prot · GF09124 · 1992-06-02 00:00:00 — Jag kommer att blibetydligt mera kortfattad än vad som framgår avtalarlistan.Detta ärende är delvis redan debatterat en gång.Det är en liten men viktig detalj från ett tidigarebetänkande som skall avgöras . Jag villdeklarera att står fast vid 1990 årslivsmedelspolitiska beslut. Det var en kompromiss,en uppgörelse som kom till stånd efter ingåendediskussioner mellan samtliga partier utommiljöpartiet i den dåvarande riksdagen.Grundtanken är att det svenska jordbruket skallfungera på litet sikt på samma sätt som vilkenannan näringsgren som helst. Detta skall resulterai ett mera konkurrenskraftigt jordbruk och i lägrepriser för konsumenterna med bibehållen godkvalitet och med hänsynstagande tilllandskapsvärden.Inriktningen utgör en successiv avveckling av olikatyper av stöd till jordbruket. Jag vill betona att detvar detta som samtliga partier utom varöverens om och som jag hoppas att samtliga partieri dag också är överens om, dvs. dels att de skallgenomföras, dels att detta är rätt väg att ställa omdet svenska jordbruket för att göra det merkonkurrenskraftigt i den förändrademarknadssituation som kommer att uppstå med ettsvenskt medlemskap i och med betydligt störreoch fria marknader med mer konkurrens.Förutsättningarna har förändrats, kanske inte tilldet bättre, för genomförande av beslutet. Närbeslutet fattades räknade man inte medstilleståndet i GATT-förhandlingarna, då orsakatfrämst av motsättningen mellan och omlivsmedels- och jordbrukspolitiken. Det var inteheller väntat eller förutsatt att skulleansöka om medlemskap i eller den europeiskaunionen. Trots detta är det enligt vår uppfattninginte motiverat att vänder helt om påklacken och uppger den inställning som är självaprincipen för det livsmedelspolitiska beslutet,nämligen att framför allt exportstödet skallavvecklas. återkommer utskottsmajoritetenmed ett förslag som intill förväxling liknar det somtogs upp för sedan.Vänsterpartiet anser att det vore en bra och klokmarkering från utskottsmajoritetens sida att avståhelt och hållet från ett tillkännagivande och nöja sigmed de åtgärder som redan är vidtagna för att följautvecklingen och anpassningen av den svenskajordbrukspolitiken gentemot EG, dvs. att som är tillsatt får göra sittarbete och de bedömningar av åtgärder som den ärtillsatt att göra.Fru talman! Med detta inlägg vill jag yrka avslag påutskottets hemställan och bifall tillmeningsyttringen av , somsamtidigt är ett bifallsyrkande till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 140 ():Fru talman! När jag medverkade vidett lantbrukarmöte i i fickjag ett fotografi från en deltagare. Det var taget viden utfrågning om partiernas jordbrukspolitik våren1990 och föreställde en panel bestående av SvenEric Lorentzon, , och av mig, , somföreträdare för Folkpartiet.Fotografiet väckte varma känslor hos mig. Det vardenna kvintett politiker som under några intensivavårmånader klarade av att förhandla partiernasamman i en ny livsmedelspolitik.Som första land i beslutade attföreta en inhemsk avreglering ochmarknadsanpassning. Att detta lyckades i ett landmed stor partisplittring berodde bl.a. på att fråganpå grund av olika omständigheter var mogen.Folkpartiet hade alltsedan det urvattnadelivsmedelspolitiska beslutet fattades ipartimotioner krävt att en ny utredning skulletillsättas med uppgift att lägga fram förslag omavreglering och marknadsanpassning avjordbruket.Socialdemokraterna yrkade avslag. Menefter valet tänkte partiet om. Då hade denegativa effekterna av industriländernasjordbrukspolitik uppmärksammats såväl inomFAO som inom och . tillsattesden livsmedelspolitiska arbetsgruppen, sombanade väg för den nya politiken. Det bör ocksåpåpekas att en förändring skedde inom LRF närBO blev ordförande, som underlättadedet hela. hade LRF -- för att uttrycka detlitet tillspetsat -- hävdat att konsumenterna var tillför bönderna.Bönderna skulle vara obetagna att producera tillstatligt fastlagda priser, och det somkonsumenterna inte