prot · GG0910 · 1992-10-20 00:00:00 — Begreppetfull pension förlorar sin mening i det kommandepensionssystemet.En utomordenligt viktig fråga när man skall ändraregler för en så långsiktig sak som pensioner ärförstås hur övergångsreglerna skall se ut.Arbetsgruppen presenterar flera stycken olika,tänkbara övergångsregler, alltifrån att systemetskulle införas för alla, till att detegentligen bara skulle börja tillämpas för dem somär , och olika mellanformer av detta. Detär en viktig del av den offentliga debatten attdiskutera övergångsreglerna. Helt fritt frånekonomiska bedömningar kan man väl inte göradet. Vår tanke i gruppen var att ju förr vi fattarbeslut om hur det skall se ut på låt oss säga , desto mer omfattande övergångsregler kanman ha. Väntar till 2007 eller någotsådant blir det svårt med generösa övergångsregler.Anf. 144 ():Herr talman! Det finns saker i det gamla systemetsom inte har varit så bra, men de bästa bitarna förkvinnorna har som sagt inte riktigt kommit i gång.Det är synd att det kommer att ske ett skifte avsystem mitt i den möjlighet som kvinnorna skulleha haft att få en bra pension.Men det finns också saker i den här skissen som ärbra. Det är att den som arbetar länge i systemet haren möjlighet att få bättre pension än . Det ärlåginkomsttagare med i arbetslivet som ärvinnare på detta. Det är klart att det också finnsmånga kvinnor i den situationen.Men de räkneexempel som jag har sett gör att jagkan säga, att de personer man hänvisar till, som harett typiskt kvinnligt beteende, får en försämring.Trots att man har lagt in fiktiv pensionspoäng förvård av barn, får de ändå en lägre pension än deskulle ha fått med det gamla systemet. Därför harkvinnor all anledning att vara observanta ochdiskutera detta förslag innan det är färdigt.Anf. 145 Statsrådet ():Herr talman! Det är förvisso sant, som KarinWegestål säger, att det är viktigt att vi diskuterarden här frågan. Det gäller inte bara kvinnor, utankvinnor och män.Får jag bara peka på ett par saker som har att göramed den s.k. 30-årsregeln. I den allmänna debattenpekar man på att den är en fördel förpensionstagarna i så måtto att det räcker med attarbeta för att få full pension, vilket är kortareän inom de flesta europeiska system. Det manibland glömmer bort i debatten är förstås det somKarin Wegestål snuddade vid, nämligen att densom arbetar , och får pensionsavgifterinbetalda för sig, bara har rätt att räkna . De19 senare åren får man ingenting för.Problemet blir ekonomiskt. Om bra om de delarna avpensionsarbetsgruppens förslag som handlar om attde som arbetar länge, ofta låginkomsttagare, kan fåmer, men tycker illa om den andra delen, kommerpensionssystemet inte att bli stabilare och tryggare,utan mycket mera instabilt och otryggt. Det blirmycket dyrare om man bejakar bara den ena delenoch inte den andra.Anf. 146 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Svar på frågorna 1992/93:59 och 78 omlegitimation för naprapaterAnf. 147 Statsrådet ():Herr talman! Per Stenmarck och frågat mig om regeringen avser att ta någrainitiativ för att naprapaterna skall kunna erhållalegitimation. Jag besvarar frågorna i ettsammanhang.Jag har tidigare haft anledning att diskutera fråganom en eventuell legitimation av naprapater iriksdagen. Då har jag framfört attalternativmedicinkommittén i sitt betänkande1989:60 diskuterade frågan men ansåg att det intefanns förutsättningar då för legitimation avnaprapater.Det är i första hand som skallbevaka om det kommer fram en sådan vetenskapligdokumentation att det finns anledning att omprövafrågan.Representanter för Svenska Naprapatförbundethar vid besök på i början avåret och i en skrivelse till regeringen hemställt omatt frågan om legitimation skulle diskuteras på nytt.Regeringen uppdrog på mitt förslag år åt att avge utlåtande omhuruvida det föreligger ett dokumenteratvetenskapligt underlag för att tillstyrka legitimationav naprapater.Socialstyrelsen har redovisat sin bedömning avfrågan i en rapport som inkom till regeringen