prot · GF0986 · 1992-03-27 00:00:00 — Jag tror att detfinns anledning för att noga titta påvad vuxenutbildningen betyder för den enskilde iform av delaktighet i ett rikare liv.Eftersom jag inte lyckats övertyga mina egna ord, tänkte jag sluta med att tillägnaBeatrice några rader av författaren , som en gång skrev så här i en dikt:''Det var blott några stycken, ett dussin knapptDet var långt mellan byarnas tjäll-.Men på halkiga vägar kommo ändåtill ett möte var torsdagskväll.Det var kanske ej kunskap av stora mått,men den lyfte dock tanken på färdhur rymden vidgades, mer och mer,över vägen, de hade att gå. ''Så ser människornas behov av vuxenutbildning ut.Så ser vuxenutbildningen ut i det svenska folketshjärta. Jag tycker att borde tänka pådet.Anf. 32 ():Herr talman! Det är beklagligt att man skall behövahöra självklarheter från talarstolen. att det inte är ett självändamål, att det intefinns en ambition att ha en dålig organisation. Mendet är väl självklart. Det finns ingen som har påståttatt människor går till svars för en dåligorganisation. De människor som protesterar emotnedskärningarna inom komvux är människor somser sin utbildning försvinna konkret. Det är vad dethandlar om. Här har man med alla medel försöktskära både här och där för att få ha verksamhetenkvar, inte byråkratin. Detta är verklighet för demänniskor som har stått här utanför huset ochdemonstrerat, skickat brev och hört av sig samtbjudit in politiker för att diskutera justverkligheten, inte byråkratin.Alla barn och ungdomar skall ha en utbildning, ochdetta måste vi prioritera när vi kommer i ett lägedär vi måste prioritera, säger statsrådet. Men ettsådant läge, menar jag, skall vi inte hamna i inomutbildning. Det gäller väl, , attutforma en ekonomisk politik som innebär att mankan tillförsäkra också andra grupper än barn ochungdomar en god utbildning de grupper somuppenbarligen har ett stort behov av och får en stortillfredsställelse av att gå på komvux. Dessutom ärde mycket ''samhällsnyttiga'' i sin verksamhet närde går där och i de arbeten som de sedan får med enhögre utbildning som grund. Det är mänskligt bra,samhällsekonomiskt bra och det innebär attmänniskor använder sina resurser på ett bra sättoch inte hamnar i ett bidragsberoende.Jag tycker inte att människor som går tillsocialbyrån för att lyfta socialbidrag nödvändigtvisskall skämmas. Eftersom jag hararbetat inom den kommunala socialvården, vet jagatt de allra flesta gör det. Trots alla försäkringar omatt man inte behöver skämmas, är det så i Sverigeår att en överväldigande majoritet av demänniskor som besöker socialbyråerna för atthämta ekonomiskt stöd för att klara hyran, matenoch kläderna skäms. De skulle göra vad som helstannat, om de bara kunde.Därför är det mycket cyniskt att medvetet föra enekonomisk politik som innebär att man kallt räknarmed att effekterna skall dämpas via socialbidrag. Såsker nu inom vuxenutbildningen, inombarnomsorgen -- där man säger nej till att bygga utbarnomsorgen för barn under --och inom många andra områden, där man säger attsocialbyrån får gå in, och att det ju alltid finnssocialbidrag.Detta är att medvetet föra en ekonomisk politiksom gör människor bidragsberoende. Det är inte enbra, utan en felaktig ekonomisk politik. Sedan kanni tjata hur mycket som helst om att det är den endavägen, för den är ändå felaktig.Anf. 33 Statsrådet talman! Jag vill avslutningsvis kommenteratre saker.Jag har förstått att tycker att det ärtråkigt att han har behövt debattera dessa frågor vidfem tillfällen. Jag kommer ihåg en av de förstadebatterna, då han var bekymrad över attvuxenutbildningen diskuterades för litet. Jag tyckeratt det är bra att vi har dessa diskussioner.Dessutom är många av de dikter och citat somIngvar kommer med något avbehållningen och glädjen med det hela. Dem tarman med sig och funderar över länge.Jag vet mycket väl vad folkbildningen betyder, inteminst i min hembygd, som ligger långt frånStockholm och innerstaden. I min hembygd