Men jag anserinte att vi har fått full klarhet i frågan om vilkaprinciper regeringen följer när den beviljar bankertillstånd att köpa organisationsaktier i vad sombukar kallas bankfrämmande verksamhet. Närregeringen gav S-E-Bankentillstånd att köpa aktier i fick Bo Lundgrenskarp kritik i för att ha tänjt pålagstiftningen och för att ha gett ett 'besynnerligttillstånd''. När fick chansen att här iriksdagen redovisa hur regeringen tillämparlagstiftningen i sådana här fall lyckades han interiktigt klargöra vilka minimikrav som bör ställasnär det gäller att ge tillstånd. Förtroendet förregeringens hantering blev väl heller inte starkarenär regeringen sedan vägrade full insyni det material som låg till grund för tillståndet.Nu har en chans att informerariksdagen om dessa saker. Jag utesluter inte alls attstatsrådet kan komma att ge oss nya värdefullaupplysningar.Jag vill börja med . Känner statsrådettill om det i historia harhänt att ett departement har vägrat riksbankeninsyn i handlingar som banken har begärt att få tadel av? Och anser att det i grunden ärfel att , som är kreditgivare beträffandebanker och som i en krissituation har ansvaret föratt vårt finansiella system fungerar, vill ha närmareinformation om en utveckling där en samverkansignaleras mellan landets största affärsbank ochlandets största försäkringsbolag?Bo Lundgren ställer S-E-Bankens affärsintressemot intresse som övervakare av detfinansiella systemet. Vidare får S-E-Bankensaffärsintresse väga tyngre. Anser statsrådetatt situationen på finansmarknaden är så idyllisk attriksbanken inte behöver följa utvecklingen sånoga? Eller vad är det fråga om?Riksbanken kan ju fungera som remissinstans isådana här ärenden. Skall i något annatfall som kan bli aktuellt ta ställning, måste det varabekant vilka villkor som gällde för S-E-Banken föratt man skall kunna göra en likvärdig bedömning avandra banker.Bo Lundgren gick, med anledning av min fråga omminimikrav, närmast in på frågan om vilka kravsom inte bör ställas i sådana här sammanhang. Menhan har sagt att något krav på ett reellt samarbetevid förvärvstillfället inte finns. Det praktiskasamarbetet sker givetvis efter förvärvet.Men det måste åtminstone före tillståndet finnas enkrok att haka upp samarbetet på. Helst bör detfinnas ordentliga samarbetsavtal. Men om inte detfinns, måste man kunna ha något som det ärsubstans i, något handfast. Måste intesamarbetsplanerna, , vara så konkretaatt de i varje fall är välkända för företagsledningeni det andra företaget?Jag vill fråga: Är det regeringens uppfattning att detär en självklar sak att regeringen vid hanteringen avett sådant här tillståndsärende skall förvissa sig omatt sådana här samarbetsplaner är välkända förföretagsledningen i det andra företaget?Anf. 49 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig börja med att säga att det,som säkert är medveten om, blåser såfriskt kring statsråd, och skall göra det, att riskenför att dammet ligger kvar kanske inte är så stor.Det virvlar nog omkring en hel del.Jan ställde flera frågor. Det är möjligt attvi egentligen inte har så olika uppfattning somtidigare debatter och denna skulle kunna ge vidhanden. eftersträvar, om jag förstårdet rätt, i första hand så stor klarhet som möjligt ivilka principer som rent generellt ligger bakomregeringens ställningstagande i detta speciella fall.Det har jag naturligtvis full föståelse för. Hanhävdar också att på ledarplatsavgav kritik därför att jag och regeringen hade tänjtlagstiftningen.Låt mig först och främst säga att när vi hade atthantera detta ärende fanns det remissyttrandenfrån finansinspektionen och riksbanken.Riksbanken avstyrkte, men finansinspektionentillstyrkte. Det är ganska uppenbart att det ärendesom det rör sig om inte är ett ärende som man säger är helt klart, att det inte ärnågra problem, att tillstånd skall beviljas. Det ärheller inget ärende där man säger att det ärfullkomligt solklart att man här inte kan getillstånd. Ärendet ligger någonstans mitt emellan,och ganska precis i mitten finns det en gråzon somär besvärlig att hantera. Det var naturligtvis därförsom finansinspektionen och kom tillolika slutsatser när det gällde frågan om huruvidaman skulle bevilja förvärv eller inte.Regeringen har alltså inte kört över båda dessaremissinstanser. Det kan vara viktigt att komma ihåg. Just mot bakgrund