prot · GF0980 · 1992-03-19 00:00:00 — Alltsedan Gulfkrisens inledandeskede har storabefolkningsgrupper i utsattsför ett oerhört mänskligt lidande. Kriget gavupphov till en massiv förstörelse i och Kuwait.Även andra länder i regionen har drabbats myckethårt, främst ekonomiskt. Utöver de umbärandensom kriget innebar för civilbefolkning fick detefterföljande inbördeskriget och den irakiskaregimens förföljelse av kurdiska och shiamuslimskabefolkningsgrupper förödande följder.Omvärldens humanitära stöd till utsatta länder ochgrupper i regionen har varit mycket omfattande.FN tog på sigsamordningsansvaret för de olika FN-organens,Röda korsets och enskilda organisationershumanitära hjälparbete i grannländer.Sverige var ett av de mest pådrivande länderna föratt få till stånd den regionala plan för hjälpinsatsersom sedan presenterades. Den har kontinuerligtuppdaterats och kompletterats med appeller.Sverige har såväl initialt som under uppföljningenlämnat bidrag till dessa insatser. Sedan april 1991omfattar planen även humanitära insatser i Irak.Behovet av insatser på det humanitära området tillföljd av har utgjort en särskild utmaningför FN. I resolution 688 fördöms förtryck avcivilbefolkningen och regimens agerande bedömssom ett hot mot fred och säkerhet. Härmed tog FNett viktigt steg, motiverat av humanitära hänsyn, iriktning mot en aktivare roll även i konflikter somtill väsentlig del är en stats inre angelägenhet.Med detta ställningstagande som bakgrund har FNkunnat ingå avtal med omupprättande, , av en vaktstyrka om ca 500man. Vakter finns utplacerade i främst denorra och södra delarna av . Styrkan utgör enviktig förutsättning för att det humanitära arbetetskall kunna bedrivas. Jag vill betona att Sverigefinansiellt stöder dess verksamhet.Jag vill också påminna om de viktiga hjälpinsatsersom ett flertal svenska enskilda organisationer gjortinom ramen för FN-planen och Röda korsetshumanitära insatser i regionen. Som exempel kannämnas att Pingstmissionens u-landshjälp, SvenskaJournalens läkarmission, Hoppets Stjärna ochErikshjälpen, samt även Svenska röda korset harorganiserat hjälpsändningar av kläder, medicin ochandra förnödenheter till flyktinglägren i regionen.Rädda barnen har genomfört ettvaccinationsprogram för barn i . Under våren1991 genomförde , på den svenskaregeringens uppdrag, en framgångsrik insats iflyktingläger i och gränsområdenmot . Styrkan arbetade med vattenförsörjningoch transport av förnödenheter.Sverige har lämnat betydande stöd till de länder ochgrupper i regionen som drabbats av Gulfkrisen. Jaguppskattar det totala beloppet till ca 500 milj.kr.Eftersom huvuddelen av bidragen förmedlatsgenom FN-organen och Röda kors-systemet -- sombåda arbetar med regionala program -- är det svårtför mig att säga exakt hur stora summor som varitavsedda för den lidande civilbefolkningen i skall dock ca 200 milj.kr. avstödet ha gått till civilbefolkningen i eller till deirakiska grupper -- främst kurder men ocksåshiamuslimer -- som tvingats fly landet.Herr talman! Liksom har jagoroats av civilbefolkningens situation i . Denbristande tillgången på vatten och de sanitäraförhållandena utgör alltjämt mycket stora problem.Bristen på livsmedel och bränsle är särskiltbesvärlig i de norra delarna till följd av regimenshandelsbojkott och allmänna avspärrning avområdena norr om 36:e breddgraden. I söder ärbehoven av återuppbyggnad av infrastrukturenstora.Det är hoppingivande att FN:sflyktingkommissarie beräknar att samtliga internaoch externa flyktingar skall ha återvänt till sinairakiska hembyar . Organisationenarbetar nu med att identifiera olika enskildaorganisationer som kan fortsätta de humanitärainsatserna till förmån för de återvändande.Sverige följer och stödjer de folkrättsligt bindanderesolutioner om som antagits av FN:ssäkerhetsråd. Regeringen kommer inom ramen förFN:s riktlinjer att fortsätta att arbeta aktivt för attden humanitära situationen för Irakscivilbefolkning skall förbättras. Ett