prot · GG096 · 1992-10-14 00:00:00 — I varje fall har jaginte upptäckt särskilt mycket nytt i den. Det skalldå möjligen vara ungdomspraktikplatserna, somjag tycker är bra. Jag fick en siffra så sent som i gårsom säger att det nu har skapats 45 700 sådanaplatser. Det vill jag gratulera till.Men hur går det med de övriga, de som inte ärungdomar och inte kvalificerade förpraktikplatserna? Vi har ju en ny kategori avarbetssökande , i förhållande till vad vi har haftförut, människor som varitarbetslösa och som aldrig trott att de skulle bli detheller. Men finns de där, och det problemetmåste vi försöka lösa på något sätt. I en extremsituation måste det tillgripas annorlunda åtgärder.Vi har motionerat om hur man skulle kunna ta ettannorlunda grepp och faktiskt också fått visstmedhåll.Vi föreslog att man skall ge företagen dispens frånlagen om anställningsskydd, när de anställer enarbetslös. Den som anställs skall fortfarande få sinarbetslöshetsersättning, och företagetkompletterar upp till avtalsenlig ellermarknadsmässig lön. Man skulle mycket snabbtkunna få en effekt i form av arbete för mångamånga människor, om man lät arbetslösa aktivamänniskor knacka dörr hos företagen och erbjudasina tjänster. Om företagen hade möjlighet atttemporärt göra avstånd från lagen, är jag övertygadom att de skulle suga upp tusentals människor in iett meningsfullt arbete,Det största hindret i det sammanhanget är LAS,lagen om anställningsskydd. Men jag tycker attfackföreningarna, som naturligtvis kommer attprotestera mot förslaget, skall tänka på att även dearbetslösa är fackföreningsmedlemmar och kanskede medlemmar som behöver mest stöd.Ett steg i den här riktningen är den proposition somhar annonserats från arbetsmarknadsministern omatt tillåta de arbetslösa att behålla sinarbetslöshetsersättning som de går påutbildning. Så man är uppenbarligen intefrämmande för tankarna i vår motion. Jag hartidigare haft en debatt om detta medarbetsmarknadsministern, och jag hoppas att viskall kunna komma ytterligare ett steg närmarevarandra. Faktum är att den motion som jag nyssnämnde har fått effekt i två steg tidigare. Så detfinns förhoppningar även för motioner i riksdagen.Ärade radiolyssnare! Jag tycker att ni skall göra erstämma hörd. Den betyder mer än vad ni någonsintror. Tycker ni att det ligger något i det ni hört,så hör av er till era politiker! Det är ni som är våraarbetsgivare. Det är trycket utifrån som kanpåverka politikers arbete och inställning till hurman skall lösa problemen. Kom med era förslag ochgör er delaktiga i debatten! Det har ni gott om tidtill , och så blir det åtminstone någotmeningsfullt med att vara ledig.Jag tror att det är väldigt viktigt att ställa upp någonform av garantimöjligheter, och det kan göras inomramen för riskkapitalförsörjningen, för att så attsäga se till att inte företag onödigtvis råkar illa ut.Alla som har sysslat med nyföretagande vet att detkostar väldigt mycket pengar att skapa nyaarbetstillfällen. De första arbetstillfällena ärmycket mycket dyra och tar mycket mycket lång tidatt åstadkomma. Därför måste det vara förnuftigtatt lägga en bråkdel av pengarna -- det kanske inteens behövs pengar, utan det kan t.o.m. räcka medgarantier -- på att rädda det som redan finns, detsom är i gång.Jag vet inte hur många samtal som jag har haft medförtvivlade företagare, personer som har en rörelsei gång som har fungerat . De har haftsamma bankkontakt , och de har enpositiv balansräkning. Lika fullt får de helt plötsligtbrev om att de skall lösa sin kredit inom tre dagareller att de får den kraftigt nedskuren.Många företag har intresse av att satsa, och demskall man naturligtvis se till att hjälpa. Det finnsockså branscher som är illa utsatta. Vi kan ju ta densvenska varvsnäringen, som har varit en av vårastoltheter . Av den finns bara en litenskärva kvar , men den sysselsätter ändå 2 000anställda.Man har tidigare beslutat att dra in den enda lillastödform som finns för svensk varvsnäring,nämligen