prot · GF0956 · 1992-01-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:56Torsdagen den 23 januariKl. 12.001 § Kompletteringsval av ordförande ivalprövningsnämndenFrån valberedningen hade inkommitprotokollsutdrag avseende kompletteringsval avordförande i valprövningsnämnden.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag -- för tiden från valet till dess nytt val avprövningsnämnd ägt rum tillordförande i valprövningsnämndenregeringsrådet § Val av ersättare för ordföranden ivalprövningsnämndenFrån valberedningen hade inkommitprotokollsutdrag avseende kompletteringsval aversättare för ordföranden i valprövningsnämnden.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag -- för tiden från valet till dess nytt val avprövningsnämnd ägt rum tillersättare för ordföranden i valprövningsnämndenJustitierådet § Utökning av antalet suppleanter iskatteutskottet och socialförsäkringsutskottetValberedningen hade enligt till kammaren inkomnaprotokollsutdragdels på begäran av moderata samlingspartiettillstyrkt att antalet suppleanteri i skatteutskottetutökades från 17 till 18,dels på begäran av socialdemokratiskariksdagsgruppen tillstyrkt att antalet suppleanter isocialförsäkringsutskottet utökades från 20 till 21.Kammaren biföll dessa framställningar.4 § Val av suppleanter i skatteutskottet ochsocialförsäkringsutskottetFöretogs val av ny suppleant i skatteutskottet ochsocialförsäkringsutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i skatteutskottetLars ()suppleant i socialförsäkringsutskottetMargareta ()5 § Svar på interpellation 1991/92:66 omregionalpolitikenAnf. 1 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har ställt tre frågortill mig angående regionalpolitiken.Han vill för det första veta om jag delar om glesbygden och regionalpolitiken.Bakgrunden är ett uttalande i en tidskriftsartikel avöverdirektören i närings- ochteknikutvecklingsverket.Vidare vill han veta hur jag avser att förena min ochcenterpartiets positiva inställning till statligtregionalpolitiskt stöd med moderaternasavståndstaganden samt om jag avser att ta någraregionalpolitiska initiativ.Svaret på den första frågan är att jag uppfattar denrefererade tidskriftsartikeln som ett personligtdebattinlägg och inte som ett uttryck för verketsofficiella mening. Vid överläggningar som jag harhaft med generaldirektören för har vi bl.a.diskuterat hur verket på bästa sätt kan medverka igenomförandet av regeringens regionalpolitik.När det gäller de två övriga frågorna vill jagframhålla följande:Grunden för regeringens regionalpolitik harredovisats i regeringsförklaringen. Där slås fast atthela skall leva och att det förutsätter enaktiv regionalpolitik. En sådan politik innefattarbåde stöd till företag, främst de små företagen, ochsatsningar på förbättrad infrastruktur.Regeringens förslag till närmare inriktning avregionalpolitiken för nästa budgetår har nyligenredovisats i budgetpropositionen.Som framgår av budgetspropositionen föreslårregeringen att nedsättningen av socialavgifter somregionalpolitisk stödform utvidgas både geografisktoch branschmässigt. Utvidgningen ges entyngdpunkt på glesbygdsnäringarna, turismen ochtjänstesektorn.Vidare öppnas igen möjligheter att användalokaliseringslån för att öka tillgången på riskvilligtkapital i stödområdena. Länsanslaget höjs till 1miljard kronor och nivåerna för glesbygdsstöd höjs.Redan nu har regeringen lämnat stöd till ett antalföretag, främst inom tjänstesektorn, som kommeratt betyda mycket för utvecklingen i flera mindreorter.För att nå de regionalpolitiska målen krävsemellertid att den regionala utvecklingen nogabeaktas när åtgärder föreslås även inom andrasamhällssektorer än företagssektorn. Detta ärsärskilt viktigt när det gäller åtgärder som avserinfrastrukturen, dvs. vägar, järnvägar, tele/data,utbildning m.m. Här hoppas jag att delar min uppfattning att det inte är ettacceptabelt synsätt som t.ex.produktivitetsdelegationen redovisar när de tonarner behovet av