prot · GF0998 · 1992-04-22 00:00:00 — Jag inser mycket väl att en isoleradsvensk förändring av biståndspolitiken inte ger såstor effekt, men med tanke på mottagarländernasstora respons för svenskt bistånd och med tanke påden image svenskt bistånd har i givarländer runtomi världen skulle en svensk markering troligenuppmärksammas och även följas av andragivarländer. Andra länder skulle få sig entankeställare när världens ledande biståndsnationbörjar ifrågasätta sin gamla policy.Det som många anser är utvecklingsländernas allrastörsta problem är de otroligt stora skuldersom man ådragit sig till givarländerna och tillinternationella organisationer. har avskrivitstora delar av de fordringar som vi har haft. Om vikunde förmå övriga givarländer att göra detsamma,skulle mycket vara vunnet för u-länderna.En förändrad handelspolitik är också nödvändig.Man kan inte hjälpa fattiga länder att bygga upp ettjordbruk och sedan beslå deras eventuella exportmed sådana handelshinder att de inte kan fåavsättning för sina varor. Det är inte att undra påatt utvecklingen blivit som den blivit, dvs. I många i-länder fredar man sitt samvetemed att ge ett visst bistånd, olika stort i skildaländer, men när man sedan inför handelshinder föru-ländernas produkter, är det egentligen ettformidabelt hyckleri som det handlar om.Ett tredje problem -- nog så väsentligt -- ärbefolkningsexplosionen. Detta är ett problem sommåste prioriteras av FN:s organisationer. År 1970uppgick jordens befolkning till 3,7 miljarder och1988 till 5,1 miljarder. Den anses komma att öka till6,2 miljarder och till drygt 8 miljarder år2020. Siffrorna säger väl egentligen allt.Hungersnöden ökar, miljön förstörs, motsättningarmellan folkgrupper ökar -- ja, det mesta kan blikaos om vi ingenting gör.Gör därför någonting . Omvärlden -- både givare ochmottagare -- hör oss.Herr talman! Med det jag nu har sagt yrkar jagbifall till våra reservationer 4, 19, 20, 22--27avseende momenten 43, 74, 75, 82, 85, 86, 89, 90och 94. Jag yrkar avslag på utskottetshemställan under dessa moment.Jar yrkar dessutom bifall till socialdemokraternasreservationer 3, 11, 12, 18 och 21 avseendemomenten 34, 51, 52, 70 och 82 och yrkar samtidigtavslag på utkottets hemställan under dessamoment.Om reservationerna 3, 11, 12, 18 och 21 bifalls,medan reservationerna 4, 19, 20 och 22--27 avslås,yrkar jag att den totala medelsramen undermoment 94 minskas med 194 milj.kr. och fastställstill 14 266 milj.kr.(Applåder)Anf. 3 ():Herr talman! Klyftorna mellan fattiga och rikaländer minskar inte. De vidgas till följd avskuldkrisen. --1990beräknas så mycket kapital ha strömmat från syd tillnord, att det motsvarar sex Marshallplaner. Det äralltså som tvingats bistå i-länderna. Ochdet är de mest utsatta -- barnen, de sjuka och defattigaste -- som fått betala.I anser vi att det är dags att höjabiståndets enprocentsmål till av BNI och attbörja redan nu genom att höja biståndsanslagetmed utöver vad regeringen föreslår. Tyvärr ärvi det enda partiet i som vill öka biståndetoch göra det på militärutgifternas bekostnad.1980-talets kris för visar att det interäcker med bistånd för att höja de fattiga folkenslevnadsnivå. Andra faktorer spelar större roll:handelsvillkoren, råvarupriserna, räntan, i-ländernas protektionism. Om fick fullttillträde till i-landsmarknaderna, skulle de tjäna100 miljarder dollar i ökadeexportinkomster, nästan dubbelt så mycket som defår i bistånd.Sveriges handel med är obetydlig, ochden har minskat. Hur skall vi kunna vända trenden?Vilka instrument finns för att förbättra u-ländernashandelsvillkor? Vilken roll spelar detransnationella företagen? Allt det här är frågorsom vi måste besvara, om vi skall kunna bistå på ett effektivare sätt. Därför behövs enny och en mer övergripande svensk u-landspolitik.Det är av den anledningen som vi begärt en u-landspolitisk utredning, där också de enskildaorganisationernas och solidaritetsrörelsernaserfarenheter skulle tas till vara.Många befinner sig i svår kris och måstegenomföra ekonomiska