prot · GF09128 · 1992-06-10 00:00:00 — Ni har lierat ermed särintressen och slagit stora svarta hål ifinansieringen av skattereformen.Ni lånar till skattesänkningar till de välbeställda,och ni låter löntagarna betala. De får betala tvågånger. Först ränta på lånen, och sedan skall lånenså småningom betalas tillbaka.Det vi nu kan se framför oss påminner medförfärande tydlighet om vad ni gjorde under deborgerliga åren . ärpå väg att bli 90-talets behövs besparingar, men det behövs framförallt arbete och tillväxt för att klara upp denstatsfinansiella situation som vi nu kan se framföross. Vi har redovisat vårt alternativ, som gerinvesteringar, bättre tillväxt och bättre offentligafinanser.Min fråga till finansministern blir därför: Skall nifortsätta på linje, eller skall ni frigöra eroch lägga om kursen?Hur länge skall och fortsättaatt expediera politik och bliansvariga för ''''? Det är hög tid attni tänker om, tänker nytt och tänker framåt!Runt om i världen befinner sig många banker idåligt skick. Det gäller och , och detgäller och . Det gäller ,och också . Finanskrisen är internationell.Det visar på allvaret i det som sker.De stora förlusterna ger anledning till en ordentligsjälvprövning i bankvärlden. Men det krävs ocksåpolitiska ingripanden för att trygga banksystemet.Så har fallet varit i . Så har det varit i ,och så är det också i Sverige.De förslag som regeringen har lagt fram när detgällt Nordbanken och när det gäller Sparbankernahar vi socialdemokrater i allt väsentligt stött. Vitycker att åtgärderna har varit riktiga, och vi tyckerockså att hanteringen och kontakterna medoppositionen har varit korrekt. Vi anser också attdet är viktigt att vi här i kan hanterabankernas problem på ett sådant sätt attomvärldens tilltro till vårt finansiella system kanhävdas.Vad kommer då härnäst? Det är lätt att se attproblemen inte är över. Vi har handlingsberedskap.Men har regeringen det?Med den bild som avtecknar sig framöver ibankvärlden är det orimligt att regeringen vidtar enrad åtgärder som ytterligare underminerarfastighetsmarknad och finansmarknad.Ni har bestämt er för att realisera statligafastigheter för . Detta måstevara den sämsta tänkbara åtgärden vid den sämstatänkbara tidpunkten. Hur kan ni hålla på medsådant? Ni har bestämt er för att dra in 10 miljarderkronor av riskkapital till statsbudgetengenom att sälja ut statliga företag, när det kapitaletverkligen skulle behövas i näringslivet ochbankerna. Förstår ni vad ni håller på med? Läser niinte kritiken i affärstidskrifterna? Ni har ocksåbestämt er för att höja boendekostnaderna förvillor och bostadsrätter. Därmed sänker ni värdetpå dessa tillgångar och förstärker krisen påfastighetsmarknaden.Så här kan ni inte hålla på!Vi har lagt fram ett samlat program med åtgärderför att motverka finanskrisens negativa effekter.Där finns goda uppslag för konstruktivadiskussioner och insatser. Det är hög tid att ni påden borgerliga sidan börjar tänka om, tänka nyttoch tänka framåt!Herr talman! Jag vill ta upp ytterligare en viktigframtidsfråga, nämligen lönebildningen.I söndags konstaterade attstabiliseringsavtalet är en succé. Det är ettvälförtjänt erkännande till Rehnberggruppen ochtill alla förhandlare på båda sidor. med allmän arbetsfred kan vi genomföraen snabb nedväxling från inflationslöner tillreallöner. ''Avtalet har bidragit till att inflationen är nere på 2procent och att företagens konkurrenskraft harförstärkts markant. Det kan hamna ihistorieböckerna'', skriver DN.Detta avtal, som vi då och då har diskuterat desenaste åren här i , har verkligen intebemötts särskilt positivt från moderater ochfolkpartister. Det var ett väldigt gnölande om dettanär vi arbetade med avtalet. Då dömde ni ut det.Nu ser vi de gynnsamma effekterna av det.I höst börjar parterna på arbetsmarknaden sinaförberedelser inför de avtal som skall komma efterstabiliseringsavtalet. Med de lågainflationsförväntningar som råder borde detvara möjligt att få till stånd en konstruktivfortsättning.Men då