prot · GF09100 · 1992-04-24 00:00:00 — Även jag tackar försvarsministern försvaret.Anledningen till att jag har anmält mig till dennadebatt är den att jag anser att totalvägran böravkriminaliseras. Jag har skrivit en motion där dethemställs att skall begära en utredningom avkriminalisering av totalvägran att göravärnplikt och möjlighet att överförahandläggningen av totalvägran till ett annatdepartement, t.ex. socialdepartementet.I kan vapenvägrarna görasamhällstjänst som organiseras avsocialdepartementet. Även i kantotalvägrarna välja samhällstjänst utanförtotalförsvaret. Det är inget straff som man dömstill. Redan nu pågår ju i enförsöksverksamhet vid sex tingsrätter när det gällersamhällstjänst som alternativ till fängelsestraff, ochdet skall nu utvidgas till att omfatta hela landet.I och anser man tydligenatt möjligheten att välja samhällstjänst inteminskar respekten för att göra värnplikt. Men vividhåller vad som skrevs i en proposition som ladesfram , där uttalade attnågot alternativ till fängelsestraff inte bör komma ifråga vid upprepad totalvägran och attfängelsestraff behövs för att kunna upprätthållarespekten för den allmänna värnplikten. Det voreintressant att få veta om försvarsministern anser atttotalvägran, som grundar sig på en icke-våldsideologi, är ett brott, en kriminell handling.I interpellationssvaret skriver försvarsministern atttotalkostnaden för de 659 som avtjänadefängelsestraff 1991 uppskattastill 15 milj.kr. Är då kostnaderna fördomstolsförhandlingarna medräknade? Jag skall geett exempel på en totalvägran som ledde tillfängelse.Tingsrätten dömde till 60 dagsböter och villkorligdom . Totalvägraren överklagade i hovrättensom fastställde domen. blev den ungemannen åter inkallad och totalvägrade --tingsrätten igen, och domen blev 4 månadersfängelse.Herr talman! Jag hoppas få svar omdomstolskostnaderna. Det framgår inte klart isvaret om försvarsministern anser att kostnadernaför varje intagen på ca . och andrakostnader är väl använda pengar, när det dagligentalas om statens knappa ekonomiska resurser.Statsrådet säger i svaret att det av domarna framgåratt åtskilliga totalvägrar av ekonomiska eller rentav av bekvämlighetsskäl och således inte därför attde har en stark icke- våldsideologi. Ekonomiskaskäl kan inte heller jag ställa upp på, men jagbetvivlar att några av dessa pojkar tycker att det ärbekvämt att utstå rättegångar och fängelsestraff.De totalvägrare som jag har talat med har inteförsökt att få frisedel, eftersom det i praktikeninnebär att de ställer upp på att våld kan lösaproblem. Även om den vapenfria tjänsten kangöras på t.ex. brandstationer, daghem ochservicehus organiseras det av försvaret. Pojkarnavill inte dra sig undan av bekvämlighetsskäl utangöra samhällstjänst där försvarsdepartementet ochtotalförsvaret inte har något som helst inflytande,men väl ett annat departement, t.ex.socialdepartementet.Försvarsministerns svar ger förhoppningar om attvi inte kommer att ha samvetsfångar.Den skall utbildas som är bäst lämpad, och antaletvärnpliktiga som tas ut till utbildning kommer attminska . Då kan det väl inte varaaktuellt att välja pojkar som av etiska ochmoraliska skäl inte vill ta till vapen utan sökervapenfri tjänst eller totalvägrar. Vi har talat om vadfängelsestraffen kostar, men inte om den vapenfriatjänsten. --,alltså , beviljades 1 957 personervapenfri tjänst.Befälslämplighet skall vara ett kriterium för skall anses lämplig för värnpliktsutbildning.Då tror jag att de som vill ha vapenfri tjänst ellertotalvägrar inte uppfyller kraven och gallras bort.Vad tror försvarsministern?Anf. 80 Försvarsminister ():Herr talman! Först några synpunkter beträffandekostnaderna.Det går självfallet inte att göra någon bedömningav om det här rör sig om ett rimligt belopp ellerinte. Är t.ex. våra kostnader rimliga för att hållarånare i fängelse? Är det t.ex. rimliga kostnader föratt hålla ekonomiska brottslingar i fängelse? Det ärett fullkomligt absurt resonemang att göra enekonomisk