av detta ägnade vi oss åt enmycket nogrann beredning, på tjänstemannasidanoch på det politiska planet, med mycket noggrannadiskussioner. Vi fick kompletterande upplysningarfrån S-E-banken i det här sammmanhanget, somockså ligger till grund för beslutet som sådant.Sedan talar om varför jag inte kundeutrycka mig klarare. Lika väl som man inte kanlämna ut vissa handlingar mot bakgrund avsekretessbestämmelserna, är det olämpligt att jag iriksdagens talarstol går in på just de detaljerna ibeslutsunderlaget. De bör inte komma ut. Det ärdärför vi har sekretessbestämmelserna, totalt sett.Det innebär inte att vi på något vis vägrar insyn,men vi måste väga insynen, öppenheten, mot dekrav som kan ställas på attsekretessbestämmelserna följs. Just i den senarefrågan har vi haft en noggrann beredning medjustitiedepartementet och gjort en bedömning avom det är möjligt för oss att släppa handlingarnafullt ut eller inte. Vi har gjort bedömningen att viinte kan släppa dem.Det finns olika skäl för detta. Vi måste följasekretesslagen. Det antar jag att ochjag är överens om. Vi måste göra en tolkning avsekretesslagen, och den tolkning som vi kommerfram till måste vi följa. Sedan kan vi ha olikauppfattningar om huruvida den är rätt eller fel, menden tolkningen måste följas. Det är självklart. Detär därför det är ointresssant att ställa frågan om jagvet om det i historia harinträffat att man har förvägrats insyn i handlingar.Vi har att ta ställning till de sekretessbelagdahandlingarna och om de kan lämnas ut eller inte.Vi kom fram till vårt beslut redan utan att funderamycket över möjlighet att i sin turbelägga dessa handlingar med sekretess. Men dethade varit nästa steg. Om det från allmännautgångspunkter hade varit möjligt att lämna uthandlingarna, hur var det egentligen medriksbankens möjligheter att å sin sida hålla demsekretessbelagda? Men den frågan avgjorde intedenna frågeställning.Det är naturligtvis inte fel av att vilja haså näraliggande information som möjligt. Jagförstår mycket väl att man vill ha full öppenhet.Men vi måste göra avvägningen. Det är ensjälvklarhet.När det gäller frågan om vem som har ansvaret fördet finansiella systemet är svaret att det är enkombination. , ochregeringen har totalansvar. Alla har det. Men detinnebär inte att vi mot den bakgrunden skall brytamot sekretesslagen. Då skulle ellermöjligen någon annan socialdemokrat eller någonledamot från något annat parti i stå häroch kritisera mig och regeringen för att vi bröt moteller tänjde på reglerna när det gälldesekretesslagstiftningen. Detta är naturligtvisorimligt.Sedan ställer avslutningsvis endetaljfråga som det i och för sig inte går att ge ettgenerellt svar på. Men om man skall ha möjlighettill affärsmässiga transaktioner, kan det naturligtvisvara fråga om en situation där i det här fallet enbank skaffar sig aktier i syfte att få organisatoriskafördelar, men att banken i den processen inte haren full diskussion med det företag man köper in sigi. Det är en självklarhet att det kravet inte kanställas rakt ut. Men det innebär inte att man alltidskall bortse från detta. Man måste i varje enskilt fallgöra en sammanvägning av alla tillgängliga fakta.Det är vad vi har gjort när det gäller S-E-bankensförvärv.Anf. 50 ():Herr talman! Statsrådet sade att dammet yr runtstatsråden när de rör sig ute i samhället. Det kanjag förstå. I dessa tider är det inte så konstigt omdet sker. Men problemet är att det behövs friskafläktar in i också bland allahemliga dokument och gråzoner. Ni behöver öppnafönstret för att det skall komma in litet friska fläktari finansdepartementet.Jag ställde frågan om , och Bo Lundgrenger när det gäller sekretesslagen uttryck för att hanhar gjort en bedömning och att den är godtagbar.Man kan uttrycka det på det sättet. Den ärgodtagbar om man ger en mycketbegränsad roll som övervakare av det finansiellasystemet i det samlade ansvar som Bo Lundgrentalade om.Det är där jag är kritisk. Avvägningen mellan S-E-bankens affärsintresse och allmännaintresse har regeringen gjort på ett sätt som utgårifrån att har ett ganska svagt intressegentemot det aktuella affärsintresset. Jag menar attsituationen inte är så idyllisk på finansmarknadenatt man kan undervärdera detta. Jag anser att enremissinstans -- är en tung remissinstansoch kan komma i fråga för remisser även ifortsättningen -- bör ha