kontantstödet. Det är i och för sigbeslutat, men jag vill här och signalera för i den krissituation vi har ändå förlängerstödet.Vi talar och i varje debatt om att föra inolika element för att anpassa oss till EG. Då är detväl ganska naturligt och mycket vettigare att vi förvarvsnäringens del anpassar oss till . Dem måste vi ju ändå följa när vi kommer ini EG. Jag anser och tror att frågan kan lösas mycketsnabbt och hoppas att regeringen lägger fram enproposition med förslag i den riktningen.Vi har också stora möjligheter att få hit utländskaföretag. Vi har goda förutsättningar, men vi måstetydliggöra för de utländska investerarna vilket fintklimat vi har här i landet och vilka resurser somfinns. Det kan man inte göra genom att tala om dethär hemma i . Vi måste lägga litet pengar påatt skicka kvalificerat folk ut i världen för attbeskriva situationen. Det finns väldigt mångaarbetslösa, duktiga, högutbildade människor somskulle kunna åta sig den uppgiften i stället för attsitta hemma med någon meningslös sysselsättning.Så någonting annat som är viktigt. Vi har oftaTyskland som föregångsland. Där har man kvarlärlingssystemet som vi hade ochsom fungerade väldigt väl. Det finns all anledningför arbetsmarknadsministern att titta ytterligare engång på det. Vi är väl ungefär jämngamla och vethur det fungerade det tillämpades här,så jag tror att det går att finna de rätta formerna.Sedan till en kanske litet kontroversiell fråga. Jagtror inte att det viktigaste just nu är att spara. Sparaskall man alltid göra. Rent principiellt håller jaggivetvis med om det. Men de människor som trotsallt har en sund ekonomi och som hade tänkt attköpa en ny bil skall faktiskt göra det . För detförsta är det köpvärt. För det andra hjälper det tillatt sätta litet fart på hjulen. Vi bromsar oss snarttill döds. Vi måste få fart på hjulen även internt iSverige.Herr talman! Jag vill slutligen ställa ett par frågortill arbetsmarknadsministern. Är ni beredda attpröva förslaget om en tillfällig dispens från LAS?Är ni beredda att utveckla en konjunkturanpassadarbetstid? Min taletid är nu ute. Jag kan därför inteutveckla frågan, men jag gör det gärna vid senaretillfälle tillsammans med arbetsmarknadsministern.Anf. 73 HANS ():Herr talman! Eftersom detta är mitt förstaanförande i denna kammare är jag glad över att fåtala om väsentligheter -- om arbete ochsysselsättning. Jag är glad över att som folkvaldöver huvud taget få blanda mig i den politiskadiskussionen. Annars tycks det ju främst varamarknadsaktörer och det politiska elitskiktetsnattmanglare som gäller. Men jag känner ocksåsorg och vrede över verkligheten bakom dagensegentliga debattämne -- arbetslösheten.Arbetslösheten kan presenteras som statistik ochsiffermaterial, och visst är det viktigt ochnödvändigt att ha ett bra underlag. Problemet ärbara att man så lätt vänjer sig vid nya siffror. InomEG finner vi mer än 14 miljoner registreradearbetslösa -- procentsiffran är 9,5 -- och de svenskaprognoserna pekar nu åt samma håll för år 1993.Vi får aldrig acceptera denna utveckling.Arbetslösheten är samhällets gissel nummer ett.Människor förvägras att göra rätt för sig. I ställetför att skapa något nyttigt förvisas man till enkostnadspost, och socialt hamnar man utanförgemenskapen. Sjukdomar och socialamissförhållanden sprider sig som en samhällscanceri arbetslöshetens spår.Det finns människor av kött och blod bakomsifferuppgifterna. Ungdomar ställs utanför detordinarie livet och den ordinarie arbetsmarknadenoch tappar lätt tron på sin framtid och på samhället.Kvinnor motas successivt bort från yrkeslivet -- denobetalda väntar.När borgerlighetens ideologiska yxa hugger i dengemensamma sektorn drabbas välfärden förbarnen, för våra gamla och för de sjuka. Men ocksåsjälva förutsättningen för kvinnors yrkesarbete gårförlorad. Det är framför allt kvinnor som får lämnabåten, och det är framför allt kvinnor som ärberoende av samhällsservicen.Det är inte konstigt att människor söker