reformer. De hästkurersom harföreskrivit har inte botat patienterna. Det behövsandra metoder, som innebär utveckling och reellresurstillväxt, t.ex. jordreformer som gerfamiljerna och landet möjlighet att livnära sig. Demåste förenas med en bra miljöpolitik och bygga påfolklig medverkan.Sådana reformer skall stödja med bistånd --inte IMF:s strukturanpassningsprogram.De skuldsatta kan inte genomföranödvändiga ekonomiska reformer så länge demåste satsa merparten av sina exportinkomster påskuldtjänsten. Trots alla skuldomförhandlingar,skuldlättnader och strukturanpassningsprogramhar skulder inte minskat. Är det inteuppenbart att skulderna måste avskrivas och attbankerna måste ta sitt ansvar? Därför skall Sverigeinte bidra till några fler skuldköp, som det i CostaRica. Det ledde till att skuldpapperens värde stegpå andrahandsmarknaden, vilket framför alltbankerna tjänade på.Detsamma gäller och -- de äringa biståndsorgan. Dessa Bretton Woods-institutioner skapades för helt andra ändamål.Därför måste de reformeras så att de äntligenbörjar ta hänsyn till människor och miljö. Insynenmåste bli bättre och dominans brytas.När vi kritiserat och , får vi medjämna mellanrum lugnande försäkringar från UD:sexperter om att dessa organ har lagt om sin politik,blivit mer miljövänliga och sociala. Så heter det.Men utdelade IMF beröm tillpresident ekonomiska politik i , enpolitik som ökat fattigdomen och arbetslösheten tillden grad att Sendero Luminoso numera kanrekrytera ungdomar i Limas fattigkvarter för sinblodiga terroristverksamhet. Och den sociala oronhar svarat på med att upplösaparlamentet. Sådan politik får IMF:s lovord!Och chefsekonom framhöll nyligenThailand som ett föredöme för de afrikanskastaterna. Men kan -- och bör -- afrikanerna gåsamma väg som för att få ekonomisktillväxt? fick en skjuts framåt tack vareVietnamkriget, då landet blev de amerikanskasoldaternas rekreationsmål. Dollarn flödade in ilandet. Det har den också gjort genomnarkotikahandeln. Exportsatsningar har lett tillomfattande skogsskövling, urlakade åkerjordaroch utbrett barnarbete. Turistindustrin blomstraroch prostitutionen med den. Landet står inför enaidskatastrof. Är det priset rimligt? Och är enmilitärregim, som just fått arméchefen som nypremiärminister, en bra förebild för de afrikanskastaterna, där folken försöker kasta av sig militärensstyre?Sådana här uttalanden vill kanske Världsbankensoch IMF:s entusiastiska talespersoner vifta undansom blott ord. Låt oss då se på handlingarna.Gulfkriget erbjuder ett åskådningsexempel.När ansträngde sig för att vinna allierade,skrev av påEgyptens skuld. Banken och IMF frisläppte 1,5miljarder dollar i lån till låg ränta till . Iranfick sitt första lån från banken.När ansträngde sig för att få igenomresolution 678 i , fick lånfrån Asiatiska ochVärldsbanken, lån som varit frysta sedanmassakern på den 4 juni1989.Etiopien togs åter till nåder av ochIMF. , som röstade mot resolutionen, fickproblem med och tycker att det är välgrundat att säga att de här''multilaterala utvecklingsbankerna'' styrs av USA.Och är det också rätt att -- som Vänsterpartiethar gjort år -- kräva att man skall verka föratt dominans skall brytas. skall intedelta i några nya kapitalpåfyllnader i de härorganen.Herr talman! Vi har bevittnat ettkraftigt uppsving för demokratikampen i tredjevärlden. Till detta bidrog de demokratiskagenombrotten i Cetraloch 1989. IAfrika, och i har folk gått utpå gatorna och demonstrerat för samma rättigheter.En del diktatorer har fallit, men andra tar till ännubrutalare förtryck för att behålla makten.I det här läget måste vi förstärka vårt bistånd tilldem som slåss för sina grundläggande politiska ochmänskliga rättigheter. Den ökning av anslaget tilldemokati, mänskliga rättigheter och humanitärainsatser som föreslås av regeringen ärotillräcklig. har föreslagit enhöjning av biståndet , vilket skulle kunnage utrymme för en fördubbling avdemokratibiståndet.Vi måste också se till att politik gentemotu-länderna framstår som