bidrag om 26milj.kr. lämnades så sent som i samband med att FN uppdaterade denregionala aktionsplanen och presenterade en nyappell för . Svenska röda korsethar en beredskap på ca 15 milj.kr. Ett flertal svenska enskilda organisationerarbetar humanitärt för civilbefolkning, ochytterligare insatser planeras av bl.a. för kurdernas mänskliga rättigheter,Individuell människohjälp och Svenska JournalensLäkarmission. Insatserna finansierashuvudsakligen från katastrofanslaget. Initiativ avdenna typ har hög prioritet.Herr talman! Som påpekar ärdet trots allt regimen i som är ytterst ansvarigför den civila befolkningens lidande. Bristen påekonomiskt och politiskt ansvarstagande frånregimens sida är mycket allvarlig. FN:s sanktionermot omfattar inte livsmedel och mediciner --mekanismer för import av förnödenheter finns medandra ord tillgängliga. Jag vill vidare betona attvarken svensk sanktionslagstiftning eller deantagna säkerhetsrådsresolutionerna hindrar Irakfrån att använda medel placerade i svenska bankerför inköp av t.ex. mediciner och livsmedel. Jagfinner det vidare beklagligt att inte utnyttjarden möjlighet till försäljning av olja som FN:sresolutioner 706 och 712 ger. Förhandlingar mellanIrak och representanter för FN om villkoren föranvändning och exportinkomsterna har inletts,men avbrutits. Det är min starka förhoppning attIrak går med på att återuppta dessaförhandlingar. En lösning på medellång sikt avIraks försörjningsproblem kräver detta.Då , som framställtinterpellationen, anmält att han var förhindrad attnärvara vid sammanträdet, medgav andre vicetalmannen att fick delta iöverläggningen i stället för interpellanten.Anf. 25 ():Herr talman! Å vägnar ber jagatt få tacka biståndsministern för svaret. Jag tyckeratt det i stort sett är en bra redovisning avförhållandena men jag har ändå någrakommentarer och frågor.Vi är naturligtvis överens om fördömandet avSaddam och hans regim, av regimens brottmot folkrätten och de ständiga kränkningarna avmänskliga rättigheter. regim är jui verklig mening ett hot mot fred och säkerhet. Mensom vanligt är det civilbefolkningen -- jag skullevilja säga att det alltid är civilbefolkningen -- somfår lida när diktatorer härjar. Det är bra att detfinns en FN-vaktstyrka, så att ett visst humanitärtarbete ändå kan bedrivas i Irak.Biståndsministern redovisar omfattandehjälpinsatser, FN:s insatser, Röda korsets, enskildasvenska organisationers osv. Trots detta far jumänniskor illa, fruktansvärt illa. Det är brist påvatten, det är fruktansvärda sanitära förhållanden,det är brist på livsmedel och bränsle. Vi vet hur detär i norra med vinterförhållanden och annat.Det är framför allt brist på medicin.Uppskattningsvis dör enligt en del uppgifterfortfarande ungefär 5 000 människor i månadensom en direkt följd av kriget. Vi har hört av FN:ssamordnare av biståndsinsatserna och har lästUnicefrapporter där det talas om fruktansvärdaförhållanden. Biståndsministern säger i sitt svar attregeringen inom ramen för FN:s riktlinjer kommeratt fortsätta att arbeta aktivt för att den humanitärasituationen för civilbefolkning skallförbättras. Jag noterar det med tacksamhet, menjag vill ändå upprepa fråga,om regeringen är beredd att ta något nytt initiativför att avhjälpa den katastrofala situationen förcivilbefolkningen i . Det är alltså fråga om ettnytt initiativ.Den apparat som har byggts upp för det humanitärabiståndet fungerar bra. kan vi då och dånotera att den är litet stelbent, att det behövs enstörre flexibilitet i själva apparaten. Vi vet också attUnicef har ställt krav på ökade resurser. Vi vet attRädda barnen, på samma sätt som , harmöjligheter att få fram hjälpen. Detta tycker jag attvi borde ta fasta på: både och Rädda barnenhar en organisation och möjligheter att verkligen nåfram med hjälpen till de människor som behöverden. Det är därför som jag liksom Hans GöranFranck gärna vill fråga: Är regeringen beredd att tanågot nytt initiativ för att förbättra situationen