finnsdet goda traditioner på folkbildningsområdet.Anledningen till att jag tog upp det som GudrunSchyman ansåg vara självklarheter var att i etttidigare inlägg ifrågasatte om derationaliseringsmöjligheter som jag visade påverkligen existerade. sade att detinte går att spara in på administration osv., men jaghävdar att det går. Man måste faktiskt vidta sådanaåtgärder. Jag menar att det finns en del åtgärdersom man självfallet skall vidta, inte minst i det lägesom vi befinner oss i. Sedan varierar det mellanolika kommuner, men det finns många konkretaexempel.En annan sak som klargjordes genom GudrunSchymans senaste inlägg är att vi har så olikagrundinställning, inte så mycket när det gällerbehovet av vuxenutbildning, för om det är vi nogrätt så överens, utan till det ekonomiska läget. Vi iregeringen anser på fullt allvar att vi har tillförlitligafakta som visar att ekonomi är dålig, attdet finns mycket allvarliga bekymmer och att det ärnödvändigt att föra en stram utgiftspolitik. Vitvingas att göra besparingar och annat för att kunnavidta ågärder som vi tror skall få i gång tillväxt ochekonomisk utveckling.Inom har man uppenbarligen intedessa bekymmer. Man anser inte att situationen ärsådan som den är, eller också anser man att det baraär att höja skatter på det sätt som det alltid hargjorts. Däri ligger skiljelinjen. Men det är klart attom man delar regeringens grundinställning, tvingasman också att vara benägen att diskuteraprioriteringar och besparingar, vilket vi också gör.För att gå tillbaka till den fråga som den härinterpellationen egentligen handlade om, är detenligt vår mening samhällsekonomiskt rätt att föraden ekonomiska politiken och mänskligt rätt attförsöka göra de prioriteringar som vi försöker görapå olika områden.Andre vice talmannen anmälde att GudrunSchyman och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1991/92:115 omungdomars situationAnf. 34 Civilminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder som jag planerar för att förhindra att, somhan beskriver det, allt fler ungdomar utestängs frånsamhällsgemenskapen.Inledningsvis vill jag säga att i sininterpellation har dragit fel slutsatser när det gällerregeringens avsikt med den ekonomiska politiken.Syftet är att få ekonomi på fötter. Dethandlar om att skapa förtroende för denekonomiska politiken och stimulera tillinvesteringar för tillväxt och därmed en tryggframtid. Tvärtemot vad påstår ärregeringens politik en politik för kommandegenerationer.När det gäller åtgärder som riktar sig till ungdomarhar flera initiativ tagits av regeringen.På arbetsmarknadspolitikens område harregeringen vid åtskilliga tillfällen understrukitvikten av att särskilt motverkaungdomsarbetslösheten, och stora insatser görsockså på det området. Genom införandet avungdomspraktik får ungdomar under 25 årmöjlighet till värdefull yrkespraktik ocharbetslivserfarenhet. Detta ökar deras förmåga attkonkurrera på den reguljära arbetsmarknaden.Ungdomars situation på Arbetsmarknaden följskontinuerligt. Jag har själv sammanträffatmed AMS-chefen för att diskutera justungdomsarbetslösheten och de problem somhänger samman med den.På bostadspolitikens område genomförs nuåtgärder för att skapa en större rörlighet påbostadsmarknaden. Bl.a. avregleringen kommeratt innebära att vi i större utsträckning får möjlighetatt få fram bostäder som är avsedda för ungdomaroch som ungdomar har råd att bo i.På utbildningspolitikens område genomförsförändringar för att stimulera mångfald ochvalmöjligheter för den enskilde eleven. På allanivåer pågår en förstärkning avutbildningsväsendet inför ett öppet Europa.Politiken syftar också till att ställa individenssärskilda behov i centrum. Antaletutbildningsplatser på högskolan ökar. Jag ser ocksåLäroplanskommitténs arbete som betydelsefullt,både när det gäller förstärkning av kunskaper ochnär det gäller att ge den kristna etiken och denvästerländska humanismen en starkare roll iskolans arbete, något som kan komma att