bedömning på det sätt som manförväntar sig att jag tänker göra.Jag är djupt förvånad över att man försöker föra ettresonemang i ekonomiska termer om tillämpningenav lagar som har stiftat. beslutat om att vi skall ha ett militärt försvar.Riksdagen har beslutat om den lagstiftning somfinns på det här området. Det är domstolarna somdömer ut straff i enlighet med den gällandelagstiftningen. Riksdagsordningen ochregeringsformen förbjuder mig, som herrtalmannen väl vet, att gå in i de enskilda fallen närdet gäller strafftillämpningen. Det får intediskuteras i denna kammare. Därför kan jagnaturligtvis inte kommentera enskilda domslut, fördå skulle jag bryta mot grundlagen.Låt oss titta på vad som kan göras på det härområdet. Jag tycker att det är fel att människor medhjälp av en pliktlag kallas in -- det gäller inte baramilitärt försvar utan vi har civilförsvarsplikt ochannat -- beroende på situationen påarbetsmarknaden. Jag vet att det finns de somtycker att man kan göra det. Jag delar absolut inteden uppfattningen. Det skulle naturligtvis innebäraatt de som inte gör värnplikt ser till att bli arbetslösavid ett visst tillfälle. Vilket enormt område för fiffelskulle det inte öppnas! Hur djupt orättvist är detinte mot kompisarna, som fullföljer sinvärnpliktstjänstgöring! Försvaret är inte någonarbetsmarknadspolitisk regulatur, även om det ären synpunkt som jag vet finns både centralt ochlokalt.Sedan talades det här om samvetsfångar. Det är ettmycket farligt resonemang. Jag har träffatmänniskor som anser sig vara samvetsfångar, närjag besökt fängelser. De anser sig varasamvetsfångar t.ex. därför att de tvingas betalaskatt på ett sätt som de djupt ogillar. De ärsannerligen, herr talman, minst lika starktövertygade om att de är samvetsfångar som devärnpliktiga som vi här talar om. Skulle man baradärför att man anser sig vara samvetsfånge slippastraffutmätning? Då skulle vi hamna i enfullkomligt orimlig situation.Sedan var man inne på antalet och sade att nu skallvi ju kalla in färre och att vi då skulle kunna varalitet generösa. Men, herr talman, om vi höjerförmögenhetsskattegränsen så att färre betalarförmögenhetsskatt, skulle det innebära att mankunde säga: eftersom det ändå är så få som betalarförmögenhetsskatt, kan jag ju slippa göra det? Omman struntar i att göra det, behöver man inte helleravtjäna något straff för det. Det tycker jag är ettmärkligt resonemang.Det finns de som hävdar att det skall varabötesstraff i stället. Ja, då är vi inne i ett historisktsett mycket intressant system. Det har varit väldigtvanligt, både i och utomlands, att man harkunnat köpa sig fri från värnplikten. Om man följerdet som här indikeras får vi återgå till flyddaårhundraden. De som hade mycket pengar kundeköpa sig fria från värnplikten. Men i det här lägetskulle det kallas för någonting annat, nämligen förböter. Det är naturligtvis ett föga jämlikt system.Det skulle förvåna mig mycket om det skulle vinnaacceptans i Sverige.Herr talman! Vi skall behålla denvärnpliktslagstiftning som vi har i sina grunddrag.Vi skall naturligtvis visa all respekt för demänniskor som av djupt religiösa eller etiska skälvägrar att göra värnplikt. Men de måste faktisktvara inställda på att samhället ser till att gällandelagar följs.Nu är det inte längre regeringen som avgör ärendenbeträffande straffutmätning. Dessa liggersjälvfallet på domstolarna. Däremot kan jagförsäkra att besluten om någon skall kallas in ellerinte verkligen inte fattas slentrianmässigt, utan mangör från regeringens och departementets sida enordentlig genomgång från fall till fall.Anf. 81 ():Herr talman! Vad som är rimligt och vad som ärrättvist är naturligtvis svåra frågor.Försvarsministern frågade: Är det rimligt att hållarånare i fängelse? Ja, det tycker jag. Om man skalljämföra rånare med kriminella värnpliktiga, tyckerjag att det är mer rimligt att rånare hålls i fängelse.Men jag tycker inte det är rimligt att man jagarvarje värnpliktsvägrare. Att de kallas in gång pågång gör