prot · GF09116 · 1992-05-20 00:00:00 — Det nyasystemet med helt eller delvis öppna utfrågningar,som introducerades , är enstarkt bidragande orsak till det ökade intresset.Naturligtvis kan man inte heller blunda för detfaktum att tidigare regeringar, bl.a. genomkonstitutionsutskottes granskning,uppmärksammats för sina mindre lyckadeageranden, och ''affärer'' -- ett förhållande som intebidragit till att stärka förtroendet för det politiskalivet, eller höja det parlamentariska arbetets status.Men valet av . till utskottesordförande är enligt min mening ett klokt val, somredan bidragit till att stärka utskottets anseende.Fru talman! Med tanke på det stora allmännaintresset konstaterar jag att detta maktpåliggandegranskningsarbete blir om möjligt än meramaktpåliggande och ansvarsfullt . Det ärav största vikt att som helhet, och ävenutskottet, målmedvetet verkar för attgranskningsarbetet skall kunna genomföras medstörsta möjliga integritet och opartiskhet. KU-anmälningar som tillkommer i affekt och i stundensingivelse gagnar inte det parlamentariska arbetet.Inte heller anmälningar som syftar till att görapolitiska markeringar, eller poängplockningar införallmänheten, gagnar vårt gemensamma arbete.Resultatet blir inte sällan ett antal ur konstitutionellsynpunkt irrelevanta ärenden, som belastarutskottet i onödan. Dessutom upplevs det avallmänheten som ett slags politiskt ''kineseri'', omdetta uppmärksammade uttryck tillåts isammanhanget.För övrigt har här talats om att redanmisstanken om jäv är skadlig för förtroendet förlandets regering. Ja, och till detta kan man foga attdet partipolitiska dribblandet i en offentligutfrågning med upprepat nedlåtande tilltalande avlandets statsminister med '''' under enhalvtimmeslång soloutfrågning med envisttrummande på samma frågeställning, som ett slagstema med variationer, i hög grad också skadarförtroendet för vårt gemensamma arbete.Jag tar mig medvetet friheten att göra denna kanskenågot utsvävande reflexion som nyriksdagsledamot. Jag har som fritidspolitiker minaegna reaktioner kring de s.k. KU-förhören i färsktminne, liksom mina arbetskamraters spontanareaktioner. Det är inte konstruktivt, eller positivPR för ledamöter och deras arbete, attett flertal granskningsanmälningar lämnas in utanatt klara övertramp begåtts. Ett överskott av mereller mindre onödiga anmälningar skapar baraförlorare.Fru talman! Jag vill lyfta fram ytterligare enföreteelse som för mig är en negativ upplevelse iårets granskningsarbete. Riksdagsarbetet har i stortsett motsvarat det jag i förväg hade förberett migpå, och jag känner glädje över mitt hedersammauppdrag. Men på en bestämd punkt var jag förgodtrogen. Jag kunde inte föreställa mig att enpolitiskt förtroendevald ledamot av det ärevördigakonstitutionsutskottet medvetet skulle läcka uthögst konfidentiella ting från granskningsarbetet.Det är viktigt att man vid granskningen har tillgångtill sekretessbelagt material, om så behövs för skall kunna fullgöra ett noggrantgranskningsarbete. Likväl har en sådan läckaförekommit. Det har förklarats med att denhemliga informationen inte fullt ut beskrivits, menföljderna av sådant läckage av hemlig informationblir den att pusselbitar faller på plats ochhemligheter röjs genom antydningarna.Därutöver vill jag mena att ytterligare skada skergenom att förtroendet för granskningen sviktar, ochmöjligheten att utverka hemligt material sombehövs för granskningen kan försvagas. Jag anseratt jag här inte gör ett otillbörligt avslöjande, medtanke på att vederbörande själv trätt fram imedierna och kommenterat aktuella ärenden underpågående granskning.Allt sådant läckage av hemligstämplat material,och antydningar kring innehållet i detta, ärklandervärt och ovärdigt en ledamot avkonstitutionsutskottet.Fru talman! Jag vill avsluta detta inlägg med attyrka på godkännande av utskottets anmälan -- ochatt med gillande måtte lägga betänkandettill handlingarna.Anf. 12 (nyd):Fru talman! skall enligtregeringsformen granska statsrådenstjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning.De är en grannlaga uppgift som vi ikonstitutionsutskottet har. Det är en uppgift somkräver objektivitet, högt höjd överpartitillhörigheten -- och det är en uppgift somockså kräver civilkurage.Vi har klarat av att granska 36 anmälningar, och dethar varit ett digert arbete för både ledamöter ochpersonal. Det har resulterat i ett betänkande påsammanlagt 640 sidor.Här vill även jag rikta ett tack till kansliet för detutomordentliga arbete som man har gjort, och jagvill också speciellt rikta mig till tacka honom för den tid jag har fått lära kännahonom -- nu . Det har varit ,men jag kommer att sakna dig, Robert.Vissa granskningsärenden har varit rutinmässigaundersökningar av regeringsärendenashandläggning, men merparten är anmälningar frånledamöter om misstankar att enskilda statsråd hargjort sig skyldiga till ministerstyre eller sagt sakersom de inte borde ha sagt i sin egenskap av statsråd.Vårens granskningsarbete är mitt första, och jag villredovisa några tankar kring detta.Det var med en viss förväntan som jag gick in ivårens granskningsarbete, och det var för migsjälvklart att granskningen skulle vara objektiv.Frågan för mig var: Har det blivit ett fel begångeteller inte? Jag noterade snart med häpnad -- ochden häpnaden var, förstår jag , betingad av minpolitiska oskuld -- att partipolitiken ingalunda varlagd åt sidan. Kan man nita dit motståndarsidan ärdet en poäng i sig. Detta har outtalat legat i luften.Men från min position i utskottet uppfattar jag ändåatt besluten slutligen har landat rätt.Min position som nydemokrat är ju sådan att jagsitter mellan borgerlighet och socialdemokrati. i utskottet inte överens, är det Ny demokrati somavgör om utskottets utlåtande blir rätt eller fel. Jagkan inte påstå att jag är odelat förtjust över att igranskningsarbetet vara tungan på vågen ochavgöra om prickningar eller anmärkningar skallutdelas.Den här granskningsomgången har varit specielldärför att det har varit två regeringar som hargranskats. Borgerligheten och Socialdemokraternahar ömsom vässat revisorsklorna motmotståndarsidans statsråd, och ömsom varit deegna statsrådens försvarsadvokater. Det harsåledes rått en viss jämvikt i utskottet. Själv har jagsuttit mittemellan och inte haft lojaliteter åt någothåll.Nästa stora granskningsomgång kommeratt handla om det borgerliga blockets statsråd. Dåkommer min, eller rättare sagt Ny demokratis,funktion som tungan på vågen att bli mer utmejsladoch tydlig och också mer ansvarsfylld. Jag vill baragöra utskottets ledamöter uppmärksamma på dettaförhållande.Konstitutionsutskottet fungerar som något av enförfattningsdomstol. Det är då än mer viktigt bemödar sig att stå över partitaktiskaöverväganden och endast arbeta på strikt sakligagrunder.Årets granskningsbetänkande är inte specielltupphetsande. En del ledamöter har anmältstruntsaker för granskning. Grunden för anmälankan t.ex. ha varit en dåligt skriven tidningsartikel.Det kan vara kul att slänga iväg en anmälan frånhöften och se om man kan nita dit motståndarsidansstatsråd.Fru talman! Det minsta man kan begära avriksdagens ledamöter är att de lägger ned litet tidpå att undersöka om det verkligen finns fog för enanmälan. Många av dem är uppenbarligen intemedvetna om vilken procedur som dras igång av enanmälan. Det är inte bara tidsödande ocharbetskrävande för alla inblandade. Det kostarockså övertidsersättning för kanslipersonalen.Människor kallas till förhör, och vaktpersonalkallas in när allmänheten kommer för att lyssna påutskottsförhören. En stenograf skriver ned allt vadsom sägs, och sedan skall detta skrivas ut. För dettaåtgår tid, pengar och ansträngningar. Riksdagensledamöter får således skärpa sig och tänka tvågånger innan en granskningsanmälan lämnas in.Utskottet har möjlighet att vägra att ta upp enanmälan till granskning om den bedöms