förcivilbefolkningen i ?Jag skulle vilja kommentera ett litet avsnitt i svaret,och det är det som biståndsministern säger omflyktingarna, både de interna och de externaflyktingarna. FN:S flyktingkommissarie har enligtsvaret en plan för hur dessa skall kunna återvända.Biståndsministern säger att de enligt planen skall haåtervänt till sina irakiska hembyar redan i april.Men jag har faktiskt stött på -- detta vill jag lyftafram -- människor här i , framför allt kurder,som har haft släktingar i krigsfångeläger som äri UNHCR:s läger, alltså . De ärlivrädda för att bli återförda till , därför att deinte vet vad som kommer att hända dem. Kommerde att utsättas för direkt dödsfara? Ja, vi känner inställning till människor, tillmänniskoliv och människovärde. Därför finns detanledning att vara litet rädd. Detta är en fråga somjag i andra sammanhang kommer att driva vidare.Jag hoppas att biståndsministern vill bistå mighärvidlag.Anf. 26 ():Herr talman! Jag tycker att biståndsministerns svarär positivt hållet, det kan jag gärna medge.Samtidigt måste jag konstatera att interpellantensfråga egentligen inte besvarats. Det ges ingetbesked i interpellationssvaret om regeringen ärberedd att vidta några ytterligare åtgärder. Skallman försöka tolka svaret, måste det i så fall bli ettnej, men jag tror att det är bäst attbiståndsministern själv tolkar svaret.Jag tycker man kan säga att har varit någotinaktivt i fråga om att påtala de lidanden somcivilbefolkningen utsätts för i . Det gäller förövrigt inte bara utan helaMellanösternområdet. Jag kom för en och en halvvecka sedan hem från ett besök på ochi , där jag hade kunnat se under vilkaförhållanden palestinierna lever.Jag har inte varit i , men jag har kunnat läsa migtill att situationen där är mycket, mycket värre.Man har inte ens det som är grundläggande för skall kunna klara sitt liv. Det är brist på mat,och uppenbar svält råder. Vidare är det brist på rentvatten, och det finns inget avlopp.Energiförsörjningen är dålig. Det här ledernaturligtvis till att barnadödligheten blir myckethög, undernäringen stor och dödligheten i olikasjukdomar omfattande.Jag har en uppgift som säger att endast ungefär ensjundedel av dem som bor i kan få riktigt rentvatten. Det är egentligen en skrämmande uppgift.En annan uppgift säger att avsjukhusplatserna står tomma på grund av brister iutrustningen. När ekonomin därtill är helt ur lagoch inflationen mycket hög är det klart attsituationen blir utomordentligt svår. Detta är juorsakat av krig mot , mendet är naturligtvis också orsakat av det mycketstrikta handelsembargot.Man kan nog utan vidare påstå att situationen ärouthärdlig för stora delar av civilbefolkningen. Jagtycker inte att man bara kan åse detta utan attpåtala situationen, vad man än tycker om diktatornSaddam Hussein.Det kan också diskuteras om man genomsanktionerna som de nu är utformade når sitt måleller om sanktionerna inte främst slår mycket hårtmot civilbefolkningen samt att detta i sin tur inteleder till att människorna gör uppror mot SaddamHussein utan till att han får ett ökat stöd. Jag harhitintills inte kunnat se några tecken på attsanktionerna i sin nuvarande utformning hardrabbat regimen på något vis.Det görs undantag, som statsrådet säger, förmediciner och baslivsmedel. Å andra sidan ärundantagen så utformade och kopplade tillkrigsskadestånd och förstörelse av vapen samtföremål för en mycket strikt FN-kontroll, att denirakiska regimen kan känna sig förödmjukad och tadetta som skäl för att inte ställa upp. Ändå är detoansvarigt av att låtacivilbefolkningen lida. Men det kan finnasförklaringar.Jag har tagit del av uppgifter om att svenskaläkemedelsföretag vägrar leverans av mediciner tillIrak och att banker vägrar att frigöra de irakiskamedel som finns hos dem. Jag vill fråga statsrådetom han också har fått del av dessa uppgifter och omhan i så fall kan kommentera dem. Det är juutomordentligt allvarligt om sanktionerna inte skallgälla baslivsmedel och mediciner, men