prot · GF09111 · 1992-05-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:111Onsdagen den 13 majKl. 9.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 7 maj.2 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesFörslag1991/92:19 till konstitutionsutskottet3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkande 1991/92:SkU19Lagutskottets betänkande 1991/92:LU35Socialförsäkringsutskottets betänkanden1991/92:SfU10--SfU12 och betänkanden /92:NU25 ochNU284 § Arbetsmarknadspolitiken, m.m.Föredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1991/92:AU11 Arbetsmarknadspolitiken, m.m.(prop. 1991/92:100 och 1991/92:124)Anf. 1 ():Fru talman! beslut att behålladelpensionen är inte bara ett glatt besked till alla deäldre som vill trappa ned sin arbetsinsats. Det ärockså en påminnelse om att regeringen är enminoritetsregering. För att regeringen skall fåigenom sina förslag måste en majoritet avriksdagsledamöterna ställa sig bakom besluten.En viktig utgångspunkt för debatten här blirdå: Hur tänker regeringen skapa politisk majoritetför den viktigaste politiska frågan , nämligen attbekämpa den ökande arbetslösheten? För det är väldet ni vill?Av utskottsmajoritetens skrivning framgår att ni ''ilikhet bestämt avvisar arbetslöshetsom medel i den ekonomiska politiken. ''''Arbetslinjen skall hävdas och aktiva åtgärderprioriteras i arbetsmarknadspolitiken. Utsattagrupper skall stödjas särskilt.Ungdomsarbetslösheten skall pressas tillbaka. ''Men detta leder bara till att utskottsmajoriteten villfölja utvecklingen uppmärksamt. Alla vi andra kanredan nu se vad som händer. Men majoritetenröstar -- efter sitt konstaterande att den inte kanacceptera arbetslöshet -- ned alla de förslag från osssom skulle komma att stärka den aktivaarbetsmarknadspolitiken.Därmed har ni i utskottets majoritet på punkt efterpunkt i sak visat att ni -- tvärtemot vad ni säger --tolererar en starkt stigande arbetslöshet. Det blirökad arbetslöshet som ett resultat av regeringenspolitik.Fru talman! Denna debatt skall handla omarbetsmarknadspolitiken i budgetförslaget. Meneftersom kompletteringspropositionen finns påriksdagens bord och det i utskottets betänkande påett flertal punkter hänvisas till förslag ikompletteringspropositionen, går det inte attundvika att dess prognoser och förslag påverkarockså denna debatt.Fru talman! Det är en tragedi och ettsamhällsekonomiskt slöseri när allt fler människorställs utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Detär knäckande för den som drabbas, det tar bortframtidstron i samhället och det raserarsamhällsekonomin och välfärden.Varje jobb vi kan skapa för en arbetslös är endelseger. En vändning av kurvan för arbetslöshetenär en etappseger på väg mot målet: den fullasysselsättningen.Det är nu vi måste bryta utvecklingen. Och vi hargoda möjligheter att göra det -- om den politiskaviljan finns. Regeringen har lagt fram sina förslag,vi har presenterat våra.Vi socialdemokrater har i flera sammanhangframfört att vi har ett intresse av att få en samlingomkring kampen mot arbetslösheten: att vi talarmed varandra, diskuterar de olika idéerna ochförslagen och försöker ena oss om vad som kangöras.Tyvärr tvingas vi konstatera att regeringspartierna iriksdagen inte bryr sig om att Socialdemokraternahar av väljarkåren bakom sig och att denerfarenhet detta representerar inte på någotavgörande sätt påverkat de majoritetsförslag somnu behandlas här.Regeringen vill inte diskutera medSocialdemokraterna utan slår hellre ihop sina påsarmed Ny demokrati för att få den nödvändigamajoriteten för den enda vägens misslyckadepolitik.Av riksdagsarbetet efter regeringsskiftet i höstashar vi fått två erfarenheter.Den ena är att regeringen uppenbarligen ändåtycker att några av våra förslag är bra men attregeringspartierna på grund av politisk prestigesäger nej till förslagen. Därefter lägger regeringenfram samma förslag -- som sina egna.Förlorarna är de arbetslösa, som får se insatsernasenareläggas, och den politiska demokratin. Detblir