den18 juni . Enligt meningföreligger inte dokumenteratvetenskapligt underlag för att tillstyrka legitimationav naprapater.På senare år har motioner väckts i omlegitimation av naprapater, socionomer, kuratorer,dietister, arbetsterapeuter samt fotterapeuter. Jagkan också tillägga att det i form av uppvaktningartill mig på departementet har framförts sammaönskemål för ytterligare grupper utöver dessa.Enligt min mening finns det skäl att i ett störresammanhang fundera på vilka kriterier som skallgälla för att rättsligt reglera ytterligareyrkesgrupper inom hälso- och sjukvården.En anledning till det är den pågående förändringenav organisationsformerna inom hälso- ochsjukvården som bl.a. kommer att innebära en ökadandel av privat verksamma yrkesutövare.En annan anledning är att den anpassning av densvenska lagstiftningen till EG-rätten som förnärvarande genomförs kan motivera en översyn avvilka förutsättningar som bör gälla för införande avlegitimation för utövning av yrken inom hälso- ochsjukvården.Jag är mot denna bakgrund beredd att ta initativ tillatt en allmän översyn görs av principerna förinförande av föreskrifter om legitimation ellerandra kompetensbevis för yrken inom svenskhälso- och sjukvård.Anf. 148 PER STENMARCK (m):Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Dessvärre tycker jag inte att det för saken framåt.När man diskuterar naprapaternas betydelse förmånga människor -- det rör sig troligen om enmiljon besök för mer än 200 000 patienter --är det viktigt att konstatera att den metod somnaprapaterna använder sig av, nämligen den s.k.manipulationsmetoden, har prövats och visat sigfungera. Detta var en del avalternativmedicinkommitténs arbete. Det här leddefram till att en annan yrkesgrupp inomalternativmedicinen som använder sig av sammametod, nämligen vissa kiropraktorer, ficklegitimation.Det borde därmed, som jag ser det, vara logiskt attockså ge naprapater, som det finns fler av i Sverigeoch som dessutom utbildas i , legitimation.Detta styrks i det utlåtande som Socialstyrelsenavgav . Professorn i allmänmedicinvid , , tillikavetenskapligt råd, skriver: ''Naprapatutbildningen iSverige förefaller vara betydligt kvalitetssäkrare änden utländska kiropraktikerutbildningen och meranpassad till svenska förhållanden. ''Vidare skriver : ''Det förefaller varasvårt att på saklig grund avstå från att genaprapaterna legitimation när nu den betydligtmindre gruppen kiropraktorer ficklegitimation -- -- --. ''Detta bör vara ett tungt vägande skäl isammanhanget. Jag frågar därför statsrådet vilkentidsplan statsrådet ser för legitimation avnaprapater.Anf. 149 ():Herr talman! Även jag vill framföra ett tack tillstatsrådet för svaret på min fråga.Frågan om legitimation av naprapater harbehandlats av vid ett flertal tillfällen. Intebara utan även berörda utskott har utförtett omfattande arbete på detta område. Riksdagenhar uttalat sig för legitimation av naprapater såsnart det föreligger ett tillräckligt underlag för ettställningstagande.Regeringen gav i uppdrag att avgeett utlåtande, precis som statsrådet redovisade i sittsvar. För det ändamålet anlitade treexperter, bl.a. just professor , somredan har nämnts av föregående talare. Densammanfattning som skrev har PerStenmarck redan redovisat, så jag skall inteupprepa den.Jag konstaterar att den allmänna översynen avprinciperna för erhållande av legitimation skallutredas. När skall utredningen sätta i gång sittarbete, och hur räknar statsrådet med attutredningen skall arbeta?Det här svaret är givetvis en besvikelse för mig, ochdet är säkert en stor besvikelse för de naprapatersom är berörda och som har haft storaförväntningar på att en ny regering äntligen skullegöra slag i saken.Anf. 150 Statsrådet ():Herr talman! Det är alldeles korrekt som HugoBergdahl säger att har uttalat att ettbeslut skall fattas när det finns underlag härför. av bakgrunden till att jag föreslogregeringen att ett uppdrag skulle ges tillSocialstyrelsen var att frågan behövde lyftas frameftersom