prot · GF09120 · 1992-05-26 00:00:00 — Det nationellasekretariatet för utvärdering och kvalitetskontrollskall således inte utforma ett system eller än mindreen modell för en nationell utvärderingsverksamhet.Tvärtom är det enligt min mening väsentligt attolikartade former av utvärdering utnyttjas för atttillse att utvärderad verksamhet blir allsidigt belyst.Det nationella utvärderingssekretariatet måste föratt kunna fylla sin uppgift ha integritet mot såvälstatsmakterna som universiteten och högskolorna.Den självständiga ställningen kommer bl.a. attmanifesteras genom den sammansättning avsekreteriatets styrelse som regeringen inom kortkommer att besluta om.När det gäller själva utvärderingsverksamheten villjag också framhålla att det är angeläget attrepresentanter för olika avnämare, dvs. deblivande arbetsgivarna för studenter igrundutbildningen och motsvarande förforskningsverksamhet -- näringslivet, staten,landstingen, kommunerna etc. -- deltar iutvärderingsprocessen i den utsträckning som kanvara motiverat.Herr talman! Slutligen vill jag nämna att nationellautvärderingar kan avse såväl utbildning ochforskning i enskilda ämnen som helautbildningsprogram, men ocksåsystemutvärderingar som urvalsprinciper,jämställdhet etc.Anf. 56 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Tyvärr tycker jag inte att jag fick ett direkt svar påden fråga jag ställde. Det är kanske så att PerUnckel har inriktat sig på att inte ge så klarabesked.Vi vill fortfarande på något sätt ha svar: Är detregeringens intention att införa rankinglistor förolika högskolors kvalitet? Att vilja inrättautvärderingssystem som skall förhöja kvaliteten påutbildning och forskning torde ni inte varaensamma om; det är säkert alla riksdagsledamötersoch alla politikers intention att göra det. Detintressanta är ju hur man gör det.Nu har statsrådet i en tidning uttalat önskar en rankinglista. Jag skulle gärna viljaha reda på om det är statsrådet privataåsikt, eller om det är hela regeringens åsikt.För vår del anser vi att det är ett dåligt system. Detinnebär att vi får en centralt dikterad norm för vadsom är kvalitet, för vad som är bra och vad som ärdåligt.Detta är självfallet en svår fråga. I grunden liggerfrågan om kvalitet på ett något så när nöjaktigt sättkan kvantifieras och utvärderas. Det finns olikametoder att utvärdera. Det är alltså ingen enkelfråga; det är en problematisk fråga. Jag tror ändåatt slutsatsen måste bli att ranking är ett dåligtkriterium. I de fall man har ranking utomlands ärerfarenheterna långt ifrån goda.I stället borde man införa ett utvärderingssystemsom på något sätt är kvalitetsdrivande, som har enlokal anknytning, som i grunden bygger på delokala högskolornas drift och vilja att stärkakvaliteten och på ett bättre sätt tydliggöra de lokalamålen.Jag skulle också vilja fråga omsekretariatets sammansättning. Skall det bara beståav framstående akademiker, eller skall det ävenbestå av studentintressen och allmänna intressen?Anf. 57 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag tror inte att vi har så olikauppfattningar om hur utvärderingsarbetet bör gåtill -- gudskelov, för jag tycker att det vore en styrkaom vi över partigränserna kunde finna hyggligtgemensamma former för detta; det är betydelsefulltför hela vårt universitetssystem. Det var därför jaglade ned en viss möda på att tala om olikartadeutvärderingssystem, olika sätt att mäta, just för attundvika att vi blir ensartade när det gällerbedömningen av vad kvalitet är.Att beskriva kvalitet i korta termer är svårt, det ärvi båda ense om. Då har min slutsats blivit: Låt ossbedöma allehanda saker , i akt ochmening att belysa högskolornas verksamhet frånolika infallsvinklar, som vi gör det somMartin efterfrågar, nämligen stimulerarhögskolorna själva att utvärdera sin egenverksamhet.När jag talar om ranking, så är det för att tillspetsatange att det när vi mäter olika saker ärofrånkomligt att somliga kommer att vara bättre änandra. Vad jag alltid har velat framhålla när