förmådde konsumera skulle dei egenskap av skattebetalare ta avsättningsansvarför på världsmarknaden. I det livsmedelspolitiskabeslutet slogs det fast att det är endast det somkonsumenterna efterfrågar som bönderna skall fåbetalt för. Bönderna är alltså till för konsumenternaoch inte tvärt om. Detta har en konstruktivbondeledare, med hjälp av det s.k. spårbytet, fåttLRF att acceptera. Av avgörande betydelse för1990 års beslut var dock att nämndapartiföreträdare hade respekt och förtroende förvarandra och en vilja att komma överens.Dessa inledande har i stort förflutit väl. Mennya partier och nya politiker skapar nu med hjälpav massmedia stor uppståndelse kring småuppföljningsfrågor.I har massmedia ägnat sig åt ettproblem vi inte kunde lösa 1990. Svenska bönderhar fått ett beting att uppfylla att med oförändradimport skapa balans mellan produktion ochkonsumtion i landet . För att snabbteliminera överskotten avvecklades omgåendeallmänna exportsubventioner. Kvar blev vissaövergångssystem under avtrappning.Det är dock inte alldeles enkelt att skapa balans pålivsmedelsmarknaden. Utöver att efterfrågan frånkonsumenterna inte är känd harvår Herre genom väderlek, djurhälsa m.m. stortinflytande på produktionsresultatet. Därföruppstår underskott och år ochöverskott vid andra. Under en tidsrymd av några årjämnar dessa ut varandra. Underskotten täcks avökad import. Men vi kunde 1990 inte konstrueranågot system där just dessa importavgifter kundereserveras och användas för att lyfta utmotsvarande överskott på världsmarknaden. Detberodde på att konkurrensutredningen då arbetademed förslag till en ny konkurrenslagstiftning.Det olösta problemet har bl.a. lett till att vi nuimporterar av vårt nötkött, vilket i sin turleder till färre arbetstillfällen och mindre behov avåker- och betesmark för foderproduktion. Vårjordbruksmark, som uppgår till av landets yta,håller på att förbuskas i större omfattning ännödvändigt. Som jämförelse kan nämnas attjordbruksmarken inom EG genomsnittligt uppgårtill av ländernas ytor.Den nya konkurrenslagstiftningen ger inte denmöjlighet vi skisserade 1990 att klara behovet medhjälp av branschvisa säljbolag. I samband medförhandlingar med Ny demokrati om den senastejordbrukspropositionen ställdes krav om två s.k.tillkännagivanden till regeringen. Ett gällde skärptlagstiftning för att öka konkurrensen mellanlivsmedelsföretag. Ett gällde att regeringen snarasttill bör återkomma med förslag till enlösning av det problem vi fick lämna 1990, dvs. ettsystem för att klara export och import på grund avårsmåns- och säsongsvariationer.Detta förslag har åstadkommit närmasthysteriska reaktioner. Det började med att kdsrepresentant i jordbruksutskottet, iKolmården, så snart utskottsbetänkandet varjusterat, i kds tidning basunerade ut att nu hade kdsåstadkommit kursändring i svenskjordbrukspolitik. Allmänna exportsubventionerskulle nu vara på väg tillbaka.Detta felaktiga påstående fick helt naturligtkonsumentberedningens ordförande att reagera. I Konsumentekot den 13 majpåtalade han att ett återinförande av allmännaexportsubventioner skulle kosta skattebetalarnaminst . begärde jag med anledning av dentolkning som i gjort avutskottstexten, att denna del skulle återförvisas tillutskottet för förnyad behandling.När texten preciserats och ett nyttutskottsbetänkande var justerat var det dags förnästa utspel, genomjordbruksutskottets ordförande . Iolika artiklar och uttalanden har han hävdat attförslaget strider mot beslut, att detkommer att höja livsmedelspriserna, ökaintensiteten och därmed leda till ökade överskottoch miljöbelastning. Detta är fullständigt orimligapåståenden.I betänkandet hänvisas till texten beslut,där det slås fast att den aktuella frågan får lösas närden nya konkurrenslagstiftningen är klar.Dessutom sägs i det nya betänkandet attregeringens förslag skall rymmas inom 1990 årsbeslut.Genom att importen nu har ökat harinförselavgifterna ökat från ca 800 milj.kr tilldrygt 1 miljard. Denna ökning kommer att minskaom