infrastrukturinvesteringar i storadelar av vårt land.För att betona statliga utredningars ansvar attbelysa regionalpolitiska konsekvenser av sinaförslag, kommer jag att föreslå regeringenatt ett särskilt direktiv införs som föreskriver attsådana analyser skall göras.Viljeinriktningen när det gäller regionalpolitiken ärsåledes tydlig. I en budget som präglas av stramhetoch omprioriteringar, sker rejäla satsningar för attfå till stånd ekonomiskt, socialt, kulturellt ochekologiskt fungerande regioner. Regeringensbudgetsförslag innebär ett klart ställningstagandeför utveckling, valfrihet och mångfald i hela landet.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min interpellation. jag har mötts här i iregionalpolitiska debatter, ibland heta sådana. Jaguppskattade mycket ambitionerför regional rättvisa och jag studerade alltid hansregionalpolitiska motioner och har också gåttigenom hans proposition.Börje talar ofta regionalpolitik. Jagbrukar läsa hans tal, de som jag får tillgång till. Dethan säger i talen är svårt att kritisera, mycket av dethan säger vill jag gärna instämma i.Hans ord förefaller dock bli så tomma när han skallkomma till handling. Det blir inte så mycket avhans stolta deklarationer. Det beror inte på BörjeHörnlunds ambitioner eller hans vilja attåstadkomma resultat, utan det beror på att hansitter i en regering där bestämmer ochregional rättvisa inte står särskilt högt i kurs.Carl Bildt och ger helt enkelt inteBörje någon chans att driva enregionalpolitik, anpassad till dagens verklighet ochkrav. Detta förhållande, antar jag, är orsaken tillatt arbetsmarknadsministern inte har svarat på minandra fråga som löd: Anserarbetsmarknadsministern att det går att förena sinoch positiva inställning till statligtregionalpolitiskt stöd med moderaternasavståndstaganden? Arbetsmarknadsministernstystnad på den punkten är detsamma som ett nej påden frågan, nämligen att det inte går att förena.Ser verkligen inte några problemmed att samarbeta med beträffanderegionalpolitiken? linje är ju attmarknadskrafternas fria principer skall gälla närdet gäller ekonomin. ochnaturtillgångar skall ju privatiseras och utförsäljas,branschstödet skall avvecklas och näringspolitikenskall ges en mer generell prägel. Inskränkningarskall dessutom göras till det selektivaföretagsstödet, som har betytt många nya jobb utei skogslänen.Är verkligen nedbrytningspolitikgrunden för regionalpolitik? Vadhar den här moderatledda politiken lett till? Jag harstuderat en av morgontidningar nu påmorgonen, , som ger bara någranotiser om vad det är fråga om på svenskarbetsmarknad: 2 500 jobb hotas i , 123lokförare förlorar sina jobb, 146 jobb varslas iVingåker, säger upp 90 personer i ,''slaktar'' jobb, drar nedproduktionen, 1 500 jobb försvinner i . Enenda sida, ur en morgontidning , i ,innehåller detta.Vi börjar nu att vänja oss vid sådana här nyheter.För tusentals människor runt om i landet väntarbara lidande, oro och arbetslöshet inför framtiden.Jag vill gärna att arbetsmarknadsministernerkänner att situationen på arbetsmarknaden nuhelt har gått regeringen ur händerna. Det dystrabeskedet är att regeringen inte längre har kontrollöver vad som händer. Ökningen av arbetslöshetenoch neddragningarna bara rullar på, och regeringenverkar sitta helt skrämd. Den vet inte vad den skallgöra eller vad den har ställt till med på t.ex.byggområdet, som är ekonomins motor. Jag menaratt det är oerhört okänsligt av landets regering attbara fortsätta sin neddragningspolitik, som skapararbetslöshet och oro bland människorna över helalandet. Ansvaret för detta har ingen annan änregeringen, och arbetsmarknadsministern äransvarig för arbetsmarknadspolitik ochregionalpolitik.Nu har jag sett att arbetsmarknadsministerns linjeär att skylla på den gamla regeringen. Men såenkelt är det inte. Faktum är att regeringensneddragningspolitik på område efter område ledertill avskedanden och ökad arbetslöshet.Regeringens slag mot bostadsmarknaden har letttill en kris på byggsidan