jag hardiskuterat utvärderingsverksamhet är emellertidatt jag tror att vi kommer att finna att olikahögskolor kommer att vara bra på olika saker.Olika utbildningar kommer dessutom från olikainfallsvinklar att rankas olika.Min slutsats av detta blir att jag vill göra all denkunskapen tillgänglig för studenterna. Sedan är detstudenten som får välja hur han eller hon värderarde olika kvalitetsbegreppen, och styra sin kosa tilldet universitet som bäst lever upp till de krav somstudenten har.När det gäller sekretariatstyrelsenssammansättning får jag inta samma attityd som jagintog till den förra frågeställarens fråga: Man fårvänta intill dess att regeringen har fattat sitt beslut.Anf. 58 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret. Jagtror inte heller, gudskelov, att det råder så oerhörtstora skiljaktigheter oss emellan när det gällersynen på detta.Däremot är jag fortfarande oroad inför tanken pårankinglistsystem. Självfallet behövs det system däräven studenterna får tillgång till information omvad som är bra och dåligt. Men jag tror atthögskolornas egna utvärderingar ger tillräckligtnöjaktig information om detta och är tillräckligtbra.Kritiken på grund av riskerna medrankinglistsystem är fortfarande densamma. Ävenom det nu råkar vara inom ett smalt område -- inomjämställdhetsarbete, inom viss undervisning -- så ärdet fortfarande en centralt dikterad norm för vadsom är kvalitet, och det passar inte in i det systemvi i övrigt har talat om när det gällerdecentralisering av högskolan.Den här kvalitetsutvärderingen som vi talar såvackert om finns ; den finns faktisktbland studenter som mycket väl vet var de kan sökabra resp. dålig kvalitet. Den kan behöva förstärkas,men den finns alltså där.Jag önskar fortfarande svar omsekretariatstyrelsens sammansättning, även om jaginte tror att jag får det.Anf. 59 Utbildningsminister ():Herr talman! Nej, i det senare hänseendet harMartin rätt. Det svaret kommer han inte attfå , det får han så småningom.När det gäller den centrala utvärderingen somkomplement till stimulansen till lokalutvärderingsverksamhet, är det ju ofrånkomligt attom man mäter någonting på samma sätt mellanolika högskolor, så är risken för att någon kommerföre den andra överhängande. Jag tycker att deninformation som kan komma fram genom dennatyp av utvärderingar är bra som komplement tillandra utvärderingar.Men vad som är viktigt för att undvika det somMartin misstänker kan inträffa, nämligenatt regeringen anger en norm för vad som ärkvalitet, är att tala om precis vad det är manutvärderar. Då kan studenten värdera den kunskapsom utvärderingen ger mot den fråga somutvärderingen är till för att besvara. Om man spelarmed öppna kort, redovisar utgångspunkterna ochsvaren, tror jag att studenterna får den fullödigasteinformationen och därmed avsevärt bättremöjligheter att välja en utbildning efter sinaönskemål än vad dagens system möjliggör.Anf. 60 ():Herr talman! Min kritik beror inte först och främstpå någon rädsla för att regeringen kommer attfastställa den centralt dikterade . Tvärtomär det ju en diskussion som delvis sammanhängermed diskussionen om sekretariatetssammansättning. Jag är oerhört rädd för att man fåren utvärdering som grundar sig på vad ett fåtal i ochför sig framstående akademiker tycker, och vad debedömer som kvalitet. Jag är inte säker på att detalltid är kvalitet.Jag tror inte att vi kommer speciellt mycket längre idiskussionen. Men jag är ändå hyfsat nöjd och gladöver att vi något så när har en samsyn. Jag hoppasbara att vi slipper rankinglistor.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1991/92:830 om denakademiska undervisningen i turkiska språkAnf. 