motverkaden rotlöshet som många ungdomar upplever i dag.Herr talman! Men vi slår oss givetvis inte till ro meddessa åtgärder.En samlad ungdomspolitik måste omfatta alla deskilda samhällsområden som har betydelse förungdomar. Till hjälp i det arbetet har regeringen ensärskild barn- och ungdomsdelegation. Den harnyligen fått nya direktiv som bl.a. betonar vikten avatt ungdomars uppväxtvillkor följs kontinuerligtoch att samverkan i frågor som rör unga människorfördjupas.Det pågår också en översyn av statens samladeinsatser på barn- och ungdomsområdet. Syftet äratt finna mer effektiva former för samordning,utvärdering och uppföljning. I det arbetet harungdomsorganisationerna inbjudits för att bidramed idéer och synpunkter. När betänkandet medförslag från översynen presenteras i början av majkommer den att skickas ut på en bred remiss, ochdå är jag speciellt intresserad av att få reda påungdomarnas synpunkter på hur politiken skallutformas.Vuxenvärlden har ansvar för att ge ungdomarmöjlighet att etablera sig i samhället genom att gedem tillgång till utbildning, arbete och bostad.Flera rapporter från myndigheter och forskare harvisat att ungdomar drabbas hårdare än andragrupper av arbetslöshet och bostadsbrist.Utöver den konjunkturberoende arbetslösheten,som alltid är högre bland ungdomar än bland övrigaåldersgrupper, finns den strukturellaarbetslösheten som ett hot. Den drabbar framförallt ungdomar utan yrkesutbildning och leder oftasttill långtidsarbetslöshet eller återkommandearbetslöshetsperioder. Att det nu finns tendensertill att den strukturella arbetslösheten blandungdomar ökar är mycket allvarligt. Det krävsåtgärder för att dessa ungdomar skall få denkompetens och flexibilitet som dagens arbetslivkräver.Problemen hänger också samman. Har man inteskaffat sig en bra utbildning, är det svårare att få ettarbete. Har man inte arbete, har man svårare att fåråd till en bostad, och det är särskilt redan utsattaungdomar som alltid drabbas.För att närmare belysa ungdomars situation iallmänhet och särkilt utsatta ugdomars speciellasituation när det gäller bl.a. boende och arbetetänker jag föreslå regeringen att jag får tillkalla enutredning.En utredning löser inga akuta problem, det är jagmycket väl medveten om. Men den behövs ändå,framför allt för att ta fram förslag på merlångsiktiga lösningar för att motverka strukturellungdomsarbetslöshet.Men det räcker inte med att riksdag och regeringvidtar åtgärder. Om vi skall lyckas iansträngningarna med att skapa goda förhållandenför våra ungdomar, måste föräldrar, andra vuxnaoch föreningslivet ta en större del i arbetet.Regeringens politik går ut på att främja en sådanutveckling.Även om de flesta ungdomar i växer uppunder trygga förhållanden, finns det mångaungdomar som har hamnat vid sidan omsamhällsgemenskapen. Det finns unga människor som har tillgång till minst 15 olika TV-kanaler,men som har nästan ingen vuxenkontakt alls.Gängbildning, skolk och kriminalitet är en del avderas vardag. Men det är inte bara i dessa ganskalätt urskiljbara grupper som problemen finns.Psykisk ohälsa är ett av dagens storaungdomsproblem. Vi ser det bl.a. isjälvmodsstatistiken. hartillsammans med nyligenpresenterat skrämmande siffror på detta område,siffror som visar att den näst vanligastedödsorsaken bland ungdomar är självmord. Mångaungdomar som brottas med självmordstankar harinte någon att tala med. Det är ett mycket lågt betygpå oss vuxna.Ungdomar måste ha vuxna att tala med, positivaförebilder som de kan identifiera sig med. Ett tryggthem där man kan få stöd och uppbackning bordealla ha rätt till. Jag tror att vi alltför ofta har glömtden betydelsefulla roll som föräldrarna har.Föräldrarna måste lyftas fram på ett helt nytt sättoch ges stöd, inte minst i sin roll som överförare avgrundläggande etiska normer. De måste fåmöjlighet att ägna mer tid åt sina barn.Det är också nödvändigt med en nära samverkanmellan de offentliga och de frivilliga insatsernainom föreningslivet när