med mycket högarbetslöshet som följd.Det är naturligtvis bra med en aktivarbetsmarknadspolitik och med regionalpolitiskaåtgärder, men allt detta väger ju lätt när regeringengår hårt åt jobben på den ordinariearbetsmarknaden. Där river ni ned tusentalsarbetsplatser, som det blir svårt att ersätta.Jag har förstått av vad arbetsmarknadsministernsagt att det någonstans i finns enhemlig lista som man går efter när det gäller att göraneddragningar på politiska områden. Jag är nyfikenpå att få höra litet mer om den där hemliga listan.Småföretagen, , har ingen glädjeav er politik om ingen eller ytterst få, till följd avregeringens åtstramningspolitik, har råd att köpasmåföretagens produkter. Finansministern harsjälv räknat ut att en normal tvåbarnsfamiljkommer att förlora . i köpkraft påregeringens politik.Min hårdaste kritik mot regeringens regionalpolitikär att det inte längre finns någon samordning iregeringen som skall leda fram till regional rättvisa.Den högra handen vet inte vad den vänstra gör.Regeringens byggpolitik, indragningarna frånkommunerna och privatiseringen av statliga företagoch verk motverkar satsningar. Allt vad vi ser ärfaktiskt bara ökad arbetslöshet, varsel ochneddragningar, vilket har lett till oro ochbekymmer för människorna över hela landet.Anf. 3 BO ():Fru talman! hade byggnadsarbetarnademonstrationer i mitt hemlän. Det vardemonstrationer i , ochÖrnsköldsvik. Jag gick personligen med iKramfors, och jag fäste mig vid att väldigt mångamänniskor gick ut. Jag fäste mig särskilt vid att deti demonstrationståget fanns många unga, både mänoch kvinnor. Jag såg framför mig deras oro över attinte längre ha ett jobb. Från den demonstrationenvar ropen: Vi vill arbeta!Nu signalerar regeringen en dyster bild.Arbetslöshetskurvan skall upp ordentligt under1993. Som norrlänning vet att vi iskogslänen ligger ytterligare en bit upp på denkurvan, kanske över rikskurvan, medförvärrade problem som följd. Därför är deåtgärder som signaleras i budgetpropositionen vadgäller AMS-insatser inte tillräckliga för att klara avden här situationen. Dessutom skrämmer det migen aning när man presenterar sin politik som denenda vägen. Det är kaxighet att som politiker påståatt man sitter inne med den enda sanningen, denenda vägen.Mina två frågor till är därför omdet finns en öppenhet från regeringens och BörjeHörnlunds sida för att lyssna på dem som talar omde problem som vi har i vårt hemlän. Den andrafrågan är om det finns ett utrymme i regeringen föratt ta initiativ och göra insatser för vårt län.Jag skall säga till ungefär hur viresonerar. Vi möter länsarbetsdirektören som sägerså här: När nu arbetslösheten går upp istorstadsregionerna, får jag relativt sett mindrepengar. Kan det vara rimligt, säger hon. Vad skulleBörje svara? Jag måste säga att det inteär rimligt.Vi resonerar också så här: Är det inte bättre att deunga människor som jag såg i demonstrationstågetfår gå i arbetsmarknadsutbilding i stället för att gåarbetslösa? Är det inte bättre att vi tillfälligt ställergammal beprövad politik på fötter, tidigareläggerangelägna projekt, som vi ändå skall utföra, för attfå människor i arbete?Den tidigare regeringen prioriterade ocksåVästernorrland i satsningar på utlokalisering avtjänsteföretag. Jag vill fråga om vikan räkna med att den nuvarande regeringen ocksåkommer att ta speciella hänsyn och t.ex. prioriteraVästernorrland.Sedan har jag en fråga om det nyafolkhälsoinstitutet. I socialutskottet hade vi denfrågan uppe. Det förekom en väldig mängdmotioner i . Vi sade att regeringen bordehantera denna fråga, inte . Men, BörjeHörnlund, vi sade också mycket bestämt frånutskottet och att regeringen verkligenskulle göra en regionalpolitisk pröving av denfrågan, dvs. att detta institut skulle kunnautlokaliseras utanför . Jag begär inte attBörje skall säga att det skallförläggas till , men jag undrar om BörjeHörnlund kommer att sätta tummen i ögat på sinaregeringskamrater och verkligen se till att det bliren regionalpolitisk