vi får ett system där export på grund avårsmåns- och säsongsvariationer är möjlig. Någonpåverkan på livsmedelspriser, intensitet och miljöhar inte förslaget.För att understryka den ringaktning som GöranPersson har för politiker som har haft eller haranknytning till jordbruksnäringen passade hanäven på att meddela att det sitter för många sådanai jordbruksutskottet och att utskottet omgåendeborde avskaffas.Den senare frågan var uppe till debatt förra året.Då ansåg en majoritet att så länge omställningenpågår och EG-förhandlingar står på tur, behövervi -- liksom -- ha kvar ett särskiltjordbruksutskott. är nog alla överens om attdet skall gå upp i näringsutskottet.När hade valts till ordförande ijordbruksutskottet påtalade han i en intervju iDagens Nyheter att det fannssärintressen i utskottet i form av bönder och en f.d.spannmålshandlare; den senare är då jag. Jag skrevett vänligt brev till honom och framfördebetydelsen av att det finns sakkunskap i utskottetoch efterhörde hur ett eventuellt särintresse skullekunna leda till riksdagsbeslut.Varje parti har ju sitt livsmedelspolitiska programsom läggs fast av partiernas högsta beslutandeorgan. Alla väsentliga frågor diskuteras iriksdagsgrupp och dess ledning, och besluten fattashär i kammaren och inte i utskotten. Jag harfortfarande inte fått något svar på mitt brev. Mennu har gått ut med sammakränkande uttalanden mot oss som har anknytningtill näringen. Vi är en andra klassens ledamöter.Uppenbarligen tilltror inte vår ordförande oss attkunna förhålla oss objektiva.Jag har bestämt för min del att låta hans inställningfå den konsekvensen att jag inte åker med på denutskottsresa under hans ledning som är planerad iseptember till EG-länder.Fru talman! Jag tycker också att detta är en fråga avsådan vikt att den borde tas upp avtalmanskonferensen, ty det är i grunden en frågaom allmänhetens tilltro till demokratin och vårtparlament. I en artikel i i går hävdades att detär försvarspolitikers knytning till regionalaintressen som avgör försvarspolitiken. Enligt minuppfattning är det påståendet lika orimligt. Vifattar beslut i kammaren efter en debattsom berört och engagerat alla riksdagsledamöter.Det är hög tid att talman bemöterpåståendena, innan svenska folket tar dem för attvara sanna.Den osakliga debatt som vi har haft i exportfråganhade aldrig varit möjligt om företrädare förmassmedia haft intresse och förmåga att läsa detaktuella betänkandet och kritiskt granska deuttalanden som populisterna i jordbruksutskottethar gjort. Med några få undantag har man tagituttalandena , och vi har fått en mycketsnedvriden debatt, där frågan omlivsmedelspriserna har gjorts till det centrala.Jag har i en debatt som jag har haft medpartikollegan . i tidningen att det är en missuppfattning attomläggningen av vår jordbrukspolitik ochansträngningarna inom att avveckla stödenkommer att leda till lägre konsumentpriser.Vad reformerna tar sikte på är att stoppa dengalopperande prisökning på livsmedel som vi harhaft -- det har vi för svensk del för övrigt redanlyckats med -- och att framför allt avvecklalivsmedelssubventionerna. Därmed kommervärldsmarknadspriserna att öka och återspeglafaktiska produktionskostnader. Det sänker intekonsumentpriser, men det minskar statens utgifteroch därmed utgifter för konsumenter i derasegenskap av skattebetalare.Jag har också framhållit att konsumenterna intebara efterfrågar bra livsmedel till låga priser. Detfinns en stor konsumentopinion i vårt land, medAstrid i spetsen, som har fått riksdagenatt fatta beslut om en ny djurskyddslag. Att dettafördyrar vår produktion är ett förhållande somaldrig tas upp när våra livsmedelspriser jämförsmed EG:s.Det finns också, som vidLantbruksuniversitetet påvisat, en bredkonsumentopinion för att vi skall bevara vårt öppnaoch omväxlande landskap. Slår vi genom ensidigagränsskyddssänkningar eller andra åtgärder undanmöjligheterna för våra bönder att produceralivsmedel, lär landskapsvården bli åtskilligamiljarder dyrare.Skattebetalarna