fullständigt obegripligt för folk när de får se hurmajoriteten handskas med riksdagsarbetet. Ochdet drabbar alla politiker.Låt mig ta några exempel.I december förra året röstade ned vårtförslag om mer pengar till AMS. Två dagar senaresade regeringen ja -- med finansfullmakten somgrund.Riksdagen sade nej till våra förslag om att ta inungdomar på ett tredje gymnasieår och ta in fler vidhögskolan. lade regeringenfram egna sådana förslag.Riksdagen förutsätts rösta nej till vårt förslagom stöd vid utbildning i industriföretag, samtidigtsom detta förslag har lagts fram ikompletteringspropositionen.Kammaren röstar nej till ett utökat anslag förvägunderhåll och får strax därefter ett sådantförslag från regeringen.I alla dessa fall ställer Ny demokrati upp på dettagenom sitt passiva bistånd.Den andra erfarenheten är att regeringspartiernagärna aktivt förhandlar med Ny demokrati.Tvångslagen mot ungdomarna är det hittillstydligaste exemplet på detta:Regeringen lägger fram ett förslag om s.k.ungdomspraktik; frånSocialdemokraterna kommer alldeles strax attnärmare kommentera den delen av betänkandet.Vi har konstaterat att förslaget inte fungerar av enrad olika skäl. Sedan visardet sig att vi har rätt. Då stiftar regeringspartiernatillsammans med Ny demokrati en tvångslag somskall förhindra att vissa ungdomar får tillgång tillsamma rättigheter som alla andra löntagare påarbetsmarknaden. Lagen drivs igenom i utskottetutan att vi socialdemokrater ens fått se den ochföljaktligen utan diskussion.Det finns skäl att ställa frågan både till företrädarnai borgerliga partier och till BörjeHörnlund: Var finns omtanken om de unga?Fru talman! Trots de här dystra erfarenheterna görvi nu ett nytt försök. Vi vädjar än en gång tillregeringen att engagera sig i kampen motarbetslösheten.Tusentals människor ute i landet har redan deltagiti en riksomfattande dammsugningskampanj för attfå fram jobb och skickat in resultaten av sinaansträngningar till oss. Vi har fått in mer än 3 500projekt.Alla dessa människors förslag är en uppmaning tillriksdagen: Ta vara på möjligheterna att ordna jobb!Jobben finns där om man vill.Finns det några förutsättningar för att våra försöktill samverkan skall ge resultat? Dessvärre måstejag tillstå att jag är pessimist -- numera, skall jagkanske tillägga.Det finns en mycket oroande anledning till minreaktion. Regeringen talar inte ens längre om denfulla sysselsättningen. strävar man på sin höjdefter att få en arbetslöshet som är lägre änomvärldens. Är det eller Danmarks10 % som är ribban? Detta måste regeringen gebesked om, !500 000 svenskar riskerar att ställas utanför denordinarie arbetsmarknaden. Efter bara ett halvt årtvingas regeringen konstatera att den egnapolitiken ökar arbetslösheten med över50 000 människor. Därmed kommer arbetslöshetenatt bli nästan dubbelt så hög 1993 somlågkonjunkturåret 1991.Detta borde ha föranlett krafttag från regeringenssida. Men det som händer är att kontantstödet istället ökar dramatiskt. kommer över 30miljarder kronor att betalas ut. Det är en ökningmed jämfört med förraåret. Det innebär att ett överskott iarbetsmarknadsfonden på på ettår blir ett underskott på , åretdärpå 25 miljarder kronor.Och vad värre är -- utvecklingen fortsätter. Enligtregeringens egna beräkningar kommerunderskottet att vara över 40 miljarderkronor.Regeringen kastar alltså ner miljarder i ett stortsvart hål, hellre än att se till att kostnaderna ryms ien liten grop. Ni skall nu ut på marknaden och lånaupp miljard efter miljard för att de arbetslösa inteskall ställas på bar backe -- i stället för att satsa ettmindre antal miljarder på att tidigarelägga viktigainvesteringar, investeringar som ändå skall görasoch som efterlämnar något bestående, som främjartillväxten och sätter människor i arbete.I går drygt 6 700 människorarbetslösa. Arbetslösheten är i nio avlänets kommuner. Bakom dessa siffror döljer sigmånga enskilda människoöden. Tragedier utspelasvarje gång en människa blir utan arbete.Möjligheterna till försörjning och självständighetminskar. Den arbetslöse ställs utanförgemenskapen på en arbetsplats.I den dammsugning på jobb som visocialdemokrater har genomfört har vi iVästerbotten hittat hundratals jobb. Vi är bereddaatt se till att det kommer fram stora investeringar.Det skulle innebära en minskad arbetslöshet i erthemlän, . Det är era grannar, det ärmänniskor från den valkrets som ni representerar,som går arbetslösa.