konsekvent. Det gör deninte när ställer upp somgarant för krediter till diktaturer som aldrig skullekomma i fråga för bistånd. EKN har t.ex. enfordran på 816 milj. kr. på och en annan påett ännu större belopp på . t.ex. ärså ökänt för president korrupta styre attdet döpts till ''kleptokrati''. Men korruption ärnågot som endast biståndsministern påtalar -- ochdärför skär ner biståndet till Moçambique.Dessutom gör han det på tvivelaktiga grunder,eftersom regeringen i faktiskt hadebegärt svensk hjälp för att komma till rätta medkorruptionen.Det här illustrerar litet hur snett det slår, när manvill stoppa biståndet och använda det som ett straff.Detta gäller då bara våra programländer, dvs. barade fattigaste länderna -- det är ju de som får svensktbistånd. Medelinkomstländerna går fria. Somligarent av belönas med krediter. BITS har beviljatKina u-kredit, medan biståndet dragits ner förVietnam, vilket har skett trots att detuppenbarligen var kinesiska påtryckningar somstoppade demokratiseringsprocessen i Vietnam.Som har påpekats här av borderegeringen i stället uppmärksamma den utvecklingmot parlamentarism som pågår i ochsom tydligast kom till uttryck inationalförsamlingens debatt om den nyaförfattningen. Enligt referaten i Hanoiradion varden livlig -- få beslut fattades enhälligt. Så var juinte fallet då allting skeddeenhälligt. Flera avsnitt i författningen underkändesoch skickades tillbaka till grundlagskommittén.En liknande utveckling kan ännu inte skönjas iCuba. Här verkar embargopolitikkonserverande. Så länge kubanerna upplever sigsom förföljda och belägrade av , sluter de uppmot den mäktige fienden. I en sådan atmosfär kandet inte utvecklas en fri debatt. Därför är det heltfel att klippa av det svenska samarbetet med Cuba.Sverige borde i stället pröva den andra vägen. I densvåra situation som kubanerna nu befinner sig iefter det att det sovjetiska biståndet stoppades -- förövrigt på Bushs begäran -- bör vi visa offren för denhär stormaktspolitiken vår solidaritet. Offren -- detär barnen, de sjuka och de som har blivitarbetslösa. Nog vore det en medmänsklig gest attge dem humanitärt bistånd i form av t.ex.mediciner, herr biståndsminister?Jag tror också att det är viktigt att gör sinröst hörd när det gäller att kräva av att manskall upphöra med sin embargopolitik, både motCuba och mot Vietnam.Herr talman! Det handlar inte bara om SIDA-biståndet, utan vi har även många andra instrumentför att främja respekten för de mänskligarättigheterna och demokratisering. Här finns BITSsom gett u-krediter, inte bara till utan ocksåtill andra mänskliga rättigheter-förbrytare såsomPeru, , , , Egyptenoch . Driver BITS någon demokratidialogmed regeringarna i dessa länder, herrbiståndsminister, så som SIDA gör med sinaprogramländers regeringar? Det skulle varaintressant att få veta det och att få höra BITS införriksdagen öppet redovisa på vilket sätt man driverdemokratifrågor. Och herr biståndsminister,kommer att göra detta i sinarelationer med icke-biståndsländer, eftersomSWEDECORP skall samarbeta också med sådanaländer?Vårt viktigaste forum för att bevaka de mänskligarättigheterna och påtala kränkningar är för de mänskliga rättigheterna. Viskulle gärna vilja ha en redogörelse frånbiståndsministern, som också är mänskligarättigheter-minister -- det är inte dåligt --, om vadsom avhandlats där och med vilket resultat. Vi ärnämligen bekymrade över ett kinesisktpressuttalande, hållet i triumferande ton, somomtalade att --Tibet-frågan inte kommit upptill behandling i FN:s . Vi hartidigare erfarenhet av hur och ageradei enligt modellen ''vi tiger omera skyddslingars MR-brott om ni tiger om devåras''. Jag hoppas att vi är överens om att det intefår vara så, att stormakterna kan öva påtryckningaroch på så sätt slippa undan kritik när det gäller brottmot mänskliga rättigheter.Vi har också observerat hur MR-förbrytandeländer hänvisar till icke-inblandningsprincipen föratt avvärja internationell kritik. Det måste slås fastatt ett land, som untertecknar en