prövning. Om någon avdepartementstjänstemännen säger att institutetmåste ligga där forskningen ligger är det fel. skall inte forska, det skall bedrivafolkhälsopolitik.Avslutningsvis: Har en öppenhetför att lyssna? Finns det möjligheter för initiativ tillsärskilda åtgärder i ?Anf. 4 ():Fru talman! stodarbetsmarknadsministern och jag också här ochdebatterade. Arbetsmarknadsministern valde dåatt inte ge mig något svar på den fråga som jag hadeställt, utan han lade ihop det svaret med svaret pånio andra frågor och svarade på ett mycket oprecistsätt. Därför tar jag chansen att komma igen ifrågan.Vi på trodde nästan fram till jul att vi hadenågot slags överblick över situationen och att vimed hjälp av arbetsmarknadspolitiska åtgärderskulle klara oss någorlunda. , och detankarna kom alltså , har den öppnaarbetlösheten på stigit . Varjedag när man öppnar arbetsförmedlingskontoren påön ramlar det in nya arbetssökande. Man är oroligför att antalet totalt sett, om man ser på dem somöver huvud taget är i kontakt medarbetsförmedlingarna för att få arbete, börjarnärma sig av den arbetskraft som vi har.I svar till talasdet mycket om nedsättning av socialavgifter,riskvilligt kapital i stödområden osv. Men vi sominte tillhör något stödområde, hararbetsmarknadsministern någon tröst att ge oss?Kan vi räkna med att fortsättningsvis få de medel vibehöver för vår arbetsmarknadspolitik? Kan viräkna med regionalpolitiska satsningar även i dethär sammanhanget? Kan vi räkna med att vikommer att föras till stödområde när vi har dessaeländiga siffror, eller, ve och fasa, är vi också medpå den här svarta listan?Anf. 5 ():Fru talman! I svaret från arbetsmarknadsministernnämns produktivitetsdelegationen. Den har röntväldigt stark kritik, kanske framför allt frånNorrlandslänen, för sin syn på fördelning avinfrastruktursatsningar.Jag har tidigare haft tillfälle att så att säga påhemmaplan diskutera frågan med åberopade då den proposition som regeringenavlämnade . Man säger där att som grundför investeringsbesluten bör i första hand ligga enanalys som den statliga produktivitetsdelegationennyligen har presenterat. Alltså ställer sigregeringen bakom produktivitetsdelegationens synpå fördelning av resurser.Vid den diskussionen sade att detdär inte var färdigdiskuterat i regeringen. Därförhar jag med stort intresse tagit del av regeringensbudgetproposition, avgiven . Däråberopas samma sak -- man ställer sig alltså än engång bakom produktivitetsdelegationens syn. Mankonstaterar sedan mera preciserat att när det gällerinriktningen och planeringen avinfrastruktursatsningar är ett rikstäckande vägnätav riksvägar av särskilt stor betydelse och skallbyggas ut i ett sammanhängande robust nät medhög och jämn standard. Det innebär, säger man,motorvägskvalitet mellan , ,och . Vidare skall järnvägsnätetbyggas ut för höghastighetståg mellan storstädernaoch till Arlanda.Vad gäller riksvägar och länsvägar som inte ingår idet här nätet skall inriktningen vara attvidmakthålla och förbättra nuvarande standard,alltså ingen nybyggnation i det avseendet. Inteheller när det gäller järnvägsnätet talas det omnågon satsning utöver detta robusta nät mellanstorstäderna.Min fråga är mot denna bakgrund: Talararbetsmarknadsministern för hela regeringen närhan säger i sitt svar att det inte är ett acceptabeltsynsätt som produktivitetsdelegationen redovisar.Den andra frågan som jag vill ställa, mot bakgrundav att arbetsmarknadsministern betonar att mannoga skall beakta åtgärder som föreslås även inomandra samhällssektorer utifrån regionalpolitiskafaktorer, blir: Hur är det med kontakterna medutbildningsdepartementet? Därifrån har vi fått enrad förslag som slår väldigt hårt mot deglesbefolkade delarna av landet. Jag tänker påneddragningen av anslagen till komvux, tillfolkbildningen och folkhögskolorna. Förekommerdet något samråd mellan arbetsmarknadsministernoch utbildningsministern med utgångspunkt i attanvända också utbildningspolitiken som ettregionalpolitiskt