sig nyavägar när anonyma marknadskrafter och politiskaeliter drar åt samma håll: bort från jämlikheten ochvälfärden. I motstånd mot vad som sker tarBarnlobbyn och kvinnliga nätverk överpartigränserna på ett nytt sätt upp rättvise- ochtrygghetsfrågorna. Det är bra och nödvändigt.Vänsterpartiet betraktar rätten till arbete som engrundläggande mänsklig rättighet. Vi vill attmedborgarna skall kunna välja inom ett brett utbudarbetstillfällen, allt efter intresse och utbildning. meningen är vi för en fri arbetsmarknad. Mennär marknaden inte klarar sin uppgift är detsamhällets främsta skyldighet att träda in.En marknadslösning som innebär att människorblir över eller blir rättslösa offer förkapitalintressen kommer vi aldrig att acceptera.Lika litet accepterar vi att marknadensprismekanism skall ge problemet en skenbarlösning, vilket SAF och vissa borgerliga ekonomersträvar efter. Det är inte med lönerealisation, socialdumping och ökade klyftor som vi kommer till rättamed stagnation och arbetslöshet. Därför kommervi att försvara de arbetsrättsliga lagar som nuattackeras. Därför stödjer vi de fackligaorganisationernas kamp mot arbetslösheten.Herr talman! I stora delar av tycks man hagivit upp för länge sedan. Inom EG liggerarbetslösheten permanent på hög nivå.Tvåtredjedelssamhällena breder ut sig medojämlikhet och ofärd för stora grupper som följd.Sveriges pågående EG-anpassning när det gällerden ekonomiska politiken är isysselsättningsavseende mardrömslik. Över helalandet ser man samma bild: Varsel ochnedläggningar, industridöd och nedskärningarinom den offentliga sektorn. Arbetslösheten ökar,liksom beroendet av socialbidrag.Det är inte konstigt att ipartiledardebatten efterlyste en ny ekonomisk-politisk modell för att få bukt med stagnation ocharbetslöshet. Det är bra. Men den modellenkommer nog att visa sig vara nygammal. Vi inomVänsterpartiet har ingen teoretisk kristallkula, viäger inte den vises sten. Men så mycket är dockklart att det aldrig kan komma att bli fråga om attlägga sig platt inför marknadens spekulativaagerande. Det är inte heller fråga om att genomskattesänkningar öka klyftorna i samhället, ochinte att i en djup konjunkturnedgång rikta alluppmärksamhet på budgetunderskott ochinflation. Det är inte fråga om att stryka bortsolidariteten med världens fattiga, och inte attangripa de välfärdsreformer som arbetarrörelsentillkämpat sig: pensioner, sjukförsäkring ochsemesterrättigheter.Det gäller tvärtom att föra en konjunkturpolitiksom kan överbrygga den kraftiga svacka som vilever i. Det gäller att skapa en finansieringspolitiksom kan aktivera sunda investeringsprojekt ochgöra det . Det gäller att stärka svenskkonkurrenskraft genom en aktiv industripolitik.Det gäller att i detta läge förnya och effektiviseraden offentliga sektorn, men inte beröva denfinansiering. ''Stölden'' av frånkommunsektorn är orimlig. Stoppas intenedskärningsbesluten kommer över 100 000offentliganställda kvinnor att stå utan jobb !Är det den Starta-eget-armé somregeringsförklaringen så cyniskt talar om? I sinomtid kommer politiskt ansvar att utkrävas, och dåkommer ingen att kunna använda tricket att pekaåt annat håll, mot marknaden, och ropa : Ta fasttjuven!Herr talman! En krispolitik måste stimuleraekonomisk aktivitet och inte frysa ned den.Krispaketens åtstramningseffekt hotar tillsammansmed indragningarna från den kommunalaekonomin att dra ned i en djup depression.Då räcker inte alls de i och för sig utmärktamiljarderna till AMS.Perspektivet är attarbetslöshetsbomben briserar: En halv miljonöppet arbetslösa. Den enda vägen blev inte stortbättre av att den blev Den gemensamma vägen närCarlsson och Bildt slog följe med vid fötterna. Som enda kvarvarandeegentliga oppositionsparti vill vi förespråka Denrätta vägen: Röd-grön, rättvis och rejältarbetsskapande!Sverige måste få en bredare produktiv bas --industridöden måste stoppas.Tillverkningsindustrin kommer att ha minskat med220 000 arbetstillfällen enligt prognosen