internationellkonvention, därmed har gjort ett internationelltåtagande och inte kan krypa bakom ''icke-inblandning''. Detta måste tas upp på denvärldskonferens för de mänskliga rättigheterna,som skall hållas 1993.Herr talman! När vi har föreslagit en fördubbling avanslaget till demokratibistånd, är det för att vi serbehov av att förstärka insatserna på flera områden.Det gäller kvinnorna, som är den störstadiskriminerade gruppen i världen. I , t.ex.,missbrukas fosterdiagnostiken för att sålla bortoönskade flickor redan i moderlivet. Klinikernaannonserar: ''Betala nu och spara 50 000rupier senare'', dvs. Sådant äroacceptabelt och måste påtalas.Det gäller barnen, vilkas intressen staterna skallprioritera enligt den nu gamlabarnkonventionen. Då gäller det verkligen att hållalöftet från barntoppmötet och skaffa fram depengar som behövs för att kunna genomföra detantagna programmet fram . Därför vill viöka anslaget ytterligare till Unicef.Det gäller även flyktingarna, och då handlar detbåde om att öka UNHCR:s resurser och om att lösakonflikter på fredlig väg, så att människor skallslippa fly. Pressen måste öka på stater som ,, , , och andra, sompermanentar flyktingarnas elände genom attmotsätta sig förhandlingslösningar och förvägraminoriteter deras nationella rättigheter.Behovet av välorganiserade fackföreningar växer ioch med att så många utländska företag etablerarsamriskföretag i . är demigrerande arbetarnas rättsliga läge uselt. Enbart iländerna kring finns det femmiljoner gästarbetare, och de arbetar i länder därfackföreningar är förbjudna. På plantager iLatinamerika är förhållandena sådana att det liknarslavarbete. Många fackliga och bondefackligaledare mördas -- en i . Biståndtill fackföreningar är därför också en viktig insatsför de mänskliga rättigheterna.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall till desärskilda meningsyttringar som är fogade tillbetänkandet.Anf. 4 ():Herr talman! Vi lever i då världen krymper.Den har krympt så till den milda grad att den nufinns i våra vardagsrum. Den har krympt till 20tum. Vi ser i våra vardagsrum hur människor iandra länder lever, hur krig utkämpas och hurnöden drabbar män, kvinnor och barn i fattigaländer. Vi lever med världen, och vi kan inte längrefly världen.Detta ställer oss inför många frågor om vårt eget livoch om vårt eget handlande. Dessa frågar besvararvi i genom att säga:Vi har också ett ansvar, och vi vill också ta del iarbetet med att lindra nöden, att höjautvecklingsnivån och att stärka chanserna fördemokrati och mänskligt liv.Det svenska biståndet grundar sig påansvarskänsla, på solidaritet, på medmänsklighetoch kanske djupast på en känsla för anständighet.Jag tycker att det är utomordentligttillfredsställande att vi så länge har kunnat varaöverens om huvudlinjerna i denna politik. Det hargått 12--biståndet i praktiken blev 1 %av vår bruttonationalprodukt. Det inträffade 1979.Det har gått vi proklamerade målet ochi budgeten uppställde målet att vi skulle ge avbruttonationalprodukten till bistånd.Under den tid som gått därefter har vi haftdiskussioiner om räknemetoder, om vad som skallräknas in och inte räknas in, och detta har splittratoss . Vi har ofta kritiserat densocialdemokratiska regeringen för att den genomräknemetoder inte har velat leva upp till de stoltamål som vi tillsammans har varit överens om. Meni grunden har vi haft en bred och stark enighet omatt vi har ett ansvar. Jag tycker att vi kan vara stoltaöver att vi är ett av de länder i världen som starkasttar ansvar och deltar i dessa internationellaansträngningar. Jag tycker att det är utomordentligtglädjande att denna enighet består så när som på ettnytt parti, som har dykt upp i och som villbryta detta samförstånd.Pierre hyllade socialdemokratins insatser.Jag håller med om att socialdemokratin har gjortstora insatser för biståndet. Jag vill påminna om attde borgerliga regeringar som vi har haft mellan1976 och 1982 och har slutit upp kringbiståndet och har stärkt det. Den nuvaranderegeringen har en klar global