Är inte arbetslösa värda att vigemensamt försöker minska arbetslösheten? Visocialdemokrater har gjort en stor del av detregeringen borde ha gjort -- vi har hittat jobben. Nuhar ni er chans att visa vad ni vill göra, BörjeHörnlund -- i , i , istorstadsområdena. Det gäller hela Sverige.Är ni nu beredda att acceptera tidigareläggningarav viktiga investeringar, som ni ofta talar om, meninte gör? Det finns investeringar om 9 miljarderinom och som kantidigareläggas, 3 miljarder inom SJ ochluftfartsverket, och 4 miljarder inombyggnadsstyrelsen.Om vi gör så, uppnår vi två saker. Vi får viktigainvesteringar gjorda, och arbetslösa får jobb. Dettakan väl inte vara fel -- eller hur?Vill ni nu satsa extra på jobben åt de arbetslösaungdomarna? Är ni beredd att göra någon somhelst extra insats för kvinnorna?Är ni nu beredda att satsa mer på komvux,studiestöd och andra insatser för att stärkakompetensen, nu när behovet av utbildning är somstörst? Blir det mera pengar till företagsförlagdutbildning? Och hur skall regeringen underlätta förkommunerna att möta den situation som uppstår isommar, när tusentals unga inte får jobb och inteskall gå i skolan?Nu vet både regeringen och att detfinns ett genomtänkt och genomarbetat förslag ekonomisk politik, som inte leder in i denåtervändsgränd som regeringens ekonomiskapolitik leder oss in i.Vi överlämnade våra förslag , och det voredärför trevligt att få besked . Visocialdemokrater har visat att har råd attarbeta.Under decennier har vi här i byggt upp denaktiva arbetsmarknadspolitiken. Fler och flerländer tar intryck av den, och en av de viktigastefrågorna för oss socialdemokrater iEuropasamarbetet är att få så många länder sommöjligt att sätta kampen mot arbetslöshetenfrämst.Det känns därför extra bittert att nu ställersig i raden av länder där arbetslösheten betraktassom en fråga om hur man skall kunna utgeersättning till de arbetslösa. För mig är det en gåtaatt och kan ställaupp på den politiken.Jag kanske är för pessimistisk. lyssnar den här gången. Men det duger inteatt vänta och se nu längre.Fru talman! Serige behöver en nationell samling föratt hejda arbetslösheten. har sagt att detbara finns en väg för ekonomiska politik.Regeringens egna prognoser visar på resultatet.Den enda vägen har visat sig inte hålla måttet. Detär dags för att överge en sådan politik.När regeringen börjar bekämpa arbetslösheten ärvi socialdemokrater beredda till samarbete. Det ärnu vi tillsammans måste satsa för att förhindra attarbetslösheten stiger till nivåer som varitokända här i Sverige.Den som tror att det sedan -- när konjunkturen blirbättre -- går att på ett enkelt sätt återgå till de gamlatiderna med full sysselsättning, rekommenderas attse sig om ute i . Inget land har lyckats meddetta.Det är därför som det är så viktigt att alla politiskapartier betämmer sig för att vi inte skall bli ettsådant arbetslöshetens träskland. Visocialdemokrater har presenterat en politik sominnebär att vi kan bekämpa arbetslösheten -- nu!Sverige har råd att arbeta -- men inte råd medarbetslöshet.Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till det somSocialdemokraterna anfört iarbetsmarknadsutskottets betänkande 11 och till desocialdemokratiska reservationerna 1, 3, 5, 9, 11,15 och 23 -- och under förutsättning av bifall tillreservation 15 också till reservation 16.Anf. 2 (nyd):Fru talman! har detövergripande ansvaret förarbetsmarknadspolitiken i varje län. I klartextbetyder det att härifrån fördelas pengar till de olikakontoren i länet med hänsyn tagen till defördelningsprinciper som AMS stadfäst.För att detta skall kunna göras måste bevakning skeav den lokala företagsamheten samt avarbetslöshetsstatistiken. Andra faktorer sompåverkar är lokal utbildningsnivå ochförutsättningar för näringslivets utveckling.Andra arbetsuppgifter för länsarbetsnämnderna äratt aktivt stödja olika projekt för att öka livskrafteni arbetslivet inom länets gränser. Vidare sköterlänsarbetsnämnderna personalutbildning ochlöneutbetalningar.Allt detta kräver, förutom tjänstemän medspecialfunktioner, en relativt sett stor administrativresurs, och även lokaler. I dagens dataålder, ochmed det stora centralt uppbyggda datanät somarbetsförmedlingarna har, finns resurser att följaallt detta arbete centralt. Det kan knappast varaförsvarbart att bygga upp ytterligare enadministrativ resurs som mellanhand.Ansvaret för länen kan ligga centralt. Denkommunikation med övriga länsfunktioner,arbetsgivare, arbetsförmedlingar, skolor,fackförbund, arbetsgivarorganisationer m.m. somkan vara av värde, kan numera ske via interaktivvideo. På så sätt spar man resekostnader, och mansliter inte heller så mycket på det mänskligakapitalet.Förhållandena kan variera från län till län. Mångalänsarbetsnämnder har bantats avsevärt de senasteåren. I arbetar dock ca 50 personerpå länsarbetsnämnden med en länsarbetsdirektörsom chef. Organisationen är på tok för stor.Oerhörda pengar kan sparas in.Från slutet av 70-talet har arbetsförmedlingarnautvecklats för att dels kunna ackvirera arbete åtenskilda människor, dels tillfredsställaarbetsgivarnas krav. Man kan säga attförmedlingarna har två olika kunder med delvishelt olika krav. Dock vore det rimligt att anta attmänniskans behov av arbete och arbetsgivarnasbehov av kvalitativ arbetskraft skall kunna förenasi slutändan.För att kunna klara denna mycket svåra balansgångbör arbetsförmedlingarna satsa på välplaneradarbetsmarknadsmässig och företagsanpassadutbildning.Det är ytterst viktigt att ta reda på alla fakta omarbetsmarknaden, möjligheter till arbete, och kravpå utbildning, numera både globalt och lokalt, föratt kunna ge rätt service. Man behöver alltså påförmedlingarna satsa på en kvalitativ vägledning avförmedlingens kunder, beträffande både egnaresurser och omgivningens krav. är detta etteftersatt område, och man har satsat sina resurserpå olika servicecentrer, t.ex. i form av''yrkeskaféer''.Ett exempel på tänkbara vägar till arbete är i . Inom detta satsar man på attgrundskole- och gymnasieelever får en utbildningsom är anpassad till industrins behov på orten.Detta har initierats av näringslivet i samarbete medlänsarbetsnämnden.Det har dock inte satsats något på 18--25-åringar, som är den största gruppenarbetssökande. Fördjupad vägledning och aktivbearbetning av denna grupp är oerhört viktigt. Föratt klara denna satsning krävs en kvalitativt godarbetsmarknadsutbildning.Satsningen på ungdomspraktikplatser, därregeringspartierna och Ny demokrati gemensamtförhandlat sig fram till en bra lösning, är därförutomordentligt viktig.AMU har mer eller mindre haftensamrätt på arbetsmarknadsutbildning. Parallelltmed AMU hade många större företag sin egenutbildning av ungdomar, s.k. industriskolor. I dagär dessa satsningar borta, och AMU har blivit egenmyndighet och är inte längre underställd AMS.Med tanke på det allt viktigare kravet påarbetsmarknadsanpassad utbildning, och medkravet på arbete efter utbildning, borde det vara enutmärkt lösning att kunna köpautbildningsplatserna direkt av de större företagenpå en ort, så att utbildningen kan bli bådeändamålsenlig och kostnadseffektiv.Skall AMU kunna överleva bör man satsa påflexibla utbildningsinsatser som följer den lokalaarbetsmarknadens behov. Utan en sådan inriktningkommer AMU att slås ut av andrautbildningsanordnare med större flexibilitet.På mindre orter bör utbildningsinsatserna förvuxna kunna samlas under ett tak:uppdragsutbildning, AMU, komvux, folkhögskolaoch studieförbund. Här har man vinster i engemensam planering, gemensam administration,större utbud av utbildning och större flexibilitet iurvalet av både utbildning och