förnästa år.Sunda industriella investeringar skall inte falla bortpå grund av rena ockerräntor.Riskkapitalförsörjning måste åter komma till ståndtrots att banksystemet inte tycks vara kompetent attägna sig åt sund kreditgivning. Stimulanser och stödför teknikspridning, kompetensutveckling ochåtgärder för att förnya underleverantörsstrukturenmåste till. Både stora och små företag måste dras ini förnyelsearbetet. Samarbete med de fackligaorganisationerna är en förutsättning för framgång.Vi måste skapa jobb inom vår befintligaproduktionsapparat och inte endast kompenserabortfall med AMS-sysselsättning. Sverigesinfrastruktur är i många fall för litet utbyggd,omodern och dåligt underhållen. Det inverkardirekt på vår konkurrenskraft. Det handlar omsystem för transporter, energi, tele- och datanätsamt miljöskydd. Det handlar om byggnader, menockså om utbildning.Tag som exempel järnvägarna. Det finns konkretaoch välmotiverade planer på till- och ombyggnaderför många bansträckor. Jag har läst långa listor imaterial från och , och också iTCO:s och LO:s rapporter. Det är bra, men må detockså förverkligas! Jag tycker mig ha sett mycket avdetta i repris, i många paket, från flera regeringar.Det gäller att få i gång projekten också.Men om banorna förbättras skall vi väl också fåeffektivare transporter. SJ måste upphandlamoderna tåg. SJ har dock inte utnyttjat optionen påX 2000. Ingen tågförbättring, ingenindustrisysselsättning, innebär att vi snart inte harnågon produktionskapacitet kvar i påområdet. Varför kan inte regeringen snabbt ordnafinansieringen? SJ lär väl inte kunna betala tilldagens räntenivåer om man skall uppfyllaavkastningskraven. Tidigarelägg investeringar --det lönar sig!Ett annat sätt att generera sysselsättning i denordinarie produktionsapparaten är att finansieraåtgärder som förbättrar infrastruktur,energihushållning och miljöskydd i den östraÖstersjöregionen. Genom detta bidrar vi tillekonomisk utveckling där. Det förbättrar även vårmiljö och räddar viktiga delar av svenskindustrisysselsättning.När borgerligheten och socialdemokratin kastar sigöver arbetstidsfrågan hamnar man upp och ner. Dehöjer pensionsåldern som det tog decennier förfackföreningsrörelsen att sänka. Med ett penndragplockar man bort för justarbetarklassen. Det är orättvist och dumt. På dethär sättet blir det ju färre som jobbar mer. Vi menaratt reformerna på detta område skall inledas åtandra hållet -- arbetstidsförkortning är den rättavägen.ROT-program för offentliga byggnader ochbostadsbeståndet inom det s.k. miljonprogrammetkunde ge arbete åt byggnadsarbetare somdet ger beställningar till byggmaterialindustrin. Det blir bara dyrare att vänta.Det finns siffror från AMS som handlar omkostnader på 45 miljarder bara för atthantera den öppna arbetslösheten. Till dettakommer sedan kommunernas utgifter.Arbetslinjen är alltid lönsam. Kanske blirnettokostnaden i sämsta fall 10--av anslagetbelopp om vi tar hänsyn till A-kassa, socialbidrag,skatteintäkter m.m. I många fall blir det rejälavinster när vi ser till vad som produceras ochinvesteringarnas dynamiska effekter. Samma sakgäller på utbildningsområdet. Höjd kompetens ären investering i framtiden.Hur kan det då komma sig att beskeden från olikahåll av landet är att AMU stoppar redanplanerade utbildningsinsatser på grund avpengabrist? Beror det på budgetmässiginkompetens hos myndigheterna eller oansvarighetpå arbetsdepartementet? Drabbade människorundrar, , och jag med.Herr talman! Varför har då så litet gjorts? Varförär regeringen så sent ute? Svaret är att regeringendriver fel politik. De ideologiska skygglapparna harskymt sikten. Privatiseringar är inte rätt medicinoch inte heller nedrustningar inom kommunerna,slöseri med löntagarfondspengarna eller angrepppå de fackliga organisationerna.Krispaketen sänker omvandlingstrycket inäringslivet och stryper hemmamarknadenytterligare. Regeringen ser fel. Krispaketen låterfolkmajoriteten orättfärdigt betala förinkompetens och