somogrundad. Utskottets inställning har varit skall granska allt som anmälts. Visserligen harjag bara varit med om en granskningsomgång, menjag skulle i likhet med . , , och kanske några fler somnämnt samma sak, vilja föreslå en annan ordningför framtiden, som innebär att kansliet gör enmindre förundersökning när ärendet kommer inoch att utskottet kort därefter kan ta ställning tillom granskning skall beviljas eller inte. På detta sättkommer ärenden inte att bli liggande i månader.Liggande blir bara de ärenden som skall granskas.Med de tankar som finns i utskottet på att mankanske skall ha två granskningsbetänkanden omåret, minskar liggetiden ytterligare, och ärendenaförlorar inte sin aktualitet.Utskottet har varit enigt i sin bedömning av flertaletärenden. Jag står dock för en reservation när detgäller den tidigare regeringens nyttjande avbiståndspengar. Jag återkommer till reservationensenare i debatten.Fru talman! Jag yrkar på godkännande avutskottets anmälan i granskningsbetänkandet utomi det avsnitt som rör vissa anslagsfrågor, närmarebestämt U-landsbistånd, avsnitt 20 b. Vad beträffardetta avsnitt yrkar jag bifall till Ny demokratisreservation nr 4.Anf. 13 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Jag begärde ordet eftersom HarrietColliander på sedvanligt nydemokratiskt sättförsökte ge sken av, att i och med attnydemokraterna inträtt i och fått enrepresentant i utskottet, skall det minsann bli enannan ordning. Vi andra som sitter i utskottet ärfångna i snäva och sneda partipolitiska fållor. Ickeså med Ny demokrati, som företräder den yttersta,högsta och ädlaste objektiviteten.Jag reagerar också mot det sätt på vilket honbeskriver utskottets arbete med olika frågor. Detsom betingat utskottets slutsatser skulle enligthennes beskrivning vara rena partipolitiska hänsyn.Alla som har deltagit i utskottets arbete borde veta,och således även , att så har detalls inte gått till. I de flesta frågor har som alla vetutskottet, oavsett vilken regering som vi hargranskat, kommit till gemensamma slutsatser.Fru talman! Jag ville bara göra denna kortanotering med anledning av . 14 (nyd)replik:Fru talman! Jag kan förstå att ochkanske också andra känner sig litet angripna. Sakenär faktiskt den, att jag inte har lojaliteter åt någothåll. Jag står mittemellan och fri. Jag är ny och kanse på företeelser med fräscha ögon.Det är klart att man ibland tar partipolitiskahänsyn. Men jag uppfattade ändå, om BertilFiskesjö noterade vad jag sade, att beslutenslutligen hade hamnat rätt. Det tycker jag vittnarom att man när beslutet skall fattas lyfter sig i håretoch fattar det rätta beslutet.Anf. 15 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Det skulle vara av stort intresse att avHarriet få något exempel på någon frågai föreliggandegranskningsbetänkande där slutresultatet är enfrukt av intensiva arbete medfrågan i utskottet och av hennes intensiva strävanatt uppnå en upphöjd objektivitet.Anf. 16 (nyd)replik:Fru talman! Det finns inga exempel på beslut i dettagranskningsbetänkande där jag uppfattar att manhar fattat beslutet utifrån partipolitiska hänsyn.Men det ligger i sakens natur, vilket nämnde i sitt tidigare inlägg, att man inte kanbortse från att vi har olika politiska åsikter. I vissafall är man de egna statsrådens försvarsadvokater, iandra fall är man revisorer, granskar och har vassaklor. Det ligger i sakens natur.Jag uppfattar inte att partipolitiken har styrt någrabeslut i detta granskningsbetänkande.Jag tog mig faktiskt friheten att påpeka att jag sittermitt emellan blocken. När de olika blockenkommer fram till olika åsikter är det faktiskt jagsom har den något otrevliga rollen att säga omutskottet skall tycka att en person har handlat rätteller fel. Därför sade jag att jag hoppades att man ifortsättningen skall bemöda sig än mer om lämnapartitaktiska hänsyn och arbeta efter strikt sakligagrunder.Anf. 17 ():Fru talman! Också jag är ny