måste regeringen avstå från att kasta grus imaskineriet. Ni delar ut guldkantade förmåner tilldem som har det allra bäst, och ni trär tagelskjortanpå vanligt folk. Den sortens fördelningpolitik ärdestruktiv. Den tvingar fram en radkompensationskrav, vilka kan bli en krutdurk i denkommande avtalsrörselsen.Det är hög tid att regeringen lägger om kursen. Trointe att ni kan styra genom konfrontationmed löntagarna!Skall vi kunna bevara det som vi nu uppnår medstabiliseringsavtalet, måste regeringen ta sig ut uråtervändsgränden, tänka om, tänka nytt och tänkaframåt.Vi socialdemokrater hävdar att den ekonomiskapolitiken måste vara både rationell och rättvis.Vi hävdar att det går att pressa ned arbetslöshetenoch att det är nödvändigt att göra det om vi skallundvika social utslagning och en beståendeförsvagning av de offentliga finanserna, med högaräntor som följd. har råd att arbeta, men vihar inte råd med arbetslöshet.Vi hävdar att det går att skapa tillväxt och nyaresurser genom att ta till vara ledig kapacitet inäringslivet genom en målmedveten satsning påinvesteringar och på utbildning som stärker vårekonomi.Vi hävdar att det går att skapa ekonomiskaframsteg utan att skapa nya klyftor och orättvisor.Det är tvärtom så, att en rättvis fördelning är enförutsättning för att de ekonomiska framstegenskall bli bestående.Herr talman! Låt mig få avsluta med någrasammanfattande frågor som vi har ställt i debattenhär , och som vi gärna vi hafinansministerns svar på.Den första frågan är: När kommer med erpolitik att på nytt kunna uppfylla de europeiskastabiliseringskraven?Den andra frågan är: När kommer med erpolitik att komma ner till den räntenivå och deräntemarginaler som gällde vid regeringsskiftet ihöstas?Den tredje frågan är: När kommer arbetslöshetenner på den nivå som rådde när ni tog överregeringsmakten ?Anf. 51 () replik:Herr talman! Jag har redan fört sakdebatt omekonomisk politik med ,socialdemokraternas talesman i finansutskottet.Att jag nu har begärt ordet för replik på AllanLarsson beror på att denne tillskriver mig en störrebetydelse än vad rollerna som moderat gruppledareoch enkel ledamot av finansutskottet motiverar.Allan talar föraktfullt om ''Tobissonsträsk''. Jag undrar om han riktigt har hängt med ide senaste rönen inom miljöpolitiken. Efter vad jagförstår är våra våtmarker något som man numera ärangelägen att slå vakt om och bevara.Utöver en förkärlek för misslyckade metaforer harAllan en benägenhet att marknadsföramissvisande myter. En sådan är att jag skulle haförordat linjen att först sänka skatterna och sedanspara. Som jag har förklarat varinnebörden av mitt utalande, att det i ett gränslöstEuropa blir nödvändigt att sänka skattetrycket.Denna nödvändighet blir bestämmande förbehovet att spara. Men självfallet skall detta görasparallellt, alldeles som regeringen och dessunderlag här i kammaren nu gör.Allan går vilse med sina myter ochmetaforer på ett sätt som gör det befogat att tala om''labyrint''. Där har han allaförutsättningar att känna sig hemma. Som AllanLarsson säkert vet kännetecknas en labyrint av attdet finns gott om vändpunkter runt varje hörn.Anf. 52 () replik:Herr talman! försöker nu när hankan skåda vidden av vad hans råd leder till, friskrivasig från ansvaret för det som sker. Men LarsTobisson är ingen obetydlig figur. I sitt anförandeskroderar han själv över hur han och våren hade utväxlat de formuleringar somledde fram till dokumentet Ny start för . Detvar han själv som satt på en presskonferens och varlycklig över upptäckten att man först kunde sänkaskatterna och i framtidengenomföra besparingar. Det är det vi nu ser.Våtmarker, herr talman, skall man ha i naturen ochinte i den ekonomiska politiken.Anf. 53 () replik:Herr talman! Jag skall förklara regeringensekonomiska politik på ett sätt som sin svaghet för bildspråk bör kunna förstå. Istället för skall jag berätta omTobissons trappa.Jag bor i ett äldre hus utanför . Redannär familjen flyttade in där för sedanvisade yttertrappan tecken på