möjlighet att merpermanent kunna hålla sig informerad om den härfrågan.När det gäller det som statsrådet sade omsamarbetsplanerna vill jag höra om jag verkligenskall tolka statsrådets besked som att detidningsuppgifter som har förekommit är riktiga.Här får S-E-banken regeringens tillstånd pågrundval av samarbetsplaner med , mensamarbetsplanerna är inte ens kända avföretagsledningen i Skandia.Anf. 51 Statsrådet ():Herr talman! I den senare frågan behöver JanBergqvist inte tolka mig på vare sig det ena eller detandra sättet. Som svar på den generella fråga somJan ställde, om samarbetsplanerna måstevara kända eller inte, konstaterar jag att detsjälvklart kan uppkomma situationer där man görett förvärv i organisatoriskt syfte. Men förvärvetkan vara gjort på ett sådant sätt att man inte harinformerat företagsledningen. Det har ingentingmed någon kommentar till det aktuella ärendet attgöra. Det är rent generellt, eftersom ,som jag uppfattade det, ställde en generell fråga.Man måste ta ställning i varje enskilt fall till allaomständigheter som kan påverka bedömningen avom det är fråga om ett organisatoriskt förvärv ellerinte. Det är självklart.Jag upplever den här debatten som litet merintressant för det är mer en fråga om var man skalllägga sig. vill inte att jag ellerregeringen skall bryta mot sekretesslagen. Såvittjag förstår är det uppfattning. Dåfrågar jag mig vad egentligen menar.Skall man kunna bryta mot sekretesslagen om mangör en bedömning och kommer fram till att det ärbra att i alla fall har tillgång till de häruppgifterna. Det förstår jag inte. Det är en orimligbedömning. Vi måste göra en bedömning: Medgersekretesslagen att uppgifterna lämnas ut? Är detinte så, kan de inte heller lämnas ut. Denbedömningen måste vi göra.När det gäller hanteringen av dessa ärenden ärsjälvfallet en tung remissinstans. Mendenna typ av ärenden avgörs normalt avfinansinspektionen, som valt attöverlämna ärendet till regeringen. Regeringen harlyssnat på och därefter gjort en nogaberedning med kompletterande material.Regeringen måste göra detta och sedan ta ställningi sakfrågan.Vi är antagligen överens om att sekretesslagen skallföljas. Är det bedömning att lageninte skall följas i det här fallet?Anf. 52 ():Herr talman! Jag har studerat förarbetena tillsekretesslagen. Där talas det om hur man skall göranär det finns motstående intressen.Jag kan inte förstå annat än att regeringen i och försig har gjort en bedömning och kommit fram till enslutsats som bygger på värderingen att riksbankensallmänna intresse är lågt. Vid en annan bedömningav allmänna intresse går det att kommafram till en annan slutsats enligt sekretesslagen.Dels är det fråga om en avvägning, dels står det ikommentaren till sekretesslagen att hänsyn bör tastill om uppgifterna blir sekretessbelagda hos denmottagande myndigheten i samma utsträckningsom hos den utlämnande. Givetvis skall denmottagande myndigheten ha behov av uppgifternaför sin verksamhet.Bo Lundgren och regeringen har gjortbedömningen att inte har detta behov,utan affärsintresset för S-E-Banken väger tyngre.Jag är benägen att göra den motsatta värderingenav sammanvägningen.Det är självklart för mig att om man köper en litendel av aktiekapitalet, och det ställs speciella krav påatt man skall redovisa att det finns ett samarbetesom underlag för att det skall vara fråga omorganisationsaktier, får det naturligtvis inte varafråga om lösa samarbetsplaner. Det är onormalt,och ganska orimligt, att inte ens företagsledningeneller andra i företaget känner till vari dessasamarbetsplaner består.Vi skulle kunna fortsätta och diskutera fråganytterligare, , men det här är mitt sistainlägg.Jag vill rikta mot regeringen när det gällerhanteringen i förhållande till . Eftersomjag inte har fått ta del av det fullständiga materialet,kan jag inte säkert säga vilken slutsats man skulleha kommit fram till. Men det är många oklara sakeri denna affär.