ikonstitutionsutskottet. Jag tycker att det har varitlärorikt och spännande. Jag känner också respektför . Ordföranden användeordet vördnad. Jag tycker kanske att det är litet förstarkt för min smak. Man skall vara försiktig medde starka orden och använda dem sällan.Jag har också mycket stor respekt förkanslipersonalens arbete och vill instämma i dengemensamma hyllningen av vår avgåendekanslichef . Jag har över huvudtaget känt att jag har fått god hjälp. För att anknytatill ett ämne som jag kommer tillbaka till snart,skulle jag vilja säga att det arbete utskottetskanslipersonal utför, visar just vikten av att vi haropolitiska och oförvitliga tjänstemän anställda vidriksdagen.Jag har också förstått att utskottets andraledamöter ibland tycker att jag pratar för mycketoch kanske begär fram litet för många papperibland. Om jag tolkade rätt, jag ärinte alldeles säker på det, var det kanske mig hanmenade. Jag skall återkomma till det också.Det som väckte störst upprördhet var kanske närjag i ett massmedium sade att jag uppfattadebehandlingen av de fyra statsrådsuttalandena somett resultat av en sorts politisk uppgörelse.Regeringssidan sade: ''Om ni inte prickar vårastatsråd, så prickar vi inte era så hårt som vi frånbörjan hade tänkt oss. ''Jag tycker inte att detta var ett angrepp påutskottets rena och höga opartiskhet. har vi jufått en debatt mellan ordföranden och viceordföranden i utskottet om just detta. Om jagförstod saken rätt, sade . i detförsta inlägget att det över huvud taget inte fårförekomma någon partitaktik i utskottets arbete.När sedan sade att vi rör oss igränslandet mellan juridik och politik, backadeThage G. litet grand och sade att detkanske snarare är så man skall beskriva det. Det ärinte alldeles lätt att veta på vilken sida av den härgränsen man befinner sig.Det är litet farligt att lyfta upp oss för högt på dekonstitutionella principernas höjder. Var och en vetatt det inte kan vara en slump att KU-anmälningarna gäller statsråd av enannan politisk kulör än den egna. Jag tror att allainom KU känner att det finns ett element avpolitiskt fredstraktat över årets justeradegranskningsbetänkande.Jag är som sagt mycket nöjd med de villkor som jaghar haft som extra suppleant i utskottet. Möjligenkan jag säga något om det eviga springandet mellanplatsen vid väggen och bordet. Jag får sitta med vidbordet i utskottet när vi granskar, men jag får intesitta vid bordet när vi sysslar med andra ärenden.Vid några sammanträden har det blivit så att viväxlat mellan granskningsärenden och övrigaärenden. Jag känner mig på gränsen till löjlig närjag springer fram och tillbaka. har jag ocksåsvårt att hålla reda på var jag har lagt papperet.Ligger det på bordet eller vid väggen? Vi har desenaste dagarna fått en debatt om vår position iutskotten. Vi får kanske återkomma till den frågani andra sammanhang.Sedan har jag några invändningar mot utskottetsarbete som jag inte vill lägga skulden för påutskottet i första hand, utan det är ett resultat avmånga samverkande faktorer. Först vill jag ta uppkrisen i Nordbanken.Den anmälan som lämnades in, av jag, hade ett element av valrörelse i sig. Vikonstaterade mycket snabbt i vår granskning attden proposition som lade fram somfinansminister blev praktiskt taget identisk medden som hade haft för avsikt attpresentera. Då hade vi kanske kunnat avslutagranskningen med det. Alla utfrågningar i sambandmed Nordbankskrisen var mycket intressanta ochgivande på många sätt, men tyvärr tog de nog litetför mycket tid från oss som vi borde ha kunnat ägnaåt andra och väsentligare frågor. återkommerjag till denna debatt, och orsaken till det hörde vinär var uppe i talarstolen.Man har nämligen försökt användaNordbankskrisen som ett led i den politiskaargumentationen mot statligt ägande av banker.Därför finns det anledning att också ta upp dennafråga något i den här debatten.Jag är också missnöjd med den behandling som minegen anmälan vad gäller