begynnande förfall.Länge lappade vi och lagade. Det blev omläggningav en sten här, litet silikon där och ommurning häroch var.Men till slut gick det inte längre. Trappan rasadeinnifrån, hela trappsteg lossnade och det varallmänt farligt att gå där. Trappräcket gav bara enskenbar trygghet. Lutade man sig för kraftigt motdet gav det vika, eftersom fästena satt löst.Det blev nödvändigt med en fullständig renovering.Trappan fick förses med ny grund och sedan gjutasom steg för steg. Det tog tid, och det krävdeuppoffringar. Om kommit på besökmitt , kan jag tänka mig att hanskulle ha uppfatta det som ett träsk. Trappstegenvar borta liksom alla tillfälliga lagningar, och detvar svårt att ta sig fram.Men allteftersom arbetet fortskred kunde vi börjata trappan i bruk. En ledstång sattes upp, till hjälpför dem som har behov av stöd. Tätningar gjordesmellan trappstegen för att kommande bistra tiderinte skulle spränga sönder trappan inifrån.Nu står trappa där, hel och säker. Det harvarit värt all möda och alla uppoffringar. Det kan juAllan tänka på, medan vi på regeringssidanarbetar vidare för att reparera och stärka Sverigesekonomiska struktur. När han har funderat färdigt,hoppas jag att han väljer att stiga mot höjderna iTobissons trappa i stället för att irra runt i Larssonslabyrint.Anf. 54 () replik:Herr talman! är mannen som harförklarat att om man bara sänker skatterna löserman alla problem. Man får då tillväxt, bättrestatsfinanser, och det blir bättre på allt sätt. harvi sett effekterna av den politiken. kan vi se atttillväxten blir sämre, arbetslösheten blir större ochbudgetunderskottet växer. Varför går då inte LarsTobisson in och säger att vi måste sänka skatternaännu mer? Ni har slagit back och säger att man intekan fortsätta på den vägen. Är inte detta det bästabeviset på att vad ni gör och vad som har gjorts ärjust det som beskrev? Manunderminerar trappan, bygget och huset.När ni tillträdde var situationen att Sverigeuppfyllde de högt ställda europeiskastabiliseringskraven. Mina frågor kvarstår: Närkommer, med er politik, på nytt att göradetta? När kommer vi på nytt ned på denarbetslöshetsnivå som gällde när ni tog över? Närkommer räntorna ner på den nivå som gällde när nitog över?Anf. 55 . () replik:Herr talman! Jag begärde replik eftersom jagreagerade på debatteknik. Hanciterade i kammaren , liksom han har gjort såmånga gånger , som stöd för sinateser. Jag har känt som enmycket eftertänksam och kunnig analytisk person.Jag menar att missbrukar LarsCalmfors och hans vetenskapliga dagspolitiskainlägg.Lars Calmfors säger att man skall stimulerasysselsättningen i på olika sätt, men han taravstånd från det sätt som harrekommenerat. Han talar om att det återstår attsänka de lagstadgade arbetsgivaravgifterna somkan finansieras genom en kombination av sänktkompensationsgrad i socialförsäkringarna ochgenom att man låter arbetstagarna ta över en del avsocialförsäkringsavgiften. Det är ett exempel. Ettannat exempel som han ger är att det naturliga voreatt arbetsmarknadens parter själva genomförde enkostnadsanpassning. Han pekar också påmöjligheten att man skulle avstå från att sänkamomsen.Allan tar bara den ena delen av LarsCalmfors analytiska arbete, och sedan ger hanintrycket av att skulle stå bakomhans egen framställning. Det är helt fel. Det ärvilseledande, och det är orättvist mot LarsCalmfors.Anf. 56 () replik:Herr talman! Jag tackar . fördenna lektion i på vilket sätt man får föra debatt iSveriges riksdag. Jag hoppas att ni tänker på sammasätt när ni citerar andra personer som ni gärna villreferera till i den offentliga debatten. Jag behöverinte nämna några namn.Låt mig bara säga att vi uppenbarligen har sammakritik mot regeringens sätt att låta arbetslöshetenrusa i väg. Vi har olika meningar om vilka medelman skall använda för att lösa problemet. Jagtycker att det är fullt rimligt att det i den offentligadebatten finns olika meningar om hur man skallgöra.Jag är mycket bestämd beträffande att det inte ärgenom den här typen