lägger över 2 miljarderkronor för att hålla parker och grönytor i våratätorter. Skall vi gissa att landskapsvården genomkommunalanställda blir 5 miljarder dyrare än denär , som en sidoeffekt avlivsmedelsproduktionen.Att skapa ett system för att kunna möta import pågrund av årsmåns- och säsongsvariationer vidunderskott med motsvarande export vid överskottär en begränsad åtgärd, som skulle ge våra böndermöjlighet att ligga på en något högresjälvförsörjningsgrad och att exportera merförädlade livsmedel.Det skulle i sin tur öka de samlade inkomsterna förlandets bönder, som enligtjordbruksverkets beräkningar har sjunkit till ennivå som innebär att allt fler får svårigheter attklara ekonomin.1990 var ett hyggligt år tack vare en mycket storskörd, den största som bärgats i vårt land. Då ficklantbrukarna enligt jordbruksverket 4,65 mijarderöver för eget arbete och ränta på eget kapital.Utslaget på ca 100 000 bönder blir det , ivarierande grad lägre till deltidslantbrukare ochhögre till de ca 30 000 heltidslantbrukare som finnsi landet.Enligt de beräkningar som jordbruksverket harredovisat har motsvarande överskottsjunkit till 1,92 miljarder. Alla inser att landetsbönder inte klarar sig på en genomsnittligarbetsersättning på ca per år.Att det livsmedelspolitiska beslutet ocksårymmer en försäkran om att omställningen skall skeunder socialt acceptabla former bortser dekonsumentföreträdare från som anklagarborgerliga jordbrukspolitiker för att ta för storhänsyn till producenter.Som för alla andra småföretagare fordras ettrelativt stort eget kapital för att kunna driva ettjordbruksföretag. Detta är ofta uppbyggt undergenerationer genom idogt arbete. Det finns intenågon statistik ur vilken man kan utläsa hur mångabönder som ligger på gränsen till obestånd. Jag harfått hjälp att göra vissa undersökningar i mitthemlän . Där finns av landetslantbruk. Dessa undersökningar pekar på attmellan 1 000 och 2 000 lantbrukare ligger i detomedelbara riskfältetAntalet lantbrukarkonkurser har fördubblatsunder , men ligger fortfarande på enlåg nivå. Det är omöjligt att förutsäga när vipasserar den osynliga gräns som ger fler än 1 000konkurser. Om vi får en mycket torr sommar -- sommånga förutspår -- tror jag att en dålig skördresulterar i denna situation i slutet av året.Vi skall vara medvetna om att det i huvudsak ärsparbanker och föreningsbanker som hållerjordbruket med kapital. På grund av stora förlusteri andra branscher finns det många mycket nervösadirektörer i dessa banker som granskarsäkerheter i jordbruksnäringen. Utvecklingen kansnabbt gå över till att bli socialt oacceptabel, utanatt vi från politiskt håll har någon möjlighet attinskrida.Fru talman! skrev AstridLindgren, och enartikel i under rubriken . De var upprörda över förslaget tillensidig justering av det svenska gränsskyddet. Devarnade för de följder detta skulle få för vårtlandskap och för vårt krav på en god omsorg omvåra djur. Avslutningen känns lika aktuell :''Vi uppmanar därför alla kloka i riksdag:Stå kvar vid jordbruksbeslutet --behåll gränsskyddet tills uppnåttgemensamma regler. Skydda jordbruket den kortatiden fram till dess blir medlem i EG! ''Fru talman! Jag har velat ge denna bakgrund innanjag nu ansluter mig till den bedömning somregeringspartierna gjort att trots allt inte stödjahemställan i jordbruksutskottets betänkande nr 25.Vi gör det mot följande bakgrund och med följandemotivering:Den 21 maj, dvs. som utskottetjusterade ifrågavarande betänkande träffades enjordbrukspolitisk överenskommelse inom EG. Deninnebär i stort sett ett fullföljande av den sk.MacSharry-planen. Det bör förbättramöjligheterna att slutföra förhandlingarna inomGATT om minskade exportsubventioner och sänktgränsskydd. Det ingår mandat att medhänsyn till dessa förändrade förutsättningar föreslååtgärder för det svenska jordbrukets anpassning tillett svenskt EG-medlemskap. Något uttalande frånriksdagens sida bör inte göras i det läge somuppkommit.Jag yrkar att kammaren avslår de i dettabetänkande