61 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat migvilka planer regeringen har när det gäller att stärkaden akademiska undervisningen i turkiska språk.I dag har den som vill bedriva högre utbildning ochforskning i turkiska språk möjlighet att göra dettavid universitet i . Turkiska språk tillhör deämnesområden som finns upptagna på krysslista.Det innebär att små och exklusiva ämnen medmycket få studenter är garanterade ett visstbasutbud vid något eller några av våra universitet.Frågan om ansvaret för att det inom landet skallfinnas utbildning och forskning i ämnen av det härslaget berördes i departementspromemorian (Ds1992:1) och högskolor, som undervåren varit föremål för remissbehandling.Regeringens slutliga ställningstagande kommer attframgå av den principproposition som jag i tvåtidigare frågesvar här i kammaren har nämnt.Utan att föregripa förslagen i denna proposition ärdet emellertid min förhoppning att universitet ochhögskolor i ett framtida system med större frihet attsjälva utforma sitt utbildningsutbud bättre skallkunna svara mot studenternas efterfrågan.Samtidigt innebär detta en risk för att vissa småämnen med mycket liten efterfrågan frånstudenterna kan komma på undantag. Det kangälla ämnen som det ur vissa samhälleliga,kulturella eller andra aspekter kan finnas anledningatt värna om. En garanti för ett visst minimiutbudav utbildning och forskning i dessa ämnen i likhetmed dagens krysslista kan därvid bli aktuell. Tilldenna fråga återkommer jag emellertid i den nunämnda princippropositionen.Anf. 62 ():Herr talman! Jag ber att få tackautbildningsministern för svaret.Med min fråga har jag velat sättautbildningsministern på spåret, få i gång entankeverksamhet. Det brukar ju för ossriksdagsledamöter vara lättare att påverka innanprincippropositionen är skriven och avlämnad änvia motioner efteråt.För undervisning i turkiska språk finns det i dagbara en halv högskoleadjunktur i . Det kaninte vara rimligt med hänsyn till att det gäller ettstort språkområde, som geografiskt sträcker sigfrån till och som utöver Turkietomfattar en lång rad olika folk. Jag har i min frågapekat på det forna , som fallersönder och där en rad nya stater kommer att haturkiska språk som nationalspråk. Därför är detviktigt att förbättra den grundläggande akademiskaundervisningen i turkiska språk.Jag tar fasta på det här svaret. Det pekar på den risksom finns att brist på efterfrågan kan slå ut mångasmå ämnen. Akademiskt sett borde detta vara ettstort ämne, men det är ju studenterna som väljer.Jag vill bara kontrollera en sak. Det kan kan finnasvissa ämnen som det ur samhälleliga, kulturellaeller andra aspekter kan vara anledning att värnaom. Därför vill jag fråga: Är utbildningsministernberedd att värna om det turkiska språket?Anf. 63 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag har inte mycket att tillägga utöverKarl-Erik Svartbergs beskrivning av hur viktigt detär att uppmärksamma bekymmer som kanuppstå med i övrigt gagneliga förändringar av ettstort och komplext universitets- ochhögskolesystem.När detta nya system gradvis introduceras, kommerregering och riksdag att ha anledning att analyseravilka ämnen som är de smalare ämnen som vi måsteskydda på särskilt sätt ämnen som är.Egentligen delar jag om att de inte borde vara ett litet ämne.Med tanke på det som händer i vår omvärld kan jaginte utesluta att studentefterfrågan i sig dettakommer att göra ämnet större än vad det möjligenär . Vi lär oss mer om de turkspråkigaområdena.Jag kan försäkra att om det inte skulle vara så, ärdet klart att detta tillhör ett ämnesområde som detfinns alldeles särskild anledning att hålla ögonen pånär de bestämda anslagsfördelningarna görs.Anf. 64 ():Herr talman! Då är jag nöjd med svaret och ber attfå tacka än en gång.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1991/92:795 om Europasbästa skolaAnf. 