det gäller att nå ungdomarsom har hamnat snett. Ett omfattande projekt sombygger på en sådan samverkan har påbörjats i tolvstadsdelar i våra storstäder.Projektet, som består av såväl allmäntförebyggande som individuellt inriktade insatser,bedrivs i mycket nära samverkan mellan skolan,föräldrarna, , den kommunalafritidsverksamheten, polisen samt de lokalaföreningarna.Ungdomars eget engagemang är också en viktigresurs som vi måste ta till vara mycket bättre. Jagvet av egen erfarenhet från mitt arbete som lärareatt ungdomar måste få utlopp för sin energi. Dethandlar om att se den kraft som finns som en positivresurs.Efter detta synsätt vill vill t.ex. arbeta när det gällerinsatserna mot läktarvåld och arbetet inför i juni 1992.Vår ambition är att de olika supporterklubbarnaskall engageras i arbetet mot det idrottsrelateradevåldet. Supporterklubbarna är grupper som ofta fårhöra att de utgör ett problem. Jag vill se dem somen resurs i arbetet med att göra till enfolkfest. Deras engagemang skall kanaliseras tillnågot positivt, och detta arbete pågår redan förfullt.I arbetet mot främlingsfientlighet har vi ocksåengagerat ungdomar som kommer att gå ut iskolorna och diskutera med sina jämnåriga.Det finns många fler områden där vi skulle kunnaanvända den här metoden. Föreningslivets,kulturlivets och trossamfundens arbete ser jag somen stor resurs i ett sådant förändringsarbete.Ungdomarnas egna organisationer borde ocksåkunna spela en större roll här. Den frågan tog jagupp när jag träffade ett sextiotal representanter förolika svenska ungdomsorganisationer för ett parveckor sedan.Men för att ungdomar skall känna sig delaktigaräcker det inte bara med att engagera dem. Detkrävs också att de får möjlighet tillmedbestämmande. De måste känna att man lyssnarpå dem och att deras åsikter tas på allvar. Depolitiska partierna har ett särskilt ansvar för att nyagrupper av ungdomar engageras.För detta krävs att formerna för den politiskaverksamheten förändras. harpresenterat en hel del idéer på detta område i sittbetänkande Ungdom och makt. Som ett resultat avden utredningen har fått iuppdrag att inleda försöksverksamhet inom ramenför ett demokratiprojekt. Projekten, som skallstimulera till ökat inflytande och delaktighet förungdomar, bedrivs i ett tiotal kommuner. Jaghoppas att denna försöksverksamhet skall ge osspositiva erfarenheter och förslag till det fortsattaarbetet för att stärka ungdomars politiskainflytande.En ambition är att engagera fler flickor ochmotivera dem att ta ett större ansvar iorganisationerna. Vi vet att det behövssärskilda insatser för att flickor skall åta sigförtroendeuppdrag och vara med och påverkainriktningen av verksamheten. Därför ser jagmycket positivt på de särskilda satsningar somriktar sig till flickorna.Herr talman! För att ungdomar skall känna sig merdelaktiga i samhällsgemenskapen krävs alltså enrad insatser på skilda områden. Regeringen ärmedveten om detta, och ett offensivt arbete pågårför att utveckla ungdomspolitiska åtgärder för attstödja och uppmuntra unga människor på alla livetsområden.Det är ofta så att problemen skymmer allt positivtsom sker. Dagens ungdomar lever i en spännandetid. De vågar ta för sig på ett helt annat sätt äntidigare generationer, än t. ex. min generation.De nationella gränserna sätter inte längre hinderför ungdomars initiativ. Generationen av tågluffarefår nu möjligheter att studera och arbetautomlands. I och med öppnasungdomsutbytesprogrammet Youth for Europe försvenskt deltagande. samlas, på ungdomarseget initiativ, 2 000 ungdomar från hela iStockholm för att diskutera sin gemensammaframtid på en konferens under namnet StockholmYouth Conference.Runt om i landet tar ungdomar nyainitiativ. Nya träffpunkter, t.ex. ,startas på många platser. Det lokala föreningslivetutvecklas, och nya ungdomsrörelser startas.Det är bara några exempel på aktiviteter --internationella och nationella -- som regeringenstödjer ekonomiskt.Syftet är tydligt. Tvärtemot om