av skattesänkningar ochandra åtgärder som man skall åtstadkomma denkostnadsanpassning som är nödvändig för en starkkonkurrenskraft. Det skall ske just på det sätt somvi nu är på väg att göra mycket framgångsrikt,nämligen att åstadkomma en allmänkostnadsanpassning genom stabiliseringsavtaletoch en förbättrad produktivitet. harbekräftat att detta också ger resultat. Vi ser det i desiffror som har redovisats från finansutskottet. Vikommer att ha en tillväxt för exportindustrin. Jaghar just fått SCB:s senaste information, som visaratt orderingången nu är uppåtgående iexportindustrin. Det är den vägen vi skall klarakostnadssituationen, och inte genom att ytterligareförsvaga de offentliga finanserna. Det leder bara tillhögre räntor.Mina frågor kvarstår: När kommer vi ner på denräntenivå som gällde när ni tog över? När kommervi ner på den arbetslöshetsnivå som gällde? Närkommer vi tillbaka så att vi kan uppfylla deeuropeiska stabiliseringsvillkoren?Anf. 57 () replik:Herr talman! säger att vi expedierarModeraternas politik. Jag vill erinra om att i valetgick och fram medprogrammet Ny start för . gickfram med programmet Grön start för Sverige.Även kds hade sitt eget program. Gemensamt blevdetta en regeringspolitik som har vunnitbetydande framgångar under det här riksmötet.Bland de första förslag som lades på riksdagensbord var centerförslaget att sänka momsen pålivsmedel. expedierade detcenterförslaget.I dagens debatt framstår som denensamme mannen. Hans minne är dessutommycket kort. I valrörelsen talade han omvändpunkter som skulle komma. De skulle kommai ekonomin efter en mängd signaler som Larssonlikt en stins skickade i väg. Han stod på perrongen.Hösten 1990 var det EG-ansökan som gällde. Detskulle ge fart åt den svenska ekonomin. Våren 1991handlade det om ecu-anknytning av kronan. Inteens den signalen ledde fram till resultat.I valet stod som den ensammestinsen på perrongen. Han vinkade av ochsvensk ekonomi, men på fel bana. Det insågväljarna och avsatte som den somhade ansvaret för ekonomin, för det blev fel väg.Myten om som räddare för svenskekonomi var bara en myt.När jag hörde nu och ett antaltidigare gånger i ekonomisk-politiska debatter såtänkte jag på den bok skrev.Jag förstår henne bättre nu.Anf. 58 () replik:Herr talman! Det är intressant att lyssna när herrordföranden i finansutskottet skall förklara ochförsvara hur han expedierar moderat politik. På enpunkt har han uppenbarligen haft framgång. Hanlyckades övertyga och det gällde momssänkningen. Men vad mer? Iövrigt är det och hela Centernsom har fått följa med i den kraftiga högervridningsom har skett. Det syns också i opinionssiffrornahur högern kramar musten ur mittenpartierna. Detskall bli intressant att följa fortsättningen.Låt oss ta detta med ekonomin. Jag förstår inte hurPer-Ola som ordförande i finansutskottetkan vara lycklig över att inte konjunkturuppgångenhar fått bättre fart. Han borde vara den förste attbeklaga att regeringens politik inte har lett tillsnabbare resultat.Kanske borde han läsa om inledningen på sittanförande. Där gavs det i varje fall ett erkännandeav att det nu börjar röra på sig för exportindustrin.Som jag sade: SCB:s material visar attexportindustrin har en påtagligförbättring i orderingången. Det bör leda till att viproduktionsmässigt får ett bättre utfall.Men det stora som har hänt är att ni med er politik,med höga räntor och med era åtstramningar hardrabbat hela hemmamarknadssektorn. Det är därvi har bromsen på den uppgång som annars skulleha kommit i gång. Det är där vi missar de resursersom vi borde skapa. Det är där vi fårarbetslösheten.Hur kan vara glad och stolt ochpeka finger och säga: Så bra att det inte blev någonuppgång!Vi måste tvärtom alla vara intresserade av attsvensk ekonomi kommer i gång. Ni bör tänka om såatt ni inte bromsar och tar bort den kraft som måstefinnas. Kom ihåg att för svenska exportföretag ärhemmamarknaden den viktigaste delen. De måstekunna få avsättning här för att få den finansiellastyrkan att