instrument?Anf. 6 ():Fru talman! hade vi en frågedebatt här ikammaren som var betingad avbyggnadsarbetarnas manifestation , där deuttryckte sitt missnöje med regeringspolitiken påbyggsektorn. Jag har full förståelse för attarbetsmarknadsministern inte kunde ge svar till tioregioner, men enligt protokollet sadearbetsmarknadsministern att arbetslösheten blandbyggarbetarna till berodde på den förraregeringens politik. Därför vill jag ställa någrafrågor.Situationen på byggnadssektorn är nationelltbetingad och har ingenting med den internationellalågkonjunkturen att göra. Den sektorn behövsfortfarande. Region för region har vi redovisatobjekt som borde kunna sättas i gång. Jag villverkligen understryka vad sadeom utbyggnad av vägnätet. I mitt eget län har viotaliga vägar, därför att vägar och järnvägar korsari län. Flera projekt finns där färdiga attsättas i gång, men det görs ingenting.Arbetsmarknadsministern är passiv i det här fallet.Jag delar uppfattning attarbetsmarknadsministern var mycket aktivtidigare, men finns en passivitet när det gäller attsätta i gång olika projekt. Arbetslösheten i Örebrolän är den tredje största i landet, men regeringen ärfortfarande passiv. Jag tycker att man äntligenborde sätta i gång med vägprojekt och framför alltmed projekt inom byggsektorn.Regeringen avskaffade den socialdemokratiskaregeringens bostadsfinansieringssystem och sadeatt den skulle komma med ett nytt. Men ingenvågar anmäla intresse för en ny bostad därföratt man inte vet hur finansieringssystemet blir.Detsamma gäller nya projekt i kommunerna.Åtskilliga miljarder skall dras in i kommunerna.Vem vågar sätta i gång med nya projekt? Ni måstefrån regeringens sida ta itu med dessa frågor ochgöra någonting för att få fart på byggsektorn. I dagstår det praktiskt taget still.Anf. 7 AXEL ():Fru talman! Liksom flera av de tidigare talarnahade jag möjlighet att debatterabyggarbetslöshet med arbetsmarknadsministern.Jag sade i den debatten att i en lågkonjunktur somden vi nu upplever är det synnerligen lämpligt urolika synpunkter att starta och satsa påbetydelsefulla infrastrukturprojekt ute i Sverigesland, alldeles särskilt i de delar av landet som ståtarmed den största arbetslösheten, som både ärbetingad av lågkonjunkturen och av mycketkraftiga strukturförändringar i näringslivet.Jag anförde då att man på det sättet kan få i gånghjulen snabbare. Det tjänar alltså flera syften. Manförkortar lågkonjunkturen och ökarförutsättningarna för en bättre framtid i de län därdet finns synnerligen stort behov av upprustning påmånga av de viktiga områden som handlar ominfrastruktur. Under de dagar som har gått sedandess har jag fått stöd i min uppfattning av GöteBernhardsson och kanske litet överraskande avCurt Nicolin.Jag kommer från ett län, arbetsmarknadsministern,som lever i en dyster verklighet. Vi har iGävleborgs län landets högsta arbetslöshet allakategorier. Men vi har möjligheter att göranågonting åt det, förutsatt att regeringenbestämmer sig och snart säger ja till några viktigaprojekt. Sådana har vi påkommunikationsområdet. Ett projekt som det ärväl så viktigt att satsa på är högskolan iGävle/. Det projektet kännerarbetsmarknadsministern väl till.Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Närkommer det besked till om satsningpå något, helst några, av dessa viktiga områden?Här har regeringen möjlighet att visa sinhandlingskraft när det gäller regionalpolitiskaåtgärder och sätta kraft bakom regeringens ord iregeringsdeklarationen, som ju citerat här i dag.Anf. 8 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Jag måste inledningsvis notera att jaghar en minut per meddebattör.Huvudfrågeställaren bör väl få litet extra.Jag vill understryka att det av regeringsförklaringenframgår mycket klart att hela landet skall ha brajärnvägar och vägar. I regeringsförklaringen finnsdet också en utomordentligt positiv syn påsmåföretagen, och det är småföretagens utvecklingsom kommer att bli grunden i levande regioner,levande