att de blir tvungna att upprepa sitt brott.Om man inte kallade in dem, skulle de inte behövaupprepa sin vägran och sitt brott. Det är vi frånsamhällets sida som åstadkommer brotten.Det här ett område för fiffel, sägerförsvarsministern. Sådana finns det många isamhället. Den ekonomiska brottsligheten äromfattande, och samhället förlorar stora summorpå denna brottslighet, som vi aldrig tycks fåtillräckligt med poliser att arbeta med. För bara enliten stund sedan röstade vi tyvärr ner ett förslagfrån Socialdemokraterna om ytterligare någramiljoner för att komma till rätta med alla de fallmed kända brottslingar och bedragare somundandragit samhället stora pengar. När vi inte harpengar att klara upp dessa, tycker jag inte att det ärrimligt att satsa 15 miljoner på att hålla dessa enligtmin uppfattning oskyldiga unga människor, kanskede bästa i den unga generationen, i fängelse och låtaekonomiska brottslingar helt slippa rättegång ochstraff. Det är orättvist.Den bedömning som görs är inte rimlig. Det kanhända i en syskonskara att den ena broden hamnari fängelse och att den andra över huvud taget intefår rycka in. Anledningen till att orimligheterna blirså uppenbara just nu är bl.a. att vi skickadehem flera grupper med värnpliktiga som redanhade påbörjat sin utbildning. Att det här inte skullevara en ekonomisk fråga håller jag inte med om.Självfallet har vi inte råd att utbilda så mångavärnpliktiga. Därför skall vi bara ta ut en del avårskullen. Men då måste vi se till att pengarnaanvänds på ett bra sätt. Att fortsätta att sättavärnpliktiga i fängelse är helt orimligt.Vi kommer tydligen att fortsätta att göra det, förmöjligheten för att göra vapenfritjänst betraktassom undantag. Att få anstånd är väldigt svårt. Jagkan inte se att man följer reglerna för anstånd. Jagvet inte vilka olägenheter det kan vara som gör får anstånd. Det räcker inte med att manförlorar ett eller av sina studier och kanskealdrig kan återuppta dem. Avslag påanslagsbegäran kommer i alla fall. Det tycker jag äruppenbart orimligt.Anf. 82 ():Herr talman! Jag tycker att det var mycketberättigat att fråga om de var väl använda pengar.Försvarsministern jämförde värnpliktiga medrånare och ekonomiska brottslingar. Han talade omvarför han anser att totalvägrare bör sitta i fängelse.Då skall jag faktiskt tala om varför jag vill ha detavkriminaliserat.Jag känner mig medskyldig till vad dessa ungagrabbar får utstå. Jag anser att vi bestraffar dem förden fostran och den skolundervisning som de harfått, för att de har satt så djupa spår. Min erfarenhetsom lärare är inte unik. Tvärtom är detvanligt med många kvinnor i utbildningsväsendet,både inom förskolan och inom skolan. Ingen av osshar gjort värnplikt. Jag har inte fått någonutbildning om min försvarsuppgift. Den är obekantför mig och merparten av mina medsystrar.Den bristande kunskapen och utanförskap hargjort att det har varit väldigt svårt att undervisa omförsvaret. Det har i samband med hotet omnedläggning av I 14 i och försvarsdebattensom jag har lärt mig mycket, likaså när mina egnagrabbar har legat i lumpen . Men detär så dags när man börjar komma upp . Det har varit betydligt lättare attundervisa om freds- och konfliktlösning utan våld.Vi skall komma ihåg att det justupphört. Vi har i färskt minne fredsmarscher,fredsdemonstrationer, fredssånger och dikter omfred, vänskap och skrotade vapen. Hur många vitaduvor, fredens symbol, har icke eleverklippt och ritat!Vi avbryter slagsmål och lär barnen att konfliktaldrig löses med våld och vapen. Vi förmanarskjutglada grabbar med leksakspistoler. Samhället,dvs. vi alla, stödjer att det inte skall finnaskrigsleksaker att köpa. Vi lovordar sådana initiativsom bildandet av Non-fighting-generation. Flickor i17--18-årsåldern behöver varken tänka längre ellertänka om. Men vid mönstringen förväntas det attpojkarna på samhällets uppdrag skall lära sig attdöda.Om man tar konsekvensen av sin uppfostran ochvägrar att döda, då sätts man i fängelse för brotteten