lärare.Tidigare har man på mindre orter alltid kunnatutnyttja gymnasieskolan för utbildning av äldre,t.ex. Med de nya bestämmelserfrån som fattadebeslut om faller denna möjlighet. Likaså drasanslaget för vuxenutbildning ner, vilket får till följdatt många vuxna förlorar möjligheter till studier avegenintresse. Det kommer också att innebära attalla arbetsmarknadsutbildningar måsteupphandlas, vilket i sin tur innebär betydligt störrekostnader än förarbetsmarknadsutbildningen. På en liten ortkommer detta att bli förödande.Det är helt klart att arbetsförmedlingen skall ha ettkrav på sig att klara en avancerad utredning för attnå målet arbete åt alla. Av denna anledning hararbetsförmedlingarna fått en nyutredningsorganisation till sin hjälp, . Dockfinns det utredningsresurser kvar påförmedlingarna.Nya AMI-institut växer upp i varje kommun iSverige, med egen chef, egna vägledare, egenadministrativ personal, egna lokaler och egetbudgetansvar. Dock varken får man eller kan manfatta beslut om arbetsmarknadspolitiska insatser,eftersom dessa belastar arbetsförmedlingensbudget.Det finns som tidigare nämnts en utredningsresurspå arbetsförmedlingen i nära anslutning till denaktiva platsförmedlingen, som är näraföretagsanknuten. Varför bygga upp en nyorganisation, där tjänstemännen förväntas arbetamed samma slag av utredning, men utan närhetentill den levande förmedlingsverksamheten, ochdessutom utan möjlighet att fatta ekonomiskabeslut om bidrag för arbets- ochutbildningsåtgärder?I dag passerar en arbetssökande förstförmedlingens utredning för att komma till AMI.Därifrån får personen efter mer eller mindrelångvarig utredning återvända till förmedlingen förett ekonomiskt beslut, vilket förmedlingen avlokala arbetsmarknadsskäl inte får fatta. görförmedlingen om hela utredningen, och tiden går.Förutom ett slags rundgångsverksamhet blireffekten tidsförlust och mänskligt lidande.Lägg all utredningsverksamhet underförmedlingens tak, med en chef, ett ekonomisktansvar och utnyttjande av personalresurser samt,inte minst, i absolut närhet till det aktivaförmedlingsarbetet. Här finns det miljoner atttjäna.Inte bara pengar utan även ett bättre utnyttjande avpersonal kan man vinna på en renodling avarbetsområden och sammanslagning av resurser.Framför allt får man möjlighet till en bättreutbildad personal som lever upp till de av regeringoch riksdag uppsatta målen.Även arbetsförmedlingens kunder måste vinna påett sådant system, då det råder en totalförvirring beträffande , , AMU etc. Vad innebär det ena och det andra?Var kan jag få hjälp? Dessa frågor ställer signäringslivet, försäkringskassor, läkare ochprivatpersoner.Verksamheten vid AMS, länsarbetsnämnderna,och arbetsförmedlingarna kostar storabelopp. Likaså har man inom organisationernaansvar för anförtrodda medel förarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Kostnaderna ärmycket stora, och därför måste kvalitet ocheffektivitet höjas.Som ett första steg bör man ta bortlänsarbetsnämnderna och lägga över funktioneroch ansvar till AMS. En ansvarig skall finnas därför varje län, kanske även direkt underställddepartementet.AMI bör läggas ner och utredningresurserna förasöver till arbetsförmedlingarna.Samordna resurser och insatser för handikappademed ochförsäkringskassornas resurser!Fru talman! Med detta yrkar jag bifall tillreservation 7 till AU11, och vid ett eventuellt avslagpå reservation 7 yrkas bifall till reservation 8.Vidare yrkar jag bifall till reservationerna 2, 4, 20,22 samt bifall till följande:Reservation 10, vilket innebär bifall till KarlHagströms m.fl., Socialdemokraterna, motion omförsöksverksamhet i län.Reservation 12, vilket innebär bifall till JanBackmans, , motion om reglerna förutbildningbidrag.Reservation 13, vilket innebär bifall till OddEngströms, Socialdemokraterna, motion om reglerför beredskapsarbeten.Reservation 21, vilket innebär bifall till LarsBiörcks, , motion om inträde iarbetslöshetskassa.Tack.Anf. 3 ():Fru talman! Vi har en mycket stor arbetslöshet ivårt land. Olika