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Jag har full respekt för i sakfrågan, tolkningen avsekretesslagstiftningen osv. Som ledamot iriksbanksfullmäktige är hans intresse naturligt. Detär inget fel i det. Det är självklart att diskussionenskall ske i riksdagen.Men vi har kommit fram till en viktig sak, nämligenatt det är fråga om att göra en avvägning mellanskilda intressen. Avvägningen bygger inte på att vinedvärderar roll vare sig här eller iandra avseenden. Det är en bedömning av vilkaintressen som väger tyngst enligt sekretesslagen. Viär uppenbarligen överens om att den avvägningenmåste göras. Den slutsats man kommer fram tillmåste man följa. Så långt är vi, såvitt jag förstår,överens -- och det är bra.Jag vill understryka att det är inte fråga om attbevilja ett tillstånd på grundval av några lösaallmänna synpunkter. Det måste finnas substansbakom ansökan. Att det fanns substans i det härfallet framgår inte minst av att de tvåremissinstanserna finansinspektionen ochriksbanken var splittrade. Finansinspektionentillstyrkte förvärvet som organisationsaktie medanriksbanken avstyrkte. Det var därför nödvändigtmed en noggrann beredning, vilket regeringenockså har genomfört.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1991/92:182 omsamverkan mellan banker och postenAnf. 54 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att medverka till en lagändring så attdet blir möjligt för en bank att tillhandahålla vissaposttjänster.I syfte att bibehålla service av bank- ochposttjänster till allmänheten på mindre orter harfrågan om samverkan mellan bl.a. bank och post pådessa orter diskuterats i flera sammanhang påsenare tid.Det är enligt min mening angeläget att i möjligastemån se till att de regelverk vi har t.ex. inombankväsendet anpassas och följer den utvecklingsom sker i samhället. Behovet av tillgång till post-och banktjänster på mindre orter gör detnödvändigt att se över de bestämmelser som finnsoch som verkar som ett hinder i detta avseende.I samband med att en proposition om rörelsereglerför bank m.m. (prop. 1990/91:154) behandlades iriksdagen väcktes en motion(1990/91:N107) angående posthanteringen i bank.Näringsutskottet ansåg i sitt betänkande(1990/91:NU41) att det borde vara möjligt förbankkontor i glesbygd och på mindre orter att få åtasig att i viss utsträckning sköta postala göromål.Regeringen borde, enligt utskottet, pröva vilkenförfattningsändring på bankområdet en sådanordning förutsätter och därefter lägga fram förslagtill . beslutade att som sinmening ge regeringen till känna vad utskottetanfört (rskr. 367).Frågan om att öka möjligheterna för ettbankkontor på en mindre ort att utföra vissaposttjänster bereds nu inom regeringskansliet.Avsikten är att ett förslag i denna riktning skall ingåi den proposition med förslag om ändringar ibanklagstiftningen till följd av somregeringen avser att lägga i höst.Anf. 55 ():Herr talman! Jag ber att få tacka skatteministernför svaret.Det är glädjande att den fråga jag har aktualiseratför närvarande bereds i departementet. Det ärsärskilt glädjande att översynen har denutgångspunkt jag efterlyser, nämligen attregelverket även inom bankväsendet måsteanpassas och följa den utveckling som sker isamhället och att det måste finnas en öppenhet förokonventionella lösningar.Egentligen borde jag vara så nöjd med svaret attytterligare debatt skulle vara överflödig. Det finnsemellertid en fråga som bekymrar mig något,nämligen tidsfaktorn. Frågan bekymrar för övrigtinte bara mig utan även tusentals människor i vårglesbygd.Postens rationaliseringsverksamhet, som innebäratt ca 1 000 kontor skall läggas ned, varav cirkahälften i glesbygd, pågår just nu för fullt.Jag har i min interpellation talat om den s.k.dominoeffekten. Ramlar ett postkontor på en ort,kanske ledningen för banken finner att orten integer underlag för ett bankkontor heller. Så läggsbankkontoret ned. Sedan ramlar den enaservicefunktionen efter den andra -- precis somdominobrickor.I rådande samhällsekonomiska läge kan man lugntutgå från att service som redan har dragits inknappast kommer att återuppbyggas.Tiden är därför dyrbar. Om det efterlystalagförslaget skall ingå i den proposition, medförslag till ändringar i banklagstiftningen till följdav som planeras , ser jagrisker för en betydande tidsutdräkt. Det har redangått frågan först aktualiserades, och detär risk att det kommer att gå innan denslutligen är avgjord.Det står faktiskt inte i bankrörelselagen att detskulle vara förbjudet för en bank att tillhandahållavissa posttjänster. Det handlar om hurfinansinspektionen tolkar frågan. Som det förnärvarande ser ut inom bankväsendet inom vårtland har jag stor förståelse för attfinansinspektionen är restriktiv i sina tolkningaroch att banksäkerheten sätts högt.