det inte hade hänt så mycket på några år.Det framkommer relativt tydligt i Socialstyrelsenssvar att man avstyrker legitimering. Det kom interiktigt fram i de två frågeställarnas synpunkter. Dettalas mycket klart om att underlaget för bedömningav utbildningen är begränsat, att läkarnaskompetens är heterogen, i många fall låg, etc.Det som förbryllar mig något är att när PerStenmarck citerade den som möjligen kankarakteriseras som mest positiv av de tretillfrågade, valde Per Stenmarck att bryta citatetmitt i en mening. Citatet lyder i sin helhet: ''Detförefaller vara svårt att på saklig grund avstå frånatt ge naprapaterna legitimation när nu denbetydligt mindre gruppen kiropraktorer ficklegitimation -- -- --. ''Där satte Per Stenmarck punkt. Men citatetfortsätter: ''-- -- -- på som det förefaller ganska lösgrund. ''Man kan ha uppfattningen att harfel i sakfrågan. Men det är litet synd om vi skallbehöva tvista om vad egentligen harföreslagit.Svaret på den fråga som ställdes av regeringen är:''Enligt mening föreligger förnärvarande inte dokumenterat vetenskapligtunderlag för att tillstyrka legitimation avnaprapater. ''Min uppfattning är, och som framgår av mitt svar,att vi bör se över hela frågan om legitimation avolika yreksgrupper. Jag är beredd att mycket snartta initiativ till en sådan översyn. Jag tror att dettainnehåller en del komplexa frågor som rör juridikosv., som gör att jag inte vill ge beskedom när utredningen kan bli klar.Anf. 151 PER STENMARCK (m):Herr talman! Den del av citatet som föll bort i mittförra inlägg rörde inte naprapater utankiropraktorer. Det är en fråga som jag inte har tagitupp i detta sammanhang.Det finns många yrkesgrupper som önskarlegitimation. Det är säkert också många som ärberättigade att få det. Problemet är att för mångaav de grupperna har det inte funnits några tidigareutredningar. Men det har funnits för naprapaterna.Under den förra mandatperioden fanns det enborgerlig enighet för legitimation av naprapater. har vi inte längre en borgerlig opposition utanen borgerlig majoritet i kammaren. Då förväntarsig givetvis också borgerliga väljare att vi iregeringsställning skall genomföra det som vi iopposition reserverat oss till förmån för. Det ärdärför som jag framhärdar i min fråga, som inte gårut på om regeringen skall föreslå legitimation fördenna yrkesgrupp utan när. Jag tycker att statsrådetborde kunna precisera sig och inte viljelöst enbarttillsätta ytterligare utredningar.Anf. 152 ():Herr talman! Jag tror att det för många av dem somär intresserade av sjukvårdspersonalens situationoch sjukvårdsfrågor är svårt att förstå skillnadenmellan att kiropraktorer kan få legitimation mennaprapater inte kan få det. Utbildningarna ocharbetsuppgifterna är inte så helt olika. Därförtycker jag att det faktum att det drar ut på tideninnan man kommer till skott är oroväckande.När avser statsrådet att tillsätta utredningen? Hurlång tid kan man räkna med att den skall behövaarbeta för att komma fram till några synpunkter?Anf. 153 Statsrådet ():Herr talman! Per Stenmarck och jag var vid densenaste replikväxlingen överens om hur citatet serut i sin helhet, så vi kan lägga den frågan åt sidan.Per Stenmarck anför nu att de andrayrkesgrupperna inte har utretts. Det är i flertaletfall sant -- möjligen kan det gälla samtliga.Bakgrunden till det här ärendet är att den utredningsom förelåg landade på att inte tillstyrkalegitimation av naprapater. Jag har några årsenare tagit initiativ till att undersöka om det finnsett underlag. har då konstaterat,möjligen till både min och Per Stenmarcksförvåning, att man vill avstyrka en legitimation.Det har jag redovisat här.Varför gjorde man då i den gamla utredningen enskillnad mellan dessa två grupper? Svaret är ganskaenkelt. Det framgår tydligt av utredningen. Manbedömde då -- det här svaret riktar sig också tillHugo -- att det fanns en stor spridninginom gruppen kiropraktorer. Det fanns skäl attgodkänna de som hade den bästa utbildningen.Naprapaterna är en mycket enhetligare grupp. Detfår förstås den konsekvens som , nämligen att det är litet svårt att förståskillnaden.