prognoser har vid olika tillfällensagt , , eller . Just nu är antaletarbetslösa ca 200 000 personer. Det är den öppnaarbetslösheten. Därtill har vi alla som finns iarbetsmarknadspolitiska åtgärder.De som drabbas i den här omgången är framför alltmän, och speciellt unga män har råkat särskilt illaut, och blir det framför allt kvinnor. Dethar att göra med att den strukturomvandling somsker i den lågkonjunktur vi nu har drabbar t.ex.industrin och den konkurrensutsatta delen.Därmed får människor gå. Man rensar utarbetskraft i bl.a. industrin.Det går att se och räkna ut vad som kommer atthända på kvinnornas arbetsmarknad i morgon.Därav följer prognoserna om stor arbetslöshet iframtiden. Vi har en regering som tittar på lugntoch stilla och säger: Så här är det; utan att läggafram ett enda program.Jag vet inte om ordspråket, medan gräset gror dörkon, passar in här. Jag tänker på EG-debatten i vårtland, att vi när vi blir med i EG kommer att få enarbetslöshet av den här digniteten. Det är bara detatt vi redan har den. Lägger vi samman denarbetslöshet vi har med antalet personer iarbetsmarknadsåtgärder har vi en EG-anpassadarbetslöshet.Det är inte bara det att arbetslösheten har den härstorleken, den beror också på sammaförutsättningar, det som råder internationellt inomden kapitalistiska världen, nämligen att detfinansiella kapitalet styr. Så anpassasarbetslösheten i det här landet. Det kallas att manprioriterar inflationsbekämpning, men egentligenär det en ren anpassning.Regeringen prioriterar inte bekämpningen avarbetslösheten. I tidigare lågkonjunktur 1983 varantalet beredskapsarbeten 68 000, och är antalet17 000. Satsningen på utbildning och ökadkunskapsnivå är egentligen halvhjärtad.Infrastruktursatsningarna kommer inte i gångordentligt. Det visar t.o.m. utfrågningar här iriksdagen. ROT-programmet, som skulle kunnavara en ordentlig möjlighet för byggandet, kom inteheller i gång, och pengarna till kommunerna skallstrypas.Detta är ingenting som regeringen har missat, utanden håller medvetet denna linje. Arbete åt allaborde egentligen vara den övergripande politiskaparollen. Även den gamla regeringen övergav deni sin sista budget, men den borde gälla. Följde manden borde regeringen naturligtvis säga: skall vi inte ha arbetslöshet.Här har vi ett program med åtgärder. Men någotsådant program ser vi inte. Varken arbetsmarknadsministern kan påvisa någotsådant program eller över huvud taget tänka signågot i den riktningen.Regeringen säger att man har en långsiktig strategi.Den strategin är att de som har kapital skall gynnasför att investera i det här landet. De som villvinstmaximera sina tillgångar och kapital skallstarta verksamheter så att det blir fart i landet. Detär vad regeringen satsar på. För detta krävs det ser till att lönerna är låga. Man tillfredsställerhelt det finansiella kapitalets krav på rörlighet övergränserna. Man utmanar det inte ens.Den inflationsbekämpning som regeringenbedriver går före åtgärder att minskaarbetslösheten. Vi vet att när vi ansökteom medlemskap i minskade antaletberedskapsarbeten. I betänkandet, som i alla andraregeringsdeklarationer, försöker man säga attinflationsbekämpning med låga löner är enförutsättning. Men arbetslösheten har ingentingmed det att göra. Arbetslösheten har ingenting medden framtida ekonomiska politiken att göra. Manfår inte använda det. Det är väl egentligen ingensom tror på det här.Regeringen talar om att man vill hafria resurser i form av människor som skall sättas ini produktionen inom den konkurrensutsattasektorn. Därmed behöver man en arbetslöshet.Det blir effekten av detta. Politiken blir sådan omvi underordnar oss dessa förutsättningar. Debesparingar som sker i hela den statliga sektorn ochi kommunerna har samma effekt.Den här politiken leder till att vi får människor somfår kontant understöd i ökad utsträckning, somIngela påvisade här. Vi får väldigaunderskott om vi inte vill ha en framtid där alla ärutförsäkrade och får gå till kommunerna som delarut lägre socialbidrag.