behandlade motionsyrkandena. Dettainnebär bifall till hemställan i densocialdemokratiska reservationen -- men endast tillsjälva hemställan. Den i reservationen anfördamotiveringen kan vi inte ställa oss bakom. Medhänvisning till vad jag anfört yrkar jag attriksdagen avslår reservationen såvitt gällermotiveringen.Fru talman! I praktiken innebär detta ett bifall tillpropositionen.Anf. 141 ()replik:Fru talman! Jag är litet förvånad över att BengtRosén går till angrepp mot utskottets ordförandenär han känner till att denne är på resa till . Hanfår väl återkomma till den debatten.Vi som har arbetat tillsammans med ihans egenskap av företrädare för Folkpartietliberalerna har naturligtvis varit litet konfundradede . har tidigarehävdat frihandelstanken och även haft med tankenpå konsumenterna när vi format politiken. gårhan till reträtt. Den turbulens som varit kring dessafrågor går uppenbarligen motsitt slut.Det är inte bara vi socialdemokrater som varit litetfundersamma om . Han har också haftpartikamrater som har uttryckt sig varaanhängare av frihandel som har undrat. Det är braatt ni gör detta. Jag vill fråga om dettaskall tolkas så, att det är som vi säger i vårreservation, nämligen att inget nytt har inträffatsom inte täcks av omställningskommissionensdirektiv.Den andra frågan är om fortfarandeser det som ett stort värde att det råder en bredpolitisk enighet kring den livsmedelspolitiskareformen. Jag har sett att jordbruksministernnyligen har uttryckt detta.Jag är naturligtvis lika förvånad som man ändå kan läsa uttalanden av kamrater tillhonom i regeringskretsen och utskottet efterutskottets senaste sammanträde. De säger så här:Grunderna beslut om en avreglering avjordbruket håller på att vittra sönder.Bengt beskrev den fråga vi nu behandlar sommindre uppföljningsdetaljer. Vi anser att det är ettavsteg från uppgörelsen. Det vore bra om BengtRosén klart och entydigt deklarerade sinuppfattning om det även i fortsättningen är viktigtatt bibehålla en stor och bred enighet kringreformen. För min del tror jag att det kommer attbehövas.Sedan vore det intressant att litet mer konkret fåreda på vad det är i den socialdemokratiskamotiveringen som inte kan ställa upppå.Anf. 142 () replik:Fru talman! Jag hör litet dåligt och litet tyst. Därför var jag nödsakad att gå uppför att höra vad han sade.Han tar först upp konsumentaspekterna. Jag villbetona att jag har, som vi harredovisat den livsmedelspolitiska reformen,betonat att det ytterst är konsumentintressen somdrivit fram denna. Konsumenterna skall genomsina köp bestämma vad som produceras. Jagredovisade också i mitt anförande att bönderna ärtill för konsumenterna, och inte tvärtom.Sedan frågar om det är något nytt somhar inträffat när vi begär ett tillkännagivande om attlösa frågan om att få ett system för utbyte avexport--import på grund av årsmåns- ochsäsongsvariationer. Nej, det är en uppföljning avdet livsmedelspolitiska beslutet. Vi hänvisar tilldet, och det står i betänkandet att det förslag vibegär av regeringen skall ligga i linje med detlivsmedelspolitiska beslutet. Vad som sedan harinträffat är att vi har fått ett genombrott i EG, somjag personligen inte trodde att man var mäktig. Detinnebär en omläggning i marknadsriktning. Dengår inte lika långt som vår omläggning avjordbrukspolitiken i , men den går i rättriktning.Därmed har vi nu anledning att förvänta ettsnabbare genombrott inom med bådeminskade exportsubventioner och minskade andrasubventioner. Då framstår inte detta behov somlika angeläget.I det som har ingått, och sominte så mycket tar upp livsmedelshandeln, sägs skall fortsätta bilaterala förhandlingar ochförsöka förhandla bort olika handelsbegränsningar.Kan vi med EG nå en överenskommelse där EGavstår från att subventionera all export av livsmedeltill mot att vi gör samma sak, vore detfulländat för våra konsumenter. Då skulle vi få ettstor utbyte över gränserna.Jag sätter stort värde på enighet, tyvärr har den enigheten brutits av vårutskottsordförande, som har gått