65 (m):Herr talman! har frågat mig omregeringen tänker ange vilket land som skall varaföredöme i arbetet med att skapa bästaskola.När regeringen formulerade målsättningen attskapa bästa skola , fannsdet två viktiga skäl.För det första är det helt nödvändigt att vi, i en tidav omfattande förändringar på skolområdet, harklart för oss att vi på alla sätt måste sträva efter attge våra elever den bästa utbildningen. Jag har vidåtskilliga tillfällen här i talat ombetydelsen av kunskaper och kvalitet iskolundervisningen. En rad åtgärder harregeringen redan vidtagit för att förbättrakvaliteten i skolan. Vi vet att ett antal elever gårigenom utan att ens ha lärt sig läsa,räkna och skriva på ett tillfredsställande sätt. Varjesådan elev är ett misslyckande för skolan, och jagvill peka på att regeringen i de förändradedirektiven till läroplanskommittén speciellt betonatbasämnenas ställning i utbildningen.För det andra är det ett faktum att på snartsagt alla områden närmar sig det övriga . Viär ett relativt litet land i utkant. Skall vifullt ut kunna ta del av möjligheterna och hävda ossi konkurrensen, måste vi ligga långt framme. Vimåste sätta vår ambitionsnivå högt.Som själv påpekar, kan vårskola göras bättre. Det finns säkerligen många godaexempel och intressanta lösningar från andraländer som vi kan och skall ta vara på. Det vorebåde dumt och riskabelt, om vi inte erkände detta.Vi skall självfallet ta vara på det som vi är duktigapå, och vi skall givetvis vara öppna för intryck ochidéer från omvärlden.Bengt Silfverstrand frågar mig vilket land som skallvara ett föredöme för regeringens skolpolitik. Detär möjligt att det bland socialdemokraterfortfarande finns en önskan om att utse idealländer,även om jag trodde att man hade lärt sig åtminstonenågot av alla de misslyckade försök som gjorts pådet området genom åren.När det så gäller internationella jämförelser i sig,har regeringen i budgetpropositionen betonat detangelägna i att sådana görs. är också redanmed i flera institutitioner för internationellautvärderingar och kunskapsjämförelser. Viktigaexempel är den världsomspännande organisationenIEA, som redovisar en stor undersökningi läsförståelse, och , som dels utfört engranskning av svensk skola, dels bedriver ett stortprojekt med nyckeltal för utbildning i olika länder.Ett exempel av annat slag är den jämförelsetidskriften presenterat över tioområden. I fråga om t.ex. språk intog inte Sverigenågon tätplats. Det vill regeringen ändra på meddirektiven om en förstärkning avspråkundervisningen.Anf. 66 ():Herr talman! Jag ber att få tacka skolministern försvaret på min fråga. Jag har emotsett detta svarmed stor spänning. Min nyfikenhet delas säkert avett stort antal lärare, elever och föräldrar i vårtland.De första stapplande stegen på har jutagits. Det allra första var att skära ner på världensbästa vuxenutbildning. Skolministern görjämförelser och plockar fram tidskriften säger att vi inte intog tätplatsern när det gällerspråk. Det gjorde vi däremot när det gällervuxenutbildning. Den vill man nu försämra.Jag kan inte förstå annat av svaret än att regeringendrabbats av vad jag skulle vilja kallaColumbussyndromet. När skulle ut påsin färd visste han inte vart han skulle hän. Väl utepå havet visste han inte var han befann sig. Så ickeheller när han kom fram, och han visste inte var hanhade varit när han hade kommit tillbaka. Alltihopskedde på skattebetalarnas bekostnad.Av formuleringen, att vi skallskapa bästa skola, har många fått intrycketatt den svenska skolan har misslyckats. Om mansätter upp sådana mål är det ett ärlighetskrav anger utgångspunkterna. Annars uppstår lättmisstanken att vi har ett dåligt skolsystem. Denkritiken faller i så fall starkt tillbaka på de som iolika sammanhang framhålls som skolans viktigasteresurs, nämligen våra lärare.Sverige är bäst i EG-klassen skriver man i KTH-Nytt nr 5/1992. Undersökarna har där visat att vihar en mycket bra utbildningspolitik. Detintegrerade system för yrkesutbildning ochteoretiskt inriktad utbildning som återfinns bådeinom gymnasieskola och högre utbildning är precisi den riktning som EG nu strävar mot. EG går alltsååt håll. Kan det möjligen vara så, fruskolminister, att den borgerliga regeringen, precissom fallet är när det gäller jordbrukspolitiken ochexportstödet, går på tvärs mot utvecklingen iEuropa?Anf. 67 (m):Herr talman! Om landslaget skulle säga att de villbli bäst i på fotboll, skulle väl få dra denslutsatsen att hela