identitet i sin vilja attvärna biståndet. Det finns ingen substans i demisstänkliggöranden som tillät sigmot den borgerliga regeringens vilja att värna ombiståndet som en central och viktig roll i svenskutrikespolitik.Ny demokrati bryter denna nationella enighet. Jagtyckte att det var utomordentligt pinsamt att höraLars Moquist säga att man inte bara önskar sänkadet svenska biståndet kraftigt utan att man ocksåhoppas att detta skall ha effekter på andra länder,så att också de drar ned på sitt bistånd. Det ärutomordentligt pinsamt. Jag hoppas att vi på etteller annat sätt skall slippa höra den typen av kritikmot det svenska biståndet.Det betänkande som läggs fram för i dagär ovanligt enigt. om åren har mer än 100reservationer fogats till utskottets betänkande. I årär det 27, men om man läser dessa reservationerfinner man att de, bortsett från Ny demokratisreservationer, är av relativt marginell karaktär.Socialdemokraterna omfördelar omkring 14promille av biståndet. De gör marginellajusteringar hit eller dit, och de önskar dra ned påvissa typer av utgifter. De vill dra ned biståndet tillBangladesh och . De vill dra ned detmultilaterala biståndet, och de vill dra ned stödettill ekonomiska reformprogram ochskuldlättnadsprogram ganska kraftigt, PierreSchori. Detta bistånd vill Socialdemokraterna draned.Det gjorde mig litet bekymrad att bifall till dessa socialdemokratiska förslag.Jag vill därför ställa en fråga tillSocialdemokraterna. Med detta nya stöd som dehar fått undrar jag om de står fast vid att detmultilaterala biståndet, biståndet till ,biståndet till och biståndet till ekonomiskareformprogram och skuldlättnadsåtgärder skalldras ned. Är detta en klok socialdemokratiskpolitik?Socialdemokraterna drar också i förhållande tillfjolårets anslag ned biståndet till ochMoçambique. Man kan självfallet diskutera huren avvägning mellan olika länder skall ske. Detfinns inga eviga sanningar. Regeringen har gjortvissa principiellt ideologiska markeringar, men detbör tillfogas att det som finns i landramarnasjälvfallet inte utgör hela biståndet till de olikaländerna. Det finns också åtgärder som kanaliserasöver andra utgiftskonton, vilket gör att det totalabiståndet till ett land som ellerMoçambique kommer att hamna ganska långtöver det som finns i landramen.I inlägg fanns det ett starkt missnöjeöver den klarare ideologiska profil som finns i åretsbiståndsbudget. Han kritiserade den skarpareaccenten på marknadsekonomi, och han kritiseradeden skarpare accenten på demokrati.När det gäller marknadsekonomi tycker jag attvankelmodet är mycket påfallande hosSocialdemokraterna. Det finns ett slags nostalgi tillplanhushållning som tycks ha överlevt upptäcktenatt planhushållning inte fungerar i . Vimåste väl ändå inse, vilket flertalet u-landsregeringar har insett, att den väg som haranvisats av tidigare u-landsregeringar, men somockså aktivt har understötts av Socialdemokraternai , mot planhushållningsexperiment ochförsök med kollektiv ekonomi, har misslyckatsmycket grundligt. Det är inte vi som trycker på demom en ny politik. Det är de själva som har dragitslutsatserna av sina misslyckanden, sina av ossdelvis stödda misslyckanden, och orienterat sig moten ny politik och mot marknadsekonomi. Då tyckerjag att det är självklart för att stödja ensådan politik och att göra det utan hummanden ochförbehåll och att acceptera att detta har man i kommit fram till är den mest effektivavägen mot välstånd. Vi ger denna omorientering ettfullt stöd. Det mera reserverade stöd som kommerfrån Socialdemokraterna tror jag inte tjänar sak.Det gäller också demokrati. Vi fick nu höra frånPierre att det demokratibegrepp somregeringen och majoriteten ansluter sig till ärtorftigt. Man är alltför snäv i sin syn på demokrati.Då ställer jag en motfråga. Hur vid skall man vara?Skall vi sluta alla som kallar sig för demokrater tillvårt bröst? Skall vi acceptera att nästan allt somsägs vara till förmån för de fattiga och till förmånför jämställdhet och jämlikhet är demokrati?De