att det ipraktiken inte fungerar så utan att påtryckningarbl.a. från de allierade staterna verkar i en sådanriktning att leveranser inte sker.I det här läget är det nödvändigt att stärka detsvenska biståndet. I svaret räknarbiståndsministern upp flera olikabiståndsorganisationer. Jag kan därutöver nämnaatt jag har kommit i kontakt med Svenska kyrkansmission och som har gjort storainsatser i regionen.Vi kan säkert räkna upp fler svenskabiståndsorganisationer, men vi måste konstatera attdet här inte räcker. Det behöver vara ännu fler somengagerar sig, och det fordras ett starkareengagemang hos varje enskild organisation. Jag villhävda att de humanitära insatserna inte räcker utanmåste ökas. Även om summan blir 200 milj.kr. ärstödet inte tillräckligt, och jag vill fråga statsrådetom regeringen överväger ett ökat bistånd.Sedan till sanktionerna. Som jag sade tidigare ärrisken stor att delar av sanktionerna ärkontraproduktiva. Det är svårt att bedöma det här,men risken finns. Därför vill jag också frågastatsrådet om man inte inom regeringen övervägernågot slag av initiativ i FN för att mjuka upp dedelar av sanktionerna som uppenbarligen drabbarcivilbefolkningen på ett helt oacceptabelt sätt ochfinna en formel som gör att sanktionerna verkarmot statsledningen och inte drabbarcivilbefolkningen så hårt som de gör . Jag undrarom det inte helt enkelt är ett brott mot FN-stadganatt FN:s sanktioner i det här fallet så hårt hardrabbat den civila befolkningen. Det skulle jaggärna vilja ha ett svar på.Anf. 27 ():Herr talman! Det är ju inte bara civilbefolkningensom har drabbats av lidanden. Den beskrivning avlidandena som föregående talare och givit kan jag i stort instämma i.FN har också hamnat i en svår situation i området.Först har man sanktionerat ett krig där vi kanifrågasätta om det finns ett stöd i FN-stadgan.Sedan avslutas kriget. Under kriget har detframställts krav på att skallstörtas, men han får sitta kvar. Efteråt begär manatt få hjälpa befolkningen i området. Det leder förmånga i regionen till en slutsats att är ensegrare i någon form. Han fick ju sitta kvar, och nukommer man och vill lämna hjälp. Det bedrivs enpropaganda för att stärka i regionen, där man kan användasanktionerna och den rådande situationen som ettargument.Jag tror att det är bra och nödvändigt medhumanitära insatser, och jag är även positiv till attinsatserna ökas ytterligare. Men jag tror inte kan lösa problemen för 18 miljoner människorgenom humanitära insatser, utan problemen måstepå något sätt lösas genom naturlig handel, där oljakan säljas och mat och mediciner kan importeras.De villkor som är förknippade med insatserna göratt situationen är fullständigt låst, eftersom Irakupplever FN:s villkor som förödmjukande.Det finns FN-medlemmar som har varit neutrala ikriget och alltså inte tagit ställning. En möjlighetvore kanske att kontrollen av distribution av matoch medicin skulle kunna utövas av en grupp avstater som inte aktivt tagit ställning i kriget. Jagtänker på stater som och . Manmåste alltså aktivt driva på, så att förhandlingarmed kommer till stånd i syfte att få fram villkorsom både och den nuvaranderegimen i någorlunda kan ställa upp på. Detnuvarande tillståndet drabbar civilbefolkninen påett outhärdligt sätt.Anf. 28 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig först understryka den meningsom börjar längst ner på första sidan i det utdeladesvaret: ''FN tog på sigsamordningsansvaret för de olika FN-organens,Röda korsets och enskilda organisationershumanitära hjälparbete i grannländer. ''Jag tycker att man skall ha med detta , när manenligt min mening litet ensidigt gör frågan till enbilateral fråga. Vi måste med kraft markera -- jagtyckte att det var bra som Svartberg gjorde -- attSaddam inte får hamna vid sidan om. Vivet ju hur han blockerar, hur han omöjliggör sakeroch ting och hur han sätter käppar i varje hjul.Samtidigt vet vi, när vi talar om vad som händer nuoch vad som händer , hur