laget är värdelöst. Jag tycker attdet är självklart.Det är alldeles riktigt att pekade på attSverige hade en mycket fin vuxenutbildning.Framför allt framhöll man i redovisningen att vihade en bra AMU-utbildning. Den har vi definitivtinte dragit ner på. Vi tvingas ibland att göraförändringar även på områden där vi önskar att viskulle slippa att spara. Regeringens uppfattning äratt varje besparing inte nödvändigtvis behöverinnebära kvalitetsförsämringar. Det går ibland attgöra en del ändå.När det gäller detta att redovisa var vi skall blibättre och inte, är det ett problem att det är litet ontom aktuella internationella undersökningar. fårvi en om läsförståelse. De vi har kunnat titta påtidigare för att jämföra svensk skola med andraskolor, har visat att vi är duktiga på läsförståelseframför allt vad gäller tioåringar. Däremot sjunkerresultaten när vi kommer upp på litet högre nivå.Vi är också bra på bredden, men vi presterar intetopparna.När det gäller naturkunskap, ett annat viktigtämne, låg svenska elever itioårsåldern tvåa efter de japanska. När vi kommerupp på högstadienivå rasar det direkt. Detta ärallvarligt och måste analyseras. Jag tycker att dennainformation är viktig som underlag i ettläroplansarbete. Jag tror att vi har ett och annatbekymmer där det finns anledning att ta endiskussion. Vi får inte vara rädda för att hävda attvi måste bli bättre. Vi får definitivt inte dra denslutsatsen att en sådan ambition skulle innebära attvi är dåliga på allt . Men konkurrensenhårdnar, och vi måste ständigt öka kvaliteten iskolan. Så är det.Anf. 68 ():Herr talman! Det är nog gott och väl. Men i motsatstill regeringen är inte vi så kategoriska. Vi vågarinte påstå att vi generellt sett har bästaskola.När nu regeringen har så bestämda uppfattningar ärdet viktigt att vi får veta vilka föredömen den harbland länder. Annars är formuleringen iregeringsdeklarationen felaktig, och då bör man tatillbaka den formuleringen.Jag vill utifrån vardagen i den svenska skolan med borgerlig regeringspolitik frågaskolministern på vilket sätt vi närmat ossEuropamålet när det gäller klasstorlekar. Storlekenpå klasserna är på väg att öka dramatiskt genom denedskärningar som kommunerna på grund avregeringens politik tvingas vidta, och denkommunala vuxenutbildningen skärs ned.Insatserna för elevstödjande åtgärder som t.ex.skolpedagoger och skolpsykologer minskar.Lärarutbildningen går tillbaks till det förgångna. Påvilket sätt kommer detta att öka kvaliteten iutbildningen?Anf. 69 (m):Herr talman! När det gäller frågan omklasstorleken och de ekonomiska bekymren trorjag att de bekymren finns oavsett vilken regering vihar. Men de stora effekter för kommunerna som vii dag ser beror på den omläggning avstatsbidragssystemet som Socialdemokraterna drevigenom. Jag tycker därför inte att man skall ta dettasom ett exempel.Det finns andra exempel där vi har tagit viktiga stegframåt. Denna regering är öppen för förändringaroch lyssnar till vad man vill göra ute i kommuneroch skolor, och vi har sagt ja till väldigt mångalokala utvecklingsprojekt där vi gett skolormöjlighet att profilera sig. Jag är övertygad om, attnär lärare, elever och föräldrar mer får arbeta på ettsätt som de tycker är bra, kommer också kunskapenatt öka. Det finns många sådana exempel där vi harsatsat på kvaliteten.Den stora frågan är givetvis det omfattandeläroplansarbete som pågår och som kommer attdominera diskussionen i lärarrummen i höst.Samtliga skolor och kommuner skall få möjlighetatt diskutera hur vi skall förbättra skolan. Jagerkänner gärna att det förarbete som pågår inteär färdigt. Men jag tror att det blir bra, och det ärdet viktiga i detta arbete just nu.Anf. 70 ():Herr talman! Vi måste väl ändå vara överens om,skolministern, att nedskärningar på sådana vitalaområden leder till försämringar, eller åtminstoneoerhört stora svårigheter för kommunerna atthävda sig. Eftersom vi är överens om endecentralisering och större inflytande förkommunerna, minskar ju detta förutsättningarnaför