länder som räknade upp har inteimponerat genom sin demokratiska orientering. Vihar nu hört ett stort antal klagomål från PierreSchori över att behandlas snävt avregeringen. Den politiken har kallatför korkad. Jag har letat förgäves bland desocialdemokratiska reservationerna för att se omdet fanns något alternativ till regeringens politik.Ansluter sig socialdemokratin till regeringenskorkade politik eller har ni någon annan att föreslå?Varför har ni i så fall inte gjort detta i detbetänkande som vi skall behandla?Herr talman! Jag tror att det är utomordentligtnyttigt att vi nu har en större ideologisk skärpa ochklarhet i svensk biståndspolitik. Vi ger signaler tillvåra partner och till våra samarbetsländer attsvenskt bistånd är till för att främja de fembiståndspolitiska målen. Vi lägger stor vikt vid eneffektiv ekonomisk politik som verkligen hjälper defattigaste. Vi lägger vikt vid att mänskligarättigheter respekteras. Vi lägger vikt vid en genuinutveckling mot demokrati och folkstyre.Jag ber med detta att få yrka bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga reservationer ochmeningsyttringar.Anf. 5 (nyd) replik:Herr talman! Jag vill bara kommentera det DanielTarschys säger om att det är stora stolta mål som vihar varit överens om gemensamt i denna kammareinnan Ny demokrati kom in i . Är det manhar åtstadkommit under dessa 1962 såmycket att vara stolt över?Den djupaste fattigdomen i t.ex. södra ochmellersta var 1985. Den beräknasuppgå till . Det är inte så mycket attvara stolt över när man tänker på det sätt sombiståndet har utnyttjats och kommit de fattigaländerna till del.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag är utomordentligt stolt över denskicklighet varmed svenska biståndsarbetare iSIDA, SAREC, BITS, andra organisationer ochmultilaterala instanser har arbetat för att främja debiståndspolitiska målen. Det är ett utomordentligtskickligt arbete som utförs på fältet av svenskar istora delar av världen. Då säger attfattigdomen ökar.Herr talman! har litet grandmissuppfattat hur man skall mäta effektiviteten avbistånd. Vi avgör inte genom biståndhuruvida världen blir fattigare eller mindre fattig.Vi kan motverka en fattigdom och medverka till enutveckling för att nå våra mål. Det är målet medvårt bistånd. Tanken att skall görasansvarig för tillståndet i världen får över en gång till.Anf. 7 (nyd) replik:Herr talman! säger att biståndetsom har gått till de fattiga länderna har inneburit inte har motverkat fattigdom och annat. Jaghar hört företrädare för och ävenpresidenten för ,, säga att ungefär en tredjedel avbiståndet har varit mycket lyckat, en tredjedel harvarit sisådär och att en tredjedel egentligen harmotverkat demokratiseringsprocesser ochinneburit att diktaturer har fått större möjligheteratt hålla sig kvar vid makten. Då får man inte draden slutsatsen att allt bistånd har varit mycketlyckat.Daniel Tarschys menar att SIDA har gjortutomordentliga insatser, men vi behöver bara läsa ipressen litet då och då för att upptäcka att allt intehar varit så förtvivlat bra.Anf. 8 () replik:Herr talman! Det är alldeles riktigt att allt inte harvarit bra. Bistånd är en svår uppgift. Det finnsmisslyckanden i bistånd liksom det finnsmisslyckanden i all mänsklig verksamhet. Om mantittar på svenska investeringar i näringslivet kanman också räkna ut att kanske en tredjedel har varithelt misslyckade, en tredjedel har varit sisådär ochen tredjedel har varit framgångsrika. Alla aktivastora satsningar innebär självfallet risker förfelsatsningar.Det är ett viktigt inslag i årets biståndspropositionatt man nu lägger mycket stor vikt viderfarenhetsåterföring, utvärdering och utvecklingav biståndet. Det är någonting som vi har behov avatt föra vidare, men vägen mot att förbättrabiståndet kan inte vara att strypa biståndet. Det ärdär som den grundläggande skiljelinjen går mellanNy demokrati och övriga partier här i riksdagen.Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag kan instämma i det sista DanielTarschys sade.