kommunala områden, över hela riket.Jag är litet förvånad när tar uppteleverket. Där har ju före detta statssekreteraren,numera generaldirektören i , framhållitatt 500--7 000 arbeten vid skulleförsvinna på grund av att socialdemokraterna ochNy Demokrati i förenar sig. Televerketfår alltså inte det ekonomiska underlag som behövsför att offensivt kunna gå framåt.Sedan till byggområdet. Det är klart att det blirvissa problem, när nästan alla kommuner hartomma lägenheter, och många tomma lägenheter.Det har byggts kontor, inte minst i egen region, som räcker i åratal.Dessutom har vi tomma industrilokaler. På grundhärav får vi en övergångsperiod som blir mycketbesvärande. När socialdemokraterna pekar ettfinger mot regeringen, pekar egentligen tvåtummar och resten av fingrarna mot regeringen.Det är på det sättet, . Det här harlagats till . Vihar fått bekymren, men vi skall givetvis försökalindra så mycket som möjligt.När nu socialdemokraterna inte är beredda att gesvenskt kapital och svenska företag någorlunda likabeskattningsregler som dem inom EG-området ochnär vi har en avreglerad krona, händer det somhände under andra efteravreglerandet av kronan: gick det ut 100 miljarderkronor i investeringar från landet kom det in 10miljarder kronor i investeringar. Om den härregeringen kan erbjuda ungefär samma villkor somdem som råder runt om i vår närhet, kommer vi attfå utländskt investeringskapital i . Ochsvenskt kapital stannar här. Hadesocialdemokraterna tänkt på detta under andrahälften av 80-talet, hade vi inte alls haft den härbesvärliga situationen. Vänstern börjar begripa attdet är dumt att beskatta arbetande kapital, mensocialdemokraterna förstår det inte. Det leder tillmycket stor framtida arbetslöshet, om vi skulleagera som socialdemokratena vill. Ja, jag ärövertygad om att socialdemokraterna förstårsaken, men de vill inte förstå den.Jag har respekt för socialdemokraterna, för jag ärövertygad om att de vill hålla nere arbetslösheten,osv., men metoderna har inte varit de riktiga ochdärför har vi kommit i det här läget.Något om den hemliga listan. Det finns enregeringsförklaring och underlag för denna i formav ett antal arbetsgruppers material. Detta ärabsolut ingenting märkvärdigt. När det gäller mitteget departement finns det t.ex. ett stort antalutredningar skisserade. Sådant material finns nogsom underlag även i en enpartiregering.När det gäller att gasa: Ja, köpkraften ökar både1992 och 1993. Vi fördelar ju egentligenindustriproduktionen som vårt välstånd bygger på.Det är mycket fint det som sker inom den offentligasektorn, osv., men vi måste ha en viss volym på vårindustri. När den vänder nedåt är det inte så illa omköpkraften ökar. Då har man inte helt tagit fotenfrån gasen. Det är nog fråga om en avvägning somär rätt lagom. Vid ett budgetunderskott på 70miljarder kronor, egentligen 90 miljarder, riskerarman att få en kraftig höjning av räntorna, om mangasar på mera. Detta är det värsta som man kangöra med tanke på sysselsättningen,regionalpolitiken och över huvud taget vårt land.Till skulle jag vilja säga att det finnsen mycket stor öppenhet för diskussion. Jag kanVästernorrland, och jag tror också att jag kan deflesta andra länen. För min del vill jag ha enutveckling i hela riket, och jag vill resonera omsakfrågor.Anf. 9 ():Fru talman! Jag har ju personligen litet erfarenhetav arbetet med de regionalpolitiska frågorna,eftersom jag har arbetat med dem i sex år.När jag 1982 tog över ansvaret för industri- ochregionalpolitiken från gjorde jag det i ensituation då 155 000 industriarbeten förlorats pånågra år. Befolkningen i alla skogslän hade minskatdramatiskt. Flyttlassen gick från skogslänen tillstorstadslänen, och pessimism och oro härskademed tanke på framtiden.Så kom regeringsskiftet , och efter handskapades nya industriabeten. Skogslänen noteradepå nytt en ökning, och optimismen ochframtidstron återkom.Nu är ni faktiskt på väg, , attupprepa det som hände --1982.Detta är det dystra beskedet.