spekulation hos finanschefer ochindustriledare.Varför kastar sig Socialdemokraterna i dettafamntag? ''Jag sover väldigt gott ocksåfortsättningsvis efter krisen'', sade partiledardebatten. '' -- -- -- sover gott ocksåefter -- -- --'' Ja, jag tänkte väl det. Kanske sovIngela också den natten. Men så vak upp ochöppnen edra ögon och ni skall skåda oss iVänsterpartiet fullt beredda att hjälpa er in på denrätta vägen för arbete och rättvisa!Låt oss arbeta tillsammans i idemokratisk ordning för att skapa arbete i ,för att sätta i gång och för att inte gå denorättvisa vägen.Herr talman! Jag visar åtminstone god disciplin ochhåller mig till min utmätta tid.Anf. 74 BO G. JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Först vill jag hälsa Hans Anderssonvälkommen till kammaren.Sedan skulle jag vilja ställa några konkreta frågor.Vill hjälpa till att föra en aggressivarbetsmarknadspolitik? Vill han ta en fight medfackföreningarna för att kunna göra ett kortareavsteg från LAS för de arbetslösa? Vill HansAndersson vara med och diskutera enkonjunkturanpassad arbetstid?Anf. 75 HANS () replik:Herr talman! Jag vet inte om detta var definitionenpå en aggressiv arbetsmarknadspolitik. Jag villdriva en aktiv arbetsmarknadspolitik som syftar tillatt få i gång och att skapa riktiga jobb inomramen för vår normala produktionskapacitet. Jagvill skapa utbildningsinsatser, tidigareläggainvesteringar i infrastruktur och skapa mycketutbildning för att höja kompetensen. Det vill jaggöra tillsammans med de organisationer somföreträder de anställda och som vi kallar förfackföreningar och förhoppningsvis ocksåtillsammans med företag. Jag har lång erfarenhetfrån svensk industri, och det brukar gå bra attkomma överens i konstruktiva sammanhang.Men att angripa trygghetslagstiftning, fackligarättigheter och ytterligare försämra enskildamänniskors skydd genom att ta bort den lagstiftningsom är en garanti för deras trygghet, kommer jagaldrig att gå med på.Anf. 76 BO G. JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Det låter ungefär som det brukar låta.Inte ens de nya tycks vara medvetna om att vi haren annorlunda situation . Saker och ting skallgivetvis ske i diskussion, men det är inte frågan omatt ta bort en lag. Jag har föreslagit att man skullege en dispens enbart för dem som ärarbetslösa. Jag kommer också från företagsvärldendär jag har varit aktiv i hela mitt liv. Jag vet att detfinns massor av företag som kan korttidsanställamänniskor för att utföra arbetsuppgifter som finns.Det kan leda till tusentals nya jobb. Jag tycker inteatt vi har anledning att bortse från någon möjlighetatt få ut de arbetslösa i arbetslivet.Anf. 77 HANS () replik:Herr talman! Anslaget var litet egendomligt när Nydemokrati frågar mig om jag vill driva en aggressivarbetsmarknadspolitik som skulle innebära att jagraserar trygghet och regler. Men däremot tror jagatt särskilt många små företag -- det är minerfarenhet -- i brist på kunskap om befintligtregelverk på arbetsmarknaden, kanske tror att detär farligt att anställa människor. Vi får väl träffasoch diskutera detta i arbetsmarknadsutskottet ellerpå andra håll. Då får vi se vad ni har att kommamed. Men det jag har sett har bara varitaggression mot fackföreningsrörelsen, och denbetackar jag mig för. Det är bra om ni harkonstruktiva förslag.Talmannen anmälde att Bo G. Jenevall anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 78 () replik:Herr talman! Det var en drapa, Hans Andersson.Mycket av det som sade skulle jagkunna skriva under direkt. Jag har bara en stillsamundran. är vi här, kommer snart.Hans Andersson redovisade stora frågor och storaord. Vi har bekymmer med att vi måste tränga ossigenom nålsögat av ovilja på marknaden,räntefällor och budgetunderskott. Det är enrealitet. Det handlar inte i första hand om attminska det. Det handlar om att stoppa dessskenande ökning. Den medför i förlängningenstörre påfrestningar för dem som jag tror att vigemensamt vill försöka hålla undan, nämligen