IB, dvs. den militäraunderrättelsetjänsten, har fått. Där vill jag i förstahand lägga ansvaret på regeringen. Jag såg attförsvarsministern satt här tidigare. Jag hadehoppats att han skulle sitta kvar. Då hade jagkunnat ställa frågan till honom direkt om varför detbehövde ta så som mer än en månad förförsvarsdepartementet att lämna ifrån sig enfullständigt intetsägande redogörelse för frågan.Jag var redan då ganska klar över att man satt innemed dokument som i stort sett presenterade helasanningen -- vi vet ju allihop ungefär hur den ser ut.Jag skall återkomma även till denna fråga.Den andra frågan där jag inte är nöjd medbehandlingen gäller . Det är närmastobegripligt varför utfrågningen av riksbankschefenskulle vara sluten. Vi borde även ha fört protokollöver den. Jag förstår att orsaken var attriksbankschefen begärde det. Det är tydligenkutym att man följer önskemålen från dem somframför detta. Efter att ha träffat riksbankschefenöga mot öga kan jag ha en viss förståelse för att detinte är alldeles lätt att gå emot önskemål frånriksbankschefen. Det gäller också de sakfrågor somjag har anmält, räntehöjningarna i oktober 1990och . Det är svårt att föra den härdebatten, eftersom det är svårt att citera ur minnetvad riksbankschefen sade under utfrågningen.Det har förts en debatt om massmedias roll. Det ärmycket farligt att angripa massmedia eller överhuvud taget ifrågasätta massmedias roll. Man kanju själv drabbas av stångjärnshammaren i huvudet.Men jag vill ändå redan här ta upp en fråga som jagtycker är konstitutionellt intessant. Vi har ju nu iinledningsrundan fått en diskussion omhemligstämpeln.Dagens Industri hade en artikel som handlade omdet som hände i samband medräntehöjningen och valutakrisen. Man publiceradedet särskilda protokollet från riksbanken.Tidningen hade alltså tillgång till denna hemligahandling som jag själv mycket länge hade försökt fåfram.Jag ringde tidningen, och man skickade genast överprotokollet till mig. Till saken hör att tidningenhade en viss poäng med att publicera protokollet ijust det numret.Långt senare upptäckte jag till min stora förvåningatt tidningen hade även det särskilda protokolletfrån . Jag ringde tidningen igen ochbad att få också det protokollet. Det blev tyst iluren, och sedan sade man nej. Jag frågade mycketförvånat: Varför inte då? Jag fick ju det förra.Svaret blev: Inga kommentarer.Det här tycker jag illustrerar att det ibland i vissafrågor finns koalitioner mellan massmedia ochpolitiker och tjänstemän. Det finns säkerligen desom misstänker också mig för att ha speciellarelationer till olika massmedia. Det här är också enkonstitutionellt intressant fråga, som vi kanskenågon gång borde ägna oss åt att granska.Roland Lében säger att en ledamot har läckthemliga handlingar. Han sade ledamot, och jag vetinte om han däri inbegrep också extra suppleanter.Jag vet inte alldeles säkert om det var mig hanavsåg, men oavsett om det var mig han avsåg ellerinte tycker jag att det inte är för mycket begärt attRoland Lében talar om vem han menade och exaktvad det var han avsåg, så att vi kan föra dendebatten från kammarens talarstol.Nu skall jag i det här inlägget bara ta upp också tvåsaker som handlar om det ämnesområde som viegentligen skulle diskutera i inledningsrundan. Denförsta är de politiska tjänsterna i regeringskansliet.På den punkten har jag en meningsyttring, där jagpåtalar vikten av att skilja mellan politiskt och ickepolitiskt tillsatta tjänster.Där talar jag utifrån en viss egen erfarenhet. Jagarbetade nämligen själv iKanslihuset åren 1968--1969 som s.k. sakkunnig föratt utreda vissa metodologiska frågor i enarbetsgrupp som skulle syssla med ettunderlagsmaterial inför den fysiskariksplaneringen.På den tiden arbetade jag med tämligen abstraktmatematik. Jag visste ingenting om vare sig politikeller, än mindre, om fysisk planering. Men min lönskulle fördubblas, och det lät spännande.Matematiska metoder och