att skapa bästa skola.Ett annat exempel som jag vill fråga om är förslagetnär det gäller fristående skolor. Det innebär enöverkompensation för de fristående skolorna ochen minskning av resurserna till vår gemensammagrundskola. Det är ett allvarligt ingrepp i denkommunala självbestämmanderätten. har i sitt yttrande sagt att det onekligen ären inskränkning av den kommunalasjälvbestämmanderätten. På vilket sättharmonierar dessa förslag med målsättningen attskapa bästa skola?Anf. 71 (m):Herr talman! När det gäller kvalitet ochklasstorlekar finns det inga entydigaforskningsresultat som belyser detta samband. Detär snarare så, att man behöver anpassagruppstorlek utifrån de arbetsuppgifter man harjust för tillfället och de barn det handlar om. Iblandkan tio barn vara för mycket, och ibland är tio barnalldeles lagom osv.Friskolepropositionen är ett mycket viktigt steg iarbetet med att skapa bästa skola. Jagbegriper inte varför Socialdemokraterna tycker attdet är viktigare att kommunerna får göra litet hurde vill än att slåss för något som varit ett adelsmärkei svensk utbildningspolitik, nämligenlikvärdigheten.Vi är internationellt sätt ganska bra på att geutbildning av hög kvalitet i , i ochi , och vi håller en jämn kvalitet. Det ärett viktigt mål. Detta är något som regeringen hartagit fasta på i propositionen. Vi har sagt att ickeen kommun skall kunna ha skilda regler, utan allaelever skall ha rätt att välja under sammapremisser. Det är en ambition somSocialdemokraterna inte tycker är viktig, men denhör ihop med svenskt skolväsende. Det har denalltid gjort, och det står vi fast vid.Anf. 72 ():Herr talman! Den socialdemokratiska linjen är attden svenska skolan skall avregleras, och den vägenär redan beträdd. Varje skola skall har rätt att gåsina egna vägar för att uppnå de mål som anges iläroplanen. Vi vill låta kommunerna bestämmaöver detta, eftersom vi tror att kommunerna har deallra bästa förutsättningarna.Jag noterar att regeringens väg till och ökad valfrihet går via ytterligarecentralstyrning av kommunerna, och det är kanskenågot motsägelsefullt.Anf. 73 (m):Herr talman! Jag noterar att Socialdemokraternainte längre tycker att likvärdighet är viktig atteftersträva. Om vi ger generella möjligheter förelever och föräldrar att välja skola är det självklartatt det skall gälla samma regler för barnen oavsettvar de är folkbokförda. Det är i varje fallregeringens linje.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1991/92:813 omgymnasieskolans tekniska och naturvetenskapligalinjerAnf. 74 (m):Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att få fler studerandeatt välja tekniska och naturvetenskapligautbildningar i gymnasieskolan.Det är med oro jag tagit del av att en sjunkandeandel elever söker teknisk och naturvetenskapligutbildning inom gymnasieskolan, samt att mångakommuner inte anordnar eller ens är beredda attbetala interkommunal ersättning för elever somönskar fullfölja sin utbildning genom att gå denettåriga teknikerutbildningen.De signaler näringslivet nu sänder till elever somstår inför valet av linje eller program igymnasieskolan är att tekniker inte anställs. Denrekryteringsstrategi som i dagens lågkonjunktur ärförhärskande i näringslivet är synnerligenkortsiktig. Svensk industri har ett ansvar och måstege de unga andra signaler som klart visar ettlångsiktigt intresse av att rekrytera personer medteknisk och naturvetenskaplig kompetens.Inom departementet förs en diskussion omorsakerna och eventuella behov av insatser för attpåverka utvecklingen i positiv riktning. när vifår en tydlig bild av antagning m.m. kommer vi attnoggrant analysera frågan och eventuellt vidtaåtgärder.En angelägen åtgärd är att bredda basen för deaktuella utbildningarna. Intresset för teknik ochnaturvetenskap måste väckas tidigt i skolan.Mycket talar för att flickornas intresse för dettaområde utvecklas tidigare än pojkarnas. Det ärolyckligt att skolan inte är så flexibel ochanpasslig att den förmår ta tillvara flickornasintresse.