Överläggningen var härmed avslutad.30 § Svar på fråga 1992/93:24 om gatubarn iSverigeAnf. 154 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vadjag tänker göra för att inlemma gatubarn/hemlösabarn i samhället och för att förebygga förekomstenav gatubarn/hemlösa barn.Från olika håll har kommituppgifter om att det vistas hemlösa och övergivnabarn i . Uppgifterna kommer delsfrån ungdomarna själva, dels från organisationeroch myndigheter som har olika typer av verksamheti . Vi har haft många benämningarpå den här gruppen av ungdomar som av olikaanledningar är -- eller känner sig -- övergivna avvuxenvärlden och som samhället inte lyckats ta omhand på ett bra sätt.För att få en mer samlad bild och för att få veta omsamhället brister i sitt ansvar har regeringenuppdragit åt att undersökasituationen för den aktuella gruppen. En rapportkommer att presenteras av inomnågon månad.Socialtjänstlagen ålägger kommunerna ett särskiltansvar för de barn och ungdomar som riskerar attutvecklas ogynnsamt eller på olika sätt fara illa.Inga barn i skall tvingas leva på gatan. Debarn som behöver placeras i ett annat hem än detegna, får komma till ett familjehem eller till ett vård eller boende.Frivilligorganisationernas insatser har också storbetydelse för de utsatta barnen och ungdomarna.Regeringen har gett särskilda medel för att stödjaderas verksamhet och kommer också ifortsättningen att ge hög prioritet åt organisationersom arbetar med utsatta barn och deras familjer.Ungdomsministern och regeringens Barn- ochungdomsdelegation uppmärksammade frågan omhemlösa ungdomar genom att anordna en särskildhearing med frivilligorganisationer och berördamyndigheter . De redovisadeerfarenheterna från hearingen visar att det intebara är brist på resurser som är anledning till att endel ungdomar inte får den hjälp de behöver.Det finns också behov av en ökad samverkanmellan myndigheter, frivilliga organisationer,enskilda vuxna och ungdomar. Det individuella,frivilliga och enskilda engagemanget bör tillvaratasbättre så att man kan bygga stabila nätverk.Ungdomsministern och jag kommer attta initiativ till ett projekt i syfte att bl.a. stimuleratill förbättrade samverkansformer mellanmyndigheter och frivilligorganisationer somarbetar med dessa ungdomar.Det råder inga tvivel om att den ekonomiska kriseninnebär att kommuner och landsting tvingas tillsvåra prioriteringar som kan komma att berörabarn och ungdomar. har fått iuppdrag att redovisa hur de kommunalaförändringarna påverkar barns villkor. Omundersökningen visar att utsatta barn ochungdomar inte får det skydd och stöd de har rätt tillavser jag att återkomma med förslag till åtgärder.Anf. 155 ():Herr talman! Först vill jag tacka socialministern försvaret, som jag tycker är mycket bra, engagerat ochframåtsyftande.I början av oktober kunde vi läsa i tidningarna omhur barnmisshandeln har ökat och kommer att ökaännu mera . Det är oroande. En orsaktror man, som så ofta när det gäller våld motframför allt barn och kvinnor, är en ökadberedvillighet att anmäla våldsbrott, i detta fallmisshandel, mot barn. Det får vara hur det vill meddet antagandet, men verkligheten talar sitt egetspråk. Barnmisshandelsfallen har ökat med 18 %enligt statistikerna.Jag vill då kalla gatubarnen eller de hemlösa barneni för barn som är utsatta för misshandel.Många kan eller vill inte tro att det mitt ibland ossfinns barn som är helt övergivna. En del kallar demför gatubarn. Naturligtvis är problemet medgatubarn mycket större i tredje världens länderbåde när det gäller djup, bredd, spridning ochkanske också orsak.För ungefär fjorton dagar sedan mötte jag en gruppav barn som arbetade på gatan i barn hade fortfarande en viss kontakt medsin familj och med sina hem. De ansågs inte varariktiga gatubarn enligt den definition som gälldedär, utan de var ''nästan gatubarn'' -- gränsen ärhårfin. Att möta dem och höra de frågor som deställde