samhällsplanering var påmodet, och jag författade ett otal formelspäckadepromemorior, som jag förmodar är saligenbortglömda.Men råkade jag få se listorna på alla dekvalificerade människor som sökt jobb inom dengrupp där jag anställdes. Där fanns högtkvalificerade naturvetare, tekniker, ekonomer ocharkitekter med lång erfarenhet av det ämne viskulle arbeta med.Jag förstod att det var inte minamatematikkunskaper, åtminstone inte enbart, somgjort att jag fått jobbet, utan någon hade sagt tillnågon kompis att jag var av den rätta politiskafärgen, vilket möjligen var sant då. Det blev senareosant, i och med att jag anslöt mig till vpk, inomparentes sagt kanske delvis som ett resultat averfarenheten från Kanslihuset.Efter den här upplevelsen har jag stärkts i tvåövertygelser. Den första är att det är praktiskt tagetomöjligt att dra en skarp gräns mellan politik ochvetenskap inom de s.k. samhällsvetenskaperna.Den andra erfarenheten är att man ändå skallförsöka att dra den gränsen när offentliga tjänsterskall tillsättas och att man skall kräva öppenredovisning, om politisk uppfattning spelar roll viden tjänstetillsättning.Statsminister hävdade först underutfrågningen att anställtsenbart på ämnesmeriter ''och har ingenpartipolitisk eller annan politisk förankring som jagär medveten om'' -- jag citerar alltså statsministern pressades på frågan, fick hanändå erkänna att befattning var politisk iden meningen ''att det finns en ungefärligöverensstämmelse mellan den ekonomiska politiksom regeringen enligt regeringsförklaringen avseratt föra och de teorier, kunskaper och erfarenhetersom står för. ''sade också vid utfrågningen vackra sakerom hur värdefullt det är när åsikter bryts motvarandra, och han uttryckte sin stora uppskattningav de tjänstemän som producerat den senastelångtidsutredningen, trots att deras partipolitiskauppfattning var en annan än regeringens. Jaguppfattade faktiskt det här som litet grand av ensignal till den socialdemokratiska oppositionen, attom ni inte bråkar om våra politiska tillsättningar, såtänker vi inte gräva i era.Den här frågan gäller inte rätten förkanslihusanställda eller riksdagsanställda att hapolitiska åsikter eller värdet av åsiktsbrytningar,utan här handlar det om en principiellt mycketviktig demokratifråga, att det inte uppstår en storgrupp av svårplacerade, politiskt tillsattabefattningshavare på formellt opolitiska tjänster.Jag betvivlar inte kompetens eller atthan kommer att vara till nytta för statsministern.Han skiljer sig för övrigt på ett fördelaktigt sätt frånmånga andra nationalekonomer i det att han hadesina antikeynesianska åsikter redan innan detta varopportunt inom den lilla grupp som står för den fördagen vedertagna åsikten om vad som är högstanationalekonomisk vetenskap i Sverige.Men det är inte detta frågan gäller . Det äruppenbart att politiska åsikter spelat in vidrekryteringen av . Jag kan mindre omEmil , men samma sak gälleruppenbarligen honom. Deras tjänsters öde bordevara direkt kopplat till regeringens. Att det finns ettantal tjänstemän i Kanslihuset som borde ha avgåttmed tidigare regeringar, förändrar inte detta.Det låter kanske litet konservativt, men jag tror attdet är viktigt att vi slår vakt om den gamla svenskatraditionen med oförvitliga tjänstemän, av den typsom på lika villkor kan anlitas av exempelvisvänsterpartister.Jag skall sluta med att säga några ord omjämställdhetsarbetet. Det finns en liten tendens,när vi pratar om jämställdhet, att det blir en frågaom att räkna tjänster. Det är naturligtvis en frågaom det också -- det är viktigt att räkna tjänster --men jag tror att det också handlar om arbetsklimatoch värderingar som präglar arbetet inomKanslihuset och också här i riksdagen.Jag tror att vissa kvinnliga värderingar ocherfarenheter, eftersom kvinnor fortfarande på detstora hela taget sköter de vardagliga sysslorna ihemmet, präglar kvinnors politiska arbete här iriksdagen och i Kanslihuset.