dearbetslösa och de som riskerar att bli arbetslösa.Hans Andersson har glömt att läsa densocialdemokratiska motionen. Jag rekommenderarden.Den här överenskommelsen innehöll inte baraillavarslande saker, åtminstone inte sett ur vårtgemensamma perspektiv. Det gäller delpensionensom är kvar, löntagarfondsfrågan,arbetslöshetsförsäkringen, kapital- ochförmögenhetsbeskattningen, att inte sälja utstatliga företag osv. Det finns en socialdemokratiskanledning till varför vi har deltagit iöverenskommelsen.Anf. 79 HANS () replik:Herr talman! Jag var inte med och vet inte hurturerna gick, men jag är ganska övertygad om vilkaförslag ni möttes av. Sedan är det enavvägningsfråga om man går in i enöverenskommelse eller inte.Jag har läst er motion. Jag vet att det finns en serieambitiösa förslag om tidigareläggningar avinvesteringar och om beredskapsarbeten. I dettainlägg -- som måhända var fullt av stora ord, menockså starka känslor och som lästes snabbt --försökte jag ta fram några förslag som inte baraskulle kompensera bortfall av sysselsättning. Detskulle vara positiva förslag för att stimulera denindustrikapacitet som vi har och inom vilkenmänniskor arbetar, eller faktiskt ofta ärövertaliga. Jag är rädd för att vi håller på att slåsönder vår industriella kapacitet i . Jag ärrädd för att besparingsivern inom den offentligasektorn håller på att slå sönder vår välfärd ochgrunden för inte minst kvinnornas sysselsättning.Därför betonade jag de aspekterna så starkt.Anf. 80 () replik:Herr talman! Man kan alltid göra olikabedömningar. Jag är inte helt övertygad om attHans Andersson och vänstern i övrigt om man hadesuttit inför möjligheten -- nu fanns den inte -- attträffa en överenskommelse och om man verkligenhade tänkt efter, skulle ha avstått från en sådan. Jagsäger detta med hänsyn till de risker som hadeuppkommit om en överenskommelse inte hadekommit till stånd.Vi socialdemokrater har , under sommarenoch sagt att vi är beredda att bära detansvar som krävs, också för de svåra frågorna ocheftergifterna. Politik skall inte vara lätt, i varje fallinte för dem som skall bära ansvaret för politiken.Politik är svårt, och den innebär också att delabördan av det besvärliga.Jag instämmer i uppfattning attbesparingsivern här och var, inte minst ute ikommuner med borgerliga ledningar, kommer attfå oerhört katastrofala följder. Vi får välåterkomma i en senare debatt om just detta, menjag hävdar mycket bestämt att bedömningen närdet gällde att träffa överenskommelsen handladeom att vi var beredda att ta ansvar. Jag tycker attden bedömning som då gjordes var god.Jag sover vidare visserligen hyggligt om nätterna,om också kanske inte så gott, men under deaktuella nätterna sov jag över huvud taget inte. Detär inte heller alldeles säkert att det var så bra.Anf. 81 HANS ():Herr talman! Den uppgiften skärper minbedömning. Jag försökte gripa efter halmstrået attdet kanske var sömnen som hade gett detta resultat.Det gäller här inte bara min uppfattning utan enuppfattning som är djupt förankrad iarbetarrörelsens led, inte minst ifackföreningsrörelsen. Jag tycker att det är korrektatt säga att vissa inslag i uppgörelsen har karaktärenav ren klasslagstiftning. Jag säger det likaväl somStig Malm.Jag tycker att det finns inslag i uppgörelsen som ärdirekt orättvisa. Det finns inslag som inte gersärskilt mycket men som det är mycket vågat attinföra över , som att initiera en ny form avsocialförsäkringssystem att förhandlas fram avparterna. Det fanns ingen anledning att göra detöver natten. Det är dålig konjunkturpolitik, och jagsaknar ett stimulanspaket för industrin.Jag måste fortfarande säga att det åtminstone intefinns något inslag, även om ni skulle ha denuppfattningen, i detta som innebär att ni lyckatstvinga den borgerliga regeringen till en kompromissnär det gäller indragning av pengar från denkommunala sektorn. Jag hoppas att vi ifortsättningen skall kunna diskutera konkretakonstruktiva alternativ utan denna typ avorättvisor.