räckte för att förstå deras nöd och deraskamraters utsatta situation.Mot bakgrund av de resurser som vårt land har ochdet välutvecklade sociala och offentliga nätverksom det egentligen saknas motsvarighet till i defattiga länderna kan man ändå kalla en särskildgrupp utsatta barn här i för gatubarn. Dethandlar om barn mellan som inte harnågon kontakt med sin familj eller vårdnadshavare.De deltar bara i undantagsfall eller sällan iundervisningen eller har något arbete. Detillbringar huvuddelen av sin tid på gatan eller påtillfälliga inkvarteringar. Det är dessa barn som vimåste göra någonting åt.Anf. 156 Socialminister ():Herr talman! Låt mig först understryka detMargareta säger, nämligen att dessaproblem naturligtvis är större, liksom nästan allasociala problem, i u-världen och för all del i i-världens storstäder, exempelvis i som jagbesökte . Där finns dessa problem imycket stor skala.Dess värre vet vi inte så mycket om dessa barn. Denundersökning som jag känner till och som är denmest omfattande är gjord avSocialforskningsinstitutet i . Man hardär tittat på en grupp hemlösabarn. Det visar sig att dessa barn uppvisar ungefärsamma sociala bakgrund och samma socialamönster som många andra problembarn. De vararbetslösa, de gick inte i skola eller deltog i någonannan form av utbildning, de saknade bostad och imycket hög grad kom från splittrade familjer, oftamed missbruk och andra sociala problem ibakgrunden. Den stora majoriteten av demförsörjde sig helt eller delvis på kriminalitet.Men när man skall försöka svara på frågan vad viskall göra åt dessa problem, tror jag att svaretegentligen blir detsamma som det som vi allmäntsett måste ge när vi stöter på barn med olika socialaproblem. Det handlar om att bekämpa missbruk ideras familjer, se till att tidigt uppmärksammaderas särskilda behov. Det finns fleraundersökningar, både internationella och svenska,som just visar betydelsen av att barn som har ettdåligt stöd hemifrån får ett stöd i form av andravuxenkontakter, t.ex. i form av barnomsorg påtidigt stadium. Det här är ett av skälen till att jag iolika sammanhang brukar tala varmt om hur viktigtdet är att det finns barnomsorg. Det är naturligtvisalldeles särskilt viktigt för barn med särskildabehov som, om de inte får detta stöd, riskerar atthamna i hemlöshet eller i andra motsvarandesociala situationer.Anf. 157 ():Herr talman! De problem som socialministern tarupp är sådana som har varit aktuella under mångaår och som man egentligen har arbetat med iSverige och gett dessa barn förtursplats inombarnomsorgen. Trots detta har vi problem i Sverige.Kan det inte också handla om att vi har förändratvår syn på människan och människovärdet, att vibehöver få en annan människosyn generellt sett ochbörja uppskatta barnen som de individer som de iverkligheten är? Borde vi inte ge dem deras fullaplats i det samhälle som vi har? Jag tror att detta ären fråga som inte bara handlar om direkta insatser,utan det handlar också om en helt annan syn påbarnen i samhället.Anf. 158 Socialminister ():Herr talman! skrev denkände doktorn i Skå sin avhandlingsom kallades Det sociala arvet. Han hade följt ettantal ungdomar som passerat genom Skå ochstuderat deras sociala bakgrund. Hans misstankevar att det just var fråga om ett negativt socialt arv,dvs. att de som växer upp i dåliga sociala miljöerriskerar att få sociala problem. Den undersökningsom han utförde bekräftade att det förhöll sig pådet sättet. Det har sedan bekräftats i många senarestudier i och utlandet.Man kan naturligtvis känna en viss hopplöshet överatt den välfärdsstat, som byggts ut mycket kraftigtsedan det här primärmaterialet fanns på 50-taletoch som i Skå analyserade, inte harlyckats avskaffa detta sociala arv. Men faktum är attvi nu vet mycket mer, och dess bättre vet vi en heldel om vad som kan få positiva effekter, vet vadorsaken är till att en hel del av dem som kommerfrån dåliga sociala miljöer faktiskt lyckas i livet, s.k.maskrosbarn. Där har t.ex. tidigt insatta åtgärderav