FN:ssäkerhetsråd engagerar sig i samtal med vet hur man ligger i för att om möjligt lösa uppknutar, men hur man står framför en diktator somtydligen inte drar sig för att fortsättningsvis hållahela befolkningen i ett skruvstäd av terror. Det ärtill syvende och sist och i grunden detta som görproblematiken så outhärdlig för oss alla och så svåratt hantera.Man kan naturligtvis som gjordeförsöka spetsa till detta och göra gällande att vi ärlitet passiva och att ingenting sker. Det kan ju liggaett aktivt handlande i att vi fortsätter med dehumanitära insatserna via de kanaler som vianvänder. Det är ju på det sättet att detfinns ytterligare en växel att lägga in.Jag påstår alltså att vi från svenskt håll ligger i rejältoch har hög fart när det gäller att göra humanitärainsatser för de arma människor som inte har valtSaddam till sin ledare, men som ändåmånad efter månad och år måste uthärdahans terror.Unicef nämndes av någon. Det är helt klart attUnicef, , gör en god insats i närasamarbete med FN:s flyktingkommissarie ochVärldshälsoorganisationens personal. Det handlarom vattenrening, allmän bashälsovård, vaccinationav barn och distribution av mediciner. Detta tyckerjag att man skall fortsätta med. Får störremöjligheter att så att säga sprida dessa insatser ochnå fram med dem, har vi beredskap och är parataatt med en gång hjälpa till. Man kan naturligtvisalltid tycka att större insatser skall göras , men vivill göra dem via FN:s kanaler, och vi vill samordnadem med FN.I detta sammanhang kan jag inte låta bli att säga attbehoven, önskemålen och kraven är ofantligtmånga från många vrår och delar av världen. Dettaskall emellertid inte uppfattas som att vi inte villvara med och göra insatser i detta sammanhang.Jag vill även referera till den resolution som antogsden . I denna resolution fördömdes i mycketskarpa ordalag brott mot de mänskligarättigheterna. Och var medförslagsställaretill denna resolution.Kommissionen beslutade att förlänga mandatet förden särskilde rapportören för , som utsågs imars 1991, för att han skulle kunna fortsätta attbevaka och rapportera om situationen när detgäller de mänskliga rättigheterna.Detta är alltså något som har hänt relativt nyligen.Jag anser alltså inte att vi är passiva, utan vi agerar.Men svårigheterna är stora och omfattande.Livsmedelsföretagens och bankernasförsumligheter kan jag inte uttala mig om. Men jagkan tänka mig att det finns argument från deras sidasom antyder att man får dålig kontroll över omresurserna används på det sätt som avses iresolution 706 och i övriga resolutioner, garantierför att i synnerhet bankmedlen inte används avSaddam på det sätt som han haranvänt sina resurser.Jag tror emellertid inte att någon av dem som deltari detta meningsutbyte har en annan uppfattning änden som finns i resolution 706, som innebär attmöjligheterna helt klart står till buds och att ingenlagstiftning omöjliggör för attfrigöra resurser för import av livsmedel ochmediciner. Jag tror att vi är överens om att manäven fortsättningsvis måste ha denna kontroll överhonom, så att han inte frigör resurser för ett nyttoch än mer intensivt upprustande.Anf. 29 ():Herr talman! Jag tror inte att vi har några delademeningar om och hans regimsbrott mot de mänskliga rättigheterna. Denmarkering som FN:s kommission för de mänskligarättigheterna gjorde är ju verkligen av det slaget noterar den med tillfredsställelse. Om jagminns rätt var röstsiffrorna i kommissionen 35 föruttalandet och en emot, nämligen Irak.När det gäller fortsatt bistånd och nya initiativ villjag också att FN skall fortsätta att samordnainsatserna vid sidan av det som de enskildaorganisationerna gör. Jag tycker att det är viktigt attdet är FN som har huvudrollen i detta sammanhanggenom sin specielle samordnare, genomVärldshälsoorganisationen, genomflyktingkommissarien och genom Unicef.När jag förnyade fråga var detinte min tanke att skulle ta nya bilateralainitiativ utan jag undrar helt enkelt:Är regeringen beredd att