icke stark våldsideologi. Jag tycker inte att detär hedrande för att står påAmnestys lista över samvetsfångar. för mänskliga rättigheter förordar attvapenfri tjänst skall vara i överensstämmelse medvägrarens övertygelse. I så fall skulle ingen behövahamna i fängelse. Om följde dennarekommendation, fick totalvägrarna möjlighet attvälja samhällstjänst bortkopplad från försvaret.Det är inte av bekvämlighetsskäl som man vägrar.Det vore intressant att få veta om de som inte vill tatill vapen att klara sig vid urvalet till värnplikt. Detskulle i så fall lätta många av de bekymmer som vihar.Anf. 83 Försvarsminister ():Herr talman! Jag tror att vi måste reda upp vissamycket elementära begrepp. Ingen sätts i fängelseom vederbörande vägrar att bära vapen. Det finnsoch har funnits civila alternativ.Man får lätt intrycket av den här debatten att folksom vägrar att bära vapen plötsligt hamnar i finkan.Så är det alltså inte. Det finns många som görvapenfri tjänst. Men talar vi om totalvägrare --människor som bryter mot en av stiftadlag. Då är frågan: Skall det finnas ettsanktionssystem eller inte? Om det inte finns någotsanktionssystem, innebär det att värnplikten ärfrivillig. Den som vill får göra sin värnplikt, densom inte vill det slipper. Jag delar inteuppfattningen att det är realistiskt, för då tvingas viatt införa en yrkesarmé i Sverige.Om vi är överens om att det måste finnas någotslags sanktionssystem, står valet mellan tvåsanktioner. Den ena sanktionen är böter, men då ärvi tillbaka i 1600--1800-talens situation, då mankunde köpa sig fri från värnplikten. Den andrasanktionen är frihetsstraff. har dåfastnat för att det måste finnas någon form avfrihetsstraff för dem som vägrar totalt att göra sinvärnplikt.Herr talman! Värnpliktsvägrarna kallas ju inte ingång på gång. När de har kallats in ett antal gånger,vägrat och suttit i fängelse , skrivsärendena av. Sedan kallas de inte in flera gånger.Samhället förföljer dem ju inte livet ut, som mantycks kunna tro av den här debatten. Det ärnormalt som man tvingas sitta ifängelse.Det är självfallet en mycket grannlaga uppgift förde myndigheter som handlägger dessa ärenden ochde fall som hamnar på regeringens bord att göra enbedömning. Det är fråga om en diskretionärprövning. Jag kan naturligtvis inte uttala mig i allaenskilda fall, för jag kan inte ägna mig åt någotministerstyre. Det kan säkerligen skemindre lyckade bedömningar. Vi människor kanalltid fela, och det gör vi också. Det är naturligtvisbeklagligt om det sker, men det är inte unikt för dethär området. Jag förutsätter att man gör en sånoggrann bedömning som möjligt i de enskildafallen, att man tar alla rimliga hänsyn och ärgenerös. Jag vet att man också i de allra flesta fall ärgenerös, t.o.m. generösare än vad lagstiftaren hadetänkt sig. Det går säkerligen att hitta något exempelpå motsatsen, men det kan man inte lägga riksdagoch regering till last, utan det handlar då ommänsklig ofullkomlighet.Man skall heller inte glömma bort att tiotusentalsvärnpliktiga är lojala och gör sin värnplikt. Vi harjust nu fantastiskt fina värnpliktiga. Det har sketten dramatisk omsvängning om man jämför medden tid då jag själv gjorde värnpliken, då det fannsen stor negativism. Uppslutningen kringvärnplikten är nu väldigt stark. När en del i höstasslapp att göra sin värnplikt var det intressant att seatt många krävde att få bli inkallade igen. Dethandlade om några hundra personer, men i alla fall.Skall vi säga till dem som lojalt fullgör sin tjänst ochsom ligger inne litet kortare eller litet längre än ettår att de som struntar i värplikten, som totalvägraroch inte accepterar någon alternativ tjänst gör rätt,medan de som kanske är borta från familjen --många värnpliktiga har gift sig ganska ungaoch har barn -- eller som tar smällarna när det gälleratt vara borta från studierna att de andra, vägrarna,helt och hållet skall slippa? Det tycker inte jag. Dethär är en lojalitets-, solidaritets- ochjämlikhetsfråga.Vi har inte kvinnlig