ut och sagt att detfinns ledamöter som han inte tillräknar att kunnavara objektiva.Anf. 143 () replik:Herr talman! Vi är helt överens om, ,att konsumenten måste stå i centrum ilivsmedelspolitiken. Vi har förut varit påbarrikaderna. Jag vill påminna om den överdrivnadebatt som fördes om gränsskyddet i inledningen avförra årets valrörelse. Då fanns vi på sammabarrikad, . Det visade sig ju sedan attdet var en våldsam överdrift att bönderna skulledrabbas av den anpassning av gränskyddet som dågjordes. Detta fick jordbruksministern undersöka,och han sade att det inte fannsnågot som sade att bönderna skulle ha lidit avdenna typ av gränsskyddsjusteringar.Jag har en känsla av att vi kommer att behövavarandra även för att hävdakonsumenternas intresse i livsmedelspolitiken. Jaghar en fråga. Vad är det konkret i vår motivering tillatt yrka avslag på bl.a. kds motion som gör att niinte kan ställa upp på detta?Anf. 144 () replik:Fru talman! Den konkreta orsaken till att vi intekan ställa upp på motiveringen är attSocialdemokraterna anser att förslagen står i stridmed det livsmedelspolitiska beslutet. Det framhållsi betänkandet att vi förväntar oss ett förslag -- ellernu rättare sagt, förväntade oss -- fråndepartementet och regeringen som ligger i linjemed det livsmedelspolitiska beslutet.Jag håller också med om att det finns ett stort behovav en bred enighet om jordbrukspolitiken -- ettstörre behov än i andra frågor, eftersom jordbrukär en så långsiktig verksamhet. Ofta förflyter detflera år från det att man startar produktionen tilldess den ger avkastning. Jag tänker här t.ex. på attbygga upp en mjölkbesättning, och det är i varje fallminst mellan sådd och skörd.Jordbruket klarar inte de snabba omställningar somkan uppkomma om vi är oeniga och besluten fattasmed liten majoritet och när vi får olikakonstellationer i regeringen efter ett val. Detta äroerhört viktigt. Jag försökte att betona detta idebatten här i kammaren , ochjag försökte säga det i jordbruksutskottet till vårordförande. Men både , om han erinarsig, och alla övriga kan betyga att jag då fick rådet,att om det var någonting som jag var missnöjd medi hans agerande, skulle vi mötas i den offentligadebatten.Jag anser precis som fru talman och tidigaretalmannen . att debatten skallföras här i kammaren, för att göra kammardebattenintressant, och inte i första hand i massmedia. Menden kan uppstå där också. Det är därför som jag har tagit upp dessa synpunkter. Jag beklagar attGöran inte är hemma och därmed intekunnat delta i debatten. Men jag utgår ifrån att hankommer att ta upp den kritik som jag har riktat mothonom och att han kommer att återkomma imassmedia, och därifrån får vi väl fortsätta.Anf. 145 ():Fru talman! Då vi här i kammaren den 13 majdebatterade jordbruksutskottets betänkande nr 15,som rörde vissa jordbrukspolitiska frågor, komdebatten mycket att handla om den skrivning ibetänkandet där två motioner omexportfinansiering på jordbruksområdetbehandlades. Dagen efter företogs omröstningen,och då beslutade att i den delenåterförvisa ärendet till utskottet. Utskottet hardärför i betänkande JoU25, som behandlas,tagit upp den del som återförvisats.Då det gäller motionerna Jo33 yrkande 2 och Jo34angående exportstöd, hänvisas . Så står det ibetänkandet. Utskottet konstaterar dock ibetänkandet att vid livsmedelspolitiskabeslut, som bl.a. innebar att det med bibehållenimport skulle skapas balans mellan produktion ochkonsumtion i landet, kunde frågan om ett systemför utbytesexport/import med anledning avsäsongs- och årsmånsvariationer inte lösas. Dettaberodde främst på att konkurrensutredningensförslag -- där frågor om konkurrens och samverkaninom livsmedelsindustrin skulle behandlas -- måsteavvaktas. Men även den omständigheten bidrog tillatt en av huvudfrågorna i det somförväntades , dvs. före årsskiftet1990-1991, gällde exportstöd.Som framgår i betänkandet harkonkurrensutredningens förslag resulterat i en lagom förbud mot konkurrensbegränsning i fråga omjordbruksprodukter.