ta nya initiativ i FN för attdriva på denna fråga och gärna sätta SaddamHussein ytterligare på plats, men framför alltförsöka göra en insats för att rädda encivilbefolkning som lider svårt?Anf. 30 ():Herr talman! var inte neutralt i dennakonflikt och har naturligtvis nu inte några andramöjligheter att agera än inom FN:s ram ochfullfölja sin roll. Däremot kan det finnas andranationer som förhöll sig mer neutrala och som harstörre möjligheter att agera och accepteras av dennuvarande regimen för att lösa problemen med deomedelbara humanitära behoven, försörjningenmed mat och mediciner.Målsättningen på litet måste naturligtvisvara att demokratin och de mänskliga rättigheternaskall förverkligas också i och den nuvaranderegimen störtas och ställas till svars för sinaillgärningar mot såväl det irakiska folket sommänniskorna i norra , dvs. I dennautveckling mot demokrati och mänskligarättigheter ingår naturligtvis också flyktingarnasåtervändande till sina hemtrakter.Jag pekade i mitt förra inlägg på en möjlighet,nämligen att FN-medlemmar som har förhållit sigmindre aktiva i denna situation kanske skullekunna medverka till en lösning av den låstasituation som råder.Anf. 31 ():Herr talman! Jag förmodar att vi är ganska överensom roll. Problemets kärna äremellertid att det är vanliga människor somkommer i kläm. Även om det är fråga ommultilaterala insatser måste varje nation ansträngasig till det yttersta för att hitta bra lösningar. Det ärdär som passiviteten kommer in. Jag anser attregeringen skulle kunna göra ännu mer.Jag återkom till frågan om dessa företag. För enstund sedan lämnade jag över ett pressklipp till enav regeringens sakkunniga, Där har jag hämtat mininformation om att det finns fleraläkemedelsföretag i bl.a. som vägrarleverera läkemedel mot den betalning som de kanfå. Det står i artikeln att det kan vara banker iSverige som vägrar att lämna ut frysta medel.Detta framstår i artikeln som allvarligt. Regeringenborde undersöka saken närmare. Om det förhållersig på detta sätt fungerar ju inte sanktionerna på detsätt som är avsett.Det talas i artikeln även om att har gjortungefär 200 medicinska beställningar runt om ivärlden, men inga har resulterat i några mediciner,vilket låter bestickande. Detta leder naturligtvis tillatt civilbefolkningen kommer i kläm, och detta kanman som humanist aldrig acceptera. Därför menarjag att man vid diskussioner i FN måste pröva omdet finns inslag i dessa sanktioner som kan justeraspå ett sådant sätt att civilbefolkningen inte kommeri kläm lika mycket som -- i kläm kommer denemellertid att komma så länge det finns sanktioner.Jag tycker också att man måste göra det ännulättare för att sälja sin olja. En del av de villkorsom man förknippar med detta är kanske väl hårda.Därför tycker jag att det är viktigt att regeringenutnyttjar sina möjligheter att påverkautformningen av sanktionerna. Ett bra sätt är atttala med regeringens företrädare i FN som vi nu hari när det gäller det humanitäraområdet och frågor om mänskliga rättigheter.Vidare tror jag att det kunde vara bra attaktualisera vaktstyrkans sammansättning och i allt större utsträckning använder sig av ickeallierade för att delta i arbetet i . Det är klartatt inblandning inte gör situationen lättare.I stället gör den, i alla fall delvis, att det blir svårareatt komma fram till en lösning av de här problemen.Jag skulle alltså vilja ha svar på framställda frågor.Dessutom undrar jag när det gäller biståndet omman inte i ökad utsträckning måste inrikta sig påjordbrukssektorn för att verkligen åstadkommahjälp till självhjälp.Anf. 32 Statsrådet ():Herr talman! Inte heller jag tror att vi har deladeuppfattningar om . Om det voreså, skulle det ju vara förfärligt.Jag vill med kraft understryka att vi inte bara fårsäga att han är en förskräcklig person och, somnågon här sade, att problemets kärna är attcivilbefolkningen kommer i kläm. Jag förstår precisvad som menas. Men problemets kärna äregentligen att sitter kvar.