värnplikt. Det uttalades härbekymmer över att kvinnorna kanske inte alltid harde kunskaper som behövs på det här området. Detgår emellertid att skaffa sig kunskaper. Jag hälsarmina ärade meddebattörer välkomna in i de mångafrivilliga försvarsorganisationer som finns.Damerna här skulle pryda sin plats i t.ex.lottakåren.Anf. 84 ():Herr talman! Jag tycker inte att försvarsministernhar klargjort någonting i den här debatten. Snarareskyfflade han undan problemen för dem som jagden har kommit i kontakt med. Detrör sig inte om totalvägrare. Den diskussionen ärlättare, men den för i den härdebatten.Jag talar om ungdomar som har fullgjort singrundutbildning, men som inte har kunnat inställasig till repetetionsövning och om ungdomar som harpåbörjat sin militära grundutbildning, överklagatett beslut eller har begärt och fått vapenfri tjänstbeviljad, men där tidpunkten för att fullgöra dennautbildning har visat sig vara omöjlig av det ena ellerdet andra skälet. När då dessa ungdomar inte harfått anstånd -- som är mycket svårt att få, och demänniskor som hanterar dessa ärenden gör det påett olämpligt sätt -- inte inställer sig för att det äromöjligt för dem, hamnar de i fängelse. Jag tyckeratt det är fullkomligt orimligt.Det är bra att det nu är lättare att få vapenfri tjänst,men det är fortfarnade många ungdomar som komin i den här hanteringen före . Det ärkonstigt att trots att det har blivit lättare att fåvapenfri tjänst, ökar antalet ungdomar som sitter ifängelse. var antalet 592 och vardet 659. Det är inte fråga om att helt och hålletslippa, men samhället bör vid bestraffning avbrottslingar tillämpa rimliga proportioner. Det blirju inte någon upprepad vägran, om dessaungdomar inte inkallas vid upprepade tillfällen, ochdet blir inte fängelse förrän efter upprepad vägran.Det är bara att sluta att inkalla dem som har vägraten gång och låta det bero med böter. I stället börman utnyttja dessa miljoner till att bekämpa denekonomiska brottsligheten.När det var öppet hus iriksdagen blev jag tillfrågad av en besökare varförvi socialdemokrater inte gör någonting för att intevapenvägrare skall hamna i fängelse. Besökarenberättade om sin son som hadegenomlidit olika stadier av inkallelse, utredningar,avslag, överklaganden, rättegångar,nådeansökningar och fängelsestraff. Sonenshela liv hade tagit en annan riktning. Han hadealdrig kommit i gång med sin utbildning. Såväl hansom hans vänner och unga släktingar hade helttappat tron på vuxenvärlden, på demokratin och påvårt samhälle. En stor leda och besvikelse hadespritt sig bland många ungdomar. Att försökapåverka genom politiskt eller annat arbete tycktede var helt meningslöst. Detta skrämmer mig. Vikan inte hantera de bästa och känsligaste av våraunga män i på detta sätt. De kommer i sittyrkesliv ofta att arbeta som lärare, ungdomsledareeller präster. Det är därför viktigt att de kanförmedla en positiv bild av det svenska samhällettill nästa generation ungdomar.Anf. 85 ():Herr talman! Som försvarsministern säger är detalldeles riktigt att det finns civila alternativ, och jaghar också räknat upp dem. De här ungdomarna villinte slippa undan. De vill göra samhällstjänst, menden skall vara bortkopplad från försvaret som ärkrigsförberedande. Det må vara att vi tycker att deär tjuriga. arför inte se på ellerNederländerna. Det finns information i en skrift,utgiven av det Nederländskaförsvarsdepartementet, som heter Die WetGewetensbezvaren Militarie Dienst.Vi kan väl ta reda på vilka erfarenheter man harhaft där. Jag sätter nu mitt hopp till att denpliktutredning som försvarsministern nämner isvaret ställer följande fråga: Kommer de som intevill ta till vapen att klara sig vid urvalet tillvärnpliktsutbildning?Man måste också väga in hotbilden. Den har juändrats sedan denna proposition lades fram 1977.Jag hoppas att de som sitter i denna pliktutredningockså tycker att det är fel att 200--300 personerårligen skall sättas i fängelse på grund av att de intevill lära sig att döda. Men många blir