stängda dörrar, så syftar regeringenspolitik till att öppna dörrar. Vi vill öppna dörrarnatill samhällsgemenskapen för alla ungdomar, ävenför dem som är utestängda, och dessutomöppna nya dörrar till , till världen och tillframtiden!Anf. 35 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret. Jag tycker att det i många avseenden ärett mycket bra svar, och jag är mycket glad över attha fått det.Det är något av en paradox att det harvarit kvinnor som har diskuterat kvinnor i Europa.Nu skall ungdomar diskutera ungdomar i Sverige.Denna interpellation har ställts mycket utifrån deerfarenheter som vi som skall delta i denna debatthar mött när vi har träffat våra kamrater, som i dagmöter en verklighet där de faktiskt i många fallställs utan både jobb och bostad.Dessa ungdomar ställer just de frågor som jag harförsökt formulera i denna interpellation. Vadkommer regeringens politik att leda till? Vadinnebär den enda vägen för ungdomar?Jag tror att mycket av det som tarupp i svaret är sådant som vi kan vara överens omoch som vi tycker är mycket bra. Jag tror att vi kanvara överens om vikten av åtgärder mot rasismenoch om vikten av att något görs åt den osäkerhetoch rotlöshet som många ungdomar känner isin verklighet. Jag tror att vi kan vara överens ombehovet av ett ökat stöd till föreningslivet, ochframför allt kanske att vi skall stötta även tjejerna iföreningslivet.Jag tycker emellertid att tyvärrväjer litet grand för de viktiga frågorna och för deavgörande inslagen. Jag tror inte att hon ställer deviktiga och rätta frågorna. Vi som politiker måstefaktiskt kunna ställa frågan: Varför ser vi en ökandefrämlingsfientlighet? Varför ser vi en ökandekriminalitet och rotlöshet i samhället?Vi kan med viss glädje konstatera att dessa problemförvisso är mindre i vårt land än utomlands. Menalla erfarenheter från andra länder visar att det ärnär arbetslösheten stiger och när ungdomarförvägras rätten till bostad och inte får utbildningsom de känner sig överflödiga och som dessasymtom uppstår i samhället. Ungdomarna vändersig då från samhället och de demokratiskavärderingarna. Då hjälper det inte så mycket meddiverse informationskampanjer eller pekpinnar omvilka värderingar som skall gälla i samhället.Värderingarna är en konsekvens av den politik somhar förts. Då gäller det att det inte bara utredningartillsätts.Jag vill emellertid tacka för detinitiativ som hon nu tar till att tillsätta en utredningom ungdomars situation när det gäller bostad ocharbete. Jag tror att detta är oerhört viktigaområden. Detta ser jag som oerhört positivt. Mendet räcker inte med detta. är det nämligenganska bråttom när det gäller att vidta åtgärder iövrigt.Ungdomars situation i samhället styrs ju av denpolitik som regeringen i dess helhet för beträffandeungdomars levnadsvillkor. Jag har framställt dennainterpellation i just av den anledningen.Det finns två olika vägar i detta sammanhang.Antingen saknar regeringen i dess helhet enhelhetssyn på ungdomars levnadsvillkor, ellerockså har regeringen en politik. Och är dettyvärr faktiskt mycket värre. Då innebär nämligendenna genomtänkta politik och synen påungdomars levnadsvillkor -- alla de åtgärder somregeringen faktiskt har vidtagit under de månadersom den suttit vid makten -- attbostadssubventionerna sänks, att ungdomar, för attreferera , skall tvingas anpassa sittboende till vad de har råd med, att ungdomslönerinförs, att ungdomars arbete inte har samma värdesom äldre personers har, att möjligheterna tillutbildning försämras, genom att det tredje året igymnasiskolan tas bort eller genom att pengar intesatsas på detta, att de litet äldre ungdomarnasmöjligheter till komvuxutbildning, som hardiskuterats tidigare, minskas och attarbetsmiljöpengar tas bort från skolan.Därtill kommer regeringens ekonomiska politik iövrigt. Mitt under en av de värstalågkonjunkturerna och dag väljer man attstrama åt ekonomin. Självfallet kommer det att slåäven mot ungdomar. Karensdagar införs, ochexempelvis