typen barnomsorg i tidig ålder en mycket positiveffekt.Anf. 159 ():Herr talman! Jag håller med om det socialministernsäger, men jag vill också poängtera att det ocksåhandlar om, som jag upplever det, vårt sätt att sepå människan över huvud taget och på barnet.Sedan tror jag att vårt samhälle mera måste lyftafram pappans roll. Det visar sig t.ex. inomkriminalvården att väldigt många av de pojkar somhamnar där inte har haft någon pappa eller någonsom de har kunnat identifiera sig med. Jag troralltså att vi måste lyfta fram pappans roll. Det är välvad de s.k. farsorna på stan försöker göra. Jagupplever att det finns väldigt mycket att göra på detär området och att vi bara är i början.Anf. 160 Socialminister ():Herr talman! Jag vill bara understryka detMargareta säger. Jag delar helt hennesuppfattning. Men vi kan naturligtvis inte lösa allasociala problem. Vi kan inte ge alla familjer detstöd som de behöver, men vi kan skapa godaförutsättningar. Dit hör en väl utbyggdbarnomsorg, en väl fungerande föräldraförsäkringsom också ger pappor möjlighet att tidigt få kontaktmed barnet. Jag tror att en bra kontakt när barnetär litet innebär en bra kontakt även senare i livet.Självklart löser ingen av dessa eller andra åtgärderalla sociala problem. Men det råder inget tvivel omatt de utgör ett positivt bidrag. Det hoppas jag attvi tillsammans kan arbeta för.Anf. 161 ():Herr talmann! Jag håller med socialministern omdet, men som jag sade tidigare måste pappans rolllyftas fram. anser jag att familjen måstefå ett större utrymme i samhället. Man måste merase på familjen i dess helhet, se på dess storabetydelse och funktion. Familjen måstesanktioneras och få stöd i samhället.Anf. 162 Socialminister ():Herr talman! Jag delar den uppfattningen, menproblemet är inte de barn som växer upp ifungerande familjer. Där går det i regel ganska väl.Självklart finns det ett och annat problem även där.Problemet med gatubarnen i är -- jagtror att mönstret är precis detsamma i --att det är barn som inte växer upp i hela familjer. Vikommer aldrig att kunna skapa ett samhälle där allafamiljer är hela, där alla föräldrar fungerar väl.Kom ihåg att gjorde sina studier omungdomar som växte upp , dvs. ien helt annan värld med en helt annan socialstruktur, då familjer höll samman, om inte annat såav ekonomiska skäl, då mammorna praktiskt tagetalltid var hemma. Det var en helt annan socialsituation, men ändå fanns det barn som måstekomma till Skå.Det är därför viktigt att se med vilka metoder viskall hjälpa de barn som inte har lyckan, som jagoch många andra, att få växa upp i en hel, bra ochväl fungerande familj.Anf. 163 ():Herr talman! Jag håller helt med om det, men jagtror att många olika krafter och alla de olikaåtgärder som socialministern här fört fram måstesamverka. Kanske behövs det också, som jagnämnde tidigare, en annan syn på människan.Familjen måste få en annan roll. Familjen måste fådet stöd den behöver för att ta hand om sina barnpå rätt sätt.Överläggningen var härmed avslutad.31 § Svar på fråga 1992/93:35 till statsministernom reformer på handikappområdetAnf. 164 Socialminister ():Herr talman! har frågatstatsministern om regeringen kommer attgenomföra förslag omreformer på handikappområdet under dennavalperiod. Frågan har överlämnats till mig.Regeringen har överlämnat en remiss tilllagrådet som i huvudsak är grundad på förslagen iHandikapputredningens huvudbetänkande. Ilagrådsremissen föreslås bl.a. att en ny rättighetslagskall införas för personer med svårafunktionshinder, att vissa förbättringar skall görasinom habiliteringen, rehabiliteringen ochhjälpmedelsområdet, att vissa förändringar skallgöras inom föräldraförsäkringen och atttolktjänsten för döva, dövblinda och hörselskadadeskall förbättras.Det är regeringens avsikt att de reformer somföreslås i lagrådsremissen skall genomföras den 1januari 1994.Anf.165 ():Herr talman! Jag vill tacka socialministern försvaret, men jag måste uttrycka min besvikelse överatt inte statsministern besvarade frågan.