förtvivlade,eftersom de blir hemskickade. Det är somförsvarsministern säger att över 200 överklagade,och de kommer att tas in.Jag hoppas också att utredningen också kommer attföreslå att försvarsbudgeten skall användas tillförsvaret och till dem som är lämpliga att göravärnplikt. Höj dagspenningen om det finnsutrymme för det, eftersom de värnpliktiga har detknapert. Då kanske en del slipper säga nej avekonomiska skäl.Anf. 86 Försvarsminister ():Herr talman! Jag kan försäkra att pliktutredningensysslar med denna problematik inkl. de utländskaalternativ som finns, och frågan har många gångerstuderats. Men har faktiskt kommit framtill denna lösning, dvs. att vi skall ha en allmänvärnplikt -- det är inte någon enskildförsvarsminister som har gjort det. Det skall ocksåfinnas någon form av sanktionssystem inbyggt. Detär möjligt att man kan gå över till böter. Det finnsemellertid en principiell tveksamhet i fråga omdetta, eftersom man då kan köpa sig fri frånvärnplikt. Jag tycker faktiskt att det är fel. Jag fårnaturligtvis respektera dem som har en annanuppfattning. Men systemet skulle vara djuptorättvist om någon genom att betala någratusenlappar slapp göra kanske värnplikt,medan andra lojalt gör sin värnplikt för att kunnaförsvara sitt land i en krigssituation.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1991/92:155 om JAS-projektetAnf. 87 Försvarsminister ():Herr talman! har ställt följandefrågor till mig om JAS-projektet:1. Förutsätter kontraktet för delserie 2 av JAS (110plan) en ytterligare beställning av JAS-plan?2. Hur många plan är det i så fall fråga om och tillvilket pris?3. Hur många JAS-divisioner planerar regeringen?4. Är det samhällsekonomiskt försvarbart attskrota fullt funktionsdugliga Viggar för att få platsmed JAS?Inledningsvis vill jag påpeka att i interpellationen på ett flertal punkterär faktamässigt felaktiga.Dess värre lever vi ännu inte i den fredliga världsom beskriver, även om vihoppas på att så få göra.Våra massmedier redovisar reportage omstrider och oroligheter, även i vår relativa närhet.Maj Britt hävdar att hela världennedrustar, förutom och somupprustar. Detta påstående om svensk upprustningrimmar dåligt med det faktum att den svenskaarmén föreslås minska med i kvantitet, ochflygstridskrafterna från 20 till 16 divisioner.Den internationella utvecklingen hindrar dock inteatt ett flertal länder, även i , för närvarandeutvecklar eller planerar att anskaffa nyastridsflygplan. JAS 39 GRIPEN är som bekant ettalternativ för flera av dessa länder.Även tidigare Warszawapaktsländer kommer -- såsnart deras ekonomi tillåter -- att anskaffa nyaflygplan. Att världen runt nedrustar -- somMaj Britt påstår -- gäller i alla fall inte påflygstridskraftsområdet.Jag vill, innan jag besvarar , påminna om det beslut om fortsattinriktning av som regeringen fattadeden förra året.Av detta beslut framgår att den tidigare regeringensinriktning enligt beslutet från den 22 november1990 i allt väsentligt fortfarande gäller för JAS-projektet.Jag vill därmed också ha sagt till vi inte funnit anledning att ändra på deninriktning som tidigare socialdemokratiskaregeringar lagt fast.Beslutet innebär bara attregeringen fullföljer tidigare beslut och uppdrar åtmaterielverket att förhandla med omvillkoren för beställning av produktion av delserie2, utveckling av JAS 39B och erforderligastödsystem. Beställningen görs dock först närförhandlingar har lett fram till godtagbaraaffärsmässiga villkor för staten. Samtliga väsentligafrågor avseende finansiering av projektet skallalltså klarläggas. Därtill skall avtalet innehållakontrollstationer som möjliggör anpassning tilleventuellt ändrade förutsättningar. Regeringenkommer, genom försvarsutskottet, att hållariksdagen informerad inför ett planeratkontraktstecknande den 1 juli 1992.Maj Britt första fråga besvaras enkelt medatt det kontrakt som avses bli tecknat för JAS 39delserie 2 om 110 flygplan inte binderstatsmakterna till någon beställning av ytterligareflygplan.