rätten till avdrag förfackföreningsavgifter tas bort. Det finns alltsåmånga exempel som tillsammans ger ett entydigtfaktiskt besked till ungdomarna: Ni har det förbra ekonomiskt.Jag tror att konsekvenserna av allt detta faktisktblir att arbetslösheten ökar. Ungdomarsmöjligheter att skaffa sig en egen bostad minskasdrastiskt.Det gäller också möjligheten till ett tredjeår på gymnasieskolan och därmed en bättreutbildning.Men vi tror faktiskt på . Vi tror atthon vill väl och har det sociala patos som kds ivalrörelsen försökte visa. Men för att IngerDavidson skall vara trovärdig och för att hon skallha en chans gentemot ungdomar idiskussioner ute i samhället tror jag att hon måsteförsöka hävda sig bättre och försöka stå upp förungdomarnas intressen -- även om hon då måste gåemot , , ,osv. Jag tror att det är vad som krävs.Jag tror också på ansatser i detsvar som vi har fått här i dag.I svaret målas faktiskt ett antal viktiga områdenupp. Det gäller då ungdomarnas situation, våramöjligheter att påverka i politiken och ungdomarsmöjligheter till en bra fritid. Dessutom talas det omutredningen i fråga. Men gäller det att också ipraktisk politik visa att ni menar någonting med erttal om rätten till ett arbete och en bostad.Anf. 36 ():Herr talman! Också jag tackar statsrådet svaret på den aktuella interpellationen som ärintressant på många sätt. Det som är positivt ochöverraskande för mig är nog den inställning somstatsrådet redovisar beträffande synen påfolkrörelserna och deras möjligheter och betydelsenär det gäller att skapa goda villkor för ungdomarsuppväxt.Detta leder till min första fundering och fråga. Viser ju, och det gäller såväl från regeringshåll somute i kommunerna, att det när det gäller de initiativsom ungdomar tar och som tidigare haft ett visststöd -- jag tänker då på t.ex. detta med att startaungdomens hus -- blir allt svårare att få detta stöd.Sådan här verksamhet betraktas som ett slagsextraverksamhet. Men jag tror inte att man skall sedet här så. I stället är det viktigt att ta till varaungdomars initiativförmåga och vilja att självaskapa något.Det skulle vara intressant att höra vadcivilministern rent allmänt har att säga. Ärcivilminstern beredd att göra ett uttalande omriskerna med att kommunerna gör den typ avnedskärningar som drabbar fritidsverksamhet ochannan verksamhet där ungdomar får ta egnainitiativ? Är statsrådet beredd att säga att det är enfarlig väg, och är hon beredd att i ställetrekommendera kommunalgubbar ochkommunaltanter att faktiskt se upp med de härsakerna?Det finns många bra uttalanden i svaret. Men jagblir litet fundersam och misstänksam i ett avseende.Hur förhåller sig det som sägs här till den praktiskapolitik som regeringen för på ett antal områden?Jag skall försöka fatta mig kort och bara ta någraexempel.Det gäller naturligtvis arbetslösheten. Det är braatt insatser görs. Men det förslag till insatser somför ett tag sedan lades på bord innebäratt man i princip utestänger ungdomar i åldrarnaupp till från den ordinarie arbetsmarknaden.Jag tror att jag kan garantera att knappast någonarbetsgivare anställer ungdom när detfinns möjlighet att utnyttja ungdomspraktiken somär helt gratis. Inget arbetsgivaransvar behöver dåtas, och försäkringar behöver inte tecknas. Ingensådan trygghet behöver garanteras.Socialdemokraterna däremot har föreslagitungdomsjobb som innebär att ungdomarna fåravtalsenlig lön och att arbetsgivaren får ta ettansvar för dem som faktiskt skall jobba påarbetsplatsen.Det här är ett exempel på hur man tränger undanungdomar och utestänger dem från ett meranormalt samhällsliv.Vidare vore det intressant att få höra vadcivilministern har att säga om samtalet med AMS-chefen. Jag är väldigt nyfiken i det avseendet ochskulle gärna vilja höra vilka rekommendationerAMS-chefen hade när det gäller åtgärder för attgöra det möjligt för ungdomar att komma in påarbetsmarknaden eller åtgärder som syftar till att geungdomarna en starkare ställning påarbetsmarknaden.