lyckas på exportmarknaderna. Niunderminerar dem i det avseendet.Anf. 59 () replik:Herr talman! Jag vill påminna om ensak.Sänkt moms på livsmedel, turism ochpersontransporter; lägre skatter för småföretag;lägre arbetsgivaravgifter; bättre riskkapitaltillförseltill småföretagen; kraftigt förstärktaregionalpolitiska anslag; kraftiga ökningar då detgäller investering i infrastruktur, vägar ochjärnvägar; kraftiga satsningar påarbetsmarknadspolitiska åtgärder -- allt detta äråtgärder hämtade från program och somockså regeringen i sin helhet ställt upp på. Jagkunde fortsätta uppräkningen.Jag tycker litet synd om för att hanmåste skriva om historien. harmånga gånger gett sken av hur framgångsrik denpolitik var som administrerade pådet ekonomisk-politiska området. Men den leddeSverige in i betydande ekonomiska problem.Den signalverksamhet som försöktesig på lik en stins under hela valrörelsen, den gavinget svängrum för svensk ekonomi.Nu får vi rätta till de problem som sin ekonomiska politik satte i. Det ärett mödosamt arbete, men vi har tagit på oss detansvaret. Jag är övertygad om att väljarna kommeratt ge oss utdelning 1994.Anf. 60 () replik:Herr talman! sätt att beskrivavad som skett sänker trovärdigheten hos Per-OlaEriksson som ordförande i finansutskottet. Jag trorinte det finns någon annan än somkan hålla ett sådant inlägg som detta.Läs litet av vad som skrivs! Läs vad som har sagtsom den serie av ekonomisk-politiska åtgärder somvi vidtog som jag var med och hadeansvaret. Se på effekterna, på det ni nu gärna vill taäran av. Det ligger i kostnadsanpassning. Det liggeri den nedtagning som vi gjorde av räntor via ecu-anknytningen. Det var ingen signalpolitik. Det varreella åtgärder som gav ordentliga effekter.Kostnader, priser, räntor -- allt utvecklades rätt.Sedan sjabblade ni och skapade intryckethos omvärlden att och den svenskaregeringen höll på att lägga om valutapolitiken. Vifick en osäkerhet som fortfarande sitter i och somgör att svenska företag får betala för höga räntoroch att svenska hushåll får alltför tung börda. Så ärdet!Jag skall ge ett erkännande till det gäller stabiliseringsavtalet. Där stod OlofJohansson och upp. Utan den insatsenhade vi haft svårt att klara hem det, men det gjordevi. Då var det och som stod här ikammaren och hackade på oss. Men det var eninsats som var avgörande för svensk ekonomi,också för att vi skulle kunna göra den omläggningoch knytning till det europeiska valutasystemet somskedde.Jag har ingen anledning att på något sätt skämmasför de åtgärder vi vidtog. Jag är tvärtom väldigtstolt över det vi gjorde. Jag ser resultaten, och detkommer kanske att kunna medgei sin kammare. Men jag förstår att det tar emot attvisa den generositet man rimligen borde ha somordförande i ett av viktigaste utskott.Anf. 61 Finansminister ():Herr talman! Jag förstår att socialdemokraternaanser sig behöva två företrädare i den härekonomiska debatten. De företräder, såvitt jagförstått , två och möjligen ännu flerståndpunkter som är sinsemellan oförenliga. Då ärdet i och för sig enklare om dessa åsikter förs framfrån olika personer.Tyvärr är det inte heller på det viset alldeles klart.Båda dessa motstridiga åsikter har förts fram i dagav först och därefter AllanLarsson. Regeringen har, i dessa båda herrarstappning, anklagats först för hårdhänt åtstramning,sedan i nästa mening, eller möjligen med ettkommatecken emellan, för en lättsinnig politikmed ofinansierade skattesänkningar. Dettaillustrerar tycker jag, att socialdemokraterna självatror så litet på sin egen retorik att de inte kanbestämma sig för vilket ben de skall stå på. Det voreen fördel om de kunde bestämma sig innan vi haren diskussion. Det skulle bli enklare för dem självapå det viset.Jag har läst socialdemokratiska motioner och jaghar läst de reservationer socialdemokraterna haravlämnat till betänkandet. Där framgår, om manskall göra en någorlunda kortfattad summering attsocialdemokraterna påstår sig kunna ordna 100 000nya jobb, ökad social service, mera välfärd ochsamtidigt minskat budgetunderskott. Ingenting haren kostnad. Allt detta goda kan man få raskt ochkäckt alldeles gratis. Det är en intressantuppfattning som även dagens finansminister skullevara beredd att diskutera. Om det vore så skulle detvara jättebra.Jag tycker att det är litet synd att ni inte kom pådetta tidigare. Jag har därför en liten misstanke attinte ens ni själva upplever det som korrekt ochtrovärdigt.Rimligen hade ni själva kommit på denna snillrikapolitik , om de förändringar i deoffentliga utgiftssystemen, den reformering avsjukförsäkringsreglerna och lägre ersättningar, allade besparingar i diverse offentliga utgifter som nibrottades med, var alldeles onödiga, som de påståsvara i den tappning ni nu kommer med.Det är litet konstigt, tycker jag, att det som för densocialdemokratiska regeringen för ett à ett och etthalvt år sedan tedde sig så ohyggligt svårt i självaverket var jätteenkelt, som det ser ut . Det tyckerjag bevisar mycket tydligt att densocialdemokratiska politiken inte ärsammanhängande och inte trovärdig. Jag tycker attdet är beklagligt, därför att det förtar ju ändå inslagi den ekonomiska debatten. Jag tycker att det ärroligt att debattera ekonomisk politik, men baraom det som tas upp har något samband medverkligheten.Det är också litet synd att inte lyssnatpå de inlägg som har gjorts här i kammaren. Hanställde några frågor till mig och uppmanaderegeringen i största allmänhet att ändra politik. Detverkar litet konstigt, efter detatt jag klart och tydligt har deklarerat och efter attföreträdare för de fyra partierna har deklarerat attvi fortsätter med vår politik. Det är dettafinansutskottets majoritet har föreslagit, och det ärdet kammaren skall besluta om.Det verkar på något sätt som om man inte hadenågonting i sak att debattera, när man kommer medfullständigt meningslösa uppmaningar att vi skalländra på oss. Jag tycker nog att jag varutomordentligt tydlig i fråga om det som jag sersom det viktigaste inslaget framöver, nämligenuthållighet. För att inte omintetgöra de positivatecken som finns på begynnande exportleddtillväxt krävs det uthållighet.Allan talar nu ganska allmänt om engenerell efterfrågestimulerande politik med ökadinhemsk efterfrågan. Jag kan bara hänvisa till detsom sade för någon timme sedaneller en och en halv, att detta motverkar sitt egetsyfte därför att det leder till högre räntor. Det bliringa flera investeringar, det blir inga flera jobb, detblir inga flera resurser för social välfärd och godfördelningspolitik.Låt mig ställa en fråga tillbaka till de finansiella problemen, där jag tyckteatt det ändå fanns en viss beredskap för diskussionoch där vi har haft ett visst samarbete. Jag tyckeratt det är litet konstigt att den socialdemokratiskapolitiken går ut på att låta AP-fonden köpa merafastigheter och mera aktier. Är det verkligen AllanLarssons allvarliga mening att det som långsiktigtreparerar den spruckna bubblan efteröverhettningen och det hårda kapitalets 80-tal är attstaten köper en massa fastigheter?Dessutom tycker jag att ert förslag i fråga omfastighetsskatten på kommersiella lokaler ärsynnerligen egenartat. Ni vill ju ta bort den skattenför dem som har misslyckats särskilt mycket, dvs.de som inte kan hyra ut sina lokaler alls. Det ärverkligen att belöna dem som har spekulerat fel.Det tycks mig vara oerhört egenartat.I rapporten som jag läste fanns det enliten mening där det talades om flera tänkbaraskattesänkningar som skulle kunna komma attföreslås av Socialdemokraterna för att lösaproblemen. Det stod inte mer än så, och det skullevara intressant om kunde nämnanågot exempel på sådana skattesänkningar.På en punkt vill jag ge rätt. Jag troratt avtalsrörelsen framöver blir oerhört viktig. Jagtror däremot att de flesta människor, löntagare ochandra, har oerhört mycket bättre insikt omproblemens natur